2.2. Socijalna politika kao proizvodni čimbenik – modernizacija socijalne države

Države članice moraju preustrojiti svoje sustave socijalne zaštite kako bi bolje promicale sudjelovanje na tržištu rada i osigurale odgovarajuću razinu sigurnosti zaposlenja i zamjenskog dohotka. Udio građana EU-a kojima prijeti siromaštvo ili socijalna isključenost dodatno se smanjio u 2015., ali i dalje je visok . Iako je EU još uvijek daleko od ostvarivanja cilja strategije Europa 2020. o spašavanju barem 20 milijuna ljudi od siromaštva ili socijalne isključenosti do 2020., broj osoba kojima prijeti siromaštvo ili socijalna isključenost sada se ponovno bliži brojci zabilježenoj u 2008., referentnoj godini u kojoj je utvrđen taj cilj strategije Europa 2020. Države članice troše velik dio svojih javnih sredstava na socijalnu zaštitu, među ostalim i zbog veće potrošnje posljednjih godina, ali može se poraditi na njihovu boljem usmjeravanju.

Poreznim režimima i programima naknada trebala bi se osigurati primjerena socijalna potpora i poticaji za rad. Osiguravanje adekvatnijih programa dohodovne potpore i povećanje njihova obuhvata (naknade za nezaposlene; socijalna pomoć uključujući minimalni dohodak; mirovine) ključni su za sprečavanje socijalne isključenosti i, u slučaju naknada za nezaposlene, mogu povećati i makroekonomsku stabilnost i uključenost u tržište rada istovremeno smanjujući nesigurnost zaposlenja. Naknade za nezaposlene trebale bi biti dostatne u smislu njihova trajanja, uvjeta dodjele i visine te dostupne svim zaposlenicima neovisno o njihovim ugovorima, pri čemu je važno očuvati poticaje za rad i predvidjeti zahtjeve u pogledu aktivacije kada je riječ o traženju zaposlenja i sudjelovanju u aktivnim mjerama. Nadalje, trebalo bi osigurati primjerene naknade za minimalni dohodak onima koji nemaju dovoljno sredstava za pristojan život. Za osobe radne dobi te bi naknade trebale uključivati zahtjeve za sudjelovanje u aktivnoj potpori kako bi se potaknula njihova (re)integracija na tržište rada, čime bi se pridonijelo održivosti tih sustava potpore. Stoga bi se u nekim slučajevima mogla pokazati potreba za uspostavljanjem jedinstvenih točaka za kratkoročno i dugoročno nezaposlene osobe. Također bi trebalo promicati reforme sustavâ poreza i naknada kojima se želi povećati poticaje za rad te rad učiniti financijski privlačnim. Porezni sustavi mogu isto tako biti sredstvo za borbu protiv nejednakosti prihoda i siromaštva.

Nacionalni mirovinski sustavi trebali bi u većoj mjeri odražavati dulji očekivani životni vijek. Mirovinski sustavi, zajedno s mjerama na tržištu rada, trebali bi muškarcima i ženama omogućiti da nastave raditi do kasnije životne dobi, čime se uzima u obzir produljenje očekivanog životnog vijeka, i ograničiti mogućnost prijevremenog umirovljenja na osobe koje doista ne mogu raditi do starije životne dobi. Za duži radni vijek koji je izvor većeg zadovoljstva potrebno je osigurati i primjerene vještine, mogućnosti cjeloživotnog učenja i poticajno radno okruženje, koje uključuje fleksibilnu podjelu poslova i fleksibilno radno vrijeme. Kako bi se osobama radne dobi pomoglo u postizanju ravnoteže između rada i slobodnog vremena i pridonijelo smanjenju razlika u mirovinama za muškarce i žene, mirovinski sustavi mogli bi uzimati u obzir aktivnosti skrbi o drugim osobama, pritom vodeći računa o stanju proračuna i implikacijama budućih rashoda. Široka pokrivenost dopunskih mirovina može biti ključna za osiguravanje mirovinskih primanja, osobito u slučajevima u kojima bi mirovine mogle biti nedostatne, te bi je trebalo promicati na odgovarajuće načine, ovisno o situaciji u pojedinoj državi članici.

