HR Službeni list Europske unije C 75/129

Mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora o „Jačanju bilateralnih trgovinskih odnosa EU-a i Turske i modernizaciji carinske unije”

(2017/C 075/22)

Izvjestitelj:

Dimitris DIMITRIADIS

Zahtjev za savjetovanje: Europska komisija, godišnji dopis 2016., 20. travnja 2016. Pravni temelj: članak 304. Ugovora o funkcioniranju Europske unije Nadležna stručna skupina: Stručna skupina za vanjske odnose Datum usvajanja u Stručnoj skupini: 16. studenoga 2016. Datum usvajanja na plenarnom zasjedanju: 14. prosinca 2016. Plenarno zasjedanje br.: 521 Rezultat glasovanja (za/protiv/suzdržani): 252/4/7

1. Zaključci i preporuke

1.1. EGSO smatra da je zbog promjena okolnosti postojeći Sporazum o carinskoj uniji zastario te da će njegove potpisnice morati započeti ozbiljne pregovore o jačanju svojih gospodarskih veza sklapanjem nove vrste trgovinskog sporazuma koji odražava aktualne potrebe.

1.2. EGSO vjeruje da je Turska i dalje vrlo važan partner te da postoji nužna politička volja da se poveća razina suradnje, ali samo pod uvjetom da u svakom trenutku bude osigurano poštovanje temeljnih europskih vrijednosti i načela demokracije, vladavine prava i ljudskih prava.

1.3. EGSO smatra da se carinska unija može izmijeniti revizijom Odluke br. 1/95, novom odlukom Vijeća za pridruživanje ili, u krajnosti, novim protokolom uz Sporazum o pridruživanju.

1.4. EGSO osuđuje pokušaj državnog udara 15. srpnja, no vrlo je zabrinut zbog reakcije turske vlade i naknadnih političkih događanja u Turskoj, pri kojima se prekoračuje okvir kaznenog progona začetnika državnog udara, ne poštuju mjere koje se temelje na vladavini prava i krše demokratska načela.

1.5. EGSO od Turske kao države kandidatkinje za pristupanje EU-u zahtijeva da štiti i poštuje univerzalna ljudska prava kao i da se pridržava demokratskih načela i vladavine prava. EGSO osuđuje pokušaj rušenja demokratski izabrane vlade u Turskoj, ali također izražava zabrinutost zbog reakcije turskih vlasti te izričito poziva na to da se ljudska prava u potpunosti poštuju i primjenjuju bez diskriminacije, posebice sloboda izražavanja i poseban način na koji se ona odražava u slobodi medija, kao i na to da se u potpunosti ponovno uspostavi vladavina prava.

1.6. EGSO smatra da Turska mora istinski pokazati da je i dalje predana statusu države pristupnice, koji u skladu sa zakonom i ugovorima još uvijek ima, tako što će nastaviti pregovore s EU-om te strogo poštovati pravnu stečevinu EU-a i sve zahtjeve o kojima je dosad postignut dogovor.

1.7. Novi uvjeti u svjetskom gospodarstvu koji se razvijaju posljednjih godina potaknuli su EU da pokrene novi krug svjetskih trgovinskih sporazuma s naglaskom na poboljšanju propisa u brojnim područjima u cilju promicanja modernih oblika trgovine te primjene načela i pravne stečevine EU-a. Komunikacija Komisije „Trgovina za sve” mora biti temelj pregovora između EU-a i Turske. Nedavne prilagodbe i najbolje prakse ugrađene u različite trgovinske sporazume stubokom su promijenile modele za održivost, transparentnost i uključenost socijalnih partnera i civilnog društva u međunarodne trgovinske sporazume.

1.8. EGSO smatra da se unaprijed moraju provoditi procjene učinka i ex ante i ex post, kao i procjene izvedivosti pregovora kako bi se utvrdio utjecaj na okoliš, gospodarstvo i društvo. U te postupke moraju biti uključeni socijalni partneri i organizacije civilnog društva. Povrh toga, EGSO smatra da bi Komisija trebala nastaviti pomno pratiti tekuće društveno i gospodarsko stanje u Turskoj na svakom koraku pregovora.

1.9. Treba imati na umu da se pravna stečevina EU-a u proteklih dvadeset godina otkako postoji carinska unija proširila na područja koja ranije nisu bila regulirana.

