EUROPSKA KOMISIJA Bruxelles, 26.10.2021. COM(2021) 952 final IZVJEŠĆE KOMISIJE EUROPSKOM PARLAMENTU I VIJEĆU Napredak u pogledu konkurentnosti tehnologija čiste energije {COM(2021) 950 final} - {SWD(2021) 307 final}



Sadržaj 1.Uvod 2.Sveukupna konkurentnost sektora čiste energije EU-a 2.1.Kontekst: nedavni događaji, posljedice bolesti COVID-19, oporavak, ljudski kapital i dodana vrijednost 2.1.Kretanja u području istraživanja i inovacija 2.2Financiranje čistih tehnologija u EU-u 3.Usmjerenost na ključne tehnologije i rješenja u području čiste energije 3.1.Energija vjetra na moru i na kopnu 3.2.Solarna fotonaponska energija19 3.3.Toplinske crpke za primjenu u zgradama22 3.4.Baterije24 3.5.Proizvodnja obnovljivog vodika s pomoću elektrolize27 3.6.Pametne mreže (automatizacija distribucijskih mreža, pametno mjerenje, sustavi za upravljanje energijom u kućanstvima i pametno punjenje električnih vozila)29 3.7.Obnovljiva goriva za zračni i pomorski promet32 4.Zaključci35

1.Uvod Europski zeleni plan sveobuhvatni je okvir za politiku EU-a za čistu energiju. To je nova strategija rasta čiji je cilj učiniti Europu prvim klimatski neutralnim kontinentom na svijetu na pravedan te resursno i troškovno učinkovit način uz očuvanje konkurentnosti. Kako bi se klimatski ciljevi europskog zelenog plana proveli u praksi, Europskim zakonom o klimi u zakonodavstvo se ugrađuje politički prioritet postizanja klimatske neutralnosti do 2050. i smanjenja emisija stakleničkih plinova do 2030. za 55 % u odnosu na razine iz 1990. Taj se kontekst politike dopunjuje oslobađanjem dosad nezabilježenog iznosa financijskih sredstava na razini EU-a, koja obuhvaćaju novi proračun EU-a te paket za oporavak i otpornost instrumenta NextGenerationEU dogovoren 2020. Tim će se sredstvima znatno pridonijeti ostvarivanju ciljeva europskog zelenog plana, s 30 % ukupnih rashoda namijenjenih za djelovanje u područje klime. Naime, u potpunosti uvažavajući ulogu istraživanja i inovacija u doprinosu tim ciljevima, program EU-a za istraživanje i inovacije Obzor Europa znatno je ojačan, uz druge programe financiranja kao što su Inovacijski fond i LIFE. Nadalje, u srpnju 2021. Europska komisija predstavila je sveobuhvatni paket za provedbu europskog zelenog plana kojim se predlaže revizija postojećih instrumenata i predlaganje novih kako bi EU učinio prve korake na putu prema postizanju svojih klimatskih ciljeva do 2030. Taj je paket jedan od najsveobuhvatnijih skupova prijedloga o klimi i energiji koji je Komisija ikad predstavila. Među ostalim, njime će se pridonijeti razvoju sustava čiste energije u sljedećem desetljeću poticanjem inovacija i ulaganja te stvaranjem nove potražnje na tržištu EU-a, uz istodobno osiguravanje socijalno pravedne tranzicije i jačanje vodećeg položaja EU-a u svijetu u borbi protiv klimatske krize. Tehnološki razvoj sustava čiste energije od ključne je važnosti za postizanje klimatskih i energetskih ciljeva EU-a do 2050., kako je istaknuto u „Procjeni učinka Plana za postizanje klimatskog cilja do 2030.”. Međunarodna agencija za energiju (IEA) predviđa da će, iako će do 2030. većina smanjenja emisija CO2 proizaći iz tehnologija koje već postoje na tržištu, gotovo polovina smanjenja koja su potrebna do 2050. proizaći iz tehnologija koja su trenutačno u fazi demonstracije ili prototipa. U ovom drugom godišnjem izvješću o konkurentnosti prati se trenutačno i predviđeno stanje različitih tehnologija čiste energije i pruža uvid u to kako se sustavom čiste energije pridonosi postizanju klimatske neutralnosti EU-a do 2050., istodobno poštujući zelenu prisegu o nenanošenju štete iz zelenog plana. Promatrajući različite aspekte konkurentnosti, u ovom se izvješću utvrđuju prednosti i problemi sustava čiste energije EU-a te pitanja povezana s tim sustavom kojima bi trebalo posvetiti pozornost. Prije svega, iz njega je vidljivo da trendovi bruto dodane vrijednosti i zaposlenosti u sektoru čiste energije, izuzevši nejednakosti unutar sektora, nadmašuju trendove dodane vrijednosti i zaposlenosti u ukupnom gospodarstvu EU-a, dok se javna ulaganja u istraživanje i inovacije u području čiste energije i dalje oporavljaju u posljednjih pet godina, iako još nisu dosegnula razinu iz 2010. Europski inovacijski ekosustav na vodećem je mjestu kada je riječ o patentima visoke vrijednosti i potpori u ranoj fazi novoosnovanim poduzećima u području klimatskih tehnologija. Međutim, kad je riječ o širenju inovativnih rješenja, znatno zaostajemo za drugim zemljopisnim regijama. Sa stajališta tehnologije, EU zadržava snažan položaj u sektoru energije vjetra, no možda je na prekretnici u brojnim drugim sektorima, uključujući solarnu fotonaponsku energiju, obnovljivi vodik, toplinske crpke i obnovljiva goriva. Procjena konkurentnosti sustava čiste energije EU-a u ovom je izvješću provedena u skladu s člankom 35. stavkom 1. točkom (m) Uredbe o upravljanju energetskom unijom i djelovanjem u području klime, kao dio izvješća o stanju energetske unije. Budući da je konkurentnost složen i višedimenzionalan koncept koji se ne može definirati jednim pokazateljem, u ovom se izvješću predlaže skup široko prihvaćenih pokazatelja koji obuhvaćaju cijeli energetski sustav (proizvodnja, prijenos i potrošnja) i koji se analiziraju na tri razine (tehnologija, lanac vrijednosti i globalno tržište). Osnovni podaci za sve pokazatelje nalaze se u popratnom radnom dokumentu službi Komisije. 2.Sveukupna konkurentnost sektora čiste energije EU-a 2.1.Kontekst: nedavni događaji, posljedice bolesti COVID-19, oporavak, ljudski kapital i dodana vrijednost 2.1.1.Nedavni događaji Europska unija, kao i mnoge druge regije u svijetu, trenutačno se suočava s naglim porastom cijena energije. Porast cijena uglavnom je potaknut povećanom globalnom potražnjom za energijom općenito, a posebice plinom, povezanom s oporavkom od krize uzrokovane bolešću COVID-19. Rekordno visoke cijene zabilježene posljednjih mjeseci rezultat su kombinacije čimbenika koji su prvenstveno potaknuti globalnom potražnjom za plinom, što je dovelo do povećanja cijena električne energije. Osim toga, cijene električne energije povećale su se i zbog sezonskih vremenskih uvjeta (nizak vodostaj i malo vjetra tijekom ovog ljeta). Zbog toga je smanjena proizvodnja energije iz obnovljivih izvora u Europi. Cijene ugljika u Europi također su naglo porasle u 2021., iako znatno manje od cijene plina. Učinak cijene plina na cijenu električne energije devet je puta veći od učinka povećanja cijene ugljika.

Ti su čimbenici uzrokovali povećanje veleprodajnih i maloprodajnih cijena električne energije u većini velikih svjetskih gospodarstava od druge polovine 2020. Sve su države članice EU-a pogođene visokim veleprodajnim cijenama električne energije, iako neke od njih teže, što ponajprije ovisi o udjelu fosilnih goriva u proizvodnji električne energije. Brzina kojom se povećanje veleprodajnih cijena plina odražava na maloprodajne cijene ovisi i o uvjetima maloprodajnih ugovora (tj. trajanju ugovora, fiksnim ili varijabilnim cijenama itd.). Europska komisija zabrinuta je zbog negativnog učinka rasta cijena na kućanstva i poduzeća. Nakon što je saslušala države članice i Europski parlament, Komisija je predstavila komunikaciju kako bi donijela i podržala odgovarajuće mjere za ublažavanje učinka privremenog rasta cijena energije i za daljnje jačanje otpornosti na buduće šokove. Povećanje veleprodajnih cijena električne energije moglo bi biti znak poboljšanja konkurentnosti obnovljivih izvora energije. To bi moglo potaknuti veća ulaganja u sektor, što će dugoročno pridonijeti smanjenju cijena električne energije s obzirom na niže troškove proizvodnje/operativne rashode, isključivanje iz određivanja cijena ugljika i očekivano smanjenje troška kapitala. Trenutačno povećanje cijena u europskom energetskom sektoru ukazuje i na potrebu za smanjenjem ovisnosti EU-a o uvezenim fosilnim gorivima. Novi klimatski i energetski ciljevi u budućnosti će donijeti nove potrebe za ulaganjima. U sljedećih deset godina bit će potrebna dodatna godišnja ulaganja u iznosu od 390 milijardi EUR u usporedbi s godišnjim iznosima uloženima u posljednjih deset godina. Potrebno je znatno ubrzati uvođenje obnovljivih izvora energije kako bi se ostvario trenutačni cilj od 32 % energije iz obnovljivih izvora do 2030., a još veće ubrzanje bit će potrebno kako bi se ostvario novopredloženi cilj od 40 % iz srpanjskog paketa za provedbu europskog zelenog plana. Budući da kašnjenja s izdavanjem dozvola čine veliku prepreku za prelazak na dekarbonizirani energetski sustav, odgađajući uvođenje infrastruktura i tehnologija za čistu energiju te ulaganja u njih na mnogo godina, Komisija će 2022. izdati smjernice o ubrzavanju postupaka izdavanja dozvola za obnovljive izvore energije te nastaviti blisko surađivati s nacionalnim upravama na utvrđivanju i razmjeni primjera dobre prakse. Potrebno je hitno pojednostavniti i racionalizirati postupke izdavanja dozvola kako bi se stvorilo zajedničko tržište za obnovljive izvore energije koje olakšava učinkovito i troškovno učinkovito uvođenje tih izvora, kao i sigurnost ulagača, s obzirom i na golema potrebna ulaganja. Integrirano energetsko tržište EU-a koje dobro funkcionira bilo bi najisplativiji način da se svim vrstama kupaca osigura sigurna i pristupačna opskrba energijom. Na njemu se cijene drže pod kontrolom stvaranjem tržišnog natjecanja i omogućavanjem potrošačima da odaberu dobavljače energije. U komunikaciji o cijenama energije predlažu se kratkoročne mjere kao što su hitna potpora dohotku koju države članice pružaju kućanstvima, državne potpore poduzećima i ciljana smanjenja poreza. Komisija u srednjoročnom razdoblju predlaže, među ostalim, potporu ulaganjima u energiju iz obnovljivih izvora i energetsku učinkovitost te ispitivanje mogućih mjera za skladištenje energije i kupnju rezervi plina. Iako još nema jasnih dokaza da bi se alternativnim tržišnim okvirom osigurale niže cijene i bolji poticaji, Komisija je isto tako zadužila Agenciju za suradnju energetskih regulatora (ACER) da procijeni prednosti i nedostatke trenutačnog modela tržišta električne energije te da do travnja 2022. izradi preporuke. U tu svrhu EU nastoji dodatno razviti interkonekcijske vodove među državama članicama te osigurati da što više kapaciteta interkonekcije bude dostupno za trgovanje. Prati provedbu postojeće pravne stečevine (npr. mrežnih kodeksa) i predloženih dodatnih alata za osiguravanje likvidnih tržišta, kao što su revizija Direktive o promicanju uporabe energije iz obnovljivih izvora, uključujući daljnje promicanje korporativnih ugovora o kupnji energije, te prijedlog revizije Direktive o energetskoj učinkovitosti, kojim se energetska učinkovitost stavlja u središte našeg gospodarstva. 2.1.2.Posljedice pandemije bolesti COVID-19 i oporavak Okvirom politike europskog zelenog plana poticat će se potražnja za tehnologijama čiste energije, no njihova opskrba, razvoj i konkurentnost nesumnjivo su stavljeni na kušnju zbog pandemije bolesti COVID-19. Provedba energetskih i klimatskih politika ovisi o dostupnosti tehnologija za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora, neprekinutim lancima vrijednosti, zadržanoj konkurentnosti poduzeća i njihovoj kvalificiranoj radnoj snazi. S jedne strane, negativan gospodarski učinak pandemije mogao bi biti velik korak unatrag za konkurentnost tehnologija čiste energije. S druge strane, politikom gospodarskog oporavka pruža se prilika i za preusmjeravanje i povećanje ulaganja u sektor čiste energije zahvaljujući instrumentu NextGenerationEU. Diljem svijeta pandemija bolesti COVID-19 slabije je pogodila obnovljive izvore energije nego druge izvore energije. Samo su biogoriva u sektoru prometa bila teže pogođena jer se potrošnja smanjila zbog kombinacije rjeđih putovanja i niskih cijena nafte. Pad kapitalnih troškova omogućio je izgradnju dosad nezabilježenog broja solarnih elektrana i vjetroelektrana u svijetu. Kao rezultat toga, smanjila se proizvodnja električne energije iz ugljena, prirodnog plina i nuklearnih izvora, a obnovljivi izvori energije prvi su put prestigli fosilna goriva kao glavni izvor energije u EU-u za 2020. (38 % električne energije u EU-u iz obnovljivih izvora energije u usporedbi sa 37 % iz fosilnih goriva i 25 % iz nuklearnih izvora). U cilju oporavka od pandemije bolesti COVID-19, Uredba o Mehanizmu za oporavak i otpornost prva je uredba EU-a zamišljena kao program koji se temelji na uspješnosti, a koji je Komisija predložila u okviru paketa instrumenta NextGenerationEU. Financijska sredstva dostupna su državama članicama na temelju njihovih sveobuhvatnih planova za oporavak i otpornost te se oslobađaju ostvarivanjem mjerljivih ključnih etapa i ciljnih vrijednosti. Uredbom se od država članica zahtijeva da u svojim planovima za oporavak i otpornost najmanje 37 % svojih ukupnih sredstava dodijeljenih u okviru Mehanizma za oporavak i otpornost dodijele za klimatsku tranziciju te da u njih uključe mjere usklađene s izazovima i prioritetima koji su relevantni za pojedinu zemlju i utvrđeni u kontekstu europskog semestra i nacionalnih energetskih i klimatskih planova. Analiza 22 plana za oporavak i otpornost koje je Komisija odobrila 5. listopada 2021. pokazuje da je za klimatska ulaganja dodijeljeno 177 milijardi EUR, što čini 40 % ukupnih sredstava dodijeljenih tim državama članicama (bespovratna sredstva i zajmovi). Oko 43 % tog iznosa (76 milijardi EUR) namijenjeno je energetskoj učinkovitosti (27,9 %) te obnovljivoj energiji i energetskim mrežama (14,8 %), dok je oko 62 milijarde EUR namijenjeno održivoj mobilnosti (35 %). Važan udio čine i istraživanja i inovacije s obzirom na to da su države članice u svojim planovima za oporavak i otpornost namijenile gotovo 12,3 milijarde EUR ulaganju u istraživanje i inovacije u području ublažavanja klimatskih promjena i prilagodbe tim promjenama te u području kružnog gospodarstva. 