EUROPSKA KOMISIJA Bruxelles, 14.10.2020. COM(2020) 950 final IZVJEŠĆE KOMISIJE EUROPSKOM PARLAMENTU, VIJEĆU, EUROPSKOM GOSPODARSKOM I SOCIJALNOM ODBORU I ODBORU REGIJA Izvješće o stanju energetske unije za 2020. u skladu s Uredbom (EU) 2018/1999 o upravljanju energetskom unijom i djelovanjem u području klime





1.Uvod Od početka krize uzrokovane bolešću COVID-19 Europska komisija djeluje i pomaže Europi nositi se s izvanrednom situacijom. Stoga se u Izvješću o stanju energetske unije za 2020. u obzir uzima izazov oporavka. U okviru plana oporavka EU-a naš je cilj obnoviti i pritom poboljšati gospodarstvo prihvaćajući zelenu i digitalnu tranziciju kao dijelove tog procesa. Politike koje se odnose na energetiku, klimu i zaštitu okoliša bit će ključni pokretači oporavka gospodarstva Europske unije, ključni za njegovu otpornost na poremećaje i ostvarivanje održivog rasta. Ovo se izvješće objavljuje u kontekstu obnovljenih ambicija EU-a u okviru europskog zelenog plana. Zeleni plan nova je europska strategija rasta kojom se EU nastoji preobraziti u pravedno i prosperitetno društvo te kojom se objedinjuju politike za borbu protiv klimatskih promjena, zaštitu i obnovu bioraznolikosti, izbjegavanje onečišćenja, prelazak na kružno gospodarstvo i politike kojima se osigurava da nitko ne bude zapostavljen u zelenoj tranziciji. U prvih deset mjeseci svojeg mandata sadašnja Komisija predložila je europski propis o klimi kojim će se u zakonodavstvo uključiti cilj klimatske neutralnosti EU-a do 2050., osigurati predvidljivost i učiniti prelazak na klimatski neutralno gospodarstvo nepovratnim. Pretvorila je europski zeleni plan u plan ulaganja i reformi za Europu kojim se osigurava dvostruka korist jer se reformama i ulaganjima potrebnima za zelenu tranziciju isto tako može pospješiti oporavak. Kako bi započela proces usmjeravanja europskoga političkog i regulatornog okvira prema obnovljenim ambicijama EU-a, Komisija je predstavila nove strategije za bolju pripremu za buduće izazove, primjerice za integraciju energetskog sustava i povećanje upotrebe vodika. Države članice neumorno surađuju s Komisijom kako bi dovršile nacionalne energetske i klimatske planove. Ovo je izvješće dopunjeno detaljnim procjenama tih 27 nacionalnih planova i povezanim smjernicama o njihovoj provedbi u kontekstu oporavka, a procjena nacionalnih planova na razini EU-a već je predstavljena u rujnu ove godine. Napredak koji je već ostvaren pokazuje odlučnost EU-a da na međunarodnoj razini preuzme vodeću ulogu u borbi protiv klimatskih promjena i uništavanja okoliša te ubrzavanju prelaska na čistu energiju. To je kontinuiran proces. Iako je EU već ostvario znatan napredak u odvajanju gospodarskog rasta od emisija stakleničkih plinova, potrebno je odlučnije djelovati unutar Unije i na međunarodnoj razini kako bi Europa postigla klimatsku neutralnost do 2050., iskorištavajući pritom mogućnosti prelaska na čistu energiju. Komisija je stoga predložila da se klimatske ambicije Europe za 2030. povećaju, i to tako da se emisije stakleničkih plinova smanje za najmanje 55 %. Taj je stroži cilj za 2030. ambiciozan, ali ostvariv i prije svega koristan za Europu. Zahtijevat će promjene našeg zakonodavstva, i u tu svrhu Komisija sredinom 2021. namjerava predstaviti prijedloge za reviziju ključnog zakonodavstva u području klime i energetike. Istodobno, države članice moraju u potpunosti provesti svoje nacionalne planove i ažurirati ih 2023. s obzirom na ambicioznije klimatske i energetske ciljeve EU-a za 2030. U ovom su Izvješću o stanju energetske unije za 2020. predstavljene brojne inicijative koje su EU i njegove države članice poduzeli posljednjih mjeseci kako bi izgradili bolju Europu. To je prvo izvješće izdano u okviru upravljanja energetskom unijom i djelovanjem u području klime. Priloženo mu je nekoliko tematskih izvješća (vidjeti okvir 1.) i Preporuka Komisije o energetskom siromaštvu; u njemu se navodi i pregled napretka energetske unije u širem kontekstu klimatske politike EU-a i ciljeva održivosti. 2.Energetska unija – čvrsti temelji 2.1.Dekarbonizacija Emisije stakleničkih plinova EU je postavio cilj da Europa postane prvi klimatski neutralan kontinent do 2050., a Komisija je predložila europski propis o klimi kako bi se taj cilj uključio u zakonodavstvo te kako bi se osiguralo da EU ostane na putu njegova ostvarenja. EU je već premašio svoj cilj smanjenja emisija stakleničkih plinova do 2020. za 20 % u odnosu na razine iz 1990. prema Okvirnoj konvenciji Ujedinjenih naroda o promjeni klime. Ukupne emisije stakleničkih plinova u EU-27 na najnižoj su razini od 1990. Emisije su se znatno smanjile, uglavnom zbog smanjenja emisija iz sektora opskrbe energijom. To se odražava u znatnom padu emisija koje proizlaze iz djelatnosti obuhvaćenih sustavom EU-a za trgovanje emisijama (ETS EU-a), dok su emisije koje proizlaze iz djelatnosti koje nisu obuhvaćene ETS-om EU-a uglavnom ostale nepromijenjene već nekoliko godina. S druge strane, emisije iz međunarodnog zračnog prometa nastavile su rasti tijekom proteklih pet godina (do izbijanja krize uzrokovane bolešću COVID-19). Nakon smanjenja između 2007. i 2013., i ukupne emisije iz prometa povećale su se u svakoj od proteklih pet godina. Prosječni intenzitet emisija stakleničkih plinova iz goriva isporučenih potrošačima u EU-u poboljšao se od 2010., ali je potrebno dodatno djelovanje kako bi se osiguralo da se do 2020. ostvari cilj smanjenja emisija od 6 % utvrđen Direktivom o kakvoći goriva. U proteklih pet godina emisije iz stacionarnih postrojenja u kojima se obavljaju djelatnosti obuhvaćene ETS-om EU-a znatno su se smanjile. To kretanje posebno odražava promjene u vrstama goriva koja se upotrebljavaju za proizvodnju električne energije, što uključuje i sve veću uporabu obnovljivih izvora energije. Ukupne emisije iz industrijskih i energetskih sektora obuhvaćenih ETS-om EU-a nastavile su se smanjivati 2019. (za 9,1 % u odnosu na 2018.). Energetski sektor bio je glavni pokretač tog trenda sa znatnim smanjenjem emisija stakleničkih plinova od gotovo 15 %. Emisije iz industrije smanjile su se za 2 %, što je dosad najveći pad u trećoj fazi ETS-a EU-a (2013.–2020.). Emisije iz zračnog prometa unutar Europskog gospodarskog prostora blago su porasle za nešto manje od 1 %. Rezervom za stabilnost tržišta, koja je postala operativna u siječnju 2019., znatno je smanjen višak emisijskih jedinica. Pokazatelj viška na tržištu ugljika objavljen je u svibnju 2020. četvrti put i pokazao je da se višak smanjio na oko 1,39 milijardi emisijskih jedinica. Na temelju viška i revidiranog zakonodavstva o ETS-u EU-a za četvrtu fazu ETS-a EU-a (2021.–2030.) broj emisijskih jedinica prodanih na dražbi 2020. smanjen je za oko 375 milijuna. Količine emisijskih jedinica za prodaju na dražbi 2021. smanjit će se na istoj pravnoj osnovi. Rezerva za stabilnost tržišta prvi će se put preispitati 2021. u okviru šireg konteksta revizije ETS-a EU-a kako bi se postigao predloženi cilj smanjenja emisija stakleničkih plinova od najmanje 55 %. Uz iznimku privremenog pada cijena zbog krize uzrokovane bolešću COVID-19 početkom 2020., signal cijene ugljika ostao je stabilan na prosječno 24 EUR u razdoblju od siječnja 2019. do lipnja 2020. Ukupni prihodi od dražbi u okviru ETS-a EU-a između 2012. i 30. lipnja 2020. premašili su 57 milijardi EUR. Kao daljnji korak, Komisija će uskoro objaviti paket izvješća o klimi koji je povezan s ovim izvješćem. Paket će sadržavati detaljne informacije o emisijama stakleničkih plinova, tržištu ugljika EU-a i kakvoći goriva.

