Postojeće direktive EU-a o jednakosti ne sadržavaju odredbe o stvarnoj strukturi i funkcioniranju tijela za jednakost, već se njima samo zahtijeva da imaju određene minimalne nadležnosti i da djeluju neovisno u okviru izvršavanja svojih ovlasti. Široke diskrecijske ovlasti država članica u provedbi tih odredaba dovele su do znatnih razlika među tijelima za jednakost u državama članicama, posebno u pogledu njihova mandata, ovlasti, vodstva, neovisnosti, resursa, dostupnosti i djelotvornosti. To utječe na ispunjavanje njihovih ciljeva na temelju prava EU-a. Iako su njihove razlike djelomično posljedica raznolikosti pravnih tradicija i pravnih sustava u državama članicama, ta situacija odražava i različite razine ambicije i postignuća u državama članicama kad je riječ o ostvarivanju ciljeva direktiva.

Druge dvije direktive o jednakosti, Direktiva o jednakosti pri zapošljavanju (2000/78/EZ) i Direktiva o rodnoj ravnopravnosti u području socijalne sigurnosti (79/7/EEZ), ne sadržavaju odredbe o tijelima za jednakost. Međutim, u praksi su mnoge države članice odlučile tijelima za jednakost povjeriti sve osnove za diskriminaciju i sva područja diskriminacije obuhvaćena tim dvjema direktivama, a ponekad i više, u okviru nacionalnog prava. Većina država članica sad je uspostavila tijela za jednakost koja se bave višestrukim osnovama za diskriminaciju i različitim područjima diskriminacije, koji često nadilaze one zaštićene pravom EU-a. Međutim, to nije slučaj u svim državama članicama, a u nekoliko slučajeva tijela za jednakost još ne obuhvaćaju osnove i područja iz direktiva 2000/78/EZ i 79/7/EEZ.

Ovim se prijedlogom nadograđuje sadržaj postojećih odredbi o tijelima za jednakost sadržanih u direktivama 2006/54/EZ i 2010/41/EU kako bi se one zamijenile jačim i detaljnijim skupom pravila. Nova pravila uključuju sve minimalne obveze predviđene dvjema direktivama.

Stoga, kako je najavljeno u njezinu programu rada za 2022., Komisija predlaže obvezujuća pravila za jačanje uloge i neovisnosti tijela za jednakost. To je dio Komisijina rada na uspostavi Unije jednakosti za sve, kako je utvrđeno u političkim smjernicama Komisije za razdoblje 2019.–2024.

Međutim, većina pitanja koja se nastojala riješiti Preporukom ostala je neriješena, što je nekim tijelima za jednakost otežalo djelotvorno izvršavanje njihove uloge. Zaštita od diskriminacije, provedba direktiva i promicanje jednakosti u široj javnosti i nacionalnim institucijama te njihovo informiranje o njoj i dalje su nejednaki širom EU-a. To je pokazalo da Preporuka nije dovoljna. Komisija se stoga obvezala da će ocijeniti treba li do 2022. predložiti moguće zakonodavstvo za jačanje uloge nacionalnih tijela za jednakost.

To pokazuje da će se samo obvezujućom inicijativom EU-a osigurati dovoljan napredak u svim državama članicama i ukloniti znatne razlike u razini zaštite od diskriminacije, osobito diskriminacije na temelju spola u pitanjima zapošljavanja i rada, uključujući samozapošljavanje, u cijelom EU-u.

Kako je prethodno objašnjeno, postojeće zakonodavne mjere nisu dovoljne za rješavanje izazova s kojima se suočavaju tijela za jednakost u osiguravanju provedbe i izvršenja zakonodavstva EU-a kojim se suzbija nejednako postupanje i diskriminacija te jača prevencija. To dovodi do nedovoljne i nejednake razine zaštite od diskriminacije u cijelom EU-u.

