Mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora o temi: „Obvezujući ugovor UN-a o poslovanju i ljudskim pravima”

(samoinicijativno mišljenje)

(2020/C 97/02)

Izvjestitelj: Thomas WAGNSONNER

Odluka Plenarne skupštine: 24.1.2019. Pravni temelj: pravilo 32. stavak 2. Poslovnika Samoinicijativno mišljenje Nadležna stručna skupina: Stručna skupina za vanjske odnose Datum usvajanja u Stručnoj skupini: 28.11.2019. Datum usvajanja na plenarnom zasjedanju: 11.12.2019. Plenarno zasjedanje br.: 548 Rezultat glasovanja (za/protiv/suzdržani): 136/23/12

1. Zaključci i preporuke

Zaključci

1.1. EGSO u potpunosti podupire ljudska prava kao univerzalna, neotuđiva, nedjeljiva, međusobno ovisna i povezana prava koja su stoga obvezna osnova za sav društveni angažman. Ljudska su prava temelj bogatstva i mirnog života u Europi. EGSO naglašava da sva društvena i politička ljudska prava moraju jamčiti pristojan način života svim ljudima i da njihova povreda ne smije dovoditi do neopravdane dobiti.

1.2. Povrede ljudskih prava lakše je spriječiti ako postoji međunarodni obvezujući standard osmišljen tako da ga države provode i štite. EGSO pozdravlja pristup kojim se priznaje da je obveza država da štite, promiču i poštuju ljudska prava, a da poduzeća moraju ta prava poštovati.

1.3. EGSO pozdravlja činjenicu da se u aktualnom nacrtu teksta razmatraju materijalna pitanja koja je predložio EU, kao što je preporuka da područje primjene obuhvati sva poduzeća i preporuka za boljim konceptualnim usklađivanjem s Vodećim načelima Ujedinjenih naroda o poslovanju i ljudskim pravima. Pravila treba dosljedno nadograditi na postojeće sustave dužne pažnje, a posebno na Vodeća načela UN-a, kako bi se omogućila lakša provedba i izbjegla redundancija.

1.4. S obzirom na to da područje primjene nacrta ugovora, koje se temelji na preporukama EU-a, sada obuhvaća sve poslovne aktivnosti, u načelu bez obzira na njihov opseg, EGSO potiče EU i države članice da poduzmu mjere kako bi se poduzećima pružila potpora u provedbi njihovih obveza u vezi s ljudskim pravima, što bi se moglo temeljiti na njihovim postojećim dobrovoljnim angažmanima za društveno odgovorno poslovanje, posebno u pogledu međunarodnih aktivnosti. EGSO priznaje da postoje poteškoće u primjeni mjera predviđenih u takvom ugovoru za MSP-ove te potiče EU i države članice da ih snažno podupru i olakšaju uspostavu praktičnih okvira kako bi im se omogućilo da u svom poslovanju poštuju ljudska prava.

1.5. EGSO ističe da neobvezujuće i obvezujuće mjere nisu međusobno isključive već se međusobno dopunjavaju.

1.6. Sustavi kao što su Smjernice OECD-a za multinacionalna poduzeća i standardi izvješćivanja u okviru Vodećih načela UN-a pokazuju da u praksi već postoje praktična rješenja za provedbu strogih standarda ponašanja u pogledu ljudskih prava u poduzećima. Poduzećima koja su se već obvezala na te standarde ne bi trebalo nametati dodatna opterećenja. Kako bi se izbjegle redundancije, u fakultativnom protokolu predviđenom provedbenim mehanizmom treba uzeti u obzir sustav nacionalnih kontaktnih točaka OECD-a, koji će trebati prilagoditi obvezujućim pravilima, ili druge postojeće nacionalne institucije za ljudska prava.

1.7. Iako je u pogledu neobvezujućih smjernica za poštovanje ljudskih prava u poslovnom kontekstu (npr. Vodeća načela UN-a, Smjernice OECD-a za multinacionalna poduzeća) postignut znatan i dobrodošao napredak, obvezujući ugovor važan je za ona poduzeća koja svoju odgovornost još uvijek ne shvaćaju ozbiljno. Na taj će se način diljem svijeta zajamčiti jedinstveni standardi u području ljudskih prava, sudske nadležnosti i mjerodavnog prava, a žrtvama povreda ljudskih prava povezanih s poslovanjem zajamčiti pravedan i djelotvoran pristup pravosuđu. Omogućit će se i stvaranje jednakih uvjeta za poduzeća, pravna sigurnost i poštenije tržišno natjecanje na globalnoj razini.

1.8. EGSO preporučuje da nadležan bude jedan forum ( 1 ) koji vodi pošteno suđenje, posebno kada nije jasno snosi li odgovornost matično društvo, jedno od njegovih društava kćeri ili jedan od njegovih dobavljača, čak i ako se društva nalaze u različitim zemljama. EGSO naglašava da se snažnom odredbom o uzajamnoj pravnoj pomoći može izbjeći traganje za najpovoljnijim pravnim sustavom.