Obnovljiva energija Općenito, EU je na dobrom putu da ostvari ciljeve u pogledu obnovljivih izvora energije do 2020., no u nekim je državama članicama potreban veći napredak. Udio obnovljivih izvora energije u konačnoj bruto potrošnji energije u EU-u povećao se 2018. na 18 %. Godine 2018. 12 država članica premašilo je svoje nacionalne obvezujuće ciljeve za 2020., ali pet država članica i dalje nije bilo na približnim putanjama za razdoblje 2017./2018. za postizanje tih ciljeva. Slika 1. Stvarni udjeli obnovljive energije 2017. i 2018. u usporedbi s okvirnim smjernicama utvrđenima u Direktivi o obnovljivim izvorima energije i nacionalnim akcijskim planovima za obnovljivu energiju U izvješću o napretku u području obnovljive energije predviđa se da će EU 2020. dosegnuti udio obnovljive energije od 22,8 % do 23,1 % u konačnoj bruto potrošnji energije. Ulaganja u obnovljivu energiju sve su više potaknuta tržišnim odlukama. Države članice sve češće dodjeljuju potporu za obnovljivu energiju putem javnih natječaja i osiguravaju da su postrojenja za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora integrirana u tržište električne energije, kako se zahtijeva pravilima o državnim potporama i pravilima unutarnjeg energetskog tržišta. Iako će većina država članica ostvariti svoje ciljeve, za tri države članice postoji ozbiljan rizik, a za dvije države članice umjeren rizik da ih neće ostvariti. U toj se analizi uzima u obzir vjerojatni učinak krize uzrokovane pandemijom bolesti COVID-19 na povećanje udjela obnovljivih izvora energije u potrošnji, zbog manje potrošnje. Države članice potiču se da istraže sve mogućnosti primjene mehanizama suradnje, uključujući statističke prijenose, kako bi osigurale ostvarivanje svojih nacionalnih obvezujućih ciljeva za 2020. Komisija je spremna podržati proces i dijalog među državama članicama u cilju sklapanja sporazuma o statističkim prijenosima, među ostalim preko Platforme EU-a za obnovljivi razvoj, koja je u pripremi. Nakon 2020. svi napori trebali bi biti usmjereni na ostvarivanje nacionalnih doprinosa cilju za 2030. To uključuje primjenu Godišnje strategije održivog rasta 2021. i njezine vodeće europske inicijative „Energija” kojom se nastoji u prvi plan staviti čiste tehnologije budućnosti i ubrzati razvoj i korištenje obnovljivih izvora energije u okviru aktivnog oporavka od posljedica krize uzrokovane bolešću COVID-19. Primjena obnovljivih izvora energije donosi brojne prednosti: smanjenje emisija, učvršćivanje energetske neovisnosti, otvaranje radnih mjesta, ostvarivanje rasta te smanjenje onečišćenja, uz održavanje vodećeg položaja EU-a u sektoru na svjetskoj razini. Kako bi se pomoglo u ostvarivanju nacionalnih doprinosa, nedavno dogovoreni mehanizam EU-a za financiranje energije iz obnovljivih izvora omogućuje državama članicama da ulažu u projekte obnovljive energije, a zauzvrat se proizvedena energija iz obnovljivih izvora statistički pripisuje državi članici sudionici. Ubrzano uvođenje energije iz obnovljivih izvora poduprijet će se revizijom relevantnih smjernica o državnim potporama, posebno Smjernica o državnim potporama za zaštitu okoliša i energiju, kako bi se uzeli u obzir ciljevi zelenog plana. 2.2.Energetska učinkovitost Države članice moraju intenzivirati napore za povećanje energetske učinkovitosti. Energetska unija prepoznala je ključnu ulogu energetske učinkovitosti u postizanju svih klimatskih i energetskih ciljeva te je u zakonodavstvo uključila načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu”. Potrošnja konačne energije u EU-u smanjila se 2018. za 5,9 % u odnosu na 2005., na 1124 milijuna tona ekvivalenta nafte (Mtoe). To je 3,5 % iznad cilja potrošnje konačne energije za 2020. od 1086 Mtoe i povećanje od 0,2 % u odnosu na 2017. Potrošnja primarne energije u EU-u smanjila se za 9,8 % na 1552 Mtoe, u odnosu na 1721 Mtoe 2005. To je 4,6 % iznad cilja za 2020. od 1483 Mtoe. Nakon tri godine rasta, 2018. zabilježen je pad od 0,6 % u odnosu na prethodnu godinu . Slijedom rasta gospodarske aktivnosti potrošnja energije 2018. nastavila se povećavati do te mjere da nove politike i mjere koje su provele države članice nisu bile dovoljne za smanjenje potrošnje energije i povratak na put prema ostvarenju cilja za 2020. Broj izravnih radnih mjesta u području energetske učinkovitosti stalno se povećavao s 244 000 u 2000. na 964 000 u 2017., što predstavlja prosječni godišnji rast od 17,4 %; taj je rast nadmašio ostatak gospodarstva, čiji je prosječni godišnji rast u istom razdoblju iznosio 0,5 %. Djelomični podaci za 2020. upućuju na to da je kriza uzrokovana pandemijom COVID-a 19 znatno utjecala na potražnju za energijom. Čak i ako to pridonese postizanju ciljeva povećanja energetske učinkovitosti do 2020., nije vjerojatno da će dovesti do strukturnog smanjenja potrošnje