Ovom se inicijativom ne uvodi zakonodavstvo u novom području. Njome se revidira već postojeće zakonodavstvo kako bi se povećala njegova učinkovitost. Već postoji zajedničko uvjerenje da su u tom području potrebne mjere na razini EU-a i da su one u skladu s načelom supsidijarnosti.

S obzirom na to da Unija promiče jednakost u svojoj vanjskoj politici, ovaj je Prijedlog dobar primjer promicanja tijela za jednakost i jačanja njihove neovisnosti. Istodobno, jačanje tijela za jednakost koristit će i državljanima trećih zemalja koji se suočavaju s diskriminacijom u EU-u iz razloga i područja obuhvaćenih direktivama o ravnopravnosti.

U području jednakosti i nediskriminacije teško je kvantificirati i monetizirati gospodarske, socijalne i okolišne učinke, a dostupnost podataka je ograničena. Socijalni učinak aktivnosti tijela za jednakost, kao što su pomaganje žrtvama diskriminacije i sprečavanje diskriminacije ili promicanje jednakog postupanja općenito, ne može se mjeriti bez sveobuhvatnih podataka o jednakosti. To je izazov koji će se ovim Prijedlogom nastojati riješiti tako što će se od tijela za jednakost zahtijevati da prikupljaju podatke o vlastitim aktivnostima i provode istraživanja te će im se dati mogućnost da imaju ulogu koordinatora u prikupljanju podataka o jednakosti koje provode drugi javni ili privatni subjekti.

Postojećim odredbama o tijelima za jednakost i Preporukom iz 2018. nije u potpunosti ostvaren cilj provedbe i izvršenja zakonodavstva EU-a o suzbijanju nejednakog postupanja i diskriminacije te o jačanju prevencije. To je posljedica širokog prostora diskrecije koji je državama članicama ostavljen kad je riječ o načinu primjene odredaba o tijelima za jednakost navedenih u direktivama i neobvezujuće prirode Preporuke.

Retrospektivna analiza pokazuje da se učestalost s kojom tijela za jednakost provode neovisna istraživanja i ankete te objavljuju izvješća znatno razlikuje. Isto vrijedi i za prikupljanje primarnih i sekundarnih podataka o jednakosti. S obzirom na to da su informiranost i znanje o diskriminaciji i dalje nedostatni, u tom su području potrebna jasnija pravila.

Relevantnost izvornih ciljeva okvira EU-a s obzirom na izvorne i trenutačne potrebe ocijenjena je kao pozitivna. Međutim, izvorni pravni okvir za tijela za jednakost smatra se preuskim i nejasnim. To stajalište uglavnom dijele svi dionici, osobito tijela za jednakost, organizacije civilnog društva i države članice. Analiza je pokazala da postoji velika potpora za poduzimanje daljnjih mjera za rješavanje navedenih pitanja i osiguravanje resursa s pomoću kojih tijela za jednakost mogu rješavati nove izazove u području nediskriminacije, kao što su oni povezani s upotrebom automatiziranih sustava, čije su se učestalost i ozbiljnost povećale zbog tehnološkog razvoja.

Dodana vrijednost EU-a ocijenjena je kao pozitivna. Analiza je pokazala da je u trenutku donošenja Direktive 2000/43 samo otprilike polovina tadašnjih država članica EU-15 imala tijelo za jednakost s ograničenim mandatom, a samo je jedna država članica iz preostalih država članica EU-12 imala tijelo za jednakost prije procesa pristupanja. Dionici s kojima je provedeno savjetovanje u vrijeme izrade studije potvrdili su da bez djelovanja EU-a tijela za jednakost ne bi bila uspostavljena u svim državama članicama. Činjenica da su razine diskriminacije i dalje visoke u svim državama članicama pokazuje da je i dalje potrebno djelovanje na razini EU-a. Međutim, kako bi se osigurala veća pravna jasnoća u pogledu mjera koje trebaju provesti države članice, to bi djelovanje trebalo biti temeljitije i konkretnije od postojećeg pravnog okvira.