1.9. EGSO smatra da će Otvorena međuvladina radna skupina nastaviti s radom. U skladu s tim, EGSO je spreman dati svoj doprinos kao glas organiziranog civilnog društva. EGSO potvrđuje da socijalni dijalog, socijalni partneri i organizacije civilnog društva znatno doprinose poštovanju ljudskih prava.

Preporuke

1.10. U interesu promicanja i jačanja ljudskih prava te stvaranja ravnopravnih uvjeta za poduzeća na temelju usklađenih i strogih svjetskih standarda, EGSO poziva europske institucije, posebno Europsku komisiju i Europsko vijeće te države članice, da podrže postojeći proces povezan s predmetnim ugovorom i da se konstruktivno uključe u pregovore.

1.11. Sadašnji nacrt može se još znatno poboljšati i na tome treba raditi. Europskoj komisiji treba dati jasne ovlasti da koordinira nužan europski angažman.

1.12. EGSO preporučuje da se uvedu odredbe kojima se omogućuje, s jedne strane, fleksibilnost između primjerenih pravila za MSP-ove, koja ne smiju biti preveliko opterećenje, te strožih pravila za visokorizične industrije s druge strane. Nadalje, EU treba pružiti posebne instrumente potpore kako bi se malim i srednjim poduzećima pomoglo pri rješavanju problema povezanih s takvim ugovorom (npr. agencija, potpora uzajamnom učenju).

1.13. EGSO u potpunosti podupire rezolucije koje je donio Europski parlament ( 2 ) , a posebno njegove pozive na punu predanost razvoju obvezujućeg instrumenta i, konkretno, potrebu za uspostavom mehanizma za pritužbe i praćenje. EGSO napominje da postoje međunarodni sustavi, kao što je postupak podnošenja pritužbi Međunarodnoj organizaciji rada, koji može poslužiti kao predložak za ambicioznije izvršenje na međunarodnoj razini jer obvezujuća pravila neće biti djelotvorna bez snažnog angažmana država i mehanizama izvršenja.

1.14. Ako još ne postoje nacionalni akcijski planovi za provedbu dužne pažnje u okviru ljudskih prava, treba ih sastaviti, a treba donijeti i europski akcijski plan. Nevladine organizacije i socijalni partneri moraju biti uključeni u razvoj, provedbu i izvršenje akcijskih planova.

1.15. EGSO preporučuje da Europska komisija ispita izvedivost osnivanja „javne agencije EU-a za rejting” za ljudska prava u poslovnom kontekstu.

1.16. EGSO preporučuje uspostavu snažnog međunarodnog mehanizma za praćenje i izvršenje uz mogućnost podnošenja pritužbi međunarodnom odboru i imenovanje neovisnog službenika UN-a (pravobranitelja) za žrtve povreda ljudskih prava koji će po potrebi provoditi istrage i podupirati njihove zahtjeve te neovisno pratiti navode o povredi i s njima upoznavati predmetni odbor.

1.17. Nacrt uključuje vrlo široku definiciju ljudskih prava. U preambuli nacrta ugovora treba uključiti upućivanje na Tripartitnu deklaraciju Međunarodne organizacije rada o načelima koja se odnose na multinacionalna društva i socijalnu politiku te na ciljeve održivog razvoja s obzirom na to da su ključni za njegovo tumačenje. Konkretno, u ugovor treba izričitije uključiti ljudska prava kao što su pravo na zdrav okoliš, obrazovanje i zaštitu podataka te uputiti na njih.

1.18. Nacrtom je već predviđen izbor nadležnih jurisdikcija, koji je potrebno dodatno usavršiti pa EGSO smatra da, kada poduzeće u okviru svojih poslovnih aktivnosti djeluje u transnacionalnim lancima opskrbe, treba zajamčiti ostvarivanje sudske nadležnosti u zemlji u kojoj mu se nalazi sjedište. Također treba jasno navesti da lokalna društva kćeri i dobavljači mogu biti tuženi ili barem uključeni u postupke u zemlji u kojoj matično ili prijamno društvo ima sjedište.

1.19. EGSO prima na znanje važnost svjedoka i ulogu zviždača te pozdravlja zaštitne odredbe uključene u postojeći nacrt teksta. Nevladinim organizacijama koje djeluju u tom području treba dati podršku.

1.20. EGSO preporučuje da se razjasni međusobna povezanost dužne pažnje i odgovornosti, uključujući jasne i praktične odredbe kojima se jamči da dužna pažnja obuhvaća stalno praćenje opskrbnih lanaca, povrh pripadajuće odgovornosti, u slučaju da to ne bude dovoljno. Dodatno pojašnjenje treba se temeljiti na konceptima koji su već razrađeni za Vodeća načela UN-a.

1.21. EGSO preporučuje postojanje kaznene odgovornosti u slučajevima teške nepažnje. U slučaju lakših prekršaja, kao što je zanemarivanje obveze redovitog izvješćivanja, treba utvrditi upravnu odgovornost.

1.22. Nacrt teksta uključuje odredbu o prebacivanju tereta dokazivanja u građanskopravnoj odgovornosti, što treba pojasniti kako bi se zajamčila dosljedna primjena u svim jurisdikcijama i kako bi se osiguralo da se žrtve mogu pozvati na njezinu primjenu kada je to potrebno.