Politike zdravstva trebale bi poduprijeti i osnažiti mehanizme socijalne zaštite i strategije aktivnog uključivanja s pomoću politika u područjima prevencije, liječenja i rehabilitacije. Stoga države članice moraju nastaviti s reformom svojih zdravstvenih sustava, tako osiguravajući univerzalni pristup troškovno učinkovitim uslugama javnog zdravstva i zdravstvene skrbi. Od ključne je važnosti i s društvenog i s ekonomskog aspekta zaštititi stanovništvo od siromaštva ili socijalne isključenosti zbog lošeg zdravlja i izdataka koji zbog njega nastaju. To vrijedi i za aktiviranje osoba s invaliditetom. Bez obzira na mjere poduzete na razini EU-a, nejednake mogućnosti na tržištu rada i dalje su najveći izazov s kojim se suočavaju osobe s invaliditetom. Trebalo bi pojačati napore kako bi se naglasak stavio na sposobnosti, a ne na invaliditet.

2.3. Dublja integracija jedinstvenog tržišta i veća nacionalna tržišta

Države članice trebale bi u potpunosti iskoristiti instrumente koji su im dostupni na razini EU-a za oslobađanje punog potencijala ulaganja i produktivnosti u Europi. Posljednjih godina došlo je do usporavanja rasta produktivnosti, ali to nije jednako utjecalo na sva poduzeća. U mnogim su slučajevima poduzeća s najnižom produktivnošću zabilježila negativan rast produktivnosti. Države članice moraju uvesti reforme i politike kojima će olakšati širenje novih tehnologija kako bi osigurale da će koristi koje iz njih proizlaze doprijeti do što većeg broja poduzeća. Provedbom Strategije za jedinstveno tržište stvorit će se nove poslovne prilike i ukloniti postojeće regulatorne i administrativne prepreke, osobito za pružatelje usluga koji se žele proširiti po cijeloj Europi. Radi se na konkretnim prijedlozima povezanima s provedbom pravila jedinstvenog tržišta i mjera u području poslovnih usluga, među ostalim za lakše prekogranično pružanje tih usluga, i u području restrukturiranja i nesolventnosti poduzeća, te na prijedlozima za uspostavu jednostavnog i modernog sustava PDV-a otpornog na prijevare. Strategijom za jedinstveno digitalno tržište povećat će se regulatorna sigurnost u digitalnom sektoru. Učinkovitijom provedbom propisa o zaštiti potrošača osigurali bi se isti uvjeti diljem jedinstvenog tržišta, povećala bi se razina povjerenja i olakšalo oslobađanje punog potencijala jedinstvenog digitalnog tržišta. Komisija razmišlja i o uspostavljanju jedinstvenog EU-ova okvira za izdavanje odobrenja koji bi se izravno primjenjivao na velike projekte s prekograničnom dimenzijom ili velike platforme za ulaganja koja uključuju nacionalno sufinanciranje.

Javna nabava važna je za konkurentnost jer može biti pokretač strukturnih promjena. Svake godine tijela javne vlasti u EU-u potroše oko 14 % BDP-a na javnu nabavu, što iznosi više od 1,9 bilijuna EUR godišnje . To posebno vrijedi za sektore energetike, prometa, obrane, IT-a i zdravstvenih usluga, u kojima je javni sektor glavni izvor potražnje. Za moderne sustave javne nabave važno je da javni naručitelji razumiju ekonomske implikacije svojega rada te da se njihov integritet i transparentnost ne mogu dovesti u pitanje. Institucije moraju biti spremne koordinirati nabavu između tijela na različitim razinama kako bi se postigle ekonomije razmjera i omogućilo rješavanje pritužbi poduzeća i provedba revizija ugovora o javnoj nabavi. Moraju biti uspostavljeni postupci za sprečavanje korupcije i nedopuštenih dogovora dobavljača i odlučno rješavanje slučajeva nepoštene javne nabave. Nadalje, u nekim državama članicama u kojima državna poduzeća imaju opipljiv utjecaj na gospodarstvo važno je osigurati prikladne upravljačke strukture kako bi se na optimalan način doprinijelo gospodarskom razvoju.

