Iako su zakonodavne odredbe Carinskog zakonika Unije sada na snazi, sedamnaest elektroničkih sustava uvodi se postupno pa je Carinskim zakonikom Unije predviđeno i prijelazno razdoblje do kraja 2020. tijekom kojeg se postojeći sustavi na temelju papirnatih dokumenata mogu i dalje upotrebljavati za ona carinska pitanja za koja novi elektronički sustavi još nisu dostupni. Prijelazno razdoblje primjenjuje se i na odobrenja (na primjer za postupanje kao s ovlaštenim gospodarskim subjektima ili za upotrebu carinskih „posebnih postupaka”) izdana na temelju prethodnog carinskog zakonodavnog okvira, Carinskog zakonika Zajednice, koja se mogu nastaviti primjenjivati najkasnije do travnja 2019.

U skladu s Carinskim zakonikom Unije razmjena informacija između gospodarskih subjekata i carinskih tijela te među carinskim tijelima mora se do 2020. temeljiti isključivo na tehnikama elektroničke obrade podataka. To se smatra velikim korakom u olakšavanju zakonite trgovine, smanjenju administrativnih opterećenja i osiguranju primjene usklađenih zahtjeva diljem EU-a. Radi ostvarenja tog cilja u tijeku su modernizacija ili razvoj sedamnaest elektroničkih sustava u skladu s rasporedom utvrđenim u programu rada Carinskog zakonika Unije. Ti se sustavi mogu podijeliti u dvije kategorije: i. četrnaest transeuropskih sustava koje će Komisija razviti ili modernizirati u suradnji s državama članicama, uključujući središnje sustave i sustave koji imaju nacionalnu sastavnicu koju trebaju provesti države članice te ii. tri nacionalna sustava koja trebaju razviti i modernizirati države članice.

oizmjena postojeće odredbe kojom se zahtijeva ispis očevidnika o ribolovu, uključujući povjerljive poslovne informacije, koji je potrebno dostaviti carinskim tijelima trećih zemalja kako bi ta tijela mogla potvrditi da nije došlo do manipulacije proizvodima morskog ribolova koji su pretovareni ili prevezeni kroz njihovu zemlju ili državno područje. Ribarska industrija upozorila je Komisiju na problem da se od njih zahtijeva otkrivanje povjerljivih poslovnih informacija o mjestu ulova ribe pa bi se stoga izmjenom trebalo osigurati da ne dolazi do razmjene povjerljivih informacija koje pripadaju plovilima EU-a;

Prvi rok za puštanje u rad nekih od sedamnaest informatičkih sustava navedenih u programu rada Carinskog zakonika Unije bila je 2017. i taj je rok ostvaren:

·Komisija je 1. siječnja 2017. pokrenula sustav registriranih izvoznika. Ta nova baza podataka sadržava podatke o registriranim izvoznicima u zemljama korisnicama općeg sustava povlastica EU-a i o određenim registriranim subjektima u EU-u, uključujući u kontekstu sporazuma o slobodnoj trgovini s Kanadom. Time se gospodarskom subjektu omogućuje provjeravanje je li dobavljač registriran kako bi se omogućilo izdavanje izjave o podrijetlu te će se carinskim tijelima EU-a ujedno omogućiti potvrda brojeva iz sustava registriranih izvoznika navedenih u carinskim deklaracijama u odnosu na središnju bazu podataka. U EU-u je registrirano otprilike 20 000 izvoznika, a otprilike 11 000 registrirano je u zemljama korisnicama općeg sustava povlastica koje već primjenjuju sustav. Povratne informacije koje su dostavili gospodarski subjekti, carinska tijela EU-a i nadležna tijela u zemljama korisnicama općeg sustava povlastica izrazito su pozitivne i nisu zabilježene pritužbe;

·Komisija je u listopadu 2017. istodobno pokrenula sustav za carinske odluke i sustav za jedinstveno upravljanje korisnicima i digitalni potpis. Sustav carinskih odluka je veliki korak u usklađivanju načina na koji se upravlja carinskim odobrenjima u 28 država članica. Sustav ima zajedničke komponente (EU-ov portal za gospodarske subjekte, središnji sustav upravljanja carinskim odlukama i referentne usluge za korisnike) te nacionalne komponente (nacionalni portal za gospodarske subjekte i nacionalni sustav upravljanja carinskim odlukama). Sustavom se omogućuje obrada dvadeset i dva carinska odobrenja kao što su odobrenja za pojednostavnjene deklaracije, centralizirano carinjenje, unutarnju i vanjsku proizvodnju, zajednička jamstva, odgodu plaćanja, provoz i nekoliko drugih odobrenja. Gospodarski subjekt može podnijeti zahtjev za odobrenje upotrebom sustava za jedinstveno upravljanje korisnicima i digitalni potpis koji mu omogućuje pristup sustavu za odluke;

·prva faza sustava obvezujućih tarifnih informacija (OTI) dovršena je u listopadu 2017., što je i bio ciljani rok za dovršetak te faze.

