IZVJEŠĆE KOMISIJE EUROPSKOM PARLAMENTU, VIJEĆU, EUROPSKOM GOSPODARSKOM I SOCIJALNOM ODBORU I ODBORU REGIJA Odnosi EU-a s Kneževinom Andorom, Kneževinom Monako i Republikom San Marino: mogućnosti njihova sudjelovanja na unutarnjem tržištu /* COM/2013/0793 final */





IZVJEŠĆE KOMISIJE EUROPSKOM PARLAMENTU, VIJEĆU, EUROPSKOM GOSPODARSKOM I SOCIJALNOM ODBORU I ODBORU REGIJA Odnosi EU-a s Kneževinom Andorom, Kneževinom Monako i Republikom San Marino: mogućnosti njihova sudjelovanja na unutarnjem tržištu SADRŽAJ 1........... UVOD........................................................................................................................... 3 2........... ANALIZA MOGUĆNOSTI.......................................................................................... 4 2.1........ Prva mogućnost: sudjelovanje u EGP-u........................................................................... 4 2.1.1..... Procjena......................................................................................................................... 4 2.1.2..... Položaj malih država....................................................................................................... 4 2.2........ Druga mogućnost: Jedan okvirni sporazum o pridruživanju ili više njih............................... 4 2.2.1..... Procjena......................................................................................................................... 4 2.2.2..... Položaj malih zemalja...................................................................................................... 5 2.2.3..... Jedan sporazum ili više njih?............................................................................................ 5 2.2.4..... Horizontalna i institucionalna pitanja................................................................................. 5 3........... USKLAĐIVANJE S PRAVNOM STEČEVINOM I UPRAVNIM KAPACITETIMA. 6 4........... GOSPODARSKA PROCJENA.................................................................................... 7 5........... ZAKLJUČCI I PREPORUKE....................................................................................... 8 5,1........ Sljedeći koraci................................................................................................................ 8 5.2........ Ključna načela................................................................................................................ 9 5.2.1..... Zajedničke vrijednosti..................................................................................................... 9 5.2.2..... Načela unutarnjeg tržišta................................................................................................. 9 5.2.3..... Posebnosti...................................................................................................................... 9 5.2.4..... Trenutačni razvoj.......................................................................................................... 