U mnogim državama članicama strukturne promjene podrazumijevaju preusmjeravanje kapitala i radne snage s tradicionalnih na nove aktivnosti, često u sektoru usluga. Produktivnost rada u tom sektoru u EU-u niža je i sporije raste u odnosu na druga napredna gospodarstva, posebno Sjedinjene Američke Države. Jačanje produktivnosti u tom rastućem sektoru postaje sve važnije za osiguravanje kvalitetnih radnih mjesta i visokih plaća. Nažalost, nepotpuna integracija unutarnjeg tržišta za usluge i preostale prepreke za pristup nekim segmentima tih tržišta ograničavaju širenje trgovine unutar EU-a i širenje tržištâ za te usluge. Jača konkurencija na integriranijim tržištima usluga donijela bi koristi i potrošačima i proizvođačima koji se nalaze niže u proizvodnom lancu jer se marže u konkurentnijem okruženju obično smanjuju, dok bi se kvaliteta proizvoda i usluga mogla poboljšati. Međutim, zaposlenici moraju imati potrebne vještine i biti sposobni prilagoditi se promjenama, što bi moglo zahtijevati aktivan angažman javnih vlasti u tom procesu. Problemi s primjenom uzajamnog priznavanja i, u nekim slučajevima, nacionalni zahtjevi za označivanje prijetnja su integritetu unutarnjeg tržišta. Niz nepotrebno visokih prepreka u području reguliranih profesija još uvijek ometa ostvarivanje punog potencijala unutarnjeg tržišta. U slučaju poslovnih usluga, profesionalnih usluga i maloprodaje uklanjanje tih prepreka ima širi gospodarski učinak.

Prilagođavanje zakonodavnog okruženja novim poslovnim modelima posebno je važno za gospodarsku dinamiku, ali ne smije se provoditi na uštrb pravednosti. EU i njegove države članice moraju biti otvoreni za nove načine poslovanja u kontekstu ekonomije dijeljenja. Istovremeno, fragmentirani pristup novim poslovnim modelima u Europi izvor je nesigurnosti za tradicionalne operatere, nove pružatelje usluga i potrošače. Stoga je Komisija predložila smjernice o primjeni postojećeg zakonodavstva Unije na taj dinamičan sektor koji se brzo razvija . Prema jednoj od smjernica države članice trebale bi ocijeniti opravdanost i proporcionalnost postojećih ograničenja i primjenjivati apsolutne zabrane samo kao krajnje mjere. Potrošačima bi trebale osigurati i visoku razinu zaštite, dok privatnim osobama koje usluge pružaju samo povremeno ne bi trebale nametati nerazmjerno zahtjevne obveze. Osim toga, države članice trebale bi nastaviti s pojednostavnjivanjem i pojašnjavanjem načina na koji se propisi u području poreza i odgovornosti te radno pravo primjenjuju na ekonomiju dijeljenja. Zahvaljujući suradnji s nacionalnim tijelima u evidentiranju gospodarskih aktivnosti, platforme za ekonomiju dijeljenja mogu znatno pridonijeti lakšem ubiranju poreza. Sve bi te inicijative zajedno trebale pridonijeti stvaranju jačih okvirnih uvjeta za inovacije, postizanju manje fragmentiranog tržišta i, konačno, otvaranju novih radnih mjesta.

Države članice moraju uspostaviti moderne porezne sustave koji mogu poduprijeti rast i pravednost među poduzećima. Suradnja u području oporezivanja i borbe protiv zloporabe poreznih sustava podići će se na višu razinu zahvaljujući inicijativama EU-a, od povećanja transparentnosti u pogledu poreznih mišljenja i poreznih informacija koje se odnose na multinacionalne kompanije do donošenja zajedničkih mjera protiv zloporabe u najraširenijim praksama izbjegavanja poreza i Komisijina Akcijskog plana za PDV. Prekogranična priroda fenomena porezne utaje i izbjegavanja poreza i integracija gospodarstava država članica zahtijevaju koordinirani pristup, ne samo putem europskih inicijativa već i putem koordinacije nacionalnih politika. Nedavni prijedlog Komisije o zajedničkoj konsolidiranoj osnovici poreza na dobit i o rješavanju sporova u slučajevima dvostrukog oporezivanja poslužit će kao temelj za izgradnju modernog, pravednog i konkurentnog okvira za oporezivanje u EU-u. Poticat će se aktivnosti koje pogoduju rastu kao što su ulaganja u istraživanje i razvoj te financiranje vlasničkoga kapitala, kojima se žele poduprijeti širi ciljevi oživljavanja rasta, zapošljavanja i ulaganja. Za mnoge je države članice važno riješiti problem neučinkovitosti sustava za ubiranje poreza, a neke od njih su poduzele mjere u tom smislu. Države članice trebale bi iskoristiti tu priliku i za smanjivanje oporezivanja rada. Istovremeno bi države članice posebno trebale voditi računa o distributivnim učincima svojih poreznih reformi.