Komisija je upotrijebila i informacije prikupljene za vrijeme pripreme radnog dokumenta službi Komisije o provedbi Preporuke Komisije o standardima za tijela za jednakost objavljenog 19. ožujka 2021. To je uključivalo primljene doprinose i postojeće informacije od država članica, Europske mreže tijela za jednakost (Equinet), Agencije EU-a za temeljna prava (FRA), Europske komisije protiv rasizma i nesnošljivosti (ECRI), tijela za jednakost, civilnog društva i Europske mreže pravnih stručnjaka za rodnu ravnopravnost i nediskriminaciju. Temeljilo se i na dobrim praksama koje su se razmjenjivale za vrijeme seminara o razmjeni primjera dobre prakse koji su u lipnju 2019. zajednički organizirali Komisija i švedska vlada.

U analitičkom dokumentu predložene su mjere ispitane na temelju pet kriterija: djelotvornosti, učinkovitosti, usklađenosti, dodane vrijednosti EU-a i relevantnosti. Procjena dodane vrijednosti EU-a, relevantnosti i usklađenosti provedena je za predloženu zakonodavnu inicijativu u cjelini, dok je procjena djelotvornosti i učinkovitosti provedena po tematskim blokovima, uzimajući u obzir pojedinačne mjere. Zbog ograničene dostupnosti podataka ili metodoloških ograničenja, za određene se mjere nije mogla provesti potpuna procjena. To se posebno odnosi na učinkovitost.

Analizom je utvrđen 21 cilj za rješavanje prethodno opisanih problema. Za postizanje tih ciljeva utvrđena su tri ključna operativna cilja, a to su osiguravanje sljedećeg:

Povjerenica Dalli organizirala je 24. svibnja 2022. dijalog o politici za mlade pod nazivom „Tijela za jednakost koja rade za sve nas” s mladim aktivistima u području jednakosti. Bio je to dio Europske godine mladih 2022., a njime su se nastojale dodatno proširiti aktivnosti savjetovanja prije donošenja ovog Prijedloga. Sudionici su potvrdili da bi se u slučaju kršenja njihovih prava mali broj mladih obratio tijelu za jednakost. Ustrajali su u potrebi za pojačanom suradnjom između tijela za jednakost i organizacija mladih, među ostalim i na lokalnoj razini.

Te su aktivnosti bile usmjerene na vrlo širok raspon dionika kako bi se doprlo do svih zainteresiranih strana i kako bi se prikupili njihovi doprinosi i mišljenja. Među ostalim, provedeno je savjetovanje sa sljedećim dionicima: svim tijelima za jednakost, Equinetom, FRA-om i EIGE-om, predstavnicima svih država članica na razini ministarstva, ključnim pripadnicima akademske zajednice i stručnjacima u području borbe protiv diskriminacije, organizacijama civilnog društva, socijalnim partnerima i predstavnicima poslodavaca na razini EU-a te stanovnicima EU-a (građani EU-a i državljani trećih zemalja).

Države članice trebale bi osigurati da tijela za jednakost imaju odgovarajuće ovlasti, uvjete i alate za ispunjavanje svojih zadaća, a da ne propisuju način na koji bi ih trebala ispuniti u svakom pojedinom slučaju (npr. imala bi ovlast da djeluju na sudu, ali ne i obvezu da to čine).

Te se napetosti mogu riješiti donošenjem odgovarajuće strukture za to tijelo, prema kojoj te ovlasti i/ili mandate izvršavaju različiti posebni odjeli ili članovi osoblja, odnosno uspostavom strukturnih „vatrozida”.

Neka tijela za jednakost dio su većih subjekata s više mandata, kao što su nacionalne institucije za ljudska prava ili pravobranitelji. U tim slučajevima može doći do sukoba između tih različitih mandata kad je riječ o resursima, posebno ako je mandat za pitanja jednakosti dodan drugim mandatima, te u smislu izvršavanja ovlasti. Primjerice, pučki pravobranitelji obično moraju djelovati nepristrano, što nije uvijek u skladu s pružanjem pomoći žrtvama, među ostalim i pred sudovima.