1.23. Kad je riječ o trgovinskim i investicijskim sporazumima, treba jasno navesti da su provedbene mjere u vezi s ugovorom o poslovanju i ljudskim pravima opravdane i da se ne mogu zaobići mehanizmom rješavanja ulagačkih sporova ( 3 )

1.24. Sadašnji nacrt omogućuje sudjelovanje u sustavu rješavanja sporova. To će se ponovno razmotriti kako bi se bolje uklopilo u postojeće okvire s obzirom na to da devet temeljnih instrumenata za ljudska prava koja obuhvaćaju rješavanje sporova sadrži odredbu o izuzimanju.

1.25. EGSO pozdravlja činjenicu da se u aktualnom nacrtu teksta obrađuju pitanja uzajamne pomoći. Međutim, odredbe o troškovima postupka znatno su izmijenjene. Žrtve ne smiju snositi troškove postupka, osim u slučajevima neozbiljnog parničenja.

1.26. EGSO podržava pravno obvezujući instrument za poslovanje i ljudska prava, ali snažno potiče blisku suradnju sa socijalnim partnerima i organizacijama civilnog društva.

2. Kontekst

2.1. Ciljevi održivog razvoja na različite su načine usmjereni na poboljšanja u području radnih odnosa, odgovorne potrošnje i proizvodnje te snažne predanosti u pogledu ljudskih prava. Obvezujućim ugovorom stvorio bi se okvir međunarodne odgovornosti čime bi se ti napori znatno poduprli.

2.2. Međunarodne smjernice za poslovanje i ljudska prava obuhvaćaju Vodeća načela UN-a i Globalni sporazum UN-a, kao i Smjernice OECD-a za multinacionalna poduzeća, koje multinacionalnim poduzećima pružaju okvir za strategije društveno odgovornog poslovanja i za pravnu provedbu strukturiranjem vlastitih ugovora kada posluju u inozemstvu i služe se globalnim lancima opskrbe. OECD također pruža dokumente sa smjernicama za niz sektora. Njihov učinak na poticanje provođenja dužne pažnje u lancima opskrbe ( 4 ) pokazuje da je moguće upravljati rizicima i provesti stroge standarde koji se odnose na povrede ljudskih prava.

2.3. Povrede ljudskih prava utječu na živote ljudi, njihove zajednice, okoliš ili imovinu. EGSO je stoga pozdravio inicijative kao što je ova ( 5 ) i naglašava da je sudjelovanje civilnog društva i sindikata u postupcima društveno odgovornog poslovanja od velike važnosti. Odgovorno poslovno ponašanje za poduzeća je postalo važno pitanje. Civilno društvo i sindikati primjećuju da poduzeća ulažu napore u proširenje praktične provedbe ljudskih prava i poboljšanje poslovnog ponašanja. U aktualnim raspravama o ugovoru predstavnici poduzeća naglašavaju važnost ljudskih prava na svjetskoj razini koja se primjenjuju na sve zaposlenike, istinsku provedbu standarda Međunarodne organizacije rada i pravila za sigurnost i zdravlje na radu. Izvješća o društveno odgovornom poslovanju nisu marketinška sredstva, već način kojim se pokazuje preuzimanje odgovornosti. EGSO potiče države članice da donesu stroge mjere za provedbu svojih politika o ljudskim pravima i pruže snažnu potporu poduzećima u njihovu dobrovoljnom angažmanu u pogledu društveno odgovornog poslovanja, osobito kad je riječ o međunarodnim aktivnostima.

2.4. Međutim, dobrovoljnim mjerama ne mogu se spriječiti sve povrede ljudskih prava ( 6 ) . Obvezujuće mjere popraćene odgovarajućim sankcijama trebale bi osigurati da se minimalnih pravnih standarda pridržavaju i ona poduzeća koja svoju moralnu odgovornost ne shvaćaju jednako ozbiljno kao poduzeća koja primjenjuju visoke standarde u području ljudskih prava, npr. na temelju Vodećih načela UN-a. Obvezujuća pravila treba oblikovati tako da budu koherentna s postojećim sustavima dužne pažnje, posebno Vodećim načelima UN-a, kako bi se omogućila lakša provedba i izbjegla redundancija. Dobrovoljne i obvezujuće mjere međusobno se ne isključuju nego dopunjavaju.

2.5. EGSO priznaje da se većina poduzeća, posebno u EU-u, obvezala poštovati ljudska prava. Međutim, prema statističkim podacima Međunarodne organizacije rada, u građevinskim, proizvodnim i rudarskim sektorima te sektorima komunalnih usluga i poljoprivrede širom svijeta ona poduzeća koja se nisu u dovoljnoj mjeri obvezala na provedbu ljudskih prava u svojem vrijednosnom lancu prisilnim radom ostvaruju dobit od 43 milijarde USD.

