IZVJEŠĆE KOMISIJE EUROPSKOM PARLAMENTU I VIJEĆU Razvoj situacije na tržištu mlijeka i mliječnih proizvoda i funkcioniranje odredbi "mliječnog paketa" /* COM/2014/0354 final */





IZVJEŠĆE KOMISIJE EUROPSKOM PARLAMENTU I VIJEĆU Razvoj situacije na tržištu mlijeka i mliječnih proizvoda i funkcioniranje odredbi „mliječnog paketa” 1. Područje primjene Člankom 225. točkom (b) Uredbe (EU) br. 1308/2013[1] predviđeno je da Komisija do 30. lipnja 2014. predstavi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću o razvoju situacije na tržištu mlijeka i mliječnih proizvoda, a posebno o funkcioniranju članaka 148. do 151., članka 152. stavka 3. i članka 157. stavka 3., pri čemu se osobito ocjenjuju učinci na proizvođače mlijeka i proizvodnju mlijeka u regijama u nepovoljnom položaju u pogledu općeg cilja održavanja proizvodnje u tim regijama i obuhvaćaju mogući poticaji za poljoprivrednike da se uključe u sporazume o zajedničkoj proizvodnji, zajedno s odgovarajućim prijedlozima. U okviru konferencije „Sektor mlijeka i mliječnih proizvoda EU-a: razvoj nakon 2015.” održane 24. rujna 2013. u Bruxellesu govorilo se o novim izazovima s kojima će se suočiti sektor mlijeka te razmatralo jesu li potrebni i izvedivi dodatni instrumenti uzimajući u obzir ukidanje sustava kvota u 2015. U tijeku su rasprave u institucijama EU-a o rezultatima konferencije. Ovo izvješće sadrži dodatne elemente za raspravu i Komisija se zauzima za nastavak rasprave s Parlamentom, državama članicama i dionicima o najboljem načinu upravljanja tržištima kada se ukinu kvote, s ciljem davanja daljnjih prijedloga ako je to primjereno. 2. razvoj situacije na tržištu mlijeka i mliječnih proizvoda Tržište mlijeka u EU-u trenutačno je u prilično povoljnom stanju.[2] Prosječna cijena mlijeka u EU-u u siječnju 2014. iznosila je 40,03 c/kg, što je za 17 % više nego u siječnju 2013., i to je najviša zabilježena prosječna cijena mlijeka za siječanj (na osnovu statističkih podataka od 1977.). Taj uzlazni trend također je primijećen s obzirom na cijenu mliječnih proizvoda, iako su cijene maslaca pod određenim pritiskom od početka 2014. Dosad je velika globalna potražnja podržavala čvrste cijene. Međutim, ne bi trebalo isključiti korekciju cijena s obzirom na povećanje proizvodnje mlijeka zapaženo kod glavnih izvoznika. Srednjoročni izgledi za mlijeko i mliječne proizvode povoljni su na svjetskom i na domaćim tržištima. Svjetska je potražnja dinamična, posebno u gospodarstvima u usponu. Unatoč usporavanju gospodarskog rasta, mliječni proizvodi sve se češće uvrštavaju u prehranu ljudi zbog većeg udjela kućanstava srednjeg sloja. Povećanje proizvodnje kao rezultat ukidanja kvota može se očekivati posebno u onim državama članicama koje su trenutačno ograničene kvotama, poput Irske, Njemačke, Nizozemske, Danske, Austrije, Poljske i Francuske. Proizvodnja će ovisiti o brzini povećanja potrošnje u EU-u i u svijetu te o drugim čimbenicima kao što su ograničenja radi zaštite okoliša. Detaljnije informacije o razvoju situacije na tržištu nalaze se u radnom dokumentu službi Komisije koji je priložen ovom izvješću. 3. funkcioniranje odredbi "mliječnog paketa" Takozvani „mliječni paket”[3], objavljen u ožujku 2012., u potpunosti je na snazi od 3. listopada 2012. i primjenjuje se do 30. lipnja 2020. Provedbena uredba i Delegirana uredba[4] objavljene su u lipnju i rujnu 2012. Odredbe mliječnog paketa (uključene u Uredbu (EU) br. 1308/2013) i njihovo funkcioniranje opisani su u nastavku. Izvješće se temelji na odgovorima država članica na poseban upitnik[5] te na obavijestima predviđenima u provedbenim pravilima. 