10 1. UVOD Komisija je 20. studenoga 2012. donijela Komunikaciju[1] o unaprjeđenju odnosa Europske unije s Kneževinom Andorom, Kneževinom Monakom i Republikom San Marino i njezin pripadajući Radni dokument službi Komisije[2] o preprekama s kojima se ove zemlje susreću prilikom pristupanja unutarnjem tržištu EU-a i u suradnji u ostalim područjima. U Komunikaciji su opisani trenutačni bliski odnosi između EU-a i ovih malih europskih država. Njezina procjena je da postoji značajan potencijal za daljnji razvoj odnosa koji su od međusobne koristi. Posebno u kontekstu trenutačne gospodarske i financijske krize, naglasak je bio na doprinosu bliskih gospodarskih veza u postizanju održivog gospodarskog oporavka u Europi i strategiji Europa 2020., uključujući veću zaposlenost, trgovačke i investicijske aktivnosti u regijama EU-a koje graniče s ovim zemljama. Što je važno, zaključilo se s navođenjem pet mogućnosti za sudjelovanje malih zemalja na unutarnjem tržištu. U svojim zaključcima[3] od 20. prosinca 2012., Vijeće je pozdravilo Komunikaciju i odabralo dvije mogućnosti kao održive: i) sudjelovanje ovih malih zemalja u Europskom gospodarskom prostoru (EGP); i ii) dogovaranje s tim zemljama jednog okvirnog sporazuma o pridruživanju ili više njih „radi davanja pristupa unutarnjem tržištu EU-a, njezinim pratećim mjerama i horizontalnim politikama, uključujući institucionalne mehanizme u skladu s modelom Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru”. Štoviše, Vijeće se osvrnulo na potrebu da se „osigura jedinstvenost i dobro funkcioniranje unutarnjeg tržišta istovremeno uzimajući u obzir posebnosti svake od triju zemalja, kao i […] važnost razvijanja dosljednog pristupa za sve tri zemlje”. Vijeće je stoga pozvalo Komisiju i Visokog predstavnika (po potrebi) da nastave svoju analizu ovih dviju mogućnosti i to posebno da: – „održe savjetovanja s vladama Andore, Monaka i San Marina te ostalih dionika, s početkom u prvom semestru 2013. kako bi se utvrdila izvedivost i stupanj potpore za ove dvije mogućnosti uzimajući posebno u obzir institucionalne uvjete o kojima se govori u Komunikaciji”; i – „dostave Vijeću, prije kraja 2013., izvješće koje uključuje analizu utjecaja i glavnih institucionalnih, političkih i gospodarskih posljedica ovih mogućnosti, kao i preporuke povezane s daljnjim koracima”. Ovim izvješćem odgovara se pozivu Vijeća. Pripremljeno je na temelju savjetovanja s malim državama te državama EGP-a /EFTA-e[4]. Sadrži informacije sakupljene tijekom posjeta Europske službe za vanjsko djelovanje i službi Komisije Andori, Monaku i San Marinu u ožujku 2013., a nadopunjeno je odgovorima koje su države dale na upitnik o svojim zakonodavnim i upravnim kapacitetima. 2. ANALIZA MOGUĆNOSTI 2.1. Prva mogućnost: sudjelovanje u EGP-u 2.1.1. Procjena Ova mogućnost podrazumijevala bi sudjelovanje malih zemalja u Europskom gospodarskom prostoru (EGP) na istoj osnovi kao i trenutačnim članicama Europske udruge slobodne trgovine (EFTA) EGP-a[5]. Glavna snaga EGP-a temelji se na dokazanom ugovoru i institucionalnom okviru koji obuhvaća institucije EGP-a/EFTA-e (Tajništvo, Nadzorni odbor i Sud). Međutim, male zemlje trebale bi prvo postati članice Europske udruge slobodne trgovine (EFTA), koja zahtijeva jednoglasnu potporu svojih članica[6], kako bi nakon toga mogle pristupiti Sporazumu o EGP-u[7]. Do današnjeg dana male zemlje nisu zatražile članstvo u EFTA-i. Zemlje EFTA-e nisu stoga formalno razmislile o takvoj mogućnosti. Ova mogućnost može podrazumijevati dodatne nedostatke s obzirom na to da države EGP-a/EFTA-e djeluju na temelju zajedničkog stajališta u zajedničkim EGP institucijama[8]. Ako bi male zemlje sudjelovale u EGP-u, dostizanje takvog stajališta moglo bi biti složenije zbog potrebe da se usklade stajališta šest država umjesto postojeće tri. To bi moglo povećati izazove s kojima se suočava EU i njezini partneri iz EGP-a/EFTA-e u pravovremenom donošenju odluka za EGP. Štoviše, male zemlje morale bi pristupiti EFTA-inim trgovačkim sporazumima s trećim zemljama. 