energije. Povećanje potrošnje energije očekuje se čim se gospodarstvo oporavi. Stoga je iznimno važno uložiti dodatne dugoročne napore kako bi se postigli ciljevi povećanja energetske učinkovitosti do 2030., među ostalim i u kontekstu Godišnje strategije održivog rasta 2021. i njezine vodeće europske inicijative „Obnova”. Cilj je te inicijative poboljšanje energetske i resursne učinkovitosti javnih i privatnih zgrada te poticanje digitalnog razvoja pametnim stanovanjem i pametnim mjerenjem potrošnje, čime se pomaže oporavku od krize uzrokovane pandemijom bolesti COVID-19. Komisija razvija dodatne smjernice i uključuje načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu” u sve relevantne prijedloge politika, kao što su strategija EU-a za integraciju energetskog sustava, inicijativa „val obnove” i predstojeća revizija transeuropskih energetskih mreža. Mjere energetske učinkovitosti trebale bi uzeti u obzir i države članice pri odlučivanju o planiranju, politikama i ulaganjima u cijelom gospodarstvu. Slika 2. Energetska učinkovitost – napredak u postizanju ciljeva povećanja energetske učinkovitosti do 2020. (u Mtoe) 2.3.Energetska sigurnost Unatoč znatnom poremećaju potražnje za energijom u smislu velikih odstupanja od uobičajene potrošnje zbog krize uzrokovane pandemijom bolesti COVID-19, države članice pokazale su dobru pripremljenost i osigurale kontinuitet ključnih operacija. Zakonodavni okvir energetske unije o energetskoj sigurnosti, a posebno Uredba o pripravnosti na rizike u sektoru električne energije i Uredba o mjerama zaštite sigurnosti opskrbe plinom, imao je ključnu ulogu u ublažavanju posljedica krize u energetskom sektoru. U jeku pandemije bolesti COVID-19 Komisija je u lipnju 2020. objavila dobre prakse i stečena iskustva za energetski sektor. Stručne skupine osnovane na temelju zakonodavstva EU-a imale su ključnu ulogu u olakšavanju prekogranične koordinacije, uz opsežnu suradnju i razmjenu informacija među državama članicama, operatorima sustava i relevantnim sudionicima u energetskom sektoru. Na temelju toga Komisija procjenjuje potencijalne slabosti i mogućnosti za poboljšanje otpornosti kritičnih opskrbnih lanaca za energetske tehnologije. Strategija EU-a za sigurnosnu uniju obuhvaća prijedlog za jačanje otpornosti i kibersigurnosti kritične energetske infrastrukture, čija je važnost postala jasnija tijekom pandemije. Komisija je započela i rad na mrežnom kodeksu za osiguravanje kibersigurnosti prekograničnih tokova električne energije. U sektoru električne energije, provedbom Uredbe o pripravnosti na rizike osiguravaju se alati za suradnju država članica radi sprečavanja elektroenergetskih kriza, pripremanja za njih i njihova ublažavanja. Osim toga, dvije nove metodologije omogućile su Europskoj mreži operatora prijenosnih sustava za električnu energiju (ENTSO-E) da prvi put utvrdi najrelevantnije regionalne elektroenergetske krizne scenarije i provede prvu procjenu sezonske adekvatnosti za prošlo ljeto na temelju novog metodološkog pristupa (Summer Outlook 2020). To će poslužiti kao temelj za pripremu nacionalnih scenarija i planova pripravnosti na rizike država članica. Komisija je donijela i Preporuku o pravičnoj naknadi za države članice u slučajevima kada si uzajamno pružaju pomoć u sprečavanju kriza i upravljanju njima. Infrastruktura je ključna za pravilno i učinkovito funkcioniranje tržišta. EU je stoga postavio ciljeve povezane s kapacitetom elektroenergetske međupovezanosti. Osam država članica još nije ostvarilo cilj međupovezanosti od 10 % za 2020. Nastojanja država članica u području dekarbonizacije mogu se potaknuti i projektima od zajedničkog interesa, uključujući uspostavljanje temelja za izgradnju europskih tržišta za tehnologiju vodika. Ti projekti mogu uključivati potporu iz Instrumenta za povezivanje Europe i aktivnosti u okviru vodeće inicijative „Energija” Mehanizma za oporavak i otpornost radi integracije čistih tehnologija i obnovljivih izvora energije u okviru moderniziranih mreža i poboljšane međupovezivosti. Ulažu se napori i kako bi se osiguralo iskorištavanje punog potencijala postojećih spojnih vodova i operativnih digitalnih platformi. Provedba odredbi povezanih s modelom unutarnjeg tržišta električne energije, a posebno s uvođenjem povezivanja tržišta, dovela je do velikog povećanja učinkovitosti trgovanja električnom energijom u Europi, . Kad je riječ o sigurnosti opskrbe plinom, države članice pripremile su planove prevencije i interventne planove, . Ti planovi sadržavaju mjere za ublažavanje učinka poremećaja u opskrbi plinom i rizika utvrđenih na nacionalnoj i regionalnoj razini. Komisija nastavlja pomagati državama članicama u provedbi načela solidarnosti; time se osigurava i neprekinuta opskrba plinom najugroženijih potrošača čak i u ozbiljnim situacijama krize u opskrbi plinom.