·pomoć žrtvama diskriminacije: članci od 6. do 9.,

Tom se odredbom osigurava i da se pravima tijela za jednakost na zastupanje stranaka na sudu poštuju načela poštenog suđenja i jednakosti oružja. Tijelu za jednakost neće u postupku biti dopušteno podnijeti dokaze koje je navodni počinitelj ili bilo koja treća strana bila zakonski obvezna dostaviti u prethodnim istragama istog predmeta. To se ne primjenjuje ako tijelo za jednakost djeluje kao stranka u postupku izvršenja ili sudskog preispitivanja vlastite odluke ili djeluje u svojstvu amicus curiae.

Ako je došlo do diskriminacije, davanje mišljenja i odluka služi kao sredstvo za njezino okončanje, ali i prilika za sprečavanje daljnjih sličnih situacija. Kad god je to relevantno, tijela za jednakost dužna su u svoja mišljenja i odluke uključiti preventivne mjere, uz posebne mjere za uklanjanje diskriminacije.

Riječ je o standardnoj odredbi o „nesmanjivanju dostignute zaštite”, koja je relevantna za države članice koje imaju ili bi željele donijeti zakonodavstvo kojim se predviđa viša razina zaštite od one zajamčene Direktivom. Njome se predviđa da države članice pri provedbi ove Direktive ne bi trebale smanjivati postojeće uvjete za funkcioniranje tijela za jednakost.

S druge strane, to će im znanje pomoći u donošenju utemeljenih odluka o budućoj organizaciji njihova rada, prioritetima za nadolazeće godine i najboljem načinu raspodjele njihovih resursa.

Postupci utvrđeni u člancima od 6. do 9. moraju se temeljiti na odgovarajućim postupovnim jamstvima za uključene fizičke i pravne osobe s obzirom na pravo na obranu, povjerljivost i sudsko preispitivanje. Države članice odgovorne su za definiranje takvih zaštitnih mjera u skladu s nacionalnim pravilima.

To je standardna odredba o tome kome je Direktiva upućena, u kojoj se jasno navodi da je upućena državama članicama.

To je standardna odredba kojom se propisuje da Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije. Njome se osigurava i da postojeće odredbe o tijelima za jednakost ostanu na snazi dok se ne počnu primjenjivati nove odredbe.

Svi osobni podaci koje tijela za jednakost prikupljaju kako bi ispunila svoje zadaće, primjerice pri obradi pritužbe, trebali bi se obrađivati u skladu s Općom uredbom o zaštiti podataka. U tom se članku navodi da tijela za jednakost mogu prikupljati osobne podatke samo ako je to potrebno za izvršavanje zadaće u skladu s ovom Direktivom. Trebalo bi donijeti dodatne zaštitne mjere kad god tijela za jednakost moraju obrađivati osjetljive osobne podatke kako bi mogla obaviti jednu od svojih zadaća.

uzimajući u obzir mišljenje Europskog nadzornika za zaštitu podataka,

u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom,

budući da:

(1)U Ugovorima i Povelji Europske unije o temeljnim pravima pravo na jednakost i pravo na nediskriminaciju priznaju se kao temeljne vrijednosti Unije, a Unija je već donijela nekoliko direktiva o zabrani diskriminacije.

(2)U skladu s člankom 157. stavkom 3. UFEU-a Europski parlament i Vijeće donose mjere kojima će se osigurati primjena načela jednakih mogućnosti i jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada, uključujući načelo jednake plaće za jednak rad odnosno rad jednake vrijednosti.

(3)Ovom se Direktivom nastoje utvrditi minimalni zahtjevi za funkcioniranje tijela za jednakost kako bi se poboljšala njihova djelotvornost i zajamčila njihova neovisnost radi jačanja primjene načela jednakog postupanja koje proizlazi iz direktiva 2006/54/EZ i 2010/41/EU.