2.1.2. Stajališta malih zemalja Andora je izrazila svoju otvorenost za razmatranje sudjelovanja u EGP-u pod uvjetom da se ono temelji na čvrstom institucionalnom okviru i da uzima u obzir poseban položaj Andore. San Marino je također otvoren za razmatranje ove mogućnosti. Monako je odbacio ovu mogućnost jer se ne može na jednostavan način prilagoditi posebnim okolnostima zemlje. 2.2. Druga mogućnost: Jedan okvirni sporazum o pridruživanju ili više njih 2.2.1. Procjena Pregovori za jedan ili više sporazuma o pridruživanju između EU-a i malih zemalja druga je mogućnost. Time bi se omogućilo malim zemljama sudjelovanje na unutarnjem tržištu, ali bi se ujedno moglo obuhvatiti i suradnju u drugim područjima, po potrebi, kao što su pravosuđe i unutarnji poslovi, poljoprivreda, ribarstvo i vanjska politika. Za razliku od prve mogućnosti, ova bi bila odvojena od EGP-a i ne bi zahtijevala potporu zemalja EGP-a/EFTA-e . Još jedna prednost ove mogućnosti je fleksibilnost obzirom na to da se sporazumi o pridruživanju mogu prilagođavati posebnim potrebama EU-a i malih zemalja. U konačnici, bilo bi potpuno moguće sastaviti odgovarajući institucionalni okvir za podupiranje takvih sporazuma (pogledaj ispod). 2.2.2. Stajališta malih zemalja Andora je izrazila svoju otvorenost za razmatranje Sporazuma o pridruživanju od uvjetom da se temelji na stabilnom institucionalnom okviru i da u potpunosti uzima u obzir poseban položaj Andore. Monako i San Marino također su otvoreni za ovu mogućnost pod uvjetom da su njihove posebnosti u potpunosti uzete u obzir. Andora i San Marino otvoreni su za razmatranje višestranog sporazuma o pridruživanju koji uključuje sve tri male zemlje. Monako nije odbacio ovu mogućnost no preferirao bi dvostrani sporazum sa EU-om koji je prilagođen njegovoj posebnoj situaciji i koji uzima u obzir njegove bliske odnose s Francuskom. 2.2.3. Jedan sporazum ili više njih? Početna je procjena Komisije da bi jedinstveni višestrani Sporazum o pridruživanju između EU-a i triju malih zemalja sigurno bio bolja opcija od tri odvojena sporazuma s obzirom na to da potonji scenarij prijeti složenošću i nepotrebnim diferenciranjem. Višestrani sporazum mogao bi sadržavati zajednički okvir koji obuhvaća ključna načela i institucionalne odredbe, ali bi svakako morao biti dovoljno fleksibilan da bi se uzele u obzir jedinstvene okolnosti svake zemlje. To bi se moglo postići uključivanjem odvojenih odredbi za svaku zemlju ili u okviru glavnog teksta sporazuma ili u obliku protokola. Jedinstveni sporazum ujedno bi obuhvaćao međusobne odnose zemalja ako bi one to željele. Međutim, o ovom bi se trebalo dalje raspraviti s vladama malih zemalja s namjerom da se utvrdi pravo rješenje. 