1.10. EGSO smatra da je potreban nov, moderan sporazum o carinskoj uniji i odbacuje kao nerealnu ideju održavanja statusa quo ili pretvaranju carinske unije u regionalni trgovinski sporazum. Odbor vjeruje da bi novi sporazum trebao sadržavati nova poglavlja koja odražavaju dopune pravu i praksi EU-a, s obzirom na to da se oni neprestano proširuju i revidiraju, kao i ažurirane odredbe kojima se nastoje riješiti pitanja koja su se pokazala problematičnima tijekom provedbe carinske unije s Turskom te preliminarne zahtjeve.

1.11. EGSO također smatra da bi se novi pregovori trebali posebno usredotočiti na hitnu provedbu nužnih radikalnih reformi turskog zakonodavstva.

1.12. EGSO predlaže da se sljedeća područja uključe u regulatorni okvir novog sporazuma: — poljoprivreda (sa svim zahtjevima navedenima u nastavku mišljenja), — usluge, — javna nabava, — neprerađeni proizvodi i sirovine, — zaštita potrošača, — zaštita okoliša i održivi razvoj, — jednakopravnost regulatornih sustava za veterinarske, sanitarne i fitosanitarne mjere i politika za sigurnost hrane, — učinkovita zaštita radnog prava i pristojnih radnih mjesta, — zaštita zdravlja i sigurnosti na radnom mjestu, — olakšavanje e-trgovine i uvođenje digitalnog programa kojim bi se omogućilo slobodno kretanje digitalnih podataka, — energetska politika i energetska sigurnost, — promicanje inovativnosti i zaštita intelektualnog vlasništva, — borba protiv korupcije i pranja novca, — bolji poticaji za MSP-ove, — pojednostavljeni upravni postupci i smanjenje administrativnih troškova, — ulaganje i ažuriranje zakonodavstva o ulaganju radi zaštite ulagača uz istodobno uvođenje nepristranog postupka rješavanja sporova, — poboljšanje postupka prenošenja i uključivanja europskog zakonodavstva u pravni sustav Turske, — strože odredbe kojima bi se osiguralo da sadržaj revidiranog sporazuma i provedbene odredbe budu u skladu s pravnom stečevinom EU-a.

1.13. EGSO smatra da se, kad je riječ o asimetriji koja utječe na turske trgovinske odnose s trećim zemljama s kojima EU sklapa novu vrstu trgovinskih sporazuma, relevantna odredba može poboljšati samo utoliko da sadrži politički poticaj zemljama partnericama EU-a politički poticaj, uz dodatnu mogućnost da Komisija osigura učinkovite posredničke usluge.

1.14. EGSO vjeruje da će svaka vrsta trgovinskog sporazuma između EU-a i Turske morati obuhvaćati istinsko savjetovanje sa socijalnim partnerima (poslodavcima i zaposlenicima) i organizacijama civilnog društva te njihovo uključivanje kako u fazi pregovora tako i u fazi provedbe.

2. Trgovinski odnosi EU-a i Turske

2.1. Turska je 1959. godine zatražila pridruženo članstvo u tadašnjoj Europskoj ekonomskoj zajednici (EEZ), odnosno sadašnjoj Europskoj uniji (EU). Sporazum o pridruživanju (1) potpisan je 1963. godine, a njime se predvidjelo i stvaranje carinske unije između EEZ-a i Turske.

2.2. Kao rezultat toga, 1970. godine sastavljen je Dodatni protokol kojim se ukidaju carinske pristojbe i kvote za robu, čime se poduzimaju daljnji koraci prema carinskoj uniji, koja je u potpunosti provedena 1995. godine (2) i iziskivala je ukidanje prepreka trgovini. Iste godine s tadašnjim EZUČ-om potpisan (3) je Sporazuma o slobodnoj trgovini kojim se obuhvaća ugljen i čelik.

2.3. Od Turske se također zahtijevalo da usvoji zajedničke vanjske tarife EU-a (4) za uvoz iz trećih zemalja te sve postojeće i buduće povlaštene sporazume.

2.4. Carinska unija svojedobno je bila revolucionarna i originalna ideja te je pružila veliku priliku za produbljivanje bilateralnih odnosa s obzirom na to da je to bio jedan od prvih sporazuma koji je iziskivao usklađivanje sa zakonodavstvom države koja nije članica EU-a.

2.5. EU je 1997. godine pokrenuo usporedan postupak na temelju članaka 2. i 49. Ugovora o Europskoj uniji, nakon zahtjeva za pridruživanje koji je Turska podnijela 1987. godine.

2.6. Pristupni pregovori započeli su 2005. godine i uključuju 34 poglavlja o pravnoj stečevini EU-a i jedno poglavlje o raznim temama, što čini ukupno 35 poglavlja.