Dovršetak drugih elektroničkih sustava do datuma utvrđenih u programu rada odvija se u skladu s planom. Konkretno, očekuje se da će do 2020. biti dovršeno gotovo osamdeset posto rada Komisije na transeuropskim sustavima.

Međutim, postalo je očito kako do 2020. neće svi sustavi biti u potpunosti dovršeni. Taj je rok oduvijek bio ambiciozan imajući u vidu složenost zadaće i troškove uvođenja novih informatičkih sustava u EU-u. Pri utvrđivanju tog roka predviđeno je da će se pravila kojima se dopunjuje i provodi Carinski zakonik Unije (delegirani akt, provedbeni akt i prijelazni delegirani akt) donijeti vrlo brzo nakon donošenja Carinskog zakonika Unije 2013., kako bi se njihove odredbe mogle uzeti u obzir u razvoju informatičkih sustava. Međutim, rasprava o dopunskim i provedbenim odredbama trajala je dulje nego je očekivano pa su akti u konačnom obliku doneseni tek krajem 2015. i početkom 2016. To je dovelo do kašnjenja u izradi funkcionalnih specifikacija za elektroničke sustave kojima se obrađuju deklaracije i obavijesti, a koji se temelje na zahtjevima za podatke iz Priloga B delegiranom i provedbenom aktu Carinskog zakonika Unije. Složenost sustava postala je potpuno jasna tek dovršetkom tih tehničkih specifikacija.

Usto, usklađivanje zahtjeva za podatke (tj. podataka koje carinska tijela država članica zahtijevaju od gospodarskih subjekata) pokazalo se jednim od glavnih izazova za razvoj informatičkih sustava. Usklađivanje podataka ključno je za interoperabilnost različitih elektroničkih sustava i za usklađenu primjenu propisa. Ključno je i kako bi se osiguralo usklađivanje s međunarodnim modelima podataka kao što je onaj Svjetske carinske organizacije i time osiguralo povezivanje s informatičkim sustavima trećih zemalja i olakšala trgovina. Međutim, taj rad podrazumijeva veće ulaganje od očekivanog u smislu vremena i financijskih sredstava za potpuno reprogramiranje nekih od postojećih elektroničkih sustava.

Budući da su elektronički sustavi međusobno usko povezani, drugi izazov jest provesti ih ispravnim redoslijedom kako bi se osiguralo uvažavanje međuovisnosti i uvođenje promjena za uprave i trgovinu na strukturiran i dosljedan način.

Posebna pitanja proizlaze u pogledu modernizacije sustava kontrole uvoza. Taj je sustav osmišljen kao odgovor na pitanja u pogledu sigurnosti nakon napada 11. rujna te u okviru standarda za međunarodnu trgovinu koje je zagovarala Svjetska carinska organizacija. Njime se od prijevoznika zahtijeva elektroničko slanje određenog broja podatkovnih elemenata carinskom uredu prvog ulaska u EU prije nego što roba uđe na područje te, u većini slučajeva, čak i prije nego što roba napusti zemlju izvoza. Cilj na temelju Carinskog zakonika Unije jest poboljšati postojeći sustav kontrole uvoza. Sustavom ICS2 uvelo bi se, na primjer, europsko središnje spremište podataka kojim bi se unaprijed prikupljalo visokokvalitetne informacije o teretu u stvarnom vremenu; omogućilo bi se višestruko arhiviranje (tj. kako bi i uvoznik, primatelj ili druge odgovarajuće osobe mogli osigurati potrebne podatke o robi koja ulazi u carinsku uniju, a ne samo prijevoznik); osiguralo bi se usklađeno sučelje za gospodarske subjekte kako bi mogli unaprijed podnositi informacije o teretu na standardiziran i usklađen način te bi se osigurali alati kojima će se carinskim tijelima za potrebe upravljanja rizikom pomoći u pregledu velikih količina informacija pohranjenih u spremištu. Međutim, očito je da je rad koji je potreban za sustav kontrole uvoza znatno opsežniji nego je očekivano, posebno zbog velikih sigurnosnih zahtjeva za podatke u središnjem spremištu podataka, visokih operativnih troškova, prethodno navedene potrebe za usklađivanjem zahtjeva za podatke i potrebe za više zajedničkih funkcionalnosti na razini EU-a kako bi se smanjio zahtjev za usporednim skupim nacionalnim ulaganjima.