2.2.4. Horizontalna i institucionalna pitanja Gore navedena Komunikacija odnosila se na brojna horizontalna i institucionalna pitanja radi osiguravanja jedinstvenosti unutarnjeg tržišta i pravne sigurnosti za gospodarske subjekte i građane. Svaki sporazum(i) s malim zemljama morao(li) bi stoga bit usmjereni na: (a) dinamičku prilagodbu sporazuma pravnoj stečevini u razvoju; (b) jedinstveno tumačenje sporazuma; (c) nezavisni nadzor i pravno izvršenje (d) rješavanje sporova. Što se tiče dinamičke prilagodbe (a), sporazum o pridruživanju mogao bi slijediti model EGP-a [9], takav da bi općenito male zemlje prihvatile obvezu upotrebe pravne stečevine u područjima koja su obuhvaćena područjem primjene sporazuma. To bi bilo podložno zaštiti suverenosti uzimajući u obzir ustavne postupke svake zemlje. Donošenje odluka u zajedničkim institucijama trebalo bi biti koliko je god moguće učinkovito kako bi se omogućila brza prilagodba sporazuma pravnoj stečevini. Potrebno bi bilo utvrditi mehanizam kojim bi se male zemlje informiralo o promjenama, posebno o predlaganim promjenama pravne stečevine, te kako bi im se omogućilo da svoja stajališta izraze u nacrtima pravnih akata Međutim, ne bi dobili nikakva formalna prava u donošenju odluka (koja se često nazivaju „oblikovanje odluka” u okviru EGP-a). U okviru EGP-a tajništvo EFTA-e igra važnu ulogu u procjeni novih pravnih akata EU-a u odnosu na njihov značaj za EGP i u sastavljanju popisa mogućih akata koje je potrebno uključiti u Sporazum o EGP-u. Vrijedilo bi istražiti mogućnost razmjene podataka između tajništva i Andore, Monaka i San Marina o ovoj temi, umjesto stvaranja nove institucije. To bi zahtijevalo savjetovanja sa državama EGP-a/EFTA-e, malim zemljama i tajništvom EFTA-e. U odnosu na jedinstvenost tumačenja sporazuma (b) i nezavisnog nadzora i pravnog izvršenja (c), potrebno bi bilo pronaći rješenja kako bi se osigurala jedinstvenost i dobro funkcioniranje unutarnjeg tržišta. Jedno rješenje bi moglo biti dodjela ovih uloga Komisiji i Sudu Europske unije i tako izbjeći potrebu uspostavljanja novih institucija. Uključenje određene države članice EU-a koja bi pomagala Komisiji u nadzoru također bi moglo biti zamislivo kada bi sve uključene stranke to poduprle. Potrebno bi bilo stvoriti učinkovit, pravedan sustav rješavanja sporova (d). Konačno, Sporazumom bi se također trebalo definirati do kojeg se opsega i pod kojim uvjetima odluke agencija EU-a s izvršnim nadležnostima mogu izravno primjenjivati na male zemlje. 3. USKLAĐIVANJE S PRAVNOM STEČEVINOM I UPRAVNIM KAPACITETIMA Kao nečlanice EU-a male zemlje nemaju obvezu uskladiti svoj pravni okvir i upravne kapacitete s pravnom stečevinom osim u slučajevima kada su ti zahtjevi dio sporazuma sklopljenih s EU-om. Na primjer, Monetarni sporazumi koje su sve tri zemlje potpisale s EU-om o upotrebi Eura kao njihove službene valute temelj su za preuzimanje velikih dijelova pravne stečevine u područjima financijskih usluga, borbe protiv pranja novca i borbe protiv krivotvorenja, među ostalim. Unatoč tome, usklađivanje malih zemalja odgovarajućoj pravnoj stečevini i odgovarajućim kapacitetima za provedbu i izvršenje pravne stečevine neophodan su preduvjet za njihovo sudjelovanje na unutarnjem tržištu. U tom pogledu, u zaključcima Vijeća od 20. prosinca 2012. istaknut je „ napor koji su uložili Andora, Monako i San Marino”. Vijeće ih je poduprlo da nastave „u održavanju svojih napora kako bi dalje razvili konvergenciju svojeg zakonodavstva s pravnom stečevinom o unutarnjem tržištu EU-a i ojačali svoje upravne kapacitete radi olakšavanja provedbe ostale relevantne pravne stečevine”[10]. Općenito, usklađivanje malih zemalja varira od djelomičnog do ograničenog, osim za mali broj podsektora u kojima su potpuno ili