2.1.3.Ljudski kapital i dodana vrijednost Iako je prerano da bi se znalo kako su pandemija i sredstva za oporavak utjecali na ljudski kapital, najnoviji podaci Eurostata pokazuju da je nedugo prije pandemije rast čiste energije u tom segmentu nadmašio rast cjelokupnog gospodarstva. U 2018. izravna zaposlenost u sektoru čiste energije dosegnula je 1,7 milijuna, s prosječnim godišnjim rastom od 2 %, dok je zaposlenost u cjelokupnom gospodarstvu u prosjeku rasla za 1 % godišnje. Dok je prosječan godišnji rast zaposlenosti u kategoriji „energetska učinkovitost i sustavi gospodarenja energijom” u prosjeku iznosio 6 % od 2010., izravna zaposlenost u kategorijama „obnovljiva energija” i „električna mobilnost” smanjila se za 3 % (2010.–2018.). Razlog tomu je slabiji rast energije iz obnovljivih izvora u nekim državama članicama, pa tako u Njemačkoj, u kojoj je pad broja radnih mjesta najprisutniji, složena pravila za izdavanje dozvola i pravni izazovi otežavaju izgradnju novih vjetroelektrana (vidjeti i odjeljak 3.1). Osim toga, unapređenjem tehnologije i produktivnosti smanjio se intenzitet rada, posebno na zrelim tržištima (npr. energija vjetra, solarna energija). Rast broja radnih mjesta sve je veći u slučaju drugih primjena čiste energije, kao što su pametna brojila, pametne mreže, skladištenje te drugi proizvodi i aktivnosti povezani s energetskom učinkovitošću i gospodarenjem energijom. Slično tome, prije pandemije bruto dodana vrijednost sustavâ čiste energije s prosječnim je godišnjim rastom od 5 % nadmašila cjelokupno gospodarstvo (rast od 3 %) od 2010. Čista energija činila je 1 % (133 milijarde EUR) ukupne dodane vrijednosti u EU-u 2018., što je više nego dvostruko više od dodane vrijednosti sektora vađenja fosilnih goriva i proizvodnih aktivnosti povezanih s njima (59 milijardi EUR) . U okviru sustava čiste energije, prosječan godišnji rast bruto dodane vrijednosti „obnovljive energije” (60 milijardi EUR) iznosio je 2 %, dok su u istom razdoblju „energetska učinkovitost i sustavi gospodarenja energijom” (67 milijardi EUR) narasli za 9 %. Bruto dodana vrijednost „električne mobilnosti” od 7 milijardi EUR godišnje je rasla za manje od 1 %. Poslovi u kategoriji „obnovljive energije” stvorili su 2018. u prosjeku 104 000 EUR bruto dodane vrijednosti po zaposleniku, s prosječnim godišnjim rastom od 5 % od 2010. To je 60 % više nego u ostatku gospodarstva (64 000 EUR bruto dodane vrijednosti po zaposleniku). Dodana vrijednost po zaposleniku u kategoriji „energetska učinkovitost i gospodarenje” iznosi 64 000 EUR, a u kategoriji „električna mobilnost” 74 000 EUR, što je godišnji rast od 3 % odnosno 7 % u razdoblju 2015.–2018., koji je brži od ostatka gospodarstva s godišnjim rastom od 2 %. S obzirom na opću otpornost sektora čiste energije tijekom pandemije, dobre rezultate ljudskog kapitala u području čiste energije neposredno prije pandemije te 177 milijardi EUR klimatskih ulaganja koja države članice planiraju u svojim nacionalnim planovima za oporavak i otpornost, postoji prostor za suzdržan optimizam prema kojem će čista energija i dalje biti pokretač zapošljavanja i rasta za vrijeme oporavka EU-a od pandemije.

2.1.4.Vještine Za preobrazbu energetskog sustava potreban je razvoj postojećih i stjecanje novih vještina na svim razinama radi uvođenja i daljnjeg razvoja tehnologija i rješenja u području čiste energije u različitim sektorima. Očekuje se da će do 2030. porasti potražnja za širokim rasponom kategorija zanimanja relevantnih za prelazak na čistu energiju, uključujući rudarenje (npr. kritičnih sirovina), proizvodnju, prijevoz, građevinarstvo i povezane djelatnosti te znanost i inženjerstvo . Valom obnove EU-a do 2030. samo u građevinskom sektoru EU-a moglo bi se otvoriti dodatnih 160 000 radnih mjesta. Kako bi podržao primjenu vještina sljedeće generacije ključnih za vlastitu zelenu tranziciju, EU je 2020. pokrenuo pakt za vještine u sklopu kojeg se u okviru okruglih stolova uspostavljaju partnerstva s industrijskim ekosustavima kao što su građevinska industrija i energetski intenzivne industrije. U slučaju energije iz obnovljivih izvora na moru prijenos vještina moguć je i iz odobalnog naftnog i plinskog sektora te iz vojnog sektora (npr. tijekom istraživanja potencijalnih projektnih lokacija). Žene su 2019. u prosjeku činile 32 % radne snage u sektoru obnovljivih izvora energije . Rodna neravnoteža u radnoj snazi u energetskom sektoru te u istraživačkim i inovacijskim djelatnostima povezanima s energijom usko je, ali ne isključivo, povezana s nedovoljnom zastupljenošću žena u visokom obrazovanju u nekim potpodručjima znanosti, tehnologije, inženjerstva i matematike (STEM). Žene su u EU-u prekomjerno zastupljene u tercijarnom obrazovanju (54 % na svim razinama tercijarnog obrazovanja i u svim područjima); žene su navedene u manje od 11 % prijava patenata povezanih s energetskim sektorom te u više od 15 % prijava patenata za tehnologije za ublažavanje klimatskih promjena. Međutim, u potpodručjima koja su vrlo važna za energetski sektor i dalje uvelike dominiraju muškarci jer su 2019. žene činile manje od trećine zaposlenih u inženjerstvu, proizvodnji i građevinarstvu, a u visokom obrazovanju u području IKT-a bilo je manje od petine studentica . 3.1.Kretanja u području istraživanja i inovacija Istraživanje i inovacije imaju ključnu ulogu u oblikovanju konkurentnih industrija budućnosti. Nakon gospodarske krize 2008. javna ulaganja u istraživanje i inovacije kojima je energetska unija davala prednost , smanjivala su se pola desetljeća, pokazujući znakove oporavka tek nakon 2016. ( slika 2 .). Otada su države članice EU-a ulagale u prosjeku 3,5 milijardi EUR godišnje, ali potrošnja je i dalje niža od one zabilježene prije deset godina. Na globalnoj razini trend je u skladu s povećanjem ulaganja u području energije općenito, a posebno u području čiste energije , no ne ide ukorak s povećanjem BDP-a ni potrošnjom na istraživanje i inovacije u drugim sektorima. Mjerena kao udio BDP-a, stopa ulaganja EU-a (0,027 %) trenutačno je najniža od svih velikih svjetskih gospodarstava, odmah ispod stope SAD-a, iako se čini da se stope svih gospodarstava smanjuju ili su stabilne ( slika 3 .). Izvor: JRC na temelju podataka IEA-e i vlastitog rada Iako su dugoročne posljedice pandemije na potrošnju na istraživanje i inovacije u području obnovljive energije i dalje neizvjesne, prvi trendovi upućuju na općenitu otpornost. Rast globalne javne potrošnje na istraživanje i inovacije u području energije 2020. je bio kontinuiran, ali usporen. Privatni sektor EU-a doživio je 2020. smanjenje ukupne potrošnje na istraživanje i inovacije u području energije od 7 %. Međutim, konkretna potrošnja na istraživanje i inovacije u području obnovljive energije bila je otpornija i nastavila je rasti. Budući da su fondovi EU-a za istraživanje ključni za održavanje razina ulaganja u istraživanje i inovacije tijekom posljednjih godina, svake se godine povećavaju, a njihov doprinos u prosjeku iznosi 1,5 milijardi EUR. U kombinaciji s procijenjenim prosjekom od 20 milijardi EUR privatne potrošnje, prosječna godišnja ukupna ulaganja u prioritete energetske unije u pogledu istraživanja i inovacija posljednjih godina (2014.–2018.) iznose 25 milijardi EUR. Najveći svjetski program za istraživanje i inovacije „Obzor Europa” i Inovacijski fond, zajedno s fondovima kohezijske politike i programom „LIFE”, ključni su u kontekstu oporavka te potiču i poticat će istraživanje i inovacije u području klime i zaštite okoliša te njihovo uvođenje na tržište. Izvor: JRC na temelju podataka IEA-e i Misije za inovacije (MI) te vlastitog rada U 2019. ukupna javna ulaganja svih država članica u prioritete energetske unije u pogledu istraživanja i inovacija i dalje su bila 5 % niža nego 2010., ali povećala su se za 2 % u odnosu na 2015. Otprilike četvrtina država članica dosljedno je povećavala ukupnu potrošnju tijekom desetogodišnjeg razdoblja, a u istom broju država zabilježeno je smanjenje. U preostalim državama članicama trend se podudara s ukupnom potrošnjom u EU-u ili informacije o potrošnji na istraživanje i inovacije nisu dostupne. Iako postoji jasna potreba za poboljšanjem praćenja ulaganja u istraživanje i inovacije, rastu i dinamika i angažman država članica u pogledu izvješćivanja predviđenog za 2023. u skladu s Uredbom o upravljanju energetskom unijom. Ta potreba nadilazi javna ulaganja u istraživanje i inovacije te podrazumijeva jačanje napora na nacionalnoj razini za praćenje ulaganja privatnog sektora u istraživanje i inovacije. Strateški plan za energetsku tehnologiju (plan SET) glavni je europski alat za usklađivanje politika i financiranja istraživanja i inovacija u području tehnologija čiste energije na razini EU-a i nacionalnoj razini te za poticanje privatnih ulaganja. Privatna ulaganja u prioritete energetske unije u pogledu istraživanja i inovacija u EU-u procjenjuju se na 0,18 % BDP-a ( slika 3 .), što je više od SAD-a, ali manje od ostalih velikih konkurentnih gospodarstava (Japan, Koreja, Kina). To čini 12 % poslovnih rashoda za istraživanje i razvoj, što je iznad procijenjenih 6 % za SAD, ali oko polovine udjela zabilježenog za velika azijska gospodarstva. Čini se da trend sve manjeg broja patenata u području tehnologija čiste energije (od 2012.) mijenja smjer, s obzirom na to da se godišnji broj prijavljenih patenata u EU-u i svijetu vraća na razine zabilježene prije deset godina. U EU-u je udio „zelenih” izuma u području tehnologija za ublažavanje klimatskih promjena u odnosu na ukupan broj prijavljenih patenata veći od udjela izuma takve vrste u drugim velikim gospodarstvima (i od svjetskog prosjeka), što upućuje na veću usredotočenost i specijalizaciju inovativne aktivnosti u tom području. Jedino Japan ima više izuma visoke vrijednosti od EU-a, uglavnom zahvaljujući tome što Japan ima prednost u području prometnih tehnologija; međutim, EU predvodi kad je riječ o obnovljivim izvorima energije i energetskoj učinkovitosti ( slika 4 .). U EU-u se i dalje nalazi četvrtina od vodećih 100 poduzeća u posljednjih pet godina koja se bave patentima visoke vrijednosti u području čiste energije. Međutim, sve je veća (globalna) uznemirenost zbog utjecaja dominacije državne ili subvencionirane tehnologije, zatvorenih tržišta i različitih pravila i politika zaštite intelektualnog vlasništva na inovacije i konkurentnost u tom sektoru, što je posebno vidljivo u Kini. Unatoč nezadovoljstvu, više od četvrtine izuma u području čiste energije koje su podnositelji zahtjeva u EU-u zaštitili na međunarodnoj razini tijekom posljednjih pet godina bilo je usmjereno i na kinesko tržište. Kad je riječ o suradnji, osim saveza sklopljenih unutar Europe zbog zemljopisne blizine i programa suradnje EU-a, poduzeća iz EU-a najčešće surađuju s kolegama iz SAD-a . Države članice EU-a 33 % zajedničkih izuma patentirale su u okviru suradnje unutar EU-a, 29 % u suradnji sa SAD-om i samo 6 % s Kinom.