2.7. Uzimajući u obzir pozive relevantnih dionika, EGSO zauzima pozitivan stav prema Sporazumu o slobodnoj trgovini na području ugljena i čelika, koji bi trebao ostati nepromijenjen, ali naglašava potrebu reforme carinske unije kako bi se trgovinski odnosi modernizirali.

3. Politička situacija u Turskoj nakon 15. srpnja

3.1. Stanje u Turskoj nakon pokušaja državnog udara 15. srpnja – koji EGSO izričito osuđuje – izaziva veliku zabrinutost. Postupci vlasti prema osobama osumnjičenima za državni udar, ali i prema pripadnicima oporbe i civilnog društva koji nisu sudjelovali u pokušaju udara kao i prema tisku i medijima koji ne podržavaju vladu, nespojivi su s europskim normama i opterećuju pregovore između Turske i EU-a.

3.2. Od 15. srpnja službeno stajalište Ankare promijenilo se i turski pregovarači zahtijevaju izričito preuzimanje obveze od EU-a, koji je dosad u mnogim pitanjima pokazao neodlučnost i manjak političke volje i usmjerenja, što ide ruku pod ruku s time da Turska nije pokazala dobru volju u pogledu provedbe usvojenih dokumenata (npr. protokola uz Sporazum iz Ankare itd.), što dodatno otežava stvaranje nužne atmosfere razumijevanja.

3.3. EGSO promatra i uz veliku zabrinutost i pažnju nastavlja pratiti razvoj događaja nakon pokušaja državnog udara, a pokretanje pregovora o carinskoj uniji radi jačanja trgovinskih odnosa smatra prilikom za početak normalizacije odnosa između Turske i EU-a, kao i za preokret u turskom gospodarstvu pritisnutom poteškoćama.

3.4. Stoga je u ovom teškom trenutku u interesu Turske da se dugoročno obveže na program reformi koje uključuju radikalne promjene u političkom i gospodarskom području.

4. Gospodarstvo Turske

4.1. Prema procjenama iz 2015. bruto domaći proizvod Turske te je godine iznosio zapanjujućih 1 576 bilijuna USD prema paritetu kupovne moći (BDP mjeren metodom pariteta kupovne moći), što je tu zemlju svrstalo na 18. mjesto na popisu svjetskih gospodarstava. Procjenjuje se da se gospodarski rast 2015. smanjio na i dalje zadovoljavajućih 3,8 %, što Tursku stavlja na 102. mjesto u svijetu. Javni dug te zemlje pao je na umjerenih 33,1 % BDP-a, dok je stopa inflacije i dalje visoka te, prema podacima iz 2015., iznosi otprilike 7,7 % (5).

4.2. Tursko se gospodarstvo proteklih godina pretvorilo iz tradicionalno poljoprivrednog u gospodarstvo zasnovano na uslugama i turizmu, s proizvodnim sektorom usmjerenim na izvoz. To je djelomice zasluga carinske unije, koja je stvorila velike mogućnosti koje su bile odmah iskorištene usvajanjem novog pravnog okvira i provedbom standarda EU-a.

4.3. Međutim, od 2012. tempo rasta usporio je zbog pada izravnih stranih ulaganja, kao i zbog političkih i gospodarskih događaja koji su nerijetko djelovali poput kočnice na gospodarski rast i kao izvor nesigurnosti. U razdoblju 2013.–2016. povjerenje je narušeno uslijed političkih nemira, geopolitičkih promjena, navodne korupcije i napetosti sa susjednim zemljama izazvanih nastojanjima Turske da zadobije važniju političku ulogu u regiji. To je imalo negativne gospodarske posljedice i omelo nezapamćeni napredak turskog gospodarstva jer je ono zbog deficita tekućeg računa postalo podložno nestabilnosti valute i tržišta, što je destimuliralo i oslabilo priljev investicija. Nakon pokušaja državnog udara gospodarstvo je pretrpjelo nov udarac s daljnjim usporavanjem i drastičnim padom turizma.

4.4. Zabrinjavajući politički događaji i njihove izravne posljedice uzrokovali su znatnu štetu gospodarstvu u pogledu tržišnog povjerenja u stabilnost, kao i u pogledu otpornosti gospodarskog i ulagačkog okruženja u Turskoj (6), dok istodobno postoje sumnje u sposobnost turske vlade da gospodarstvo ponovno vrati na put rasta, što je oslabilo kako vjerodostojnost vlade tako i vrijednost turske lire (7).