2.6. Referentno mjerilo za ljudska prava u poduzećima osmislili su profesionalni ulagači zajedno s nevladinim organizacijama koje se bave ljudskim pravima ( 7 ) , a osmišljeno je kao alat kojim ulagači mogu identificirati odgovorna poduzeća pa bi isticanje dobrih rezultata bilo u interesu poduzeća. Pokazalo se da je u mnogim poduzećima obuhvaćenima tim mjerilom provedba Vodećih načela UN-a niska. Posebno valja istaknuti poduzeća koja posluju diljem svijeta, kao što su McDonald's i Starbucks, koja su posebno aktivna u Europi, a imaju nisku razinu provedbe Vodećih načela UN-a. Opet se ponavlja situacija da međunarodna, neeuropska poduzeća imaju prednost u odnosu na europska poduzeća koja su se obvezala na poštovanje ljudskih prava. Više od 40 % poduzeća obuhvaćenih mjerilom nije dobilo nijedan bod u području dužne pažnje u pogledu ljudskih prava, a njih dvije trećine dobilo je ocjenu nižu od 30 % u provedbi Vodećih načela UN-a, što uključuje i europska poduzeća.

2.7. Iako velika većina poduzeća osjeća predanost poštovanju ljudskih prava, povrede ljudskih prava u okviru poslovanja i dalje se događaju. Obvezujući sporazum uvjerio bi žrtve da će se širom svijeta zajamčiti jedinstveni standardi ljudskih prava, mjerodavno pravo te pravedan pristup tijelima vlasti i sudovima. Time bi se također omogućilo stvaranje jednakih uvjeta za poduzeća, pravna sigurnost i poštenije tržišno natjecanje na globalnoj razini.

2.8. EU u svojim vanjskim politikama provodi program promicanja i širenja ljudskih prava. Uredba EU-a o mineralima iz područja zahvaćenih sukobima, Direktiva o nefinancijskom izvješćivanju i Uredba o drvu primjeri su u kojima je ojačana dužna pažnja u pogledu ljudskih prava. Odredbe sporazumâ o slobodnoj trgovini sadržavaju obveze za zaštitu tih prava. Neke države članice EU-a, osobito Francuska, ali i Ujedinjena Kraljevina i Nizozemska, donijele su zakone o jačanju odgovornosti društava i snažnije okvire dužne pažnje u pogledu ljudskih prava. Agencija Europske unije za temeljna prava (FRA) analizirala je europske nadležnosti u pogledu poslovanja i ljudskih prava i zaključila da postoje utemeljeni razlozi i za nadležnost EU-a i za nadležnost država članica ( 8 ) te u skladu s tim savjetuje otvorenu metodu koordinacije. Pitanja u vezi s nadležnošću treba riješiti prije formalne ratifikacije konvencije, no u načelu treba pretpostaviti postojanje podijeljene nadležnosti. Postupci zbog povreda temeljnih prava čiji su počinitelji poduzeća neizravno se provode u okviru upravnog, građanskog ili kaznenog prava. Odnose se na međunarodno privatno i međunarodno kazneno pravo (društava), a to su pravna pitanja koja su donekle usklađena u EU-u.

2.9. Access to legal remedies for victims of corporate human rights abuses in third countries („Pristup pravnim lijekovima za žrtve korporativnog kršenja ljudskih prava u trećim zemljama”) Europski parlament donio je niz rezolucija na tu temu te snažno podupire aktivno sudjelovanje u pregovorima o obvezujućem pravnom instrumentu. EP je zatražio i studiju(„Pristup pravnim lijekovima za žrtve korporativnog kršenja ljudskih prava u trećim zemljama”) ( 9 ) , u kojoj se navode konkretne preporuke institucijama EU-a za poboljšanje tog pristupa.

2.10. Vijeće je od Agencije za temeljna prava zatražilo mišljenje pod nazivom „Poboljšanje pristupa pravnom lijeku u području poslovanja i ljudskih prava na razini EU-a”. U mišljenju je utvrđen znatan potencijal za poboljšanje.

2.11. Vijeće UN-a za ljudska prava (UNHRC) donijelo je 2014. godine rezoluciju br. 26/9, kojom je donesena odluka o stvaranju međuvladine radne skupine otvorenog tipa za izradu pravno obvezujućeg međunarodnog instrumenta za reguliranje aktivnosti transnacionalnih društava i drugih poduzeća u okviru međunarodnog prava o ljudskim pravima. Rezoluciju je podržao velik broj zemalja u razvoju. Postojeći nacrt predstavljen je u srpnju 2019. godine.

2.12. EU je sudjelovao u radnoj skupini, ali se ogradio od rezultata sa sastanka radne skupine iz listopada 2018. navevši kao razlog za to niz poteškoća. Najvažnijima se od njih čine pitanje primjenjivosti na sva poduzeća, a ne samo ona transnacionalna, veća usmjerenost na Vodeća načela UN-a (UNGP) i transparentniji postupak. Čini se da su, s obzirom na trenutačni nacrt teksta, u obzir uzeta materijalna pitanja koja je predložio EU. Imaju li se u vidu pravna pitanja usklađivanja, EU bi trebao odlučno sudjelovati u postupku i imati službeni mandat za pregovore kako bi mogao zastupati interese Europske unije i njezinih država članica.