Izvor: JRC na temelju baze podataka Patstat Europskog ureda za patente 3.1.Financiranje čistih tehnologija u EU-u Uloga rizičnog kapitala Osim uvođenja razvijenijih tehnologija proizvodnje (npr. solarne fotonaponske energije i energije vjetra), ključnu ulogu u postizanju ugljične neutralnosti do 2050. imat će i razvoj i širenje novih tehnologija (npr. dugotrajno i kratkotrajno skladištenje energije, proizvodnja vodika iz obnovljivih izvora i njegova upotreba u sektorima u kojima je teško smanjiti emisije, hvatanje, upotreba i skladištenje ugljika), a posebno takozvanih klimatskih tehnologija. Od Konferencije o klimatskim promjenama održane u Parizu 2015. klimatske tehnologije dobile su značajan zamah i postaju vrlo privlačne u kontekstu ulaganja rizičnog kapitala, koja su predvodnik u području inovacija. S obzirom na to da je proces razvoja klimatskih tehnologija dug, da je potrebna znatna količina kapitala tijekom cijelog ciklusa financiranja novoosnovanih poduzeća te da su potrebna velika ulaganja u istraživanje i inovacije, ključno je djelovanje vlade u pogledu smanjenja rizika za razvoj i široko uvođenje novih tehnologija kako bi se dodatno potaknulo sudjelovanje privatnog sektora. Područje klimatskih tehnologija pokazalo se otpornim na pandemiju bolesti COVID-19 diljem svijeta te je i dalje privlačno za ulaganja rizičnog kapitala, unatoč ukupnoj smanjenoj dinamici ulaganja i preusmjeravanju značajnih sredstava iz fondova rizičnog kapitala u industrije povezane s pandemijom, kao što su farmaceutska industrija i zdravstvo. U području klimatskih tehnologija globalni fondovi rizičnog kapitala 2020. su dosegnuli 14 milijardi EUR, što je povećanje od preko 1 250 % u odnosu na 2010. U okviru toga, ulaganja rizičnog kapitala u novoosnovana i rastuća poduzeća u području klimatskih tehnologija u EU-u posljednjih su pet godina bila 11 puta veća u odnosu na razdoblje 2009.–2014. te su 2020. iznosila oko 2,2 milijarde EUR. Poduzeća iz EU-a 2020. su primila 16 % sredstava iz svjetskih fondova rizičnog kapitala u području klimatskih tehnologija (u usporedbi sa samo 8 % ukupnih sredstava iz fondova rizičnog kapitala u svim područjima). Istodobno je 2020. bila i prva godina u kojoj su ulaganja u ranoj fazi u novoosnovana poduzeća u EU-u bila veća od onih u SAD-u i Kini ( slika 5 .). Međutim, novoosnovana poduzeća sa sjedištem u EU-u koja se bave klimatskim tehnologijama i dalje zaostaju za svojim konkurentima u pogledu rasta, a ukupan iznos ulaganja u ta poduzeća i dalje je niži od iznosâ ulaganja u poduzeća te vrste u SAD-u (43 %). U posljednjih pet godina novoosnovana poduzeća u području klimatskih tehnologija imala su koristi samo od 6,9 % svih ulaganja u kasnijoj fazi, zaostajući tako značajno za SAD-om (44 %) i Kinom (40 %). U razdoblju 2013.–2019., 8,2 % ulaganja rizičnog kapitala u području klimatskih tehnologija odnosilo se na područje energetike. Europa (EU i UK) ulaže veći udio rizičnog kapitala u energetska rješenja (23,5 %) nego SAD (9,4 %) i Kina (manje od 1 %), uglavnom u razvoj ključnih tehnologija za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora (pretežno fotonaponske ćelije) i skladištenje energije (baterije) u cilju podupiranja njihova širenja. Prepreke i mogućnosti u ekosustavu rizičnog kapitala Ukupna dinamika financiranja rizičnim kapitalom u području klimatskih tehnologija u EU-u i privlačenje ulagača rizičnog kapitala u energetska poduzeća iz EU-a povezani su s nizom sveobuhvatnih ciljeva politike u područjima klime i energetike uspostavljenih na razini EU-a i država članica, kao i s alatima za potporu poduzećima u području klimatskih tehnologija (npr. fond fondova, bespovratna sredstva i financijski instrumenti, vlasnička i dužnička zajednička ulaganja, istraživanje i razvoj). U odnosu na SAD i Kinu, strukturne prepreke, kao što su tržišna i regulatorna rascjepkanost EU-a koja ometa rast i dovodi do različite zrelosti ekosustava rizičnog kapitala, i dalje koče rastuća poduzeća u području klimatskih tehnologija sa sjedištem u EU-u. Među glavne izazove koje je potrebno riješiti mogu se svrstati i poteškoće pri pretvaranju uspješnih istraživanja EU-a u inovacije, potreba za smjernicama na putu od financiranja u ranoj fazi do ulaganja u fazi rasta, potreba za uspostavom međunarodnih partnerstava i prekograničnih fondova te nedostatak strpljivog kapitala. U tu svrhu, cilj je stupa III. programa Obzor Europa, pod nazivom „Inovativna Europa”, podupirati uz pomoć Europskog vijeća za inovacije (EIC) razvoj disruptivnih inovacija i inovacija kojima se stvaraju nova tržišta kao jedinstvenih kontaktnih točaka za pomoć inovatorima u stvaranju tržišta, iskorištavanju privatnog financiranja i širenju poduzeća. Programom Obzor Europa podupiru se i inicijativa europski inovacijski ekosustavi i Europski institut za inovacije i tehnologiju (EIT). Na primjer, portfelj zajednice znanja EIT InnoEnergy obuhvaća više od 250 inovativnih novoosnovanih i rastućih poduzeća čiji je cilj do kraja desetljeća uštedjeti 1,1 gigatonu CO2e, što odgovara jednoj trećini cilja smanjenja emisija ugljika u Europi do 2030., i 9,1 milijardi EUR godišnjih troškova energije. Programom InvestEU i kohezijskom politikom podupire se pristup financiranju i dostupnost financijskih sredstava, prvenstveno MSP-ovima, ali i poduzećima srednje tržišne kapitalizacije i drugim poduzećima. Nadalje, Europska investicijska banka (EIB) i Europski investicijski fond (EIF) učinkovito podupiru razvoj deep tech tehnologija koji je Europi potreban za postizanje ciljeva održivosti. Osim toga, dodatni programi financiranja, kao što su Inovacijski fond, Fond za modernizaciju i Socijalni fond za klimatsku politiku, pomažu u usmjeravanju prihoda od politika povezanih s klimom kako bi se poduprla energetska tranzicija. Za smanjivanje razlike između rastućih poduzeća u EU-u i u drugim velikim gospodarstvima potrebna je i mobilizacija privatnih ulagača u cilju njihova aktivnijeg sudjelovanja na europskom tržištu rizičnog kapitala i u financiranju novoosnovanih poduzeća u području klimatskih tehnologija i deep tech tehnologija u području klime. Na primjer, pilot-projektom zajedničkog fonda od 100 milijuna EUR koji su osnovali Europska komisija, EIB i fond Breakthrough Energy Ventures Europe (BEV-E) omogućuje se kombiniranje institucionalnih pristupa (nesklonih riziku) s pristupima ulaganjima rizičnog kapitala (manje nesklonima riziku). EIB je imao ulogu u privlačenju privatnih ulaganja u Northvolt, švedsko poduzeće osnovano 2016. koje se bavi proizvodnjom zelenih baterija i koje u Švedskoj gradi prvu europsku tvornicu baterija na komercijalnoj razini te je u lipnju 2020. prikupio sredstva u iznosu od 1,4 milijarde EUR. EIT InnoEnergy podržao je Northvolt u osnivanju konzorcija ulagača i pristupanju sredstvima EIB-a: zajam EIB-a u iznosu od 350 milijuna EUR popraćen je s dodatnih 886 milijuna EUR od privatnih ulagača.