5. Utjecaj carinske unije na tursko gospodarstvo, nedostaci regulatornog okvira i problemi u provedbi

5.1. Uzevši sve u obzir, prognoze za carinsku uniju pokazale su se poprilično pesimističnima, ali ih je stvarnost opovrgnula: turski je BDP prema predviđanjima trebao rasti po stopi od najviše 1–1,5 %, što je, iako se smatralo dobrim rezultatom, neusporedivo sa stvarnim povećanjem.

5.2. EU je glavni partner Turske u pogledu izvoza i uvoza, dok Turska zauzima sedmo mjesto među uvoznim i peto među izvoznim tržištima EU-a. Turska u EU izvozi uglavnom strojeve i prijevoznu opremu te industrijske proizvode. EU u Tursku izvozi uglavnom strojeve i prijevoznu opremu, kemijske proizvode i industrijsku robu.

5.3. Trgovina s EU-om od 1995. do 2014. porasla je za 22 %. Carinska unija navodno je prouzročila i preusmjeravanje trgovine (8), ali to je zanemarivo kada se ima na umu ukupni udio te pojave u trgovini (9).

5.4. U svakom slučaju, to je zauzdalo tursku primjenu carinskih pristojbi na industrijske proizvode i učinilo nepotrebnim uvođenje pravila o podrijetlu za bilateralnu trgovinu.

5.5. Neke od glavnih nedostataka carinske unije možemo sažeti na sljedeći način: — pretjerana i nepotrebna upotreba instrumenata trgovinske zaštite, kao što su kompenzacijske, antidampinške, zaštitne i nadzorne mjere koje utječu na bilateralnu trgovinu (10), — ne postoji ni djelotvorni mehanizam usklađivanja ni postupak rješavanja sporova, bez kojih se u određenim slučajevima ne mogu poduzeti učinkoviti koraci protiv selektivne provedbe carinske unije i uvođenja neizravnih diskriminirajućih mjera na štetu proizvoda iz EU-a. Najčešće korišten postupak rješavanja sporova ograničen je na određene sporove (točnije, nadležnost je valjana samo dok su na snazi protekcionističke mjere) (11) koje može rješavati Vijeće za pridruživanje, a ono je prvenstveno političko tijelo koje odluke donosi na temelju konsenzusa, — ograničen opseg carinske unije, u koji spadaju samo industrijski proizvodi, uključujući sastavne dijelove i prerađene poljoprivredne proizvode proizvedene u EU-u ili Turskoj, kao i robu potpuno ili djelomično izrađenu od proizvoda iz trećih zemalja, pod uvjetom da imaju slobodan protok unutar EU-a ili Turske. S druge strane, poljoprivredni proizvodi predstavljaju 10 %, a usluge 60 % turskog BDP-a, ali oba su sektora izvan područja primjene carinske unije, — postoje i problemi u postupku usklađivanja s pravom EU-a, kao i u vezi s učinkovitošću metode pružanja informacija o tom postupku; kao rezultat toga poslovna zajednica suočava se sa zakonodavnim labirintom u postupku uvoza ili izvoza istih proizvoda, s čime ne mogu držati korak ni poduzetnici, preko svojih službenih predstavničkih tijela (gospodarske komore, organizacije poslodavaca itd.), ni nadležna tijela (carinski uredi, agencije za izvoz, tijela za nadzor tržišta) (12).

5.6. Osim problematičnih područja u regulatornom tkivu carinske unije, u pitanju je i njezina neodgovarajuća provedba ili jednostrane odluke koje je turska strana donijela o carinskim ili pristojbenim praksama, a kojima se jasno krše dogovoreni uvjeti. Postavljaju se pitanja i u vezi s odbijanjem Turske da dopusti slobodnu trgovinu s Republikom Ciprom, državom članicom EU-a, čime očigledno krši zakonodavstvo Unije i trgovinske sporazume između EU-a i Turske.

5.7. Dosadašnjim usklađivanjem turskih propisa sa zakonodavstvom EU-a o unutarnjem tržištu postignut je napredak u određenim područjima, kao što su slobodno kretanje robe, politika tržišnog natjecanja i državnih potpora, energetska, gospodarska i monetarna politika te poduzetnička i industrijska politika, ali Europska komisija istaknula je da Turska neprestano zanemaruje ključne aspekte Sporazuma usvajanjem protekcionističkih mjera na svim područjima, što je u suprotnosti s odredbama carinske unije.