2.13. Postoje velika gospodarstva koja trenutačno ne sudjeluju aktivno u postupku sklapanja ugovora, kao što je SAD, ili ona za koja se ne čini da su snažno uključena, kao što je Kina. Bude li ugovor imao široko područje primjene promicat će odgovorno poslovno ponašanje, između ostalog i poduzeća koja dolaze iz tih velikih gospodarstava. Prema obvezujuće ugovoru, čak i ako ga ne ratificiraju” ulaskom na zajedničko europsko tržište postat će potencijalno odgovornim za svoje poslovanje na području Europe. Budu li te zemlje žele i dalje ostvarivati korist na europskim tržištima, morat će uvesti stroža pravila o postupanju s dužnom pažnjom u području ljudskih prava.

3. Opće napomene

3.1. EGSO u potpunosti podupire ljudska prava kao univerzalna, neotuđiva, nedjeljiva, međusobno ovisna i povezana prava koja su stoga obvezna osnova za sav društveni angažman, bez obzira na to je li riječ o politici, međunarodnoj suradnji, socijalnom dijalogu, gospodarstvu ili poslovanju. Ljudska su prava temelj europskog bogatstva i mirnog života na našem kontinentu. Štoviše, ta prava zajedno s modelom europske socijalne države, uključujući opće obrazovne sustave, jamče gospodarski razvoj i materijalno blagostanje. EGSO naglašava da sva društvena i politička ljudska prava moraju jamčiti pristojan način života svim ljudima na svijetu i da njihova povreda ne smije dovoditi do neopravdane dobiti.

3.2. EGSO smatra da bi sprečavanje kršenja ljudskih prava trebao biti najvažniji cilj obvezujućeg ugovora. Kada postoji međunarodni dogovoreni minimalni obvezujući standard poslovnog ponašanja, poduzećima su potrebne još veća potpora i smjernice za provedbu mjera, a EU i njegove države članice moraju preuzeti svoju odgovornost i pobrinuti se za to da odgovorno poslovno ponašanje ne dovede do nepoštenog tržišnog natjecanja.

3.3. EGSO u potpunosti podupire rezolucije koje je donio Europski parlament i ponovno poziva na punu predanost i aktivni angažman u postupku u Ženevi za razvoj obvezujućeg instrumenta, što obuhvaća i potrebu izraženu u tim rezolucijama za uspostavom mehanizma za pritužbe. Nova bi Europska komisija trebala postupiti u skladu s tim rezolucijama i pokazati snažnu predanost.

3.4. EGSO se također slaže s obaveznim sadržajem obvezujućeg ugovora, kako je naveo Europski parlament, a to su: — okvir vodećih načela UN-a, — definiranje nužnih obveza u pogledu dužne pažnje za transnacionalna društva i druga poduzeća uključujući njihova društva kćeri, — priznavanje obveza u pogledu izvanteritorijalnih ljudskih prava koje imaju države i donošenje regulatornih mjera u tom pogledu, — priznavanje kaznene odgovornosti društava, — mehanizmi koordinacije i suradnje među državama u pogledu istrage, progona i izvršenja u prekograničnim slučajevima, i — uspostava međunarodnih pravosudnih i nepravosudnih mehanizama nadzora i izvršenja.

3.5. EGSO također podržava mišljenje Europskog parlamenta da će države članice, ako tužitelji budu u mogućnosti odabrati gdje će podnijeti tužbu, biti potaknute na uvođenje strogih pravila i poštenih pravnih sustava kako bi se ti slučajevi zadržali u njihovoj sudskoj nadležnosti. Međutim, mehanizmima izvršenja trebalo bi zajamčiti da je zakonodavno propisivanje obvezne dužne pažnje u pogledu poslovanja i ljudskih prava u najboljem interesu država. Postoje međunarodni sustavi, kao što je postupak podnošenja pritužbi pri ILO-u, koji mogu poslužiti kao predložak za ambicioznije međunarodno izvršenje.

3.6. Obvezujuća pravila ne smiju dovesti do situacije da poduzeća koja se pridržavaju odgovornog poslovanja budu meta neozbiljnog parničenja. Potrebno je jasno definirati opseg u kojem su poduzeća odgovorna za povrede na temelju obvezujućeg akta. U skladu s time, povrede ljudskih prava lakše je spriječiti ako postoji međunarodni dogovoreni i obvezujući standard koji države provode i štite. To se odražava i u postojećem pristupu u nacrtu, koji poduzećima ne nameće izravne obveze, ali obvezuje države na provedbu dogovorenog standarda u skladu s vlastitim pravnim sustavima.

3.7. U studiji Europskog parlamenta i mišljenju Agencije za temeljna prava koji su prethodno navedeni razmatrala su se konkretna pitanja do kojih redovito dolazi kada osobe pred europskim sudovima pokušaju prijaviti povrede ljudskih prava čiji su počinitelji poduzeća, njihova društva kćeri ili do kojih je došlo u njihovim lancima opskrbe.