uglavnom usklađeni. Područja u kojima su, u širem smislu, njihovi vlastiti pravni okviri djelomično usklađeni uključuju slobodno kretanje roba i financijske usluge. Postoji ograničeno do djelomično usklađivanje u brojnim područjima, uključujući slobodno kretanje kapitala i javnu nabavu, te samo ograničeno usklađivanje prava intelektualnog vlasništva, politike tržišnog natjecanja i informatičkog društva i medija, među ostalim. Njihovo usklađivanje u području okoliša i klimatskih promjena vrlo je ograničeno. Male zemlje imaju učinkovitu javnu upravu koja se bavi većinom područja koja obuhvaća unutarnje tržište. Međutim, trebale bi uložiti u vlastite upravne kapacitete u brojnim područjima kako bi ispunile kriterijima za sudjelovanje na unutarnjem tržištu. Andora, sa stanovništvom od oko 76 000, ima oko 5 800 zaposlenika u tijelima javne uprave. Monako, koji ima 36 300 stanovnika s prebivalištem, ima oko 3 500 aktivnih zaposlenika u državnoj upravi. U San Marinu, čije stanovništvo iznosi oko 32 400, javni sektor ima oko 4 065 zaposlenika, uključujući njih 2 297 koji rade u javnoj upravi i 1 048 u Institutu za socijalnu sigurnost. Ovi brojevi daju opću sliku ljudskih resursa koji su na raspolaganju ovim trima zemljama. Međutim, upravni kapaciteti u odnosu na provedbu pravne stečevine moraju se također ocijeniti naspram ostalih kriterija, kao što su organizacijska učinkovitost, tehnički kapaciteti i ljudski i pravni resursi koji se pripisuju zadacima nadzora i izvršenja. 4. GOSPODARSKA PROCJENA S makroekonomskog stajališta mogući gospodarski utjecaj triju malih zemalja koje sudjeluju na unutarnjem tržištu EU-a bio bi za EU kao cjelinu jako ograničen. Sa zbrojem ukupnog stanovništva od oko 145 000 i zbrojem ukupnog BDP-a od 8 milijardi EUR, sačinjavaju 0,03 % ukupnog europskog stanovništva (508 milijuna) i 0,07 % njezina BDP-a (13 bilijuna EUR). Tako velika razlika obujma i razmjera pokazuje kako je teško dobiti mjerljivi gospodarski učinak. Dolje navedena analiza usredotočena je na stranu EU-a. Ako bi ove zemlje sudjelovale u unutarnjem tržištu vjerojatno bi se utjecaj relativno značajnije odrazio na njihova gospodarstva nego na gospodarstvo EU-a. Općenito govoreći, gospodarstva malih zemalja obilježena su jakom neovisnošću u odnosima s njihovim susjednim zemljama s kojima su tradicionalno imala, i dalje imaju, najbliže veze. Postoje značajne gospodarske razlike između triju zemalja. Gospodarstvo Andore oslanja se na turizam kao i na financijske i maloprodajne usluge (procjenjuje se da imaju oko 9 milijuna posjetitelja godišnje, a to iznosi oko 80 % BDP-a). U San Marinu udio turizma je niži, a gospodarstvo je raznolikije (npr. industrija sačinjava oko 40 % BDP-a). Gospodarstvo Monaka uglavnom se temelji na uslugama (uključujući financijske usluge i turizam) i lakoj industriji s visokom dodanom vrijednosti (8 % BDP-a, 9 % zapošljavanja). Financijske usluge sačinjavaju u Andori 16 % , Monaku 15 % i San Marinu 11 % BDP-a. Ovaj sektor igra dakle važnu ulogu u njihovim nacionalnim gospodarstvima bez da je istovremeno nadmoćan. Nadzor vrše nacionalni nadzornici u Andori (INAF) i San Marinu (njegova središnja banka), dok je u Monaku taj zadatak povjeren francuskoj Autorité de Contrôle Prudentiel (ACP). Monetarni sporazumi koje su sve tri zemlje potpisale s EU-om obvezuju ih da postupno, u razdoblju do 2017., preuzmu pravnu