5.8. S druge strane, Turska ne provodi na zadovoljavajući način ni zakonodavstvo u pogledu državnih potpora ni u pogledu uvođenja nadzornih mehanizama, a čini se i da se opire potpunom omogućivanju slobodnog kretanja robe uklanjanjem skrivenih ograničenja; naposljetku, nije usvojila ni učinkovito primijenila provedbene mjere protiv kršenja prava intelektualnog vlasništva.

5.9. Procjenjujući ukupnu korist od carinske unije, kao njezin najveći doprinos mogli bismo istaknuti činjenicu da se ona upotrebljava kao sredstvo za gospodarsku reformu koja je pridonijela integraciji Turske u globalna tržišta, da pomaže vratiti vjerodostojnost Turske te, konačno, da podupire mjere za obuzdavanje inflacije i stabilizaciju vrijednosti turske lire.

5.10. Uz to, modernizacija turske trgovine bila je brza, a na zamahu je dobilo i tržišno natjecanje između turskih proizvođača i trgovaca koji su preko tržišta EU-a dobili pristup plodnijem i izazovnijem globalnom trgovinskom okružju.

6. Usporedba carinske unije s novijim sporazumima o slobodnoj trgovini

6.1. Tijekom predstojećih godina započet će nova gospodarska era pokrenuta izgradnjom i provedbom niza zakonodavnih inicijativa na međunarodnoj razini koje će utjecati na gospodarske odnose između EU-a i Turske, zbog čega će biti potrebno ažurirati carinsku uniju. Europska unija istodobno se usredotočila na poticanje vanjskih gospodarskih odnosa s trećim zemljama radi poboljšanja životnog standarda i prosperiteta. Transatlantsko partnerstvo za trgovinu i ulaganja (TTIP), Sveobuhvatni ekonomski i trgovinski sporazum između EU-a i Kanade (CETA) i Sporazum o trgovini uslugama (TiSA), kao i pregovori o trgovinskom sporazumu s Japanom, trenutačno su najistaknutije inicijative (13).

6.2. Kao rezultat tih novih uvjeta, zastarjela carinska unija već je dovela tursko gospodarstvo u nepovoljan položaj zbog ugrađene asimetrije (14): prema pravilima carinske unije, Turska može dogovarati trgovinske sporazume s trećom zemljom tek nakon što je EU dovršio i potpisao novi sporazum o slobodnoj trgovini s dotičnom zemljom, pri čemu Turska nema mogućnost intervenirati ni u jednoj fazi pregovora. S druge strane, „turska klauzula” je smjernica za politiku i ne obvezuje treće zemlje da prihvate pregovore s Turskom, a kamoli da potpišu sporazum. Čak i ako se postigne sporazum, taj vremenski raskorak stavlja turska poduzeća u nepovoljan položaj u pogledu konkurencije.

6.3. Povrh toga, Turska je morala usvojiti zajedničke vanjske tarife, zbog čega je bila prisiljena prilagoditi se promjenama, uglavnom smanjenjima, koje je EU uveo zbog sklapanja sporazuma o slobodnoj trgovini, a da pritom turski proizvodi od te privilegije nisu imali nikakve koristi na drugim tržištima ako nije bio sklopljen sporazum. To je dovelo do postupne liberalizacije turskog tarifnog sustava.

6.4. Gore navedeni nedostaci u strukturi carinske unije danas, više od 20 godina nakon sklapanja, postali su jasniji.

6.5. Samo je 17 od 48 trgovinskih partnera EU-a 2014. sklopilo sporazum s Turskom, dok je među zemljama koje su sklopile novu generaciju sporazuma o slobodnoj trgovini samo Južna Koreja pristala sklopiti sporazum s Turskom, prihvativši poziv iz „turske klauzule” sporazuma KOREU.

7. Jačanje bilateralnih trgovinskih odnosa

7.1. Gospodarska i politička suradnja između EU-a i Turske nužna je i bila bi dovoljna za postizanje stabilnosti u posebno nestabilnom dijelu svijeta, a ažuriranje carinske unije moglo bi odaslati jasnu pozitivnu poruku o suradnji i stabilnosti.

7.2. Pažljivo se raspravljalo o alternativnim mogućnostima za trgovinske i gospodarske odnose između EU-a i Turske, uključujući i. moguće zadržavanje statusa quo, ii. zamjenu ili dopunu carinske unije regionalnim trgovinskim sporazumom ili iii. ažuriranje carinske unije. EGSO smatra da je potonja mogućnost idealna u pogledu promicanja i produbljivanja bilateralnih odnosa na obostranu korist.