Komisija je ocijenila iskustva s postojećim zakonodavstvom o sigurnosti odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti i ove će jeseni podnijeti izvješće Europskom parlamentu i Vijeću. Kad je riječ o nuklearnoj sigurnosti i zaštiti, EU ima sveobuhvatan okvir kojim je obuhvaćen cijeli životni ciklus nuklearnih materijala i postrojenja, uključujući sigurno i odgovorno gospodarenje istrošenim gorivom i radioaktivnim otpadom. Komisija je nastavila pažljivo pratiti provedbu tog okvira u državama članicama. EU je nastavio s promicanjem visoke razine nuklearne sigurnosti i izvan svojih granica, posebno u susjednim zemljama koje imaju aktivne nuklearne elektrane ili ih planiraju izgraditi. To uključuje potporu u izvođenju testova otpornosti na stres i daljnjem praćenju radi promicanja ispravne i transparentne provedbe preporuka. Europsko vijeće posebno je naglasilo važnost osiguravanja nuklearne i ekološke sigurnosti bjeloruske nuklearne elektrane u Ostrovecu. 2.4.Unutarnja energetska tržišta Potpuno integrirano unutarnje energetsko tržište koje dobro funkcionira najučinkovitiji je način osiguravanja pristupačnih cijena energenata, potrebnih cjenovnih signala za ulaganja u zelenu energiju i sigurne opskrbe energijom te omogućivanja najpovoljnijeg puta prema klimatskoj neutralnosti. Unutarnje tržište električne energije i unutarnje tržište plina osnaženi su važnim inicijativama. Unatoč dobrom napretku, potrebno je uložiti dodatne napore kako bi se osigurala daljnja integracija tržišta električne energije i tržišta plina. Kad je riječ o električnoj energiji, paketom „Čista energija za sve Europljane”, a posebno pravilima o novom modelu tržišta električne energije donesenima 2019., postavljeni su temelji za lakše suočavanje s novim kretanjima na energetskim tržištima, na kojima dominira proizvodnja energije iz obnovljivih izvora. Tim su pravilima stvoreni bolji uvjeti za poticanje sudjelovanja potrošača na energetskim tržištima i ravnopravni uvjeti za nove sudionike na tržištu. Očekuje se da će se planiranim provedbenim aktima o interoperabilnosti podataka pomoći provedbi navedenog u praksi i pružiti podrška potrošačima da se zajedno s novim pružateljima usluga aktivnije uključe na tržište. Uredbom o električnoj energiji nastoji se osigurati daljnja integracija tržišta električne energije, posebno jačanjem pravila o maksimalnom iskorištavanju spojnih vodova za električnu energiju. Tim će se pravilima poboljšati prekogranična trgovina, čime će se omogućiti učinkovitija uporaba izvora energije u EU-u u cjelini. Napreduje se u provedbi sveobuhvatnog skupa tehničkih pravila EU-a (mrežnih kodeksa) te su postignuti pozitivni rezultati. Od 2016. ukupne maloprodajne cijene električne energije ujednačavaju se u državama članicama, ali i dalje postoje znatne razlike. Cijene električne energije za potrošače iz kategorije kućanstava kretale su se 2019. od 98 EUR/MWh u Bugarskoj do 295 EUR/MWh u Danskoj. Prosječna cijena za EU iznosila je 216 EUR/MWh. Općenito, najveći utjecaj na maloprodajne cijene i dalje imaju komponente koje nisu rezultat tržišnog natjecanja, nego ih određuju regulatori (npr. regulirane naknade za mrežu i porezi/pristojbe). Slika 3. Cijene električne energije za kućanstva u EU-u 2019. (skupina DC) Na razini veleprodaje pozicionirani operatori i dalje imaju vladajući položaj u većini država članica više od 20 godina nakon početka liberalizacije tržišta. U nekim zemljama imaju tržišne udjele veće čak od 80 %, čime se približavaju monopolu. Sklonost reguliranju cijena u tim zemljama često se pokazala kao dodatna prepreka novim sudionicima za sudjelovanje u tržišnom natjecanju s postojećim pozicioniranim operatorima . U proteklom desetljeću maloprodajne cijene električne energije porasle su iznad razine inflacije. Međutim, porast cijena električne energije za industriju ostao je ispod indeksâ cijena industrijskih proizvoda, a u slučaju većih potrošača cijene su čak i pale. Naknade za mrežu, porezi i pristojbe posljednjih su godina stabilni ili su tek neznatno porasli. Osim toga, pritisak pristojbi za obnovljivu energiju na cijene smanjio se istodobno sa širom upotrebom tržišnih instrumenata kojima se promiču obnovljivi izvori energije i postupnim ukidanjem starih programa potpore. Zbog toga su cijene za krajnje korisnike uglavnom ovisile o promjenama u troškovima proizvodnje i opskrbe. Međutim, te promjene nisu bile dovoljne da se osiguraju dostatni tržišni signali. To je, među ostalim, posljedica činjenice da je relativno velik udio u cijeni za krajnje korisnike i dalje činila regulirana komponenta. Stoga činjenica da su glavni trgovci električnom energijom na malo diljem EU-a izgubili tržišne udjele te da se posljedično smanjila koncentracija maloprodajnog tržišta električne energije nije uvijek u potpunosti rezultirala dovoljno djelotvornim cjenovnim signalima. Kombinirani učinak svih poreza i pristojbi znatno utječe na cijenu konačne energije, posebno za električnu energiju. Kao što je istaknuto u strategiji EU-a za integraciju energetskog sustava, time se može stvoriti prednost za neke nositelje energije. Države članice mogle bi razmotriti učinak poreza i pristojbi na cijene konačne energije kako bi se osiguralo da reforme i promjene cjenovnih signala dovedu do prelaska na čistu i pravednu energiju u skladu s ciljevima zelenog plana. Rješavanje distributivnih utjecaja cijena konačne energije i povezanih problema energetskog siromaštva bit će ključno kako bi se osiguralo da zelena tranzicija bude i socijalno pravedna. Direktivom o oporezivanju energije više se ne postiže njezin primarni cilj povezan s pravilnim funkcioniranjem unutarnjeg tržišta. Najmanje porezne stope nisu više djelotvorne, a različite nacionalne stope primjenjuju se u kombinaciji sa širokim rasponom poreznih olakšica. Ta oslobođenja i smanjenja zapravo su oblici subvencija za fosilna goriva i nisu u skladu s ciljevima europskog zelenog plana. Revizijom Direktive nastoje se otkloniti ti nedostaci. U području plina postignut je u solidan napredak u dovršavanju unutarnjeg tržišta. Obujam trgovanja nastavio se povećavati 2020. na čvorištima prirodnog plina, a na europskim plinskim čvorištima povećao se u prvom tromjesečju 2020. za 32 % u odnosu na prethodnu godinu (do 5010 TWh). Nastavilo se i s poboljšavanjem povezivosti različitih izvora opskrbe plinom i pristupa njima. Samo je trima tržištima u EU-u bilo dostupno manje od tri izvora opskrbe. Konvergencija