(4)Direktivom 2006/54/EZ zabranjuje se diskriminacija na temelju spola, u pitanjima pristupa zapošljavanju i obavljanju zanimanja, uključujući napredovanje, te strukovnom osposobljavanju, uvjetima rada, uključujući plaću, te sustavima strukovnih socijalnih osiguranja.

(5)Direktivom 2010/41/EU zabranjuje se diskriminacija muškaraca i žena koji su samozaposleni.

(6)Direktivama 2006/54/EZ i 2010/41/EU predviđa se da države članice odrede jedno tijelo ili više njih za promicanje jednakog postupanja, uključujući analizu, praćenje i podupiranje jednakog postupanja prema svim osobama bez diskriminacije na osnovama koje su obuhvaćene predmetnim direktivama (dalje u tekstu: „tijela za jednakost”). Njima se od država članica zahtijeva da osiguraju da nadležnosti tih tijela uključuju pružanje neovisne pomoći žrtvama, provođenje neovisnih istraživanja o diskriminaciji, objavljivanje neovisnih izvješća i davanje preporuka o svim pitanjima koja se odnose na tu diskriminaciju. Njima se od država članica zahtijeva i da osiguraju da zadaće tih tijela uključuju razmjenu informacija s odgovarajućim europskim tijelima, kao što je Europski institut za ravnopravnost spolova.

(7)Direktivom 2000/43/EZ Vijeća i Direktivom 2004/113/EZ Europskog parlamenta i Vijeća predviđa se i imenovanje tijelâ za jednakost.

(8)Sve države članice osnovale su tijela za jednakost u skladu s direktivama 2006/54/EZ i 2010/41/EU. Uspostavljen je raznolik sustav tijela za jednakost i pojavile su se dobre prakse. Međutim, mnoga tijela za jednakost nailaze na poteškoće, posebno kad je riječ o resursima, neovisnosti i ovlastima potrebnima za obavljanje zadaća.

(9)Tekst direktiva 2006/54/EZ i 2010/41/EU državama članicama daje široke diskrecijske ovlasti u pogledu strukture i funkcioniranja tijela za jednakost. To je dovelo do znatnih razlika među tijelima za jednakost uspostavljenima u državama članicama koje se odnose na ovlasti, nadležnosti, strukture, resurse i operativno funkcioniranje tih tijela. To pak znači da se zaštita od diskriminacije razlikuje među državama članicama.

(10)Kako bi se osiguralo da tijela za jednakost mogu djelotvorno doprinijeti provedbi direktiva 2006/54/EZ i 2010/41/EU promicanjem jednakog postupanja, sprečavanjem diskriminacije i pružanjem pomoći pri pristupanju pravosuđu u cijeloj Uniji svim pojedincima i skupinama koji su diskriminirani, potrebno je donijeti obvezujuće minimalne standarde za funkcioniranje tih tijela. Novi bi se standardi trebali temeljiti na iskustvima stečenima primjenom Preporuke Komisije 2018/951 te bi trebalo nadograditi neke njezine odredbe i prema potrebi utvrditi nova pravila. Trebali bi se temeljiti i na drugim relevantnim instrumentima, kao što su Opća preporuka politike br. 2 o tijelima za jednakost, koju je donijela Europska komisija protiv rasizma i netolerancije (ECRI), i Pariška načela, koja su donijeli Ujedinjeni narodi i koja se primjenjuju na nacionalne institucije za ljudska prava.

(11)Isti obvezujući minimalni standardi za funkcioniranje tijela za jednakost u pogledu pitanja obuhvaćenih direktivama 79/7/EEZ, 2000/43/EZ, 2000/78/EZ i 2004/113/EZ predviđeni su Direktivom (EU).../... [o standardima za tijela za jednakost u području jednakog postupanja prema osobama bez obzira na njihovo rasno ili etničko podrijetlo, jednakog postupanja prema osobama u području zapošljavanja i rada bez obzira na njihovu vjeru ili uvjerenje, invaliditet i seksualnu orijentaciju, jednakog postupanja prema ženama i muškarcima u pitanjima socijalne sigurnosti te u pristupu i nabavi robe, odnosno pružanju usluga te o brisanju članka 13. Direktive 2000/43/EZ i članka 12. Direktive 2004/113/EZ].