3.7.1. Sudska nadležnost europskih sudova obično je ograničena na europske tuženike. To znači da se postupak protiv poduzeća sa sjedištem u Europi može pokrenuti pred europskim sudom, ali obično ne i protiv njegovih društava kćeri sa sjedištem u zemlji u kojoj je došlo do povrede. Dobavljači i posrednici u lancu opskrbe još su udaljeniji od predmetnog europskog poduzeća. EGSO napominje da se žrtvama povreda ljudskih prava povezanih s poslovanjem kao ljudsko pravo mora zajamčiti pristup poštenom suđenju, sudovima i tijelima vlasti. Nadležan treba biti samo jedan forum koji provodi pošteno suđenje, osobito kada nije jasno snosi li moguću odgovornost matično društvo odnosno jedno od njegovih društava kćeri ili jedan od njegovih dobavljača.

3.7.2. U studiji Europskog parlamenta prikazuju se i postupci mirenja koje žrtve mogu upotrijebiti za ostvarivanje svojih zahtjeva. EGSO izričito pozdravlja takve vrijedne dobrovoljne postupke koji su popularizirani u okviru OECD-a, Vodećih načela UN-a i Globalnog sporazuma, ali napominje da ti postupci ne rješavaju problem povreda ljudskih prava koje su počinila poduzeća koja u okviru društveno odgovornog poslovanja ne primjenjuju aspekte ljudskih prava. Stoga je nužan i progon po službenoj dužnosti.

3.7.3. Podnositeljima tužbi obično je teško prikupiti dokaze iz praktičnih razloga. Slučajevi često podrazumijevaju velik broj ljudi i jezične prepreke. Iako je najčešće jednostavno dokazati da je lokalno poduzeće društvo kći ili dobavljač europskog poduzeća, žrtvama je vrlo teško dokazati opseg kontrole koje potonje provodi. Ako se utvrdi sudska nadležnost u Europi, troškovi postupaka mogu biti ogromni, čak i kad se zahtjevi žrtava povreda prihvate. Postoji veliki potencijal za poboljšanje međunarodne pravosudne suradnje. EGSO pozdravlja činjenicu da se u aktualnom nacrtu teksta obrađuju pitanja uzajamne pomoći, ali traži da žrtve ne snose troškove postupka, osim u slučajevima neozbiljnog parničenja.

3.8. Kada države članice EU-a pojedinačno počnu utvrđivati strože obvezne okvire dužne pažnje , doći će do raskoraka u tim standardima unutar EU-a. Poduzeća koja se nalaze u državama članicama EU-a sa strožim uvjetima u pogledu dužne pažnje ne smiju biti u nepovoljnijem tržišnom položaju od onih u ostalim državama. EGSO napominje da treba stvoriti jednake uvjete i pravnu sigurnost za poduzeća, s jasnim odgovornostima.

3.9. EGSO stoga smatra da je aktivno sudjelovanje i sudjelovanje predstavnika EU-a u predstojećem procesu od ključne važnosti. Aktivno sudjelovanje u sastavljanju ugovora o ljudskim pravima s potencijalno velikim posljedicama za sustav međunarodne trgovine ne može ne biti u interesu EU-a i njegovih država članica ( 10 ) . Sadašnji nacrt može se još znatno poboljšati i na tome treba raditi. Europske institucije i države članice moraju se aktivno angažirati, a Europska komisija treba imati jasan mandat za koordinaciju europskog angažmana.

3.10. Budući da će ugovor morati primjenjivati i izvršavati države članice i EU, u državama članicama treba sastaviti nacionalne akcijske planove o načinu provedbe dužne pažnje u pogledu ljudskih prava ako ti planovi još ne postoje. Također treba postojati europski akcijski plan kako bi se zajamčilo da sve razine europske uprave sudjeluju u skladu sa svojim nadležnostima. Organizirano civilno društvo mora biti uključeno u razvoj, provedbu i izvršenje akcijskih planova.

3.11. Europska komisija dužna je proučiti izvedivost osnivanja „agencije Europske unije za rejting” za ljudska prava u poslovnom kontekstu i osmisliti sustav koji će biti osnova za certifikaciju i redovitu kontrolu revizorskih društava (kriteriji, praćenje). Takva bi agencija mogla podupirati poduzeća (posebno mala i srednja poduzeća) pokušajem definiranja i povećanjem njihova znanja o ljudskim pravima, s korisnim učincima za poduzeća kad je riječ o odgovornosti. Taj bi se koncept mogao razmotriti u nekom od kasnijih mišljenja.

3.12. Odgovornost za ljudska prava trebala bi postati obavezan predmet u obrazovanju o ekonomiji, poslovanju i s njima povezanim kurikulumima te izobrazbi, a taj bi se naglasak na obrazovanju mogao poduprijeti obrazovnim programima EU-a.

4. Posebne napomene

4.1. Ugovor sastavlja radna skupina UNHRC-a zadužena za provedbu UN-ovih paktova o ljudskim pravima (OEIGWEG) Budući da su adresati ugovora po pravilu države, a ne pojedinci (kao što su korporacije ili osobe koje su žrtve povrede), uspostava takve radne skupine pri UNHRC-u ima smisla, dok se druge organizacije, kao što su ILO i WTO, mogu lako uključiti. EGSO smatra da će OEIGWG-a nastaviti s radom.