cijena posljednjih je godina povećana, a najviša je u sjeverozapadnoj Europi. Međutim, na europskoj se razini 2019. smanjila, i pokazuje veće razlike u cijenama među tržištima tijekom više dana u godini. Općenito, maloprodajne cijene plina povećale su se 2019. u odnosu na 2018. Međutim, budući da prate kretanje veleprodajnih cijena s manjim vremenskim odmakom, u bliskoj će se budućnosti vjerojatno ponovno smanjiti. Cijene plina za potrošače iz kategorije kućanstava kretale su se od 33 EUR/MWh u Mađarskoj do 116 EUR/MWh u Švedskoj. Prosječna cijena za EU iznosila je 68 EUR/MWh. Potrošači u Luksemburgu potrošili su najmanje na poreze i pristojbe. U Danskoj je udio troškova proizvodnje i opskrbe bio najniži, a udio oporezivanja najviši. Kad je riječ o tržištima električne energije, porezi/pristojbe i naknade za mreže bili su stabilni ili su blago porasli, što je dovelo do toga da su cijene ovisile o promjenama u troškovima proizvodnje i opskrbe. Slika 4. Cijene plina za kućanstva 2019. (skupina D2) Trošak EU-a za uvoz energije pokazuje ovisnost EU-a o uvozu fosilnih goriva i izloženost nestabilnim međunarodnim tržištima. Trošak uvoza povećao se od 2016. do 2018. te je premašio 330 milijardi EUR godišnje. Time je preokrenut silazni trend koji je bio prisutan nakon što je uvoz dosegao najvišu razinu 2013. (400 milijardi EUR). Zbog posljedica pandemije bolesti COVID-19 na cijene energenata, 2020. će se smanjiti trošak uvoza energije. Očekuje se da će cijene rasti kako se gospodarstvo bude oporavljalo, ali moguće je da će se tek 2021. vratiti na razine iz 2019. Energetsko siromaštvo Budući da si 2018. gotovo 34 milijuna Europljana nije moglo priuštiti odgovarajuće grijanje svojih domova, energetsko siromaštvo i dalje je jedan od velikih izazova u EU-u. Iako se taj pokazatelj u prosjeku razvijao na zadovoljavajući način u razdoblju 2010.–2018., ritam promjena znatno se razlikovao diljem EU-a. U Bugarskoj, Latviji, Poljskoj, Portugalu i Rumunjskoj energetsko siromaštvo znatno se smanjilo. S druge strane, u Grčkoj je zabilježeno znatno povećanje. Iako su se posljednjih godina rashodi europskih kućanstava za energiju smanjili, i dalje postoje znatne razlike među državama članicama prema apsolutnim rashodima i udjelu energije u ukupnim rashodima kućanstava. Najsiromašnija europska kućanstva 2018. i dalje su na energiju trošila 8,3 % svojih ukupnih rashoda (do 15–22 % u nekim zemljama srednje i istočne Europe). Dostatna količina energije za odgovarajuće grijanje, hlađenje i rasvjetu te napajanje uređaja ključna je za osiguravanje pristojnog životnog standarda i zdravlja. Politički napori EU-a nastavit će se u tom području jer bi gospodarski učinak krize uzrokovane bolešću COVID-19 mogao pogoršati situaciju, osobito za najsiromašnije. Većina država članica predstavila je pregled energetskog siromaštva u svojim nacionalnim energetskim i klimatskim planovima, a mnoge su iznijele pokazatelje za analizu njegova učinka. Međutim, većina još ne primjenjuje sustavni pristup rješavanju problema energetskog siromaštva. Kako bi poduprla njihova nastojanja, Komisija je zajedno s ovom Komunikacijom izdala Preporuku o energetskom siromaštvu. Nastavlja podupirati i Opservatorij EU-a za energetsko siromaštvo, koji prikuplja podatke, razvija pokazatelje i širi najbolje prakse za borbu protiv energetskog siromaštva.

2.5.Istraživanje, inovacije i konkurentnost Istraživanje i inovacije Trendovi javne i privatne potrošnje u EU-u na istraživanje i inovacije nisu ohrabrujući. Države članice troše nešto manje sredstava na istraživanja i inovacije u području čiste energije u odnosu na prethodne godine, a ukupna javna ulaganja EU-a u istraživanja i inovacije u području tehnologija čiste energije kao udio u BDP-u najniža su među najvećim gospodarstvima (vidjeti sliku 5.). To je odraz globalnog trenda. Međunarodna agencija za energiju napominje da je u javnom sektoru potrošnja na tehnologije s niskom razinom emisija ugljika 2019. bila niža nego 2012. Slika 5. Procijenjena javna i privatna ulaganja u prioritete energetske unije u području istraživanja i inovacija. BERD = izdaci za istraživanje i razvoj u poslovnom sektoru.

Izvor: Zajednički istraživački centar (JRC) na temelju inicijative Misija za inovacije Međunarodne agencije za energiju, Eurostat/OECD. U skladu s tim rezultatima, od 2012. smanjuje se i ukupna patentna aktivnost u području tehnologija čiste energije, a u porastu je patentiranje visokovrijednosnih tehnologija kao što su baterije i pametne aplikacije. Posljednjih godina smanjuju se procijenjena privatna ulaganja u prioritete energetske unije u području istraživanja i inovacija (koji obuhvaćaju niz poslovnih sektora). Nadalje, ulaganja u istraživanje i inovacije u okviru aktivnosti utvrđenih u Europskom strateškom planu za energetsku tehnologiju, koji su dogovorile države članice, industrija, istraživačka zajednica i Komisija, čine samo 15 % procijenjenih potreba do 2030. Osim toga, tek nekoliko država članica ima nacionalne ciljeve s odgovarajućim pravcima napretka do 2030. i 2050. Državama članicama dostupan je niz instrumenata potpore, kao što su Obzor Europa, Inovacijski fond i InvestEU. Poziv u okviru zelenog plana i programa Obzor 2020. s proračunom od 1 milijarde EUR namijenjen je rješavanju ključnih energetskih pitanja i problema u području integracije sustava. To obuhvaća proizvodnju energije na moru i na kopnu, potporu za velike elektrolizatore, uporabu čiste energije u lukama i zračnim lukama, ugljično neutralnu industriju te energetski i resursno učinkovitu gradnju i obnovu. Konkurentnost Prvo izvješće o napretku u pogledu konkurentnosti pokazuje da je industrija EU-a uspješno iskoristila priliku stvorenu povećanom potražnjom za tehnologijama čiste energije. Taj je sektor konkurentniji od tehnologija konvencionalnih izvora energije s obzirom na dodanu vrijednost, produktivnost rada, rast zaposlenosti i tržišnu zastupljenost. Nadalje, sektor čiste energije sve je važniji za gospodarstvo EU-a u smislu BDP-a, a konvencionalni izvori energije gube na važnosti. Industrija EU-a iskorištava prednosti koje uživa kao predvodnica u području tehnologija iskorištavanja energije vjetra, vodika iz obnovljivih izvora i energije oceana. Međutim, očekivano povećanje kapaciteta u tim segmentima upućuje na to da će se njezina struktura neizbježno promijeniti. Trajni napori kako bi se sustigli konkurenti i stvorila prednost u odnosu na njih potrebni su i u