7.3. Nepoduzimanje nikakvih koraka – imajući na umu i dugoročnu perspektivu pristupnih pregovora – nije realna alternativa jer se smatra nužnim uhvatiti se u koštac s gore navedenim problemima i odmah iskoristiti neiskorišten potencijal trgovinskih odnosa.

8. Glavni elementi revizije

8.1. U kontekstu nove trgovinske i ulagačke politike EU-a, pokrenute 2015. objavljivanjem Komunikacije Komisije „Trgovina za sve” (15), već je jasno da će EU nastojati iskoristiti svoj vodeći položaj u području trgovine kako bi odgovorio na nove izazove globaliziranog tržišta i potrebe suvremenog trgovinskog okruženja, promicao razvoj te potaknuo institucionalne promjene postavljanjem prioriteta za reforme (16).

8.2. U pogledu tih nastojanja očito je da nova trgovinska politika – ako želimo da bude učinkovita i korisna za više dionika koji su njome zahvaćeni, kao što su radnici, potrošači i MSP-ovi – ne smije biti jednodimenzionalna, već višerazinska i složena, te mora obuhvatiti mnoga područja djelovanja.

8.3. Konkretno, uključivanje europskih vrijednosti u isti okvir načela važno je na mnogo razina s obzirom na to da pregovori o sporazumima o trgovini i ulaganju sada više očito nisu samo gospodarskog karaktera, nego predstavljaju širi društveno-gospodarski projekt za uvođenje višedimenzionalnih i višerazinskih reformi.

8.4. Održivi razvoj i zaštita okoliša sada imaju jednaku važnost i sastavni su dio tih vrijednosti, posebno nakon što je EU usvojio Pariški sporazum (COP21), a Gospodarsko i socijalno vijeće UN-a nove održive razvojne ciljeve (17).

8.5. Taj je element još prominentniji ako su zemlje s kojima se pregovara o sporazumu u postupku pristupnih pregovora, a Turska je najbolji primjer.

8.6. Revizija se također mora temeljiti na međunarodnim normama i konvencijama za zaštitu radnog prava (18).

8.7. Zato je EU odlučio ostvariti prethodno navedeno na temelju triju osnovnih načela. Ta su načela sljedeća: (a) Učinkovitost: kako bi se uzele u obzir makroekonomske (npr. gospodarska situacija zemalja EU-a u krizi) i mikroekonomske (npr. MSP-ovi) potrebe, osiguravajući optimalnu prilagodljivost novim trgovinskim projektima. (b) Transparentnost: putem veće prepoznatljivosti i sudjelovanja što većeg broja dionika u pregovorima. (c) Europske vrijednosti i modeli: to je koncept koji se neprestano razvija, a koji se dosad proširio na pitanja kao što su zaštita ljudskih prava i temeljnih sloboda (uključujući prava i slobode radnika), održivi razvoj i borba protiv korupcije.

8.8. Stoga svako nastojanje da se postigne konvergencija s trgovinskim partnerima mora uključivati: 1. Važne studije o postojećim globalnim lancima vrijednosti i globalnim lancima opskrbe. 2. Ažurirane mjere za promicanje trgovine i usluga kako bi se odrazilo trenutačno stanje u svijetu u kojem je proizvodnja rascjepkana jer se temelji na podugovaranju (eng. outsourcing), premještanju proizvodnje u druge zemlje (eng. offshoring) i uspostavljanju podružnica (eng. branching). 3. Mjere za olakšavanje e-trgovine i mobilnosti te, naravno, istinsko proširenje službene suradnje kako u fazi pregovora tako i pri evaluaciji i nadzoru provedbe sporazuma.

9. Postupak zaključivanja i sadržaj novog sporazuma

9.1. Djelokrug primjene novog sporazuma trebao bi se proširiti kako bi uključivao i sektore kao što su: (a) poljoprivreda (uz strogu primjenu europskih standarda i sljedivosti proizvoda, ali nakon što se istraži učinak liberalizacije uvoza na europske poljoprivrednike), i uz razmatranje mogućnosti zadržavanja ili uvođenja privremenih zaštitnih mjera i nakon razdoblja prilagodbe ako se to smatra apsolutno nužnim radi zaštite europskih proizvoda; (b) ulaganja; (c) suradnja na području javne nabave; (d) usluge; (e) druga aktualna područja, kao što su održivi razvoj, zaštita okoliša, energetski sektor itd., kao i sirovine i neprerađeni proizvodi itd.; (f) zaštita autorskog prava i patenata. U sporazum bi trebale biti uključene i obvezujuće odredbe za hitno prenošenje i unošenje europskog zakonodavstva u nacionalne zakone, kao i posebna odredba u vezi s obaveznim rješavanjem sporova do kojih dolazi tijekom provedbe uz pomoć mehanizma za čije pokretanje nije potrebna politička odluka, za razliku od dosadašnjeg stanja u kojem je vrlo teško riješiti sporove na učinkovit i transparentan način.