stečevinu EU-a u pogledu bankarstva i borbe protiv pranja novca. Međutim, male zemlje nisu aktivne u svim područjima financijskih usluga. Na primjer, ne postoje tržišta vrijednosnih papira u nijednoj od tri zemlje. Još jedna posebnost je da u San Marinu ne postoje banke u stranom vlasništvu. U Andori od šest banaka jedna je poduzeće kćer tvrtke EU-a . U Monaku sve su banke podružnice ili poduzeća kćeri stranih grupacija (uglavnom iz EU-a ili Švicarske). Gospodarska situacija u Andori i San Marinu značajno se pogoršala od početka gospodarske krize. BDP San Marina pao je za 25 % između 2008. i 2011. U Andori istovjetni pad bio je za 15,2 %. U Monaku je nakon pada od 11,2 % u 2009. BDP ponovno je narastao u 2010. za 3,2 % i u 2011. za 8,0 % da bi gotovo dostigao razinu iz 2008. Kriza je jedan od čimbenika koji je potaknuo Andoru, kao i San Marino i Monako, ali u manjem razmjeru, da se prilagode i/ili promisle o svojim gospodarskim modelima. Kao rezultat toga, zemlje su sada otvorenije u traženju bliskijih gospodarskih odnosa s EU-om. Unatoč gospodarskoj krizi nezaposlenost je i dalje izričito niska u sve tri zemlje (San Marino ima najnižu razinu nezaposlenosti od sve tri zemlje s 5,3 %). Ovo se može obrazložiti dvama čimbenicima. U sve tri zemlje postoji značajni „odbojnik” ulaznih sezonskih/privremenih radnika i pograničnih putnika (koji žive u susjednim regijama okolnih zemalja) koji se ne pojavljuju u nacionalnim brojkama nezaposlenih kada izgube posao. Drugo obrazloženje je postojanje jako zaštićenog tržišta rada u sve tri zemlje koje daje prednost državljanima ili stanovnicima, te koje zahtijeva odobrenje vlasti za brojne aktivnosti i/ili nastan. Kada su tri gospodarstva u dobrom stanju korisni učinci ponude zaposlenja u malim zemljama osjete se daleko izvan njihovih granica u susjednim državama članicama EU-a. Od 50 000 radnika u Monaku njih gotovo 40 000 živi u susjednoj Francuskoj ili Italiji; u Andori 1 600 radnika (od 36 000) putuje svakodnevno iz susjedne Španjolske ili Francuske; dok tvrtke u San Marinu zapošljavaju 5 500 pograničnih putnika iz Italije (od ukupne radne snage od 20 500). Okvirni udio stranih stanovnika, uglavnom građana EU-a, u tri zemlje iznosi 18,5 % u San Marinu (6 000 od 32 400 stanovnika), 55 % u Andori (42 000 od 76 000 stanovnika) i 80 % u Monaku (29 000 od 36 300 stanovnika). Može se pretpostaviti da bi mnoga novostvorena radna mjesta u tri zemlje, kada bi sudjelovale na unutarnjem tržištu, popunili državljani (uglavnom građani EU-a) obzirom da je lokalni skup radne snage na raspolaganju poslodavcima ograničen. Mogući utjecaj na EU u smislu stvaranja poslova stoga bi se mogao mjeriti kao učinak „prelijevanja” na susjedne regije te na radna mjesta otvorena u zemlji, kojima bi se mogli okoristiti građani EU-a. Najveća od tri zemlje u smislu stanovništva je Andora koja je okružena strukturirano siromašnijim područjima tako da bi se ova dobrobit mogla odraziti u susjednoj španjolskoj regiji Lérida ili francuskim regijama Pyrénées-Orientales i Ariègeu. Međutim, u ovoj fazi, nemoguće je odrediti taj utjecaj s bilo kakvim stupnjem točnosti. Od 2007. EU ima trgovinski višak sa San Marinom (183 milijuna EUR u 2011.). U 2011. ukupan uvoz i izvoz u San Marino iznosio je 325,5 milijuna EUR. U istom razdoblju, EU je također imao trgovinski višak s Andorom (1 105 milijuna Eura u 2011.). U 2011. ukupan