područjima u kojima EU nema (ili je izgubio) prednost predvodnika. Solarne i litij-ionske baterije posebno su važne s obzirom na predviđeno povećanje potražnje za njima, njihovu modularnost i mogućnost širenja na druge primjene kao što je integracija solarnih energetskih sustava u zgradama, vozilima ili drugoj infrastrukturi. Kao dobar primjer industrijskog saveza, Europski savez za baterije dokazao je kako bolja koordinacija država članica, istraživačke zajednice i industrije može pružiti potreban poticaj industrijskim dionicima da ulažu u proizvodnju čistih tehnologija u EU-u. Vrijeme je da se tako pristupi i drugim ključnim tehnologijama i područjima poslovanja. Na temelju tog uspješnog modela, Komisija je pokrenula Europski savez za čisti vodik i Europski savez za sirovine. Slično tome, važne su i druge ključne tehnologije kao što su pametne mreže jer stvaraju vrijednost za sve priključene na njih. U sljedećem se desetljeću očekuje znatan rast EU-ove industrije pametnih mreža. Potrebni su trajni napori za osiguravanje nenarušene trgovine i ulaganja u trećim zemljama, također u područjima u kojima je EU snažan u smislu konkurentnosti, ali se sve više suočava s poremećajima kao što su zahtjevi za lokalni sadržaj i diskriminirajući nacionalni postupci. Budući da će se većina ulaganja u zelene tehnologije odvijati izvan Europske unije, potrebno je osigurati da se industrija EU-a može natjecati pod jednakim uvjetima te iskoristiti potencijal europskog zelenog plana za otvaranje radnih mjesta i rast. Subvencije Postoji očita potreba da se ulažu veći napori u smanjenje subvencija za rasipno korištenje energije i u promicanje energetske tranzicije. Kako bi se to moglo pratiti, ključno je omogućiti kvalitetnije podatke o energetskim subvencijama. Podaci o energetskim subvencijama i dalje su fragmentirani, a izvješćivanje u okviru nacionalnih energetskih i klimatskih planova uglavnom je nepotpuno. U Izvješću o energetskim subvencijama u EU-u navodi se da su energetske subvencije 2018. iznosile 159 milijardi EUR, što je povećanje od 5 % u odnosu na 2015. Prelazak na čistu energiju poduprt je u slučaju više od polovine subvencija. Kako je detaljnije opisano u prilogu o energetskim subvencijama, subvencije za fosilna goriva u EU-u iznosile su 2018. 50 milijardi EUR (odnosno jednu trećinu svih energetskih subvencija EU-a), a u proteklom desetljeću bile su relativno stabilne, uz najvišu razinu od 53 milijarde EUR 2012. Njihov je porast ponovno započeo 2015. te su do 2018. narasle za 6 %. Međutim, neke države članice, primjerice Austrija, Danska, Estonija i Mađarska, postupile su suprotno tom općem trendu i znatno smanjile svoje subvencije za fosilna goriva. 2.6.Energetska unija u široj perspektivi zelenog plana Pravedna tranzicija

Ciljevi energetske unije jasno su povezani sa širim ciljevima zelenog plana. To vrijedi za „pravednu tranziciju” i načelo da nitko ne bude zapostavljen. U tu je svrhu Komisija predložila mehanizam za pravednu tranziciju, uključujući Fond za pravednu tranziciju, kojim se rješavaju gospodarski i socijalni troškovi klimatske tranzicije u najosjetljivijim regijama s velikom potrošnjom ugljena, lignita, naftnog škriljevca i treseta te visokim emisijama ugljika. Poseban program za pravednu tranziciju u okviru programa InvestEU dostupan je u sklopu Mehanizma za pravednu tranziciju, a ulaganja javnog sektora relevantna za pravednu tranziciju podupirat će se i instrumentom za kreditiranje u javnom sektoru. Kao preduvjet za oslobađanje tih sredstava, primjerice za potporu gospodarskoj modernizaciji i diversifikaciji, prekvalifikaciji i usavršavanju ili malim projektima ulaganja u prelazak na čistu energiju, države članice moraju pripremiti teritorijalne planove za pravednu tranziciju koje usklađuju, među ostalim, sa svojim nacionalnim energetskim i klimatskim planovima. Teritorijalni planovi za pravednu tranziciju važni su i u kontekstu Mehanizma za oporavak i otpornost. Kako bi pomogla dionicima, Komisija je uspostavila Platformu za pravednu tranziciju radi omogućavanja dostupnosti informacija o mogućnostima financiranja i ažuriranjima propisa te olakšavanja razmjene najboljih praksi i sektorskih inicijativa. Platforma će se nadovezati na djelovanja u okviru postojeće inicijative za rudarske regije u tranziciji i proširiti ih te će omogućiti prilagođenu pomoć usmjerenu na potrebe i izgradnju kapaciteta. Inicijativa za rudarske regije u tranziciji zadržat će svoju ulogu u savjetovanju regija koje ovise o fosilnim gorivima kao jedno od dva područja djelovanja u okviru platforme. Kvaliteta zraka Kvaliteta zraka nastavlja se poboljšavati, ali je i dalje zabrinjavajuća u nekoliko regija i gradova. Zajednički napori EU-a i država članica doveli su do smanjenja emisija onečišćujućih tvari u zraku u EU-u u proteklih nekoliko desetljeća, uz važnu iznimku amonijaka. To je dovelo do smanjenja broja zona kvalitete zraka u kojima su premašene granične vrijednosti EU-a za lebdeće čestice i smanjenja procijenjenog broja slučajeva prerane smrti zbog onečišćenja zraka s otprilike milijun godišnje 1990. na oko 400 000 godišnje prema posljednjim procjenama. Onečišćenje zraka podrazumijeva i društvene troškove jer su osobe s nižim primanjima često pogođenije zbog veće izloženosti i ranjivosti. U regijama EU-a s najnižim BDP-om po stanovniku općenito su veće koncentracije sitnih lebdećih čestica nego u drugim regijama. Nadalje, energetsko siromaštvo povezano je s upotrebom krutih goriva za grijanje i kuhanje u stambenim objektima, što ima za posljedicu lošu kvalitetu zraka u zatvorenim prostorima i okolnog zraka. Karta 1. Europska agencija za okoliš, 2018. Unequal exposure and unequal impacts: social vulnerability to air pollution, noise and extreme temperatures in Europe (Nejednaka izloženost i nejednaki učinci: osjetljivost društva na onečišćenje zraka, buku i ekstremne temperature u Europi). Izvješće 22/2018. Strukturne promjene potaknute politikama energetske unije pridonijele su smanjenju emisija onečišćujućih tvari u zraku u tom sektoru: konkretno, poboljšanjem energetske učinkovitosti zgrada, koracima prema postupnom ukidanju upotrebe ugljena i razvojem negorive obnovljive energije i održivijih prijevoznih sredstava. Europskim zelenim planom određen je i cilj nulte stope onečišćenja za netoksični okoliš kako bi se bolje eliminiralo onečišćenje. Međunarodna dimenzija Unatoč nastojanjima na globalnoj razini, najnoviji znanstveni dokazi