9.2. Također se smatra da je od najveće važnosti da cijeli postupak bude povezan s revidiranim pristupom EU-a trgovini, koji podrazumijeva da prilikom pregovora EU bezuvjetno insistira na demokratizaciji i transparentnosti u donošenju odluka, kako na međunarodnoj tako i na nacionalnoj razini, te stavlja naglasak na ulogu socijalnih partnera i civilnog društva u procesu javnog dijaloga i pregovaranja, u cilju toga da provedba revidiranog sporazuma bude učinkovitija i usmjerenija na građane.

9.3. Pojačani trgovinski odnosi na temelju novog sporazuma o carinskoj uniji mogli bi imati niz pozitivnih posljedica, uključujući sljedeće: — liberalizacija novoreguliranih sektora donijet će veće prihode i povećati izravna strana ulaganja, — bilateralna liberalizacija javne nabave uklanjanjem prepreka za nedržavljane koji žele sudjelovati u javnom nadmetanju bit će od koristi europskim poduzećima koja predstavljaju 7 % BDP-a te zemlje, — malim i srednjim poduzećima otvorit će se nove mogućnosti, zahvaljujući čemu će se povećati prosječni dohodak u Turskoj, otvoriti nova radna mjesta i povećati produktivnost.

9.4. Proces sklapanja sporazuma mora se pokrenuti pregovorima koji trebaju započeti odmah, uz sudjelovanje socijalnih partnera i organizacija civilnog društva, a potrebno ih je voditi na temelju transparentnih postupaka.

9.5. EGSO pozdravlja javno savjetovanje i predlaže da se slične studije provedu u vezi sa socijalnim pokazateljima i pokazateljima dobrobiti, kao i na drugim područjima, kao što su prava potrošača i radnika.

9.6. EGSO smatra da je od samog početka potrebno jasno dati na znanje da je taj proces dio širih pristupnih pregovora, a ne samo monolitno produbljivanje trgovinske suradnje između EU-a i Turske, te da će za uspješno zaključivanje pregovora biti potrebno potpuno usklađivanje aspekata o kojima je dosad postignut dogovor.

9.7. U novom sporazumu moraju se ne samo riješiti trenutačna pitanja, već ga je potrebno i proširiti kako bi obuhvaćao posebno poglavlje o zaštiti okoliša, održivom razvoju i energetskoj sigurnosti i suradnji (obnovljivi i konvencionalni izvori).

9.8. EGSO također smatra da je potrebno izraditi novi okvir za suradnju na polju ulaganja, s poboljšanim normama za zaštitu ulagača i nepristranim mehanizmom rješavanja sporova, što će ojačati tržišno povjerenje u sposobnost gospodarstva da u budućnosti prebrodi političke šokove. U tom bi se okviru trebale uzeti u obzir bojazni u pogledu zaštite ulagača (19).

9.9. Očito je da novi sporazum mora sadržavati stroge odredbe o protekcionističkim i diskriminirajućim mjerama protiv stranih proizvoda i dodatnim ili skrivenim pristojbama, koje revidirano trgovinsko zakonodavstvo EU-a zabranjuje. Bit će potrebni i stroži zakoni za borbu protiv pranja novca, korupcije i sive ekonomije, kao i snažnija institucijska suradnja za rješavanje prekograničnog kriminala.

Bruxelles, 14. prosinca 2016. Predsjednik Europskog gospodarskog i socijalnog odbora Georges DASSIS

(1) Sporazum o pridruživanju između Europske ekonomske zajednice i Turske te Dodatni protokol od 12. rujna 1963. (SL 217, 29.12.1964.): http://ec.europa.eu/enlargement/pdf/turkey/association_agreement_1964_en.pdf.

(2) Odluka br. 1/95 Vijeća EZ-a i Turske za pridruživanje o provedbi završne faze carinske unije, 22. prosinca 1995. (96/142/EZ).