uvoz i izvoz u Andori iznosio je 1 158 milijuna EUR. Teže je procijeniti trgovinu EU-a s Monakom jer se uglavnom provodi kroz Francusku (te se ne može stoga odrediti odvojeno). Trenutačno, 95 % izvoza iz San Marina ide u Italiju, dok većina izvoza Andore ide u Španjolsku. Ne očekuje se da bi izvoz EU-a u ove tri zemlje značajno porasti ako bi te tri zemlje sudjelovale na unutarnjem tržištu s obzirom na, među ostalim, postojeću carinsku uniju između EU-a i Andore te EU-a i San Marina, s jedne strane, i činjenica da je Monako dio carinskog područja EU-a, s druge strane. Sveukupno, obzirom na stanovništvo i BDP tih triju zemalja čvršće gospodarske veze imale bi samo marginalan utjecaj na gospodarstvo EU-a kao cjeline. Na regionalnim i lokalnim razinama bi, međutim, polizivan učinak mogao biti izraženiji, posebno u regijama EU-a koje graniče s tim zemljama, osobito na tržištu rada te na popratne pozitivne učinke. 5. ZAKLJUČCI I PREPORUKE 5.1. Sljedeći koraci Komisija je spremna izgraditi bliskije odnose s Kneževinom Andorom, Kneževinom Monako i Republikom San Marino posebno njihovim sudjelovanjem u unutarnjem tržištu EU-a. Kao što je navedeno u Komunikaciji iz studenoga 2012. takvo sudjelovanje moglo bi donijeti dobrobit objema stranama, uključujući ukidanje prepreka u prekograničnoj gospodarskoj aktivnosti. Komisija je procijenila dvije mogućnosti sadržane u zaključcima Vijeća iz prosinca 2012. i) sudjelovanje ovih zemalja u EGP-u; i ii) pregovaranje o jednom okvirnom sporazumu o pridruživanju ili više njih s ovim zemljama, s namjerom utvrđivanja rješenja kojima bi se ovim zemljama dala mogućnost pristupa unutarnjem tržištu EU-a istovremeno zadovoljavajući kriterije iz Komunikacije. Uzimajući u obzir prethodno propisana načela, Komisija smatra da su pregovori o (jednom ili više) sporazumu(ima) o pridruživanju održivija mogućnost od dvije predložene. Važno je da se područje primjene i sadržaj takvog(ih) sporazuma mogu prilagoditi tako da odgovaraju zahtjevima EU-a kao i posebnostima i jedinstvenim okolnostima malih zemalja. Kada bi postojao zajednički interes područje primjene takvog(ih) sporazuma moglo bi obuhvatiti i područja izvan unutarnjeg tržišta. Štoviše, sporazumom bi se također trebao uspostaviti vlastiti odnos s postojećim sporazumima kao što je sporazum o carinskoj uniji s Andorom, carinski sporazum i sporazum o suradnji sa San Marinom i sporazumima o oporezivanju dohotka od kamate na štednju između EU-a i triju malih zemalja (trenutačno su u tijeku izmjene potonjeg). Nasuprot tome, sudjelovanje malih zemalja u EGP-u ne smatra se trenutačno funkcionalnom mogućnosti zbog političkih i institucionalnih razloga o kojima se raspravilo u odjeljku 2.1. Komisija preporučuje da mogućnost okvirnog sporazuma o pridruživanju bude temelj za jačanje odnosa EU-a s Andorom, Monakom i San Marinom uzimajući u obzir načela navedena u nastavku: U sporazum(e) bi se trebale uključiti, po potrebi, odgovarajuće odredbe koje se mogu prilagoditi posebnim situacijama svake zemlje bilo u glavnom tijelu teksta ili u popratnim protokolima. 5.2. Ključna načela Sljedeća načela trebala bi podupirati pregovore o sporazumu o pridruživanju. 5.2.1. Zajedničke vrijednosti U skladu s općom praksom EU-a o njezinim odnosima s trećim zemljama svaki sporazum s malim zemljama trebao bi se pozivati na zajedničke vrijednosti stranaka i na njihovoj obvezi da održavaju te vrijednosti. Posebno bi se sporazum(i) trebali pozivati na članak 2. Ugovora o Europskoj uniji [11]. 