pokazuju da se emisije stakleničkih plinova i dalje povećavaju. Iako je sljedeća Konferencija Ujedinjenih naroda o klimatskim promjenama odgođena za 2021. , 2020. je i dalje ključna godina za povećanje klimatskih ambicija diljem svijeta. Zahvaljujući strateškim partnerstvima za provedbu Pariškog sporazuma, EU pomaže svojim partnerima da svoju viziju niskougljičnog gospodarstva otpornog na klimatske promjene pretvore u izvedive politike i mjere, među ostalim u području energetike. Na diplomatskoj razini EU je organizirao ministarske sastanke s Kinom i Kanadom o klimatskoj politici te je preko svojih delegacija u zemljama izvan EU-a proveo nekoliko ciljanih demarševa. EU blisko surađuje i s predsjedništvima skupina G7 i G20 i partnerima na promicanju globalnog klimatskog programa te stavlja veći naglasak na podupiranje nastojanja svojih neposrednih susjeda na zapadnom Balkanu, u kontekstu Istočnog partnerstva, te u južnom susjedstvu i Africi. Posljednjih je godina ostvaren određeni napredak i na međunarodnoj razini u rješavanju problema emisija iz zračnog i pomorskog prometa. Hitno je potrebno poduzeti mjere koje se odnose na emisije iz pomorskog i zračnog prometa s obzirom na to da je njihov udio u emisijama stakleničkih plinova u EU-u i svijetu sve veći. Istodobno, EU promiče ulaganja u čistu energiju u partnerskim zemljama, čime se stvaraju poslovne mogućnosti za razvoj europskih industrija s niskim emisijama ugljika. Tim se ulaganjima jača i vodeća uloga EU-a u svijetu u području tehnologija čiste energije, čime se potiču izvoz, rast i otvaranje radnih mjesta u EU-u. Kad je riječ o multilateralnim odnosima, EU je promicao međunarodnu suradnju u području energije iz obnovljivih izvora u okviru Međunarodne agencije za obnovljivu energiju te u području razvoja i primjene čistih tehnologija u okviru ministarskog foruma za čistu energiju i inicijative Misija za inovacije. EU aktivno sudjeluje u pregovorima o modernizaciji Ugovora o energetskoj povelji te je podnio temeljite, sveobuhvatne i ambiciozne prijedloge čiji je cilj ažuriranje odredbi Ugovora o zaštiti ulaganja i usklađivanje Ugovora s dugoročnim ciljevima Pariškog sporazuma i politikama energetske tranzicije EU-a. Međunarodni angažman EU-a pridonio je diversifikaciji europskih izvora energije i osiguravanju energetske sigurnosti. EU vodi redoviti dijalog o energiji s ključnim dobavljačima energije i energetskim partnerima na bilateralnoj razini i preko multilateralnih platformi, među ostalim kako bi se osiguralo likvidno i fleksibilno globalno tržište ukapljenog prirodnog plina (UPP). Krajem 2019. Europska komisija posredovala je u uspješnom zaključivanju pregovora između Ukrajine i Ruske Federacije, čime je omogućen nastavak tranzita prirodnog plina iz Rusije preko Ukrajine. EU je kroz Energetsku zajednicu nastavio pomagati ugovornim strankama u usvajanju ključnih elemenata pravne stečevine EU-a u području energije i klime te omogućavati daljnju integraciju sa svojim tržištem. Ugovorne stranke nastavljaju s radom na razvoju nacionalnih energetskih i klimatskih planova te na utvrđivanju energetskih i klimatskih ciljeva za 2030. Osiguravanje nuklearne sigurnosti izvan granica Europske unije jedno je od ključnih područja kojem Europska komisija posvećuje pozornost. Tehnički stručnjaci iz Skupine europskih regulatora za nuklearnu sigurnost i Komisije proveli su u Armeniji i Bjelarusu pregled provedbe akcijskih planova nastalih na temelju rezultata testova otpornosti nuklearnih postrojenja na stres. EU je pokazao svoju trajnu predanost provedbi Priloga III. Zajedničkom sveobuhvatnom akcijskom planu za civilnu nuklearnu suradnju s Iranom. Proveo je niz aktivnosti usmjerenih na nuklearnu sigurnost i integraciju Irana u međunarodni pravni okvir za nuklearnu sigurnost te nastoji poboljšati suradnju u području čiste energije i klime. 3.Put prema zelenom oporavku i održivom gospodarstvu

Zelenim planom, donesenim u prosincu 2019., podupire se tranzicija EU-a u pravedno i prosperitetno društvo koje odgovara na probleme koje predstavljaju klimatske promjene i uništavanje okoliša i poboljšava kvalitetu života sadašnjih i budućih generacija te slijedi put prema pravednoj tranziciji. Komisija je od početka krize uzrokovane bolešću COVID-19 zelenu tranziciju stavila u središte plana oporavka EU-a. Ubrzavanjem zelene tranzicije ojačat će se konkurentnost i otpornost Europe te njezin položaj globalnog aktera. U kontekstu europskog zelenog plana posebne se mjere oblikuju u području energetike, industrije, poljoprivrede, hrane i bioraznolikosti (okvir 2.). Druge važne inicijative za usmjeravanje dekarbonizacije Europe u području energetike i prometa očekuju se do kraja 2020. Okvir 2. Pregled inicijativa od 1. prosinca 2019. ·Komunikacija o europskom zelenom planu (COM(2019) 640) ·Prijedlog europskog propisa o klimi (COM(2020) 80) ·Plan ulaganja za europski zeleni plan (COM(2020) 21) ·Prijedlog uredbe o uspostavi Fonda za pravednu tranziciju (COM(2020) 22) ·Europska strategija za podatke (COM/2020/66 final) ·Akcijski plan za kružno gospodarstvo (COM(2020) 98) ·Strategija „od polja do stola” (COM(2020) 381) ·Strategija EU-a za bioraznolikost do 2030. (COM(2020) 380) ·Prijedlog uredbe o uspostavi programa InvestEU (COM(2020) 403) ·Komunikacija o povećanju klimatskih ambicija Europe za 2030. (COM(2020) 562) ·Procjena konačnih nacionalnih energetskih i klimatskih planova na razini EU-a (COM(2020) 564) ·Izmijenjeni prijedlog europskog propisa o klimi (COM(2020) 563) ·Komunikacija o integraciji energetskog sustava (COM(2020) 299) ·Strategija za vodik za klimatski neutralnu Europu (COM(2020) 301) ·Komunikacija o strategiji EU-a za smanjenje emisija metana (COM(2020) 633) ·Val obnove za Europu (COM(2020) 662, SWD(2020) 550) ·Strategija za održivu i pametnu mobilnost (u pripremi) Uz ovo Izvješće o stanju energetske unije i procjenu nacionalnih energetskih i klimatskih planova na razini EU-a, Komisija za tih 27 konačnih integriranih nacionalnih energetskih i klimatskih planova objavljuje procjene po državama. U tim se dokumentima procjenjuje hoće li i na koji način nacionalni ciljevi i doprinosi pridonijeti zajedničkom ostvarivanju ciljeva strateškog okvira za energetsku uniju. Procjenjuje se i u kojoj su mjeri države članice uzele u obzir preporuke koje je Komisija izdala u lipnju 2019. Nacionalni energetski i klimatski planovi temelj su kontinuiranoga iterativnog postupka između EU-a i njegovih država članica. Procjenom se stoga pozivaju države članice da poduzmu daljnje mjere u nekoliko područja. Propusti i preostali nedostaci morat će se riješiti zajedničkim naporima na razini država članica te na razini EU-a. Mjerama politike na razini EU-a ojačat će se i dopuniti djelovanja na nacionalnoj razini. 