Taksonomijom EU-a za održive djelatnosti pruža se okvir za olakšavanje trajnih ulaganja te se definiraju okolišno održive gospodarske djelatnosti. U paketu europske industrijske strategije iz 2020., koji uključuje EU-ov standard Start-up Nations u okviru strategije za MSP-ove, navodi se da će Europska komisija pokrenuti nove inicijative za povećanje razmjera fondova rizičnog kapitala i privatnih ulaganja te za olakšavanje prekograničnog širenja i rasta MSP-ova. Cilj je europske strategije održivog financiranja za 2021. osigurati prave alate i poticaje za pristup financiranju tranzicije, ističući pritom važnost podupiranja MSP-ova. Inicijativa za digitalne inovacije i rast usmjerena je na ranu fazu i rast inovativnih novoosnovanih poduzeća te deep tech MSP-ova u srednjoj, istočnoj i jugoistočnoj Europi. Ostali mehanizmi za povećanje prihvaćanja i širenja inovativnih rješenja uključuju Instrument za povezivanje Europe i fondove kohezijske politike. Pravilno pojednostavnjenje tih mehanizama i iskorištavanje sinergija među instrumentima mogu dovesti do daljnjeg procvata novoosnovanih poduzeća EU-a u području klimatskih tehnologija, čime se povećava i ubrzava potpora fondova rizičnog kapitala u svim sektorima te kao rezultat jača veza između tehnoloških inovacija i primjene tehnologija. 3.Usmjerenost na ključne tehnologije i rješenja u području čiste energije U sljedećem odjeljku ocjenjuje se konkurentnost odabranih tehnologija koje su relevantne u kontekstu paketa zakonodavnih prijedloga koje je Europska komisija donijela u srpnju 2021. radi provedbe europskog zelenog plana. Ovo je izvješće primarno usmjereno na energiju vjetra i solarnu energiju za koje se predviđa veći relativni rast do 2030. U analizi se zatim razmatraju tehnologije za skladištenje električne energije, kao što su baterije i obnovljivi vodik, s obzirom na njihovu ključnu važnost za povećanje ukupne fleksibilnosti energetskog sustava, uz istodobno optimiziranje tržišne integracije električne energije iz obnovljivih izvora. U kontekstu elektrifikacije naših društava, istražuje se konkurentnost toplinskih crpki s obzirom na njihovu veliku vrijednost u potpomaganju dekarbonizacije sektora zgradarstva. U izvješću se razmatraju i goriva iz obnovljivih izvora koja su potrebna za olakšavanje dekarbonizacije određenih vrsta prometa. Naposljetku, pametne mreže analiziraju se kao horizontalna tehnologija kojom će se olakšati kombiniranje različitih tehnologija. Svaka tehnologija prvo se ocjenjuje na temelju njezine trenutačne situacije i izgledâ, zatim na temelju analize njezina lanca vrijednosti i, na kraju, na temelju analize njezina globalnog tržišta. 3.1.Energija vjetra na moru i na kopnu Analiza tehnologije EU je 2020. izgradio 10,5 GW kapaciteta vjetroelektrana (i na kopnu i na moru), čime je ukupni kapacitet vjetroelektrana dosegnuo 178,7 GW. Samo se energija vjetra na moru između 2010. i 2020. povećala s 1,6 GW kumulativnog kapaciteta na 14,6 GW. Trenutačni nacionalni ciljevi izraženi u nacionalnim energetskim i klimatskim planovima (NECP) upućuju na to da se ciljevi za energiju iz obnovljivih izvora na moru za 2030. (najmanje 60 GW) mogu ostvariti. Većina odobalnih vjetroelektrana koje će se pustiti u rad do 2030. nalazit će se u Sjevernom moru (47 GW), no značajni kapaciteti mogu se očekivati i u drugim morskim bazenima, naročito u Baltičkom moru (21,6 GW), Atlantskom oceanu (11,1 GW), Sredozemnom moru (2,7 GW) i Crnom moru (0,3 GW). Za prelazak na nove morske bazene bit će potreban daljnji razvoj plutajuće tehnologije i lučke infrastrukture. Izgradnja buduće odobalne mreže povezane s hibridnim projektima, u slučajevima u kojima se njima mogu smanjiti troškovi i upotreba morskog prostora, bit će važna i za intenzivnije uvođenje odobalnih vjetroelektrana. U skladu s trenutačnim predviđanjima budućih troškova odobalnih vjetroelektrana pričvršćenih na dno, do 2050. očekuju se ukupni srednji troškovi proizvodnje energije u rasponu od 30 do 60 EUR po MWh (slično vjetroelektranama na kopnu). Kad je riječ o vjetroelektranama na kopnu, smanjenje godišnjeg rasta broja vjetroelektrana koje se bilježi od 2018. posljedica je umjerenog uvođenja vjetroelektrana u Njemačkoj zbog složenih pravila o izdavanju dozvola i potencijalnih pravnih izazova. Dobna struktura flote vjetroelektrana EU-a na kopnu i na moru ukazuje na to da će obnova kapaciteta imati ključnu ulogu u nadolazećim godinama. Zamjena vjetroturbina na kraju životnog vijeka novim turbinama ili produljenje njihovog životnog vijeka nadogradnjom određenih komponenata prilika je za modernizaciju infrastrukture iskorištavanjem resursa na najboljim mjestima za postavljanje vjetroelektrana i može poboljšati društvenu prihvaćenost s obzirom na to da se postojeće lokacije turbina i dalje upotrebljavaju, čime se osigurava očuvanje lokalnih radnih mjesta i prihoda za lokalne zajednice. Međutim, stavljanje izvan pogona i obnova postojećih vjetroelektrana predstavljaju izazov u pogledu učinkovitosti resursa, opskrbe sirovinama i proizvodnje otpada jer se mnoge komponente postojećih vjetroturbina još ne mogu ponovno upotrijebiti ili reciklirati. Kružnost vjetroelektrana i dalje zahtijeva trud u pogledu istraživanja i inovacija te uvođenja. Na odluku vlasnika o stavljanju vjetroelektrana izvan pogona ili primjeni različitih mogućnosti obnove njihova kapaciteta utječu cijene električne energije, programi potpore i postupci izdavanja dozvola. Trenutačni udio vjetroelektrana na kopnu u ukupnoj proizvodnji električne energije iznosi 13,7 % (2020.). U scenarijima Plana za postizanje klimatskog cilja do 2030. predviđa se da će vjetroelektrane na kopnu 2030. proizvesti 847 TWh (udio ukupne proizvodnje električne energije: 27,3 %), a 2050. 2 259 TWh (udio: 32,9 %). Tijekom posljednjeg desetljeća privatna potrošnja na istraživanje i inovacije u području tehnologije vjetra iznosila je između 1,6 milijardi EUR i 1,9 milijardi EUR godišnje. U tom je razdoblju bila deset puta veća od javnih ulaganja u istraživanje i razvoj. Udio EU-a u tom je području u razdoblju 2015.–2017. iznosio 57 % i time je EU postao globalni predvodnik u području patenata visoke vrijednosti za tehnologije energije vjetra. Udjeli drugih velikih gospodarstava iznose: 18 % udjela SAD-a, 11 % Japana, 5 % Kine i 1 % Koreje. Zemlje s najvećim brojem patenata visoke vrijednosti na svijetu između 2015. i 2017. bile su Danska, Njemačka, SAD, Japan i Kina. Većinu patenata visoke vrijednosti prijavljuju veliki proizvođači originalne opreme u EU-u, ali njihova se prednost od 2012. smanjuje zato što velika poduzeća iz SAD-a (npr. General Electric) i Japana (npr. Mitsubishi Heavy Industries, Hitachi) ostvaruju dobre rezultate u području patenata visoke vrijednosti. Istraživačke organizacije EU-a koje djeluju u području energije vjetra među najcjenjenijima su u tom području. Kad je riječ o najcitiranijim organizacijama, devet od dvadeset njih nalazi se u EU-u. Analiza lanca vrijednosti Proizvodnja energije iz vjetra strateška je industrija za Europu. Procjenjuje se da taj sektor osigurava između 240 000 i 300 000 radnih mjesta. Većina europskih proizvodnih pogona nalazi se u zemlji sjedišta poduzeća ili zemljama s većom upotrebom energije vjetra. Sjedište u EU-u ima 48 % aktivnih poduzeća u sektoru energije vjetra. U EU-u je smješteno i 214 aktivnih proizvodnih pogona (26 % svih globalnih pogona). Lanac vrijednosti povezan s energijom vjetra u EU-u 2018. je ostvario promet od 36 milijardi EUR. EU-ov sektor energije vjetra pokazao je svoju sposobnost za inovacije. EU predvodi u dijelovima lanca vrijednosti koji se bave sustavima za otkrivanje i praćenje vjetroturbina na kopnu, uključujući njihovo istraživanje i proizvodnju. Osim toga, sektor energije vjetra u EU-u ima velike proizvodne kapacitete kad je riječ o komponentama visoke vrijednosti u okviru troškova vjetroturbina (tornjevi, mjenjači i lopatice), kao i kad je riječ o komponentama u sinergiji s drugim industrijskim sektorima (generatori, pretvarači energije i kontrolni sustavi). Međutim, i dalje je potrebno raditi na poboljšanju kružnosti komponenata energije vjetra. Potrebna su nam i istraživanja o kumulativnim učincima odobalnih vjetroelektrana u oceanskim ekosustavima. Analiza svjetskog tržišta

Od 10 najvećih proizvođača originalne opreme 2018., europski su proizvođači originalne opreme bili vodeći s 43 % tržišnog udjela, a za njima su slijedila kineska (32 %) i sjevernoamerička (10 %) poduzeća. Europski proizvođači originalne opreme u sektoru energije vjetra u posljednjih su nekoliko godina bili vodeći. Prvi su puta vodstvo izgubili 2020. kada su ih prestigli kineski proizvođači originalne opreme (EU: 28 %; Kina: 42 %), što se može objasniti naglim povećanjem broja novih pogona na kineskom tržištu energije vjetra nakon prelaska Kine sa zajamčenih cijena na program potpore na temelju natječaja. EU je u posljednjih 20 godina imao pozitivnu trgovinsku bilancu za opremu povezanu s energijom vjetra. Međutim, rast tog pokazatelja pokazuje određenu stagnaciju. To je djelomice posljedica toga da druga gospodarstva sustižu prednost EU-a kao ranog ponuđača, ali i posljedica politika trećih zemalja čiji je cilj zaštita domaćeg tržišta ili prisiljavanje poduzeća iz EU-a da lokaliziraju proizvodne kapacitete (npr. zahtjevima za lokalni sadržaj). Na primjer, izvoz generatorskih agregata za vjetar u Kinu drastično se smanjio od 2007. nakon uvođenja poticajnog političkog okvira za njihovu domaću industriju te se nije oporavio. S druge strane, tržištu EU-a 2018. bilo je namijenjeno 21 % kineskog izvoza povezanog s energijom vjetra, što je činilo nešto manje od 10 % tržišta EU-a. Dobit proizvođača originalne opreme iz EU-a prije kamata i poreza (EBIT) od 2016. se smanjuje zbog velike konkurentnosti narudžbi turbina, posebno u razdoblju 2017.–2018., i većih troškova materijala za glavne komponente turbina. Unatoč tome što je 2020. bila rekordna godina po broju postavljenih vjetroelektrana, utjecaj tih čimbenika dodatno se pojačao zbog pandemije bolesti COVID-19, što je stvorilo logističke izazove za sve proizvođače. Mnoge kritične sirovine za vjetrogeneratore uvoze se iz Kine, uz općenitu koncentraciju na početku lanaca opskrbe. Potencijalni budući izazovi u opskrbi materijalima mogli bi predstavljati rizik za sektor proizvodnje energije vjetra u EU-u. Izražena je i zabrinutost za okoliš povezana s istekom životnog vijeka kompozitnih lopatica vjetroelektrana jer ih je i dalje teško reciklirati. U skladu s akcijskim planom Komisije iz 2020. za kritične sirovine, u tijeku je donošenje mjera diversifikacije opskrbe kritičnim sirovinama iz primarnih i sekundarnih izvora te poboljšanje učinkovitosti i kružnosti resursa uz istodobno promicanje odgovornog nabavljanja diljem svijeta. Nadalje, sastavnice kružnosti, uključujući ponovnu upotrebu, recikliranje i zamjenu, prioritetna su područja inovacija u kontekstu ublažavanja tih rizika uz istodobno poboljšanje ukupne održivosti sektora te su uključena u program rada Obzora Europa za razdoblje 2021.–2022. Europski sektor energije vjetra obvezao se i na ponovnu upotrebu, recikliranje ili oporabu 100 % lopatica koje se više ne upotrebljavaju te nastoji razviti plan za daljnje ubrzavanje kružnosti lopatica vjetroturbina. EU je 2020. komercijalizirao 42 % svjetskog tržišta energije vjetra na moru, s 14,6 GW kumulativnog instaliranog kapaciteta. Očekuje se da će Europa tijekom sljedećeg desetljeća zadržati vodeći položaj u kontekstu godišnjeg rasta energije vjetra na moru. Međutim, očekuje se i da će Kina, Azijsko-pacifička regija i Sjeverna Amerika tijekom narednih godina razviti značajan tržišni udio (tj. instalirani kapacitet) segmenta odobalnih vjetroelektrana. Kad je riječ o vjetroelektranama na kopnu, Kina će i dalje biti najveće tržište (uz prosječni godišnji tržišni udio od oko 50 % u razdoblju 2020.–2025.), a za njom će slijediti Europa (18 %), Sjeverna Amerika (14 %) i Azija (bez Kine) (8 %). Europska odobalna proizvodnja u lukama (trenutačni proizvodni kapacitet: 6–8 GW godišnje) morat će se značajno povećati kako bi godišnji kapacitet dosegnuo 16 GW u cilju zadovoljenja potražnje u razdoblju 2030.–2050. 3.2. Solarna fotonaponska energija Analiza tehnologije Sektor solarne fotonaponske energije postaje vrlo velik i inovativan te raste neočekivanom brzinom. Takav je rast rezultat kombinacije ubrzanog tehnološkog razvoja i politika uvođenja velikih proizvodnih pogona s niskim troškovima, uglavnom u Aziji. Ta je vrsta tehnologije ključna za buduće sustave proizvodnje klimatski neutralne električne energije. Predviđa se da će se 2030. na globalnoj razini uvesti više od 3,1 TW fotonaponske energije, a 2050. oko 14 TW. Procjenjuje se da će u razdoblju 2020.