(3) 96/528/EZUČ: Odluka Komisije od 29. veljače 1996. o sklapanju Sporazuma između Europske zajednice za ugljen i čelik i Republike Turske o trgovini proizvodima obuhvaćenima Ugovorom o osnivanju Europske zajednice za ugljen i čelik (SL L 227, 7.9.1996.), dostupno na adresi http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/HTML/?uri=CELEX:31996D0528&from=EN

(4) Kombinirana nomenklatura, Zajednička carinska tarifa i Integrirana tarifa Europske unije (TARIC), Uredba Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi (SL L 256, 7.9.1987.): http://eur-lex.europa.eu/legal-content/hr/TXT/HTML/?uri=URISERV:l11003&from=EN.

(5) Statistički podaci iz CIA-inog Pregleda činjenica (Factbook) i izvješća Svjetske banke o državama, u kombinaciji sa statističkim podacima Središnje banke Republike Turske.

(6) http://www.bloomberg.com/news/articles/2016-09-26/lira-drops-most-among-emerging-peers-after-turkey-cut-to-junk

http://www.bloomberg.com/news/articles/2016-07-21/turkish-assets-extend-selloff-after-s-p-cut-state-of-emergency

https://www.ft.com/content/779ef1f6-5b22-11e6-9f70-badea1b336d4

(7) https://www.ft.com/content/5bbbcce4-83b2-11e6-a29c-6e7d9515ad15

http://www.forbes.com/forbes/welcome/?toURL=http://www.forbes.com/sites/dominicdudley/2016/07/18/turkeys-economy-could-slump-in-aftermath-of-failed-coup/&refURL=https://www.google.gr/&referrer=https://www.google.gr/

(8) C.S.P. Magee, Trade creation, trade diversion, and the general equilibrium effects of regional trade agreements: a study of the European Community–Turkey customs union („Omogućavanje trgovine, preusmjeravanje trgovine i opći učinci ravnoteže regionalnih trgovinskih sporazuma: studija o carinskoj uniji Europske zajednice i Turske”), Review of World Economics, svibanj 2016., svezak 152., broj 2., str. 383.–399.

(9) Evaluation of the EU-Turkey Customs Union („Ocjena carinske unije EU-a i Turske”), izvješće br. 85830-TR, 28. ožujka 2014., dostupno na adresi http://www.worldbank.org/content/dam/Worldbank/document/eca/turkey/tr-eu-customs-union-eng.pdf.

(10) U Turskoj je na robu iz EU-a tijekom 2013. primijenjeno trinaest instrumenata trgovinske zaštite. Više informacija dostupno je na adresi http://ec.europa.eu/trade/policy/accessing-markets/trade-defence/actions-against-exports-from-the-eu/ (datum pristupanja: 30.5.2016.).

(11) Za razliku od mehanizma rješavanja sporova iz Sporazuma iz Ankare, koji obuhvaća širi raspon sporova, ali zahtijeva jednoglasnost među stranama da bi se rješavanje aktiviralo.

(12) Vidjeti bilješku 9.

(13) Sporazumi su također potpisani s istočnim afričkim državama, Ekvadorom, Singapurom, Vijetnamom i zapadnom Afrikom. Nijedan od tih sporazuma nije stupio na snagu, čak ni oni koji su dovršeni.

(14) Global Economics Dynamics Study, Turkey’s EU integration at a crossroads, What Consequences does the new EU trade policy have for economic relations between Turkey and Europe, and how can these be addressed? („Studija o svjetskoj ekonomskoj dinamici: integracija Turske na prekretnici – koje su posljedice nove trgovinske politike EU-a na gospodarske odnose između Turske i Europe i kako ih se može riješiti?”), zaklada Bertelsmann, travanj 2016.

(15) http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2015/october/tradoc_153846.pdf

(16) EGSO (izvjestitelj: J. Peel), Mišljenje o Komunikaciji Komisije Europskom parlamentu, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Odboru regija Trgovina za sve – Prema odgovornijoj trgovinskoj i ulagačkoj politici – COM(2015) 497 final (SL C 264, 20.7.2016., str. 123.).

(17) Sklop obveza, naravno, uključuje i Okvirnu konvenciju Ujedinjenih naroda o klimatskim promjenama (UNFCCC) i Protokol iz Kyota. Za Pariški sporazum vidjeti FCCC/CP/2015/L.9, 2015.

(18) Temeljne norme rada ILO-a, Smjernice za multinacionalna poduzeća OECD-a, Vodeća načela UN-a o poslovanju i ljudskim pravima.

(19) Neke od tih bojazni ukratko su navedene u točki 8.8 mišljenja EGSO-a „Stav EGSO-a prema ključnim pitanjima postavljenima u sklopu pregovora o Transatlantskom partnerstvu za trgovinu i ulaganja (TTIP)” (SL C 487, 28.12.2016., str. 30.).