c.Sljedeći koraci

Komisija će nastaviti s redovitim raspravama s državama članicama i poduzećima kako bi se osiguralo da se Carinskim zakonikom Unije olakšava trgovina. Pojednostavnjenje carinskog zakonodavstva i postupaka uvedenih Carinskim zakonikom Unije već ostvaruje pozitivne učinke i gospodarski subjekti uglavnom ga pozdravljaju. Međutim, neki tvrde da Carinski zakonik Unije ne olakšava trgovinu u dovoljnoj mjeri. Oni ukazuju na činjenicu da je trenutačno status ovlaštenog gospodarskog subjekta obvezan za ostvarivanje pogodnosti od određenih pojednostavnjenja što će staviti u nepovoljan položaj mala poduzeća koja nisu u mogućnosti uložiti u stjecanje tog statusa, iako su upravo predstavnici poduzeća zahtijevali određene posebne pogodnosti za ovlaštene gospodarske subjekte u zamjenu za ulaganje i napor koje uključeni gospodarski subjekti ulažu u stjecanje odobrenja za ovlaštenog gospodarskog subjekta. Brojni predstavnici trgovine ujedno ističu da će trebati previše vremena za potpunu realizaciju pogodnosti Carinskog zakonika Unije zbog dugih prijelaznih razdoblja koja su omogućena za nastavak postojanja sustava na temelju papirnatih dokumenata u određenim državama članicama, iako drugi traže dulja prijelazna razdoblja za dovršetak svih novih elektroničkih zahtjeva. Nadalje, određeni predstavnici trgovine ukazuju na stalne razlike u tumačenju pravila među državama članicama.

Komisija će ujedno nastaviti blisko surađivati s dionicima kako bi se utvrdile pogreške i tehničke nepravilnosti u zakonodavnom paketu. Pravni akti Carinskog zakonika Unije imaju više od 2000 stranica te su stoga daljnje prilagodbe zakonodavnog paketa neizbježne. Prethodni Carinski zakonik Zajednice i njegove odgovarajuće provedbene odredbe zahtijevali su nekoliko izmjena.

Za carinska tijela ključno je zaštititi prihode i pobrinuti se za sigurnost i zaštitu. Stoga je nužno nastaviti s djelovanjem na osiguravanju ravnoteže između kontrola i olakšavanja trgovine te da se svi problemi u tom pogledu brzo riješe. Taj će rad uključivati neprestanu intenzivnu suradnju s Europskim parlamentom, Europskim revizorskim sudom i službama unutar Komisije nadležnima za zaštitu vlastitih sredstava EU-a i borbu protiv prijevara.

Kad je riječ o elektroničkim sustavima Carinskog zakonika Unije, Komisija smatra da je potrebno produljiti rok za određene sustave kako bi se osigurala neometana provedba ostalih sustava do ciljnog roka u 2020. Državama članicama i poduzećima trebaju razumni rokovi i pravna sigurnost u pogledu mjera za razmjenu i pohranu carinskih podataka te trebaju u prosjeku dvije godine za donošenje mjera za svaki elektronički sustav. Ako postoji vjerojatnost da određeni sustavi neće biti provedeni do tog datuma, to je potrebno objasniti do 2018. te je potrebno pružiti sigurnost u pogledu pravnih pravila koja će se primjenjivati u nedostatku takvih sustava.

Komisija stoga predlaže sljedeće:

i. provedbu privremenog ocjenjivanja Carinskog zakonika Unije do kraja 2021. i sveobuhvatne provjere prikladnosti nakon uvođenja svih elektroničkih sustava. Provjera prikladnosti omogućit će Komisiji da donese dugoročnu odluku o tome jesu li potrebne izmjene u politici kako bi Carinski zakonik Unije i dalje bio prikladan za svrhu u svjetskom trgovinskom okružju te kako bi nastavio pružati odgovarajuće uravnoteživanje olakšavanja trgovine i kontrola;

ii. prije provjere prikladnosti Komisija može i dalje predstavljati prijedloge za bilo koje ispravke ili tehničke izmjene zakonodavnog paketa Carinskog zakonika Unije nužne za osiguranje daljnjeg neometanog funkcioniranja zakonodavnog okvira;

iii. Komisija će razmotriti predstavljanje zakonodavnog prijedloga početkom 2018. za produljenje roka za daljnju upotrebu prijelaznih mjera u pogledu ograničenog broja elektroničkih sustava koji se ne mogu u potpunosti provesti do roka 2020. Nakon toga će slijediti Provedbena odluka Komisije s odgovarajućim ažuriranjem programa rada. Sustavi za koje se u ovom trenutku smatra da će zahtijevati daljnji rad nakon 2020. jesu sljedeći:

-modernizacija sustava kontrole uvoza (ICS), novog kompjuteriziranog provoznog sustava i automatiziranog sustava izvoza zajedno s izvoznom sastavnicom sustava posebnih postupaka te

-uvođenje sustava centraliziranog carinjenja za uvoz, dokaza o statusu iz Unije i upravljanja jamstvima.