(12)Ova bi se Direktiva trebala primjenjivati na djelovanje tijela za jednakost u odnosu na pitanja obuhvaćena direktivama 2006/54/EZ i 2010/41/EU. Standardi bi se trebali odnositi samo na funkcioniranje tijela za jednakost i njima se ne bi trebalo proširivati materijalno ili osobno područje primjene tih direktiva.

(13)Ova se Direktiva primjenjuje na tijela za jednakost pri suzbijanju diskriminacije obuhvaćene Direktivom (EU) 2019/1158 o ravnoteži između poslovnog i privatnog života roditelja i pružatelja skrbi na temelju upućivanja u članku 15. te direktive na članak 20. Direktive 2006/54/EZ koji se zamjenjuje odredbama ove Direktive.

(14)Predloženu direktivu o jačanju primjene načela jednake plaće muškaraca i žena za jednak rad ili rad jednake vrijednosti putem transparentnosti plaća i provedbenih mehanizama trebalo bi smatrati lex specialisom u odnosu na provedbene odredbe Direktive 2006/54/EZ koje će se zamijeniti ovom Direktivom. U usporedbi s minimalnim standardima utvrđenima u ovoj Direktivi, svi viši minimalni standardi utvrđeni budućom Direktivom o transparentnosti plaća koji se odnose na tijela za jednakost kad je riječ o pitanjima jednake plaće za jednak rad ili rad jednake vrijednosti, među ostalim u pogledu transparentnosti plaća, trebali bi imati prednost pred onima utvrđenima u ovoj Direktivi.

(15)Pri promicanju jednakog postupanja, sprečavanju diskriminacije i pružanju pomoći žrtvama diskriminacije tijela za jednakost posebnu bi pozornost trebala obratiti na diskriminaciju na nekoliko temelja zaštićenih direktivama 79/7/EEZ, 2000/43/EZ, 2000/78/EZ, 2004/113/EZ, 2006/54/EZ i 2010/41/EU.

(16)Tijela za jednakost mogu djelotvorno odigrati svoju ulogu samo ako mogu djelovati potpuno neovisno i bez ikakvog vanjskog utjecaja. U tu bi svrhu države članice trebale uzeti u obzir niz kriterija koji doprinose neovisnosti tijela za jednakost. Tijela za jednakost ne bi se trebala osnivati kao dio ministarstva ili tijela koje prima upute izravno od vlade. Svaki član osoblja ili osoba na rukovodećem položaju, na primjer kao član odbora koji upravlja tijelom za jednakost, voditelj tijela za jednakost, njegov zamjenik ili kad je riječ o privremenom zaposlenju, trebala bi biti neovisna, kvalificirana za obavljanje svoje funkcije i odabrana u okviru transparentnog postupka. Tijela za jednakost trebala bi moći upravljati vlastitim proračunom i resursima, među ostalim tako da odabiru vlastito osoblje i upravljaju njime, te bi trebala moći odrediti vlastite prioritete.

(17)Kako bi se osiguralo da tijela za jednakost mogu izvršavati sve svoje nadležnosti i ispunjavati sve svoje zadaće, države članice trebale bi osigurati da unutarnja struktura tijela za jednakost omogućuje neovisno izvršavanje njihovih različitih nadležnosti. Posebnu pozornost trebalo bi posvetiti situacijama u kojima tijela moraju biti nepristrana i pružati potporu žrtvama. To je posebno važno ako tijelo za jednakost ima ovlasti za donošenje obvezujućih odluka koje zahtijevaju nepristranost ili je dio tijela s više mandata, pri čemu drugi mandat zahtijeva nepristranost. Unutarnja struktura kojom se osigurava strogo razdvajanje relevantnih nadležnosti i zadaća trebala bi jamčiti da ih tijelo za jednakost može djelotvorno izvršavati.