–2050. za dodatne kapacitete solarne energije biti potrebna ulaganja u iznosu od oko 4,2 bilijuna USD. Predviđa se da će se u EU-u do 2030. uvesti 0,4 TW solarnog fotonaponskog kapaciteta (za koji se procjenjuje da će dosegnuti gotovo 160 GW do 2021.) i 1 TW do 2050. , Na temelju scenarija iz samog sektora predviđa se još veća penetracija . Rezidencijalni sustavi, koji su prije pet godina prevladavali u EU-u, sada su na drugom mjestu u pogledu udjela instaliranog kapaciteta (25,4 %), dok je na prvom mjestu segment velikih pogona (30,5 %). Nakon najvećih ulaganja 2011., ukupna javna ulaganja EU-a u razvoj i demonstracije istraživanja u fotonaponskom sektoru smanjila su se i sada su ispod razine na kojoj su bila početkom desetljeća. Kad je riječ o izumima visoke vrijednosti, EU je tijekom prošle godine pao s drugog (iza Japana) na treće mjesto (iza Japana i Koreje). Ako se trenutačni trend nastavi, i kineski će izumi „visoke vrijednosti” uskoro prestići one iz EU-a. Kad je riječ o održivosti proizvodnje u EU-u, dizajn ćelija, a naročito modula, postaje sve složeniji, stoga su potrebna dodatna ulaganja kako bi se i dalje postizali vrhunski rezultati. Analiza lanca vrijednosti EU je globalni predvodnik u nekoliko dijelova lanca vrijednosti fotonaponske industrije: u istraživanju i razvoju, proizvodnji polisilicija, opremi i strojevima za proizvodnju fotonaponskih uređaja. Jedan od vodećih proizvođača polisilicija smješten je u EU-u. Nadalje, poduzeća u EU-u konkurentnija su pri kraju lanca vrijednosti, s obzirom na to da u njemu imaju ključnu ulogu u praćenju i kontroli te ravnoteži segmenata sustava, a posebno u proizvodnji invertera i solarnih uređaja za praćenje. Europska poduzeća zadržala su vodeći položaj i u segmentu uvođenja. S druge strane, EU je izgubio tržišni udio u proizvodnji solarnih ćelija i modula. U slučaju oporavka europske industrije proizvodnje silikonskih solarnih ćelija i modula, koji i nije toliko neizvediv s obzirom na trenutačni broj mogućih projekata, u lancu opskrbe trebalo bi obratiti pozornost na ovisnost o nekim kritičnim sirovinama kao što su bor, galij, germanij i indij. Nedavno istraživanje ukazuje na to da EU ima najbolje rezultate u pogledu proizvedene energije u usporedbi s energijom koja se upotrebljava u proizvodnji i radu fotonaponskih sustava, a za njim slijede Kina i SAD. Nadalje, EU ima i najniži intenzitet ugljika za energiju koju proizvode fotonaponski sustavi, a za njim slijede SAD i Kina. EU ima i najveći povrat energije od ugljika, dok Kina u tom pogledu ima najlošije rezultate, a SAD je u sredini. Potonji pokazatelj odražava intenzitet ugljika u proizvodnom ciklusu električne energije koja se upotrebljava u postupcima proizvodnje. U EU-u je 2018. zabilježeno 109 000 izravnih i neizravnih radnih mjesta u industriji fotonaponske energije, što je povećanje od 42 % u razdoblju 2015.–2018. Preliminarni rezultati novije studije ukazuju na to da je 2020. u fotonaponskoj industriji u EU-u bilo oko 123 000 izravnih i 164 000 neizravnih radnih mjesta s punim radnim vremenom, što je sveukupno 287 000 radnih mjesta . Iz perspektive radnih vještina fotonaponski sektor zapošljava visokoobrazovanu radnu snagu u području istraživanja i razvoja, proizvodnje polisilicija i pločica te ćelija i modula. Inženjerstvo, nabava i građevinarstvo, rad i održavanje, stavljanje izvan pogona i recikliranje isto su tako zahtjevne djelatnosti u pogledu potrebnih vještina. Analiza svjetskog tržišta Zbog sve većeg broja postavljanja fotonaponskih sustava trgovinski deficit EU-a za uvoz solarnih modula 2016. se ponovno počeo povećavati nakon smanjenja između 2011. i 2016. zbog manjeg obujma uvođenja fotonaponskih sustava. Trgovinski se deficit tako 2019. povećao na više od 5,7 milijardi EUR. Takva neravnoteža odražava obujam uvoza, s obzirom na to da se izvoz tijekom godina nije dramatično mijenjao. Uvoz povezan sa solarnom fotonaponskom energijom u EU uvelike ovisi o kineskim i drugim azijskim poduzećima.

Globalna vrijednost proizvodnje polisilicija, ingota i pločica u kombinaciji s proizvodnjom solarnih ćelija i modula trenutačno iznosi oko 57,8 milijardi EUR. Udio EU-a u toj proizvodnji (12,8 %) iznosi 7,4 milijarde EUR. Taj udio najvećim dijelom proizlazi iz proizvodnje polisilicija. Gotovo čitav rast proizvodnje fotonaponskih ćelija i modula odvijao se izvan EU-a. S obzirom na to da se tržišna potražnja u Europi i diljem svijeta ubrzava i da se pojavljuju nove proizvodne tehnologije, europski proizvođači pokazuju obnovljeni interes za uspostavljanje proizvodnog kapaciteta unutar EU-a koji se temelji na najnovijim tehnologijama. U tom pogledu, u ažuriranoj europskoj industrijskoj strategiji Europska komisija pozdravila je nastojanja europske inicijative za solarnu energiju koju predvodi industrija da poveća proizvodnju solarnih fotonaponskih tehnologija. U EU-u već započinje nekoliko projekata proizvodnje pločica, solarnih ćelija i modula. Europska komisija objavit će komunikaciju o solarnoj energiji 2022. Uloga proizvođača-potrošača i energetskih zajednica Energetske zajednice mogu ojačati upotrebu i proizvodnju energije iz obnovljivih izvora, kao što je solarna fotonaponska energija, ali i energetsku učinkovitost, što potrošačima omogućuje da preuzmu aktivnu ulogu na energetskom tržištu. U današnje je vrijeme najmanje dva milijuna europskih građana uključeno u više od 8 400 energetskih zajednica, a ti su građani od 2000. proveli najmanje 13 000 projekata. Procjenjuje se da trenutačni ukupni kapaciteti za obnovljivu energiju koje su izgradile energetske zajednice u Europi iznose najmanje 6,3 GW te da kapacitetima izgrađenima na nacionalnoj razini doprinose oko 1–2 %, odnosno 7 % u slučaju Belgije, čiji je doprinos najveći. Najveći dio kapaciteta izgrađen je u sektoru solarne fotonaponske energije, a slijedi ga sektor energije vjetra na kopnu. Prema konzervativnoj procjeni, ukupna uložena financijska sredstva iznose najmanje 2,6 milijardi EUR. Danas su energetske zajednice organizirane u različitim pravnim oblicima. Razlikuju se po područjima djelatnosti, tehnološkim portfeljima te veličini i strukturi članstva. Energetske zajednice trenutačno informiraju javnost o tehnologiji i njezinom prihvaćanju, promiču energetsku učinkovitost, proizvode i distribuiraju električnu i toplinsku energiju koja se temelji na obnovljivim izvorima energije te pružaju usluge povezane s e-mobilnošću i usluge savjetovanja u području energetike. Na inovativan način eksperimentiraju s poslovnim modelima i konceptima samodostatnosti u korist lokalnih zajednica. Nastavak rada i proširenje energetskih zajednica u Europi ovisi o povoljnom zakonodavstvu i financijskim poticajima, kao i o konkurentnosti tehnologija dostupnih građanima. Iako je cilj okvira politika EU-a potaknuti razvoj energetskih zajednica diljem EU-a, među ostalim i preko granica, mnogo će ovisiti o tome kako će države članice provesti poticajni okvir za te vrste modela. Okvirom za NECP-ove od država članica već se zahtijeva da izvješćuju o zajednicama energije iz obnovljivih izvora, no samo je nekoliko država članica u svoje NECP-ove uključilo kvantitativne ciljeve i konkretne mjere za razvoj energetskih zajednica. Kako bi se potaknuo razvoj energetskih zajednica u smislu Direktive EU-a, Komisija je u postupku uspostave repozitorija energetske zajednice kojim će se doprinijeti širenju primjera najbolje prakse i pružiti tehnička pomoć za razvoj konkretnih inicijativa energetske zajednice diljem EU-a. Slično kao i za energetske zajednice, okvirom EU-a poduprijet će se upotreba vlastite potrošnje (tj. proizvođača-potrošača), uz zahtjev da se omogući pojedinačna i zajednička potrošnja vlastite energije i izuzeće od mrežnih tarifa. Opet, mnogo će ovisiti o oblikovanju pravnog okvira, primjenjivih mrežnih tarifa i poreza te o jedinstvenim točkama informiranja kako bi se potaknula zajednička potrošnja vlastite energije u višeetažnim stambenim zgradama – i šire, ako države članice tako odluče. Pravna ograničenja i nepovoljno oporezivanje mogu predstavljati ozbiljne prepreke za uvođenje vlastite potrošnje. 3.3. Toplinske crpke za primjenu u zgradama Analiza tehnologije Toplinske crpke za primjenu u zgradama zreli su i komercijalno dostupni proizvodi. Mogu se razvrstati prema izvoru iz kojeg crpe obnovljivu energiju (zrak, voda ili tlo), tekućini za prijenos topline koju upotrebljavaju (zrak ili voda), namjeni (hlađenje/grijanje prostora, grijanje vode u kućanstvu) i ciljnim tržišnim segmentima (stambene mreže, lagane komercijalne mreže i mreže grijanja). Proizvodnja toplinske energije toplinskim crpkama u EU-u u posljednjih pet godina rasla je 11,5 % godišnje, a 2020. dosegnula je 250 TWh . Taj će se trend povećati jer će elektrifikacija grijanja biti ključni čimbenik na putu prema klimatskoj neutralnosti sektora zgradarstva. Toplinske crpke vrlo su učinkovite; njihov uobičajen sezonski koeficijent učinkovitosti 3 znači da se za svaki kWh potrošene električne energije proizvede 3 kWh toplinske energije. Stoga rad toplinske crpke za grijanje zgrada može biti troškovno učinkovit u usporedbi s plinskim kotlovima samo ako omjer cijene električne energije i plina nije veći od 3. Taj omjer jako varira među državama članicama , od 1,5 do 5,5, često zbog viših poreza i naknada za električnu energiju u odnosu na fosilna goriva te nedostatka internalizacije vanjskih troškova emisija stakleničkih plinova u cijenama plina/nafte. Ta su pitanja obuhvaćena paketom mjera koji je predstavljen u srpnju 2021. radi provedbe europskog zelenog plana, posebno prijedlozima izmjena Direktive o oporezivanju energije i uvođenjem novog sustava trgovanja emisijama za sektor zgradarstva i sektor cestovnog prometa. Sektor toplinskih crpki karakterizira globalno i konkurentno tržište na kojem inovacije imaju ključnu važnost. Prilagodbe promjenjivim propisima i strategijama EU-a u području klime i okoliša natječu se s poboljšanjem učinkovitosti proizvoda i troškova u malim, srednjim ili velikim poduzećima EU-a, gdje su kapaciteti za istraživanje i inovacije ograničeni. Međutim, s pomoću njih industriji se nude mogućnosti za predlaganje inovativnih proizvoda. U razdoblju 2011.–2021. od citiranih znanstvenih publikacija o tehnologiji toplinskih crpki više od 37 % dolazi iz EU-a, a slijede Kina (23 %) i SAD (20 %). EU je isto tako predvodnik u izumima u području „toplinskih crpki koje se upotrebljavaju uglavnom za grijanje, za primjenu u zgradama”: u razdoblju 2015.–2017. u EU-u je prijavljeno 42 % izuma visoke vrijednosti, a slijede Japan (20 %), SAD (8 %), Južna Koreja (7 %) i Kina (4 %) . Zahvaljujući toj bazi znanja i inovacija, istraživačke institucije i industrija EU-a imaju kapacitet za predlaganje inovacija. U razdoblju 2014.–2020. projekti toplinskih crpki za primjenu u zgradama iznosili su ukupno 146,8 milijuna EUR u okviru programa EU-a za istraživanje i inovacije Obzor 2020. Najveći udio odnosio se na integraciju toplinskih crpki s drugim obnovljivim izvorima energije (60,9 %), u usporedbi s razvojem toplinskih crpki za stambene svrhe (6,5 %) i za potrebe centraliziranog grijanja (32,6 %). Analiza lanca vrijednosti Prema konzorciju EurObserv’ER , promet toplinskih crpki u EU-u 2018. iznosio je 26,6 milijardi EUR, što je povećanje od 18 % u odnosu na 2017. Istodobno je broj izravnih i neizravnih radnih mjesta 2018. iznosio 222 400, što je povećanje od 17 % u odnosu na 2017. Ti podaci uključuju sve vrste toplinskih crpki, uključujući toplinske crpke zrak – zrak koje se upotrebljavaju samo za hlađenje ili za grijanje i hlađenje, a koje su činile 86 % jedinica prodanih 2019. Sa stajališta vještina, sektor toplinskih crpki zapošljava dobro obrazovanu radnu snagu u području istraživanja i razvoja, proizvodnje komponenata i toplinskih crpki te servisa i održavanja, kao i termotehničke inženjere i geologe te instalatere (uključujući bušače). Analiza svjetskog tržišta Azija i Amerika dominiraju izvozom toplinskih crpki zrak – zrak na tržištu stambenih klimatizacijskih uređaja . Neuravnoteženost je manje izražena u slučaju klimatizacijskih uređaja za hlađenje i grijanje : azijske zemlje i dalje predvode, a slijede ih europske zemlje. Kad je riječ o „toplinskim crpkama koje se upotrebljavaju uglavnom za grijanje” , zemlje EU-a imaju vodeću ulogu u izvozu, a slijede ih azijske zemlje. Međutim, u posljednjih pet godina uvoz iz Azije, koji je u razdoblju 2015.–2020. rastao prosječnom godišnjom stopom od 21 %, nadmašio je rast tržišta EU-a za „toplinske crpke koje se upotrebljavaju uglavnom za grijanje”. Stoga se trgovinska bilanca smanjila s viška od 249 milijuna EUR u 2015. na deficit od 40 milijuna EUR u 2020. Na temelju predviđanja iz dugoročne strategije EU-a očekuje se da će se prodaja toplinskih crpki u EU-u brzo povećavati do 2030. za elektrifikaciju u sektoru grijanja zgrada, nakon čega će uslijediti sporiji rast penetracije. Brža penetracija na vodeće tržište EU-a prilika je za industriju EU-a da raste i razvija konkurentnu proizvodnju do 2030. te da zatim iskoristi održiv rast na svjetskoj razini, kao što je predvidjela IEA .