3. Odgovorne fiskalne politike

Napori uloženi posljednjih godina doveli su do smanjenja prosječnog javnog deficita europodručja i smanjenja broja država u postupku prekomjernog deficita. Komisija je upravo izdala svoja mišljenja o nacrtima proračunskih planova država članica europodručja . Iza ukupne slike skrivaju se velike razlike među državama članicama. Mnoge države s visokim javnim dugom i dalje se suočavaju s izazovima u pogledu fiskalne održivosti, što može dovesti do osjetljivosti na šokove. Istovremeno druge države imaju fiskalnog manevarskog prostora. S ekonomskog stajališta, smjer fiskalne politike trebao bi se ocijeniti u odnosu na dvostruki cilj dugoročne održivosti javnih financija i potrebe da se podupre gospodarski oporavak.

U ovom je trenutku, s obzirom na potrebu da se podrži oporavak koji je u tijeku, potrebno uložiti više napora u postizanje pozitivnog smjera fiskalne politike u europodručju kao cjelini, među ostalim i kako bi se poduprla monetarna politika Europske središnje banke. To je već bilo najavljeno u pismu namjere predsjednika Europskom parlamentu i Vijeću, a sada je ugrađeno i u predloženu Preporuku o ekonomskoj politici europodručja. Fiskalna politika država članica trebala bi poduprijeti rast istovremeno osiguravajući dugoročniju održivost duga. Države članice koje imaju fiskalnog manevarskog prostora trebale bi to iskoristiti za stabilizaciju potražnje. Države članice koje nemaju taj manevarski prostor trebale bi ispuniti zahtjeve predviđene u Paktu o stabilnosti i rastu i iskoristiti svaku priliku da podupru reforme i poboljšaju kvalitetu svojih javnih financija kako bi potaknule zapošljavanje i rast. Moraju se usredotočiti na kvalitetu i sastav proračunâ (i prihoda i rashoda) kako bi njihov utjecaj na rast bio što veći. Revizije potrošnje općenito se smatraju korisnim alatom u tom smislu. To bi dovelo do bolje distribucije smjerova fiskalnih politika u raznim državama te bi se izbjegla situacija u kojoj bi se kratkoročno postigla makrostabilizacija uz cijenu povećanja rizikâ za održivost javnih financija u srednjem roku.

Komisija će nastaviti primjenjivati pravila uz primjerenu fleksibilnost koja je predviđena Paktom o stabilnosti i rastu . Primjenjujući svoju trenutačnu metodologiju, Komisija će uzeti u obzir i utjecaj koji na proračun imaju izniman priljev izbjeglica i iznimne potrebe u vezi sa sigurnošću. Mnogim zemljama koje su primijenile klauzulu o strukturnim reformama i klauzulu o ulaganjima već je osigurana znatna fleksibilnost.

Zbog niskih troškova financiranja ovo je idealna prilika za države članice da unaprijed financiraju javna ulaganja. U kombinaciji s nominalnim rastom koji postupno jača, takvo okruženje otvara i mogućnost smanjenja visokih udjela duga. Taj se proces može olakšati smanjivanjem rashoda koji nisu usmjereni na budućnost i popunjavanjem rupa u poreznom zakonodavstvu. Pakt o stabilnosti i rastu osigurava pravi okvir za usmjeravanje fiskalne politike u različitim okolnostima. Iskorištavanje alata fiskalnog nadzora u punoj mjeri potrebno je da bi se osigurali poticaji za donošenje kvalitetnih politika i osnažio gospodarski oporavak.

Većina država članica provela je reforme svojih mirovinskih sustava kako bi povećala njihovu održivost, učinkovitost i primjerenost, ali su potrebne dodatne mjere za konsolidaciju tih reformi. U tu svrhu, mjere politika trebale bi nadopuniti provedene mirovinske reforme pomoćnim mjerama, među ostalim povećanjem mirovinskih primanja zahvaljujući produženju radnog vijeka, na primjer povezivanjem dobi za umirovljenje s očekivanim životnim vijekom i podupiranjem drugih oblika komplementarnih mirovinskih primanja. Države članice također bi trebale uvesti mjere za povećanje otpornosti kako bi osigurale da se održivost javnog mirovinskog sustava može očuvati, čak i u nepovoljnim uvjetima.