4.2. Osnovni mandat OEIGWG-a usmjeren je na transnacionalne situacije. Poslovna udruženja i sindikati zagovaraju šire područje primjene koje bi obuhvatilo sva poduzeća (npr. poduzeća u državnom vlasništvu i domaća poduzeća). EGSO pozdravlja činjenicu da su u izmijenjenom nacrtu teksta ti zahtjevi u načelu uzeti u obzir. Međutim, nacrt teksta treba dodatno pojasniti. EGSO u tom pogledu traži aktivno uključivanje institucija EU-a.

4.3. Treba uspostaviti snažan međunarodni mehanizam praćenja i izvršenja uz mogućnost podnošenja pojedinačnih pritužbi međunarodnom odboru. Osim toga, treba imenovati i neovisnog službenika UN-a (pravobranitelja) za žrtve povreda ljudskih prava koji će po potrebi provoditi istrage i podupirati njihove zahtjeve te neovisno pratiti navode o povredi kako bi s njima upoznavao predmetni odbor.

4.4. Nacrt uključuje vrlo široku definiciju ljudskih prava. EGSO pozdravlja uključivanje Konvencije ILO-a br. 190 u preambulu. Međutim, Tripartitna deklaracija ILO-a o načelima koja se odnose na multinacionalna poduzeća i socijalnu politiku uključuje i sveobuhvatan katalog izjava i prava koji se odnose na multinacionalna poduzeća i rad, a koji također izričito navodi konvencije i preporuke o sigurnosti i zdravlju na radu. Uslijed nedavnih promjena u području ljudskih prava također je snažnije naglašeno pravo na zdrav okoliš i zaštitu podataka, koje treba uzeti u obzir. Navedeni dokumenti i prava pripadaju osnovnom korpusu ljudskih prava, koji se primjenjuje diljem svijeta i stoga ga treba smatrati dijelom područja primjene predmetnog ugovora. EGSO pozdravlja činjenicu da je rodna dimenzija kršenja ljudskih prava, koja je često zanemaren aspekt, u većoj mjeri uklopljena u dio obvezujućeg ugovora koji govori o prevenciji.

4.5. Nacrtom se već u načelu predviđa mogućnost odabira nadležne jurisdikcije, no to treba dodatno razraditi. Kada poduzeće u okviru svojih poslovnih aktivnosti djeluje u transnacionalnim lancima opskrbe (npr. prima robu ili resurse), sudsku nadležnost treba odrediti u zemlji u kojoj mu je sjedište. Također treba jasno navesti da lokalna društva kćeri i dobavljači mogu biti tuženi ili barem uključeni u postupke u zemlji u kojoj matično ili prijamno društvo ima sjedište.

4.6. Treba dodatno razjasniti međusobnu povezanost dužne pažnje i odgovornosti, uključujući jasne i praktične odredbe kojima se jamči da dužna pažnja obuhvaća stalno praćenje – u smislu sustava provjera i kontrola – opskrbnih lanaca, povrh odgovornosti, u slučaju da to ne bude dovoljno. U engleskoj sudskoj praksi uspostavljen je standard kontrole za matična društva u pogledu kršenja propisa od strane njihovih društava kćeri ( 11 ) , što bi moglo poslužiti kao inspiracija za jasnije odredbe o odgovornosti, i to posebice za društva kćeri. U postojećem nacrtu teksta naglasak je stavljen na ugovorne odnose, zbog kojih bi moglo biti teško pouzdano utvrditi odgovornost u okviru globalnih lanaca vrijednosti jer poslovni odnosi unutar tih lanaca mogu imati različite oblike. Postoji potencijal za poboljšanje postojećeg teksta, a dodatno pojašnjenje treba se temeljiti na konceptima koji su već razvijeni za Vodeća načela UN-a, koja za EU trebaju biti prioritet.

4.7. S obzirom na to da područje primjene sada obuhvaća sve poslovne aktivnosti, a ne samo one transnacionalne, također trebaju postojati odredbe kojima se omogućuje, s jedne strane, fleksibilnost između primjerenih pravila za MSP-ove, koja ne smiju biti preveliko opterećenje, te strožih pravila za visokorizične operacije s druge strane. Nadalje, EU treba pružiti posebne instrumente potpore kako bi se malim i srednjim poduzećima pomoglo pri rješavanju problema povezanih s takvim ugovorom (npr. agencija, potpora uzajamnom učenju).

4.8. EGSO prima na znanje pravila o uzajamnoj pravnoj pomoći i međunarodnoj suradnji u trenutačnom nacrtu. Obavljanje tih funkcija možda bi se moglo olakšati putem prethodno navedenih međunarodnih ureda pravobranitelja UN-a.