Visoki troškovi u Europi djelomično se mogu pripisati visokoj razini rascjepkanosti i nacionalno usmjerenim tržištima. U nekim se slučajevima nacionalni zakoni razlikuju, posebno u pogledu zahtjeva za odobrenje proizvoda i pravila o dozvolama. Boljim marketinškim i distribucijskim mrežama u EU-u i izvan njega te potencijalno boljom suradnjom s partnerima s relevantnim kompetencijama pridonijelo bi se povećanju konkurentnosti poduzeća iz EU-a. Unatoč tome, prepoznajući važnu ulogu toplinskih crpki u integraciji energetskog sustava, Komisija je u svojoj Komunikaciji o valu obnove najavila daljnje promicanje upotrebe toplinskih crpki. Komisija će isto tako nastojati povećati ulogu toplinskih crpki u fleksibilnosti energetskih sustava, primjerice razvojem mrežnog kodeksa o fleksibilnosti potražnje. 3.4.Baterije Analiza tehnologije Ovo je izvješće usmjereno na tehnologiju litij-ionskih baterija, s obzirom na njezinu važnost za elektromobilnost, koja dominira potražnjom za baterijama povezanom s prelaskom na čistu energiju . U širem energetskom sustavu stacionarne baterije bit će ključne kao sredstvo za skladištenje energije, što će omogućiti velik doprinos energiji iz nestalnih izvora obnovljive energije u mješavini električne energije. Osim toga, interakcija električnih vozila s elektroenergetskom mrežom ima velik potencijal koji treba iskoristiti. Električna su vozila 2020. postala cjenovno konkurentna na više od 50 % ukupnog europskog automobilskog tržišta, na temelju ukupnog troška vlasništva. Prosječne cijene litij-ionskih baterijskih sklopova za električna vozila pale su od 2010. za 89 % na 137 USD po kWh (115 EUR po kWh) u 2020. Predviđa se da će do 2023. prosječne cijene sklopova iznositi 101 USD po kWh, a očekuje se da će do 2027. kupovna cijena električnih vozila biti niža od cijene konvencionalnih osobnih automobila . Prosječna gustoća energije baterija električnih vozila raste po stopi od 7 % godišnje , a prosječni kapacitet baterijskog sklopa u lakim električnim vozilima (samo električna i hibridna) povećao se s 37 kWh u 2018. na 44 kWh u 2020., dok je kapacitet baterija za isključivo električne automobile u većini zemalja u rasponu od 50 do 70 kWh . Trendovi u povećanju veličine automobila ugrožavaju povećanje energetske učinkovitosti i dostupnost kritičnih sirovina. Uvođenje baterijskih tehnologija u EU-u dosegnulo je povijesnu razinu, a prodaja električnih vozila 2020. iznosila je 10,5 % tržišta automobila (povećanje s 3 % u 2019.) , no u EU-u postoje velike razlike, pri čemu se prodaja električnih vozila kreće od 0,5 % na Cipru do 32 % u Švedskoj. Broj električnih vozila na cestama EU-a udvostručio se tijekom 2020. te je dosegnuo više od dva milijuna, što odgovara kapacitetu skladištenja većem od 60 GWh. Do 2030. očekuje se više od 50 milijuna električnih vozila na cestama EU-a . Novo stacionarno tržište baterija u EU-u povećalo se 2020. na 1,3 GWh, s kumulativnim instaliranim kapacitetom od približno 4,3 GWh (uglavnom litij-ionske baterije) . Promicanjem vlastite potrošnje Njemačka je osvojila dvije trećine europskog tržišta za kućno skladištenje baterija (2,3 GWh) . Do 2030. stacionarne baterije mogle bi skladištiti gotovo onoliko koliko to danas mogu reverzibilne hidroelektrane, mjereno kroz proizvodnju energije koju litij-ionske baterije mogu učinkovito pohranjivati do pet sati, dok nove tehnologije, uključujući protočne baterije, mogu bolje udovoljiti potrebama za duljim skladištenjem. S obzirom na dodatne troškovne elemente, trošak sustava mrežne primjene litij-ionskih baterija iznosi 300–400 EUR po kWh, dok je trošak sustava za kućno skladištenje otprilike dvostruko veći. Smanjenje troškova baterijskog energetskog sustava na polovinu trenutačne cijene ključno je za njegovo masovno uvođenje diljem Europe . Dva važna projekta od zajedničkog europskog interesa u vrijednosti od više milijardi EUR, u kojima sudjeluje 12 država članica i deseci poduzeća i istraživačkih organizacija, pokazuju da se baterijama pridaje sve veći prioritet u financiranju istraživanja i inovacija. Osim toga, EU je namijenio 925 milijuna EUR za Partnerstvo za baterije u okviru programa Obzor Europa za razdoblje 2021.–2027. Analiza lanca vrijednosti Unatoč sve većem interesu za rudarske projekte u Europi, posebno u pogledu litija i prirodnog grafita, kad je riječ o mineralima koji su važni za baterije, potrebno je znatno poboljšati opskrbu primarnim i sekundarnim sirovinama za baterije kako bi se držao korak s rastućom potražnjom za sirovinama za baterije . EU uvelike ovisi o međunarodnoj trgovini za opskrbu kobaltom, litijem i grafitom, a ti se materijali nalaze na popisu kritičnih sirovina EU-a . Iako je opskrba niklom raznolikija, EU se oslanja na uvoz materijala visoke čistoće potrebnih za proizvodnju baterija s udjelom od ~56 %. Budući materijali za anode i katode, kao što su silicij, titan i niobij, isto su tako na popisu kritičnih sirovina EU-a . Osim rafiniranja kobalta (u čemu je drugi nakon Kine), EU općenito ima slab položaj u rafiniranju materijala povezanih s baterijama. Iako ima snažne aktere u području katodnih materijala, EU je i dalje neto uvoznik katodnih materijala iz Azije. Predviđa se da će se kapacitet za proizvodnju baterijskih ćelija do 2025. približiti 400 GWh i uvelike zadovoljiti domaću potražnju . Od 2021. društva kćeri inozemnih, uglavnom korejskih društava, koja se nalaze u EU-u pokazala su kapacitet za proizvodnju litij-ionskih ćelija od 44 GWh . U međuvremenu će 10 poduzeća sa sjedištem u EU-u započeti proizvodnju litij-ionskih ćelija u nadolazećim godinama. Vodeći svjetski proizvođači isto tako osnivaju tvornice u EU-u. Kapaciteti za proizvodnju litij-ionskih ćelija u EU-u rastu te od 2021. iznose 6 % globalnog kapaciteta , što je porast u odnosu na 3 % u 2018. Europski proizvođači i dalje imaju snažan položaj u primjeni povezanoj s litij-ionskom nišom, ali i dalje ovise o azijskim poduzećima za opremu za proizvodnju baterijskih ćelija . EU ima najsnažniju ulogu u gotovim proizvodima. Sva automobilska poduzeća u EU-u prihvatila su prelazak na e-mobilnost, a jedno je čak namjeravalo prodati milijun električnih automobila 2021. U EU-u postoji niz subjekata koji se bave recikliranjem, ali imaju ograničene kapacitete. Baterije se na kraju životnog vijeka trenutačno uglavnom šalju u Aziju . Nakon uspostave poticajnog okvira nove Uredbe o baterijama, Europa može postati predvodnica u kružnom gospodarstvu baterija, od rudarenja do recikliranja. Za sve veći lanac vrijednosti potrebno je veće zalaganje u obrazovanju i osposobljavanju jer će se do 2025. otvoriti 800 000 izravnih radnih mjesta te ukupno od 3 do 4 milijuna radnih mjesta . U tu je svrhu EU pokrenuo Akademiju EBA250. Analiza svjetskog tržišta Kina kontrolira 80 % svjetskog kapaciteta za preradu sirovina za baterije, 77 % kapaciteta za proizvodnju ćelija i 60 % kapaciteta za proizvodnju komponenata za baterije . Trgovinski deficit EU-a u pogledu litij-ionskih baterija iznosio je 3,6 milijardi EUR u 2018., odnosno 4,2 milijarde EUR u 2019. Većina baterijskih ćelija 2020. se i dalje uvozila, a svi vodeći proizvođači baterija bili su izvan Europe (ali nekoliko njih ima proizvodnju u EU-u). Svjetsko je tržište litij-ionskih baterija 2020. iznosilo otprilike 40–47 milijardi USD . Uz projekte ulaganja koji su u tijeku, EU će do 2025. postati drugi najveći proizvođač baterijskih ćelija na svijetu, iza Kine. EU je 2020. zabilježio blagi trgovinski deficit u području električnih automobila, dok je izvoz rastao brže od uvoza . Istovremeno, automobilska poduzeća iz EU-a proširuju svoje proizvodne pogone u Aziji i SAD-u, natječući se s tamošnjim poduzećima. EU ima i snažne aktere na tržištu stacionarnog skladištenja: npr. uključujući globalne predvodnike u mrežnoj primjeni i na tržištu kućnog skladištenja. Kad je riječ o proizvodnji i uvođenju električnih autobusa, EU uvelike zaostaje za Kinom koja je već elektrificirala 60 % svoje flote autobusa. U EU-u je 2020. prodano samo 1 714 električnih autobusa, u usporedbi s 61 000 u Kini. 3.5.Proizvodnja obnovljivog vodika s pomoću elektrolize

Analiza tehnologije Vodik iz obnovljivih izvora dobiven elektrolizom vode (koji pripada obnovljivim gorivima nebiološkog podrijetla) ima potencijal za dekarbonizaciju sektora koje je teško elektrificirati i u kojima je teško smanjiti emisije, kao što su industrija i promet teških vozila, te za doprinos energetskim uslugama kao što je sezonsko skladištenje. Glavni tehnološki izazov uključuje gubitke u energetskoj učinkovitosti povezane s pretvaranjem obnovljive energije u vodik jer svaka jedinica proizvedenog vodika iz obnovljivih izvora zahtijeva 1,5 jedinica obnovljive električne energije. Za to su potrebne goleme količine energije iz obnovljivih izvora, uglavnom energije vjetra i sunca, kao i smanjenje troškova obnovljive električne energije kako bi postala konkurentna vodiku koji se temelji na fosilnim gorivima. Trenutačna industrijska potražnja za vodikom u EU-u koja iznosi oko 7,7 milijuna tona godišnje uglavnom se namiruje proizvodnjom iz fosilnih goriva. Procjenjuje se da vodik proizveden elektrolizom vode čini manje od 1 % ukupne proizvodnje . Trenutačni je cilj EU-a do 2030. uvesti elektrolizatore ukupnog kapaciteta 40 GW kako bi se godišnje proizvelo do 10 milijuna tona vodika iz obnovljivih izvora . Predviđanja kapaciteta elektrolizatora za europsko tržište do 2050. kreću se u rasponu od 511 GW do 1 000 GW. Neki ključni pokazatelji uspješnosti za elektrolizatore vode sažeti su u nastavku za različite tehnologije: alkalni elektrolizatori, elektrolizatori s polimernom elektrolitnom membranom (PEM), elektrolizatori s anionski propusnom membranom (AEM) i elektrolizatori s krutim oksidom (SO). Elektrolizator s anionski propusnom membranom nema istu razinu zrelosti kao i druge tehnologije (koje su još u razvoju, ali su dostupne za ograničenu komercijalnu upotrebu). Elektroliza s krutim oksidom počinje se upotrebljavati za demonstracije. Alkalna elektroliza i elektroliza s polimernom elektrolitnom membranom u potpunosti su komercijalne tehnologije. 2020. 2030. Alkalni PEM AEM SO Alkalni PEM AEM SO Karakteristična temperatura [°C] 70–90* 50–80* 40–60* 700–850* - - - - Tlak ćelije [bar] <30* <70* <35* <10* - - - - Učinkovitost (sustav) [kWh/kgH2] 50 55 57* 40 48 50 <50* 37 Razgradnja [%/1 000 h] 0,12 0,19 - 1,9 0,1 0,12 - 0,5 Raspon kapitalnih troškova [EUR/kW – na temelju proizvodnje 100 MW] 600 900 - 2 700 400 500 - 972 Izvor: Dopuna Višegodišnjem planu rada za razdoblje 2014.