5.2.2. Načela unutarnjeg tržišta Kako je navedeno u spomenutoj Komunikaciji, zajednička pravila i detaljno izvršenje neophodni su za pravilno funkcioniranje unutarnjeg tržišta. Vijeće je u svojim zaključcima od 20. prosinca 2012. naznačilo potrebu za osiguravanjem jedinstvenosti i dobrog funkcioniranja unutarnjeg tržišta. 5.2.3. Posebnosti U zaključcima Vijeća od 20. prosinca 2012. navodi se da analize Komisije o dvjema mogućnostima trebaju uzeti u obzir posebnosti malih zemalja. Trebaju uključiti njihove male teritorijalne dimenzije i stanovništvo, njihove bliske veze sa susjedima i njihova politička i gospodarska obilježja. Važno je ujedno prisjetiti se da članak 8. Ugovora o Europskoj uniji navodi da EU „razvija poseban odnos sa susjednim zemljama radi uspostave područja blagostanja i dobrosusjedskih odnosa, utemeljen na vrijednostima Unije i obilježen bliskim i miroljubivim odnosima koji se temelje na suradnji” U izjava br. 3 o članku 8. iznosi se „Unija uzima u obzir poseban položaj manjih država koje s njom održavaju posebne susjedske odnose” 5.2.4. Trenutačni razvoj Važno je da EU održi dosljedan pristup u svojim odnosima sa susjednim partnerima. Svi sporazumi s malim zemljama trebali bi uzeti u obzir važnost razvoja tih odnosa. Posebno s obzirom na pozitivan utjecaj na dobro funkcioniranje unutarnjeg tržišta suradnje u području carina i oporezivanja, EU bi trebao razmisliti bi li njezin pristup horizontalnim i institucionalnim pitanjima, kako je navedeno, trebalo proširiti i na sporazume u ovom području, uključujući protokol(e) koji proizlazi(e) iz trenutačnih pregovora s malim zemljama o izmjenama sporazuma EU-a o oporezivanju štednje. [1] Komunikacija Komisije o odnosima Europske unije s Kneževinom Andorom, Kneževinom Monakom i Republikom San Marino - Mogućnosti za bliskiju integraciju sa EU-om EU (COM(2012) 680 završna verzija/2), Bruxelles, 20.11.2012. [2] Radni dokument službi Komisije koji pripada uz Komunikaciju Komisije o odnosima Europske unije s Kneževinom Andorom, Kneževinom Monakom i Republikom San Marino - Prepreke s kojima se susreću Andora, Monako i San Marino prilikom pristupanja unutarnjem tržištu EU-a i u suradnji u ostalim područjima (SWD(2012) 388 završna verzija), Bruxelles 20.11.2012. [3] Zaključci Vijeća o odnosima Europske unije s Kneževinom Andorom, Kneževinom Monakom i Republikom San Marino, 20.12.2012., doneseni na 3213. sastanku Vijeća za promet, telekomunikacije i energetiku. [4] Norveška, Island i Lihtenštajn. [5] Norveška, Island i Lihtenštajn. [6] Švicarska, Norveška, Island i Lihtenštajn. [7] Članak 128. Sporazuma o EGP-u. [8] Sporazum o EGP-u, članci 90. i 93. [9] Članak 102. Sporazuma o EGP-u. [10] Zaključci Vijeća o odnosima Europske unije s Kneževinom Andorom, Kneževinom Monakom i Republikom San Marino, 20.12.2012., doneseni na 3213. sastanku Vijeća za promet, telekomunikacije i energetiku. [11] „Unija se utemelji na vrijednostima poštovanja ljudskog dostojanstva, slobode, demokracije, jednakosti, pravne države i poštovanja ljudskih prava uključujući i prava pripadnika manjina Te su vrijednosti zajedničke državama članicama u društvu u kojem prevladavaju pluralizam, nediskriminacija, tolerancija, pravda, solidarnost i jednakost među ženama i muškarcima.”