3.1.Preobrazba energetskog sustava EU-a Kako bi se postigla temeljita dekarbonizacija u svim sektorima gospodarstva, EU mora osigurati temeljitu preobrazbu svojega energetskog sustava. U tu je svrhu Komisija u srpnju 2020. donijela strategiju EU-a za integraciju energetskog sustava. U njoj se iznosi vizija Komisije o ubrzavanju integracije energetskog sustava i o osiguravanju koordiniranog planiranja i rada sustava. Komisija je u srpnju 2020. donijela i strategiju za vodik, u kojoj je iznijela svoju viziju znatnog povećanja uloge čistog vodika kao nositelja energije. Ta vizija uključuje i put prema osiguravanju troškovne konkurentnosti vodika proizvedenog s pomoću obnovljivih izvora energije, vodika proizvedenog uz niske emisije ugljika i sintetičkih goriva dobivenih iz vodika. Komisija je uz strategiju za vodik uspostavila i Europski savez za čisti vodik. Nove klimatske ambicije i potrebne temeljite promjene u funkcioniranju energetskog sustava EU-a zahtijevaju i novu viziju energetske infrastrukture EU-a. Komisija stoga revidira smjernice za transeuropske energetske mreže. Iako će naglasak ostati na elektroenergetskoj infrastrukturi koja je potrebna za integraciju obnovljive energije, uspostavit će se i okvir za daljnje poboljšanje uvođenja inovativnih tehnologija i infrastrukture, kao što su pametne mreže, mreže za opskrbu vodikom ili integrirane mreže na moru. To će imati važnu ulogu i u prelasku na održivu i pametnu mobilnost u EU-u. 3.2.Povećanje klimatskih ambicija Ažuriranje okvira politike S obzirom na ambiciju EU-a da postane klimatski neutralan do 2050., Komisija je u rujnu 2020. donijela Komunikaciju o povećanju klimatskih ambicija Europe za 2030. i izmijenjeni prijedlog o europskom propisu o klimi kako bi povećala klimatske ambicije EU-a za 2030. u pogledu smanjenja emisija stakleničkih plinova u odnosu na 1990. s najmanje 40 % na najmanje 55 %, uključujući emisije i uklanjanja. U Komunikaciji se navode i mjere koje su potrebne u svim sektorima gospodarstva te se njome pokreće revizija ključnih zakonodavnih instrumenata do lipnja 2021. kako bi se postigao taj ambiciozniji cilj. Komisija radi i na novim pravilima za fluorirane stakleničke plinove i tvari koje oštećuju ozonski omotač, koja će biti predstavljena do kraja 2021. U Zelenom planu najavljeno je i donošenje nove, ambicioznije strategije EU-a za prilagodbu klimatskim promjenama. Utjecaji klimatskih promjena već se osjećaju u energetskom sektoru, primjerice manje predvidiva proizvodnja hidroenergije ili čak zatvaranje određenih nuklearnih elektrana zbog slabe dostupnosti rashladne vode tijekom velikih suša. Pred nama su veliki izazovi. Osim toga, zeleni plan uključuje i europski sporazum o klimi. Cilj mu je u djelovanje u području klime uključiti pojedince i zajednice. Nadovezujući se na postojeće inicijative, sporazumom o klimi osigurat će se prostor za osmišljavanje novih klimatskih politika, razmjenu informacija, pokretanje aktivnosti na lokalnoj razini i predstavljanje rješenja koja drugi mogu podržati. Komisija je donijela i Komunikaciju o strategiji EU-a za smanjenje emisija metana. Strategijom će se izraditi prijedlozi za smanjenje emisija metana u EU-u te promicati i podupirati slične mjere diljem svijeta. Njome su obuhvaćeni svi sektori poljoprivrede, energetike i zbrinjavanja otpada u kojima su razine emisija metana najviše. Kad je riječ o energiji, strategija je usmjerena na poboljšano mjerenje emisija metana, pouzdano i transparentno izvješćivanje o njima te njihovu vjerodostojnu provjeru. Povećane klimatske ambicije zahtijevaju dosad nezabilježen rast proizvodnje energije iz obnovljivih izvora. Kao što je najavljeno u zelenom planu, u tome će ključnu ulogu imati energija iz obnovljivih izvora na moru. Kako bi olakšala taj proces, Komisija će u jesen 2020. donijeti stratešku viziju energije mora iz prirodnih i čistih izvora kao što su vjetar, sunce, valovi te plima i oseka. Prelasku na održiviji prometni sustav pridonijet će i održiva alternativna goriva. Komisija će uskoro predstaviti strategiju za održivu i pametnu mobilnost te radi na inicijativama za poticanje opskrbe održivim alternativnim gorivima i poticanje njihova korištenja, posebno u zračnom i vodnom prometu. Pregled dugoročnih strategija dekarbonizacije koje su dostavile države članice Sve stranke Pariškog sporazuma pozvane su da do 2020. dostave svoje dugoročne razvojne strategije za smanjenje emisija stakleničkih plinova do sredine stoljeća. U Uredbi o upravljanju utvrđuje se postupak za izradu tih strategija te se od država članica zahtijeva da do 1. siječnja 2020. izrade i dostave Komisiji svoju dugoročnu strategiju s perspektivom od najmanje 30 godina. Dosad je samo 16 država članica dostavilo svoje dugoročne strategije. Trinaest država članica eksplicitno ili implicitno upućuje na klimatsku neutralnost , a trima preostalima cilj je smanjiti svoje emisije za 80 % do 95 % u odnosu na 1990. Međutim, često nedostaje jasna definicija pojma koji se upotrebljava za opći cilj i često nije jasno jesu li ciljevi koje su postavile države članice pravno obvezujući. Postoje razlike među državama članicama i u izvješćivanju o obveznom sadržaju. Zbog toga Komisija još ne može pružiti detaljnu procjenu o tome hoće li dugoročne nacionalne strategije biti dovoljne za zajedničko ostvarivanje cilja klimatske neutralnosti EU-a niti pružiti informacije o mogućim zajedničkim neusklađenostima. 3.3.Energetske i klimatske politike ključne za oporavak Kriza uzrokovana pandemijom bolesti COVID-19 imala je znatne posljedice za gospodarstvo EU-a. Međutim, ona nije dovela do promjene strukture ulaganja i reformi potrebnih za postizanje naših ambicioznijih klimatskih ciljeva. eMobiliziranje znatnih dodatnih ulaganja i promicanje pravedne tranzicije važna su pitanja. U kontekstu oporavka od krize uzrokovane bolešću COVID-19, pred Europom je jedinstvena mogućnost za ulaganja kojima se može poduprijeti oporavak gospodarstva EU-a te istodobno ubrzati zelena i digitalna tranzicija. Ponovno pokretanje naših gospodarstava u bilo kojem drugom smjeru dovelo bi do ovisnosti o neodrživim praksama te jednostavno nije rješenje.