–2020., Zajedničko poduzeće za gorive ćelije i vodik, 2018., a za parametre označene znakom „*” razrada Glavne uprave za energetiku (Europska komisija) na temelju podataka iz izvješća „Green Hydrogen Cost Reduction” (Smanjenje troškova zelenog vodika) agencije IRENA, 2020. Zajedničko poduzeće za gorive ćelije i vodik uložilo je oko 150,5 milijuna EUR od 2008. u razvoj tehnologija elektrolizatora (74,7 milijuna EUR za istraživačke aktivnosti i 75,9 milijuna EUR za inovacijske aktivnosti). Glavne zemlje korisnice bile su Njemačka s oko 31 milijun EUR, Francuska s oko 25 milijuna EUR i Ujedinjena Kraljevina s oko 18 milijuna EUR. Pozivom u okviru europskog zelenog plana financiranom iz Obzora 2020. stavljena su na raspolaganje sredstva od oko 90 milijuna EUR za tri projektna konzorcija za razvoj i rad elektrolizatora snage 100 MW u stvarnom okruženju. Iako Japan već dugi niz godina dosljedno prijavljuje patente u tom tehničkom području, u drugim regijama (posebno u Kini) broj izuma povezanih s elektrolizatorima posljednjih godina stalno raste. Kad je riječ o elektrolizatorima, Europa (uključujući Ujedinjenu Kraljevinu) podnosi razmjerno veći broj međunarodnih kategorija patenata (prijave patenata podnesene i objavljene u nekoliko međunarodnih patentnih ureda) nego druga vodeća gospodarstva . Analiza lanca vrijednosti Teško je dobiti točne informacije o lancima vrijednosti povezanima s obnovljivim i niskougljičnim vodikom i njihovom predviđenom rastu, ali rad Europskog saveza za čisti vodik s više od 1 500 članova ukazuje na vrlo dinamičan sektor koji se brzo razvija. Do danas je Europski savez za čisti vodik već prikupio informacije o projektima za elektrolizatore ukupne snage oko 60 GW do 2030., od kojih će velika većina upotrebljavati električnu energiju iz obnovljivih izvora. Tržište elektrolizatora pokazuje velik potencijal za razvoj. Pregled proizvođača srednjih i velikih sustava za elektrolizu, kojim se obuhvaćaju samo proizvođači komercijalnih sustava i ne uzimaju u obzir proizvođači laboratorijskih elektrolizatora, pokazuje da Europa ima snažan međunarodni položaj kad je riječ o alkalnoj elektrolizi i elektrolizi s polimernom elektrolitnom membranom te vrlo snažan položaj u pogledu elektrolize s krutim oksidom, a u EU-u se nalazi i jedini proizvođač elektrolizatora s anionski propusnom membranom. Opsežno uvođenje tih elektrolizatora ovisit će, među ostalim, o dostupnosti obnovljive i niskougljične električne energije potrebne za proizvodnju vodika iz obnovljivih izvora i vodika s niskim udjelom ugljika te o drugim čimbenicima kao što su povećanje broja radnih sati elektrolizatora i smanjenje cijena električne energije. Analiza svjetskog tržišta EU je uspostavio tehnološko vodstvo u području elektrolize i povezanih tehnologija, ali zasad ima relativno malu proizvodnju elektrolizatora za koju se očekuje da će u narednim godinama znatno rasti. Za proizvodnju gorivnih ćelija, elektrolizatora i tehnologija skladištenja vodika potrebno je oko 30 sirovina. Među tim materijalima, 13 se smatra kritičnima za gospodarstvo EU-a prema popisu kritičnih sirovina za 2020. (elektrolizatori nisu uključeni u procjenu). Elektroliza s polimernom elektrolitnom membranom osobito zahtijeva upotrebu plemenitih metala kao katalizatora, kao što su iridij za anodu i platina za katodu, koji se uglavnom nabavljaju iz Južne Afrike; dok elektrolizator s krutim oksidom zahtijeva rijetke zemne metale, koji uglavnom dolaze iz Kine. 3.6.Pametne mreže (automatizacija distribucijskih mreža, pametno mjerenje, sustavi za upravljanje energijom u kućanstvima i pametno punjenje električnih vozila) Očekuje se da će uvođenje tehnologija pametnih mreža i dalje biti snažan trend tijekom ovog desetljeća i nakon njega, u uskoj vezi s elektrifikacijom, decentralizacijom i potrebom za većom pouzdanošću i radnom učinkovitošću mreže te povećanjem ulaganja u nadogradnju sve starije mrežne infrastrukture. Tehnologije kao što su pametno mjerenje, automatizacija ili elektrifikacija mobilnosti pridonijet će svaka s oko 8 % procijenjenih ulaganja u elektroenergetske distribucijske mreže u EU-u i Ujedinjenoj Kraljevini do 2030. Općenito se očekuje da će tržišta povezanih digitalnih usluga isto tako nastaviti rasti. U ovom se odjeljku analiziraju četiri područja digitalnih tehnologija i usluga koja su posebno važna za ambicije EU-a u pogledu zgrada i mobilnosti, a to su automatizacija distribucijskih mreža, sustavi za upravljanje energijom u kućanstvima, pametna brojila i pametno punjenje. Analiza tehnologije Automatizacija distribucije i pametno mjerenje mogu se oslanjati na zrele uređaje i softvere koji su spremni za tržište, čije uvođenje traje već deset godina. Na primjer, do kraja 2020. u EU-u, Norveškoj, Švicarskoj i Ujedinjenoj Kraljevini ugrađeno je gotovo 150 milijuna pametnih brojila (prosječna stopa penetracije 49 %). Očekuje se da će ta brojka do 2025. narasti na gotovo 215 milijuna (stopa penetracije od 69 %) , dok će tehnologija drugog vala biti više usmjerena na decentralizaciju i usluge za potrošače. S druge strane, sustavi za upravljanje energijom u kućanstvima i pametno punjenje u ranoj su fazi, a i dalje se provode mnogi obećavajući istraživački projekti u EU-u i drugdje kojima se unapređuju najnovija tehnološka dostignuća i utječe na taj rani rast. Normizacija, interoperabilnost i kibersigurnost zajednički su izazovi za sve tehnologije i postoji rizik od usporavanja uvođenja na često rascjepkano tržište. Analiza lanca vrijednosti Lanac vrijednosti tih četiriju tehnologija sastoji se od kombinacije pružatelja hardvera, softvera i usluga. To doprinosi fragmentaciji lanaca vrijednosti EU-a među mnogim akterima, posebno u području sustava za upravljanje energijom u kućanstvima i pametnog punjenja. S druge strane, automatizacija distribucije i vrijednosni lanci pametnog mjerenja koncentriraniji su. Kad je riječ o automatizaciji distribucije, neka europska poduzeća prisutna su u cijelom vrijednosnom lancu i važni su globalni akteri ili predvodnici na tržištu, dok vrijednosnim lancima pametnog mjerenja obično dominiraju regionalni akteri.

Ukupno je više od 50 poduzeća, uglavnom europskih, na neki način aktivno na tržištu sustava za upravljanje energijom u kućanstvima, od kojih neka imaju snažno naslijeđe u području energije. Nedavno su se na tom tržištu pojavili agregatori i tehnološka poduzeća, koji usmjeravaju svoje poslovne modele isključivo na sustave za upravljanje energijom u kućanstvima i ponekad nude proizvode ili usluge velikim poduzećima, izbjegavajući da se njima obuhvati cijeli proizvodni lanac sustava za upravljanje energijom u kućanstvima. Tri ključna saznanja u pogledu opskrbnog lanca infrastrukture za punjenje električnih vozila su sljedeća: i. lanac opskrbe proizvođača uglavnom je lokalan i/ili regionalan, osobito za prodavače sa sjedištem u EU-u, ii. osnovni elektronički dijelovi kupuju se u Aziji te iii. tržište i lanac vrijednosti još nisu u potpunosti zreli dok prodavači razvijaju, osmišljavaju i proizvode uglavnom interno, uz određenu ugovorenu proizvodnju. Međutim, s obzirom na to da će tijekom ovog desetljeća uvođenje distribuiranih izvora energije i električnih vozila brzo napredovati, sektor pametnog punjenja isto će se tako konsolidirati kao rastući dio tržišta punjenja električnih vozila u vrijednosti više milijardi eura, posebno u dijelu za sporo punjenje koji će prema podacima iz najnovijeg izdanja Globalne prognoze za električna vozila IEA-e biti veći od onog za brzo punjenje. Valja napomenuti da se, s obzirom na sve veću važnost softvera u tehnologijama povezanima s pametnom mrežom, poslovni model djelomično usklađuje s poslovnim modelom industrije čistog softvera i više se razvija prema tržištu usluga, pri čemu velik dio prihoda dolazi nakon početne primjene. Analiza svjetskog tržišta Sva četiri tržišta rastu prema složenoj godišnjoj stopi rasta (CAGR) od oko 10 %, a infrastruktura za punjenje prema stopi od 26 %. Očekuje se da će automatizacija distribucije, najveće među tim tržištima s procijenjenom vrijednošću od 12,4 milijarde USD u 2020., rasti po stopi CAGR od 7,4 % i do 2025. dosegnuti 17,7 milijardi USD. Tržište pametnih brojila procijenjeno je na 21,3 milijarde USD 2019. i predviđa se da će 2027. narasti na 38–39 milijardi USD (uglavnom zbog rasta u Aziji). Predviđa se da će svjetsko tržište sustava za upravljanje energijom u kućanstvima narasti s gotovo 4,4 milijarde USD u 2019. na više od 12 milijardi USD u 2028., uz stopu CAGR od 12,3 % (i 12,1 % u EU-u). Konačno, infrastruktura i platforme za punjenje električnih vozila mogle bi tijekom ovog desetljeća doživjeti stvaran procvat u EU-u, a očekuje se da će njihova kombinirana tržišta narasti s 0,63 milijarde EUR u 2020. na 6,7 milijardi EUR do 2030., uz stopu CAGR veću od 26 %. Tržište električnih vozila koje raste stvorit će goleme mogućnosti za tržište sustava za upravljanje energijom u kućanstvima jer će to postati jedno od najvažnijih električnih opterećenja u kućanstvima. Rani regulatorni poticaj stvorio je rastuće tržište EU-a za pametna brojila, koja isporučuju uglavnom proizvođači iz EU-a, barem kad je riječ o hardveru; čini se da je tržište softvera za pametna brojila i sustave upravljanja, čak i u EU-u, uravnoteženije, uz prisutnost određenih snažnih aktera iz SAD-a. S druge strane, kad je riječ o otpremljenim jedinicama, azijska (a posebno kineska) tržišta golema su u usporedbi s europskim tržištem. Uz ambiciozne ciljeve politike (npr. europski zeleni plan, integracija energetskog sustava), povoljno regulatorno okruženje (npr. Direktiva o električnoj energiji) i javno financiranje (npr. program Obzor Europa, kohezijska politika, europski Inovacijski fond, Mehanizam za oporavak i otpornost), EU nastoji preuzeti vodeću ulogu u uvođenju pametnih mreža. Time će se, zajedno s poduzećima iz EU-a koja djeluju već dugi niz godina, a pružaju mrežne tehnologije, podupirati opstanak europskih tržišnih predvodnika i solidnih proizvođača tehnologije u sva četiri tehnološka područja. Istodobno, s obzirom na to da analiza svjetskog tržišta otkriva snažna kretanja u SAD-u te u azijsko-pacifičkoj regiji (Kina, Japan, Južna Koreja), europska poduzeća morat će se suočiti s oštrom konkurencijom na putu prema 2030. 