4.9. Nacrt teksta uključuje odredbu o prebacivanju tereta dokazivanja u slučajevima građanskopravne odgovornosti, što treba pojasniti kako bi se zajamčila dosljedna primjena u svim jurisdikcijama i kako bi se osiguralo da se žrtve mogu pozvati na njezinu primjenu kada je to potrebno. To u najmanju ruku znači da će se od podnositelja tužbe za povrede ljudskih prava tražiti samo da dokažu postojanje nepobitne povezanosti između počinitelja povrede (kao što je dobavljač ili društvo kći) i društva (matičnog ili prijamnog), koje će pak biti dužno uvjerljivo objasniti da su povrede bile izvan njegove kontrole. EGSO sumnja da će prebacivanje tereta dokazivanja na sudove, a ne zakonodavstvo, služiti pravnoj sigurnosti i dosljednoj primjeni.

4.10. EGSO prima na znanje važnost svjedoka i ulogu zviždača te pozdravlja zaštitne odredbe uključene u postojeći nacrt teksta. Nevladinim organizacijama koje djeluju u tom području treba dati podršku.

4.11. U slučajevima teške nepažnje treba postojati kaznena odgovornost. U slučaju lakših prekršaja, kao što je zanemarivanje obveze redovitog izvješćivanja, treba utvrditi upravnu odgovornost.

4.12. EGSO pozdravlja uključivanje odredbe o usklađenosti s drugim bilateralnim i multilateralnim sporazumima, no kad je riječ o trgovinskim i investicijskim sporazumima, treba jasno navesti da su mjere za provedbu ugovora o poslovanju i ljudskim pravima opravdane i da se ne mogu zaobići mehanizmom rješavanja ulagačkih sporova.

4.13. Države trebaju imati mogućnost izvršiti obvezujući ugovor. Već postoje postupci koji mogu poslužiti kao predložak, primjerice postupci podnošenja pritužbi predviđeni Ustavom ILO-a, kojim se socijalnim partnerima i državama omogućava da podnesu pritužbe zbog nepoštovanja konvencija ILO-a. Ako države mogu podnositi pritužbe jedna protiv druge, moguće je globalno izvršenje. Odgovorna poduzeća bila bi bolje zaštićena od nepoštenog tržišnog natjecanja. Mogućnost podnošenja pritužbi trebaju imati i organizacije socijalnih partnera i nevladine organizacije. Ako se takav sustav uspostavi neovisno o postupcima ILO-a, on će funkcionirati ne dovodeći u pitanje sustav ILO-a i njegove odredbe.

4.14. Sadašnji nacrt omogućuje sudjelovanje u sustavu rješavanja sporova. To treba ponovno razmotriti kako bi se bolje uklopilo u postojeće okvire s obzirom na to da devet temeljnih instrumenata za ljudska prava koji obuhvaćaju rješavanje sporova sadrži odredbu o izuzimanju.

4.15. U izmijenjenom su nacrtu odredbe o rokovima zastare i mjerodavnom pravu smanjene u odnosu na početni nacrt. Budući da te odredbe sadrže važna postupovna prava za žrtve, EGSO preporučuje povratak na tekst početnog nacrta.

4.16. Predstavnici organiziranog civilnog društva, posebice predstavnici poduzeća, istaknuli su kasnu dostupnost i objavu nacrta dokumenata u postojećem postupku u vezi s ugovorom koji je u tijeku u Ženevi. To treba poboljšati kako bi se omogućile uravnotežene i konstruktivne povratne informacije. Potrebno je osigurati transparentnost za sve sudionike u svim fazama postupka.

4.17. EGSO podržava pravno obvezujući instrument za poslovanje i ljudska prava, ali snažno potiče blisku suradnju sa socijalnim partnerima i organizacijama civilnog društva.

Bruxelles, 11. prosinca 2019. Predsjednik Europskog gospodarskog i socijalnog odbora Luca JAHIER

(1) Oxford Dictionary of law (7. izdanje) – Mjesto ili zemlja u kojoj se odlučuje o predmetu.

(2) Npr. Rezolucija Europskog parlamenta od 4. listopada 2018. (2018/2763(RSP)).

(3) SL C 110, 22.3.2019., str. 145.

(4) http://www.oecd.org/daf/inv/mne/oecd-portal-for-supply-chain-risk-information.htm.

(5) SL C 303, 19.8.2016., str. 17.

(6) Neki od najnovijih primjera: berači lješnjaka u Turskoj, https://www.nytimes.com/2019/04/29/business/syrian-refugees-turkey-hazelnut-farms.html; nadgrobni spomenici u čijoj proizvodnji sudjeluju djeca, https://kurier.at/politik/ausland/blutige-grabsteine-was-friedhoefe-mit-kinderarbeit-zu-tun-haben/400477447; vađenje minerala za baterije za električne automobile, https://www.dw.com/de/kinderarbeit-f%C3%BCr-elektro-autos/a-40151803.

(7) https://www.corporatebenchmark.org/

(8) Mišljenje Agencije za temeljna prava Improving access to remedy in the area of business and human rights at the EU level („Poboljšanje pristupa pravnom lijeku u području poslovanja i ljudskih prava na razini EU-a”), str. 62.

(9) EP/EXPO/B/DROI/FWC/2013-08/Lot4/07, veljača 2019. – PE 603.475

(10) EGSO je istaknuo važnost obvezujućeg ugovora UN-a (SL C 110, 22.3.2019., str. 145.), točka 2.19.

(11) Vidjeti bilješku br. 9, str. 40.