3.7.Obnovljiva goriva za zračni i pomorski promet Analiza tehnologije Obnovljiva goriva, uključujući napredna biogoriva i obnovljiva sintetička goriva , kratkoročno su jedino komercijalizirano rješenje za dekarbonizaciju sektora zračnog i pomorskog prometa. Predviđa se da će do 2030. na obnovljiva goriva otpasti 5 % (tj. 2,3 Mtoe) ukupne potrošnje mlaznog goriva u EU-u odnosno 63 % (tj. 28 Mtoe) do 2050. Najavljeni ukupni godišnji kapacitet obnovljivih zrakoplovnih goriva u EU-u do 2025. iznosi oko 1,7 milijuna tona, što čini 0,05 % ukupnog zrakoplovnog goriva u EU-u. Za usporedbu, instalirani kapacitet SAD-a dvostruko je veći (3,6 milijuna tona) i čini oko 60 % globalnog kapaciteta. Udio obnovljivih brodskih goriva još uvijek je zanemariv, no predviđa se da će do 2030. dosegnuti 8,6 % ukupne mješavine goriva odnosno 88 % do 2050. Komercijalizaciju i povećanje proizvodnje obnovljivih goriva otežavaju visoki kapitalni izdaci (CAPEX) koji dosežu čak do 500 milijuna EUR za jedno postrojenje i 80 % ukupnih troškova proizvodnje. Konkretno, prema trenutačnim procjenama troškovi proizvodnje obnovljivih goriva veći su tri do šest puta od trenutačne tržišne cijene konvencionalnih goriva. Zajednička prerada (ili zajednička hidroobrada u slučaju zrakoplovnih goriva) u postojećim rafinerijama i drugim industrijskim djelatnostima razvija se i pridonosi smanjenju kapitalnih troškova. EU znatno pridonosi smanjenju troškova proizvodnje obnovljivih goriva kao jedan od predvodnika na globalnoj razini u pogledu ulaganja u istraživanje i inovacije. Javna sredstva koja države članice ulažu u istraživanje i inovacije za biogoriva, uključujući napredna biogoriva, konstantna su i iznose oko 400 milijuna EUR godišnje od 2008. Osim toga, EU je povećao iznos svojih financijskih sredstava za obnovljiva goriva s 430 milijuna EUR za razdoblje 2012.–2016. na 531 milijun EUR za razdoblje 2017.–2020. Iznosi sredstava posebno namijenjenih zrakoplovnim i brodskim gorivima povećani su s 84 milijuna EUR na 229 milijuna EUR za ista razdoblja. Dokazi o privatnim ulaganjima u istraživanje i inovacije ograničeni su, ali upućuju na to da kineska poduzeća bilježe najveća prosječna godišnja ulaganja u obnovljiva goriva (809 milijuna EUR), a slijede ih poduzeća iz EU-a (652 milijuna EUR) i SAD-a (578 milijuna EUR). Međutim, najviše se poduzeća koja predvode u ulaganjima u istraživanje i inovacije nalazi u EU-u, a slijede ga Kina i SAD. Možda je upravo zbog dosljednih ulaganja EU jedan od globalnih predvodnika u području inovacija. Dokazi ipak upućuju na to da osobito zaostaje za poduzećima iz SAD-a koja imaju dvostruko više patenata za zrakoplovna goriva nego poduzeća sa sjedištem u EU-u te veći broj vodećih inovatora. Na japanska poduzeća i poduzeća sa sjedištem u EU-u otpada po trećina svih patenata u pomorskom sektoru, ali dokazi nisu pouzdani jer su obuhvaćene neke tehnologije koje ne spadaju u područje obnovljivih goriva i jer nema detaljnih podataka. Analiza lanca vrijednosti

Općenito, obnovljiva goriva u sektoru zračnog i pomorskog prometa nisu samo strateški element za prelazak na klimatski neutralno gospodarstvo, nego i prilika za rast i zapošljavanje. Očekuje se da će se paketom za provedbu europskog zelenog plana povećati potražnja za obnovljivim gorivima za zračni i pomorski promet u EU-u. To bi moglo pridonijeti godišnjem rastu dodane vrijednosti od nekoliko milijardi EUR do 2030. Uzimajući u obzir da je u proizvodnji tekućih biogoriva od 16 Mtoe u EU-u trenutačno zaposleno gotovo 230 000 ljudi, povećanjem domaće proizvodnje moglo bi se otvoriti do 270 000 dodatnih radnih mjesta do 2050. Trenutačna zaposlenost u sektoru biogoriva upućuje i na postojanje solidne osnove za radne vještine koje su potrebne za širenje tržišta, no zbog mogućeg udvostručenja radnih mjesta do 2050. možda će biti potrebno povećati opseg osposobljavanja za stjecanje tih vještina. Za lance vrijednosti EU-a korisni su raznovrsno stručno znanje o različitim procesima proizvodnje i sirovinama te sinergije iz sve većeg broja zajedničkih pothvata u kojima sudjeluju poduzeća za proizvodnju obnovljivih goriva, naftna i plinska poduzeća te morske i zrakoplovne luke, što pokazuje spremnost za širenje tržišta obnovljivih goriva na zračni i pomorski promet. Napredna biogoriva uglavnom se temelje na otpadu i ostacima koji se ne mogu reciklirati, što je održivija opcija i manje utječe na korištenje zemljišta i bioraznolikost od biogoriva proizvedenih iz hrane za ljude i hrane za životinje. Izbor sirovina za biomasu može utjecati na održivost, troškove proizvodnje i potencijalna uska grla u opskrbi. Zbog toga će biti potrebna zrelost alternativnih procesa proizvodnje koji se temelje na različitim sirovinama, osim otpada, posebno u slučaju povećane proizvodnje naprednih biogoriva kako bi se izbjegla uska grla. Analiza svjetskog tržišta Tržište obnovljivih goriva u zračnom i pomorskom prometu trenutačno je vrlo ograničeno. Očekuje se da će se zbog novih politika iz paketa za provedbu europskog zelenog plana znatno povećati potražnja, a ta tržišta proširiti u ovom i sljedećim desetljećima. Istaknuti tržišni položaj EU-a na globalnoj razini u području biogoriva za cestovni promet i koncentracija vodećih proizvođača naprednih biogoriva upućuju na dobru početnu poziciju za osvajanje tih novih tržišta. Međutim, uz inicijative posebno namijenjene za tu svrhu i instalirani kapacitet koji je dvostruko veći od onoga EU-a, za tržišta EU-a mogu se natjecati i proizvođači održivog zrakoplovnog goriva iz SAD-a. Zbog ovisnosti procesa pretvaranja električne energije u tekuća goriva o jeftinoj električnoj energiji iz obnovljivih izvora, proizvodnja sintetičkih goriva mogla bi znatnije ovisiti o regiji Bliskog istoka i sjeverne Afrike (MENA). S druge strane, sinergije s postojećim postrojenjima za proizvodnju goriva u EU-u (integracija s rafinerijama, ponovna upotreba proizvodnih i pomoćnih infrastruktura, dostupnost kvalificirane radne snage, dostupnost CO2 za hvatanje i ponovnu upotrebu i drugi čimbenici) nude potencijal za gospodarski konkurentnu proizvodnju sintetičkih goriva u EU-u. Važnost revolucionarnih tehnologija – Primjer solarnih goriva Potreba za pronalaženjem alternativa tekućim fosilnim gorivima pokreće istraživanje i inovacije kako bi se razvila isplativa obnovljiva goriva visoke gustoće energije za koja postoji dovoljno dostupnih sirovina. Dok se napredna biogoriva i sintetička goriva razvijaju, a neka čak dosežu komercijalizaciju, solarna goriva i dalje su tehnologije niske razine tehnološke spremnosti (TRL) i nalaze se u konceptualnoj ili eksperimentalnoj fazi. Međutim, do 2050. prilagođenim ulaganjima u te revolucionarne tehnologije mogla bi se povećati dostupnost isplativih goriva visoke gustoće energije i istodobno smanjiti pritisak na sirovine i resurse. Osim brzog uvođenja dostupnih tehnologija, radi postizanja nulte neto stope emisija do 2050. bit će potrebno na tržište uvesti nove tehnologije koje su danas tehnologije niske razine tehnološke spremnosti. Slično tomu, u prošlosti je zahvaljujući ciljanim istraživačkim i inovacijskim aktivnostima bilo moguće uvesti na tržište tehnologije koje su prije trideset godina još bile niske razine tehnološke spremnosti ili čak samo koncepti, kao što su energija vjetra na moru, obnovljiva goriva i litij-ionske baterije za električna vozila. Proizvodnja solarnih goriva uključuje niz antropogenih i biološki potpomognutih procesa za izravno pretvaranje solarne energije u goriva, kemijske proizvode i materijale iz sunčeve svjetlosti, zraka (npr. CO2 i dušika) i vode. Uključuje upotrebu svjetlosne energije izravno iz sunčeve svjetlosti, često nazvane umjetna fotosinteza, i topline od sunčeve svjetlosti za pokretanje visokotemperaturnih toplinskih procesa. Osobito je fotoelektrokemijsko (PEC) cijepanje vode obećavajući proces dobivanja vodika s pomoću solarne energije s potencijalom za visoko učinkovito pretvaranje pri niskim radnim temperaturama upotrebom troškovno učinkovitih tankih slojeva i/ili čestica materijala od poluvodiča. Zahvaljujući prilagođenim ulaganjima PEC bi do 2040. mogao postati troškovno konkurentan fosilnim gorivima i biti stavljen na tržište. 4.Zaključci Za ostvarivanje ciljeva zelenog plana potrebno je znatno povećati obim javnog i privatnog istraživanja i inovacija u području tehnologija čiste energije i intenzivnije raditi na prelasku iz laboratorija na tržište. Time će se osigurati ne samo nova rješenja za postizanje ugljične neutralnosti do 2050., uz istodobno rješavanje problema kao što su gubitak bioraznolikosti, onečišćenje i iscrpljivanje prirodnih resursa, nego i daljnji rast i otvaranje radnih mjesta u sektoru čiste energije u EU-u. Privatni sektor morat će preuzeti glavnu odgovornost za ulaganje, a zadatak EU-a jest uspostava odgovarajućih regulatornih i financijskih okvirnih uvjeta. To uključuje poticanje potražnje nizom mjera iz zakonodavnog paketa za ostvarivanje cilja od 55 %. Osim toga, Fond za oporavak i otpornost, program InvestEU i nova generacija programa EU-a u okviru proračuna EU-a za razdoblje 2021.–2027. snažan su poticaj za svladavanje nekih od izazova time što omogućuju povećanje dostupnog kapitala za širenje tehnologija, uklanjanje tržišnih prepreka i pokretanje reformi politika. Uz postupnu dekarbonizaciju energetskog sektora EU-a i uvođenje tehnologija čiste energije, potrebno se usredotočiti na konkurentnost, otvaranje radnih mjesta i rast. Iz izvješća je vidljivo da je EU i dalje predvodnik u istraživanju čiste energije. Čini se da trend sve manjeg broja patenata za čistu energiju mijenja smjer, s obzirom na to da se godišnji broj prijavljenih patenata u EU-u i svijetu vraća na razine zabilježene prije deset godina. Na globalnoj razini EU ima veći udio „zelenih” izuma u tehnologijama za ublažavanje klimatskih promjena u usporedbi s drugim velikim gospodarstvima. S pozitivnom trgovinskom bilancom i velikim tržišnim udjelom EU zadržava istaknuti položaj u sektoru energije vjetra, no možda je na prekretnici u brojnim drugim sektorima. U fotonaponskoj industriji europski proizvođači pokazuju obnovljeni interes za ulaganje u EU-u koji se temelji na najnovijim tehnologijama. Slično tomu, sektor baterija u EU-u hvata korak zahvaljujući kombinaciji ulaganja u proizvodnju baterija, povećane potražnje za električnim vozilima i preusmjeravanja automobilske industrije EU-a te usmjerenosti na recikliranje kako bi se riješilo pitanje sirovina. Europskim sektorima toplinskih crpki, obnovljivih goriva, pametnih mreža i vodika iz obnovljivih izvora pruža se dobra prilika da profitiraju od sve veće buduće potražnje na temelju širenja relevantnih tržišta, koje je potaknuto mjerama politike. Njihov konkurentski položaj ovisit će o njihovoj brzini penetracije/razvoja, uključivanju planiranih ulaganja/spremnosti tržištâ i povoljnom pravnom okviru te razvoju drugih sektora (npr. zračnog i pomorskog prometa). Za uvođenje čiste energije potrebna je i pouzdana procjena utjecaja tehnologija na okoliš te mjere ublažavanja posljedica.