3.1. obvezni ugovori (članak 148.) Ugovorima se utvrđuju odgovornosti proizvođača u lancu mlijeka i mliječnih proizvoda, jača svijest o signalima tržišta, poboljšava prijenos cijena, prilagođava ponudu potražnji i izbjegavaju određene nepoštene poslovne prakse. Nakon ukidanja sustava kvota za mlijeko, ti su ugovori proizvođačima i prerađivačima koristan alat za planiranje opsega proizvodnje. Prema članku 148. države članice mogu uvesti obvezu sklapanja pisanih ugovora između poljoprivrednika i prerađivača i obvezati kupce mlijeka da poljoprivrednicima ponude minimalno trajanje ugovora. Ti bi ugovori trebali biti sklopljeni prije isporuke i sadržavati posebne elemente kao što su cijena, količina, trajanje, pojedinosti koje se odnose na plaćanje, prikupljanje i pravila za slučaj više sile. Stranke bi trebale slobodno pregovarati o svim tim elementima i poljoprivrednici bi trebali imati pravo odbiti ponudu minimalnog trajanja ugovora. Isporuke poljoprivrednika zadrugara njegovoj zadruzi izuzete su od te ugovorne obveze ako statut ili pravila zadruge sadrže odredbe koje imaju slične učinke kao i propisani ugovor. Do sada je 12 država članica uvelo obvezne ugovore, neke od njih čak i prije stupanja na snagu mliječnog paketa. Tablica 1. Obvezni ugovori Država članica || Nacionalno zakonodavstvo || Minimalno trajanje ugovora Latvija || rujan 2009. || – Francuska || travanj 2011. || 5 godina Italija || ožujak 2012. || 6 mjeseci Španjolska || listopad 2012. || 1 godina Litva || listopad 2012. || – Mađarska || prosinac 2012. || 6 mjeseci Slovačka || prosinac 2012. || – Hrvatska || lipanj 2013. || 6 mjeseci Cipar || lipanj 2013. || 6 mjeseci Portugal || lipanj 2013. || 6 mjeseci Bugarska || studeni 2013. || 6 mjeseci Rumunjska || 1. tromjesečje 2014. || 6 mjeseci Sedam država članica odredilo je da bi se ugovor koji kupac predlaže poljoprivredniku trebao sklapati na najmanje 6 mjeseci, dok se Španjolska odlučila za jednogodišnje, a Francuska za petogodišnje ugovore. Potaknuti odredbama mliječnog paketa, u Ujedinjenoj Kraljevini su se proizvođači i prerađivači dogovorili o dobrovoljnom kodeksu prakse kojim se predviđaju ugovori s uvjetima sličnima onima u mliječnom paketu i kojim se obuhvaća više od 85 % proizvodnje sirovog mlijeka. U Belgiji su također 98 % prerađivača i tri najvažnije organizacije poljoprivrednika potpisali kodeks dobre prakse. Taj kodeks posebno uključuje sporazume o kvaliteti, sporazume o otkaznom roku za poljoprivrednike i kupce, sporazume o održivosti i sporazume o ulozi organizacije proizvođača. U Njemačkoj se za isporuke dogovorene putem organizacija proizvođača obično koriste ogledni ugovori koji bi, uz kvalitetu, parametre cijene i trajanje, u budućnosti također obuhvaćali više pojedinosti o količini mlijeka. Ugovori su postali obvezni osobito u državama članicama gdje je zadružna struktura ugovornih odnosa između proizvođača i prerađivača u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda manje izražena. Grafikon 1. pruža pregled udjela proizvodnje kravljeg mlijeka po vrstama ugovornih aranžmana, razlikujući isporuke poljoprivrednika zadrugara prerađivačkim zadrugama i zadrugama za otkup od isporuka poljoprivrednika privatnim prerađivačima i na temelju drugih sporazuma. To se prvenstveno odnosi na isporuke privatnim otkupljivačima ili trgovačkim društvima. Oko 64 % svih isporuka kravljeg mlijeka čine isporuke poljoprivrednika zadrugara njihovim prerađivačkim zadrugama i zadrugama za otkup. Za Francusku nije bilo moguće napraviti razliku između isporuka prerađivačkim zadrugama i zadrugama za otkup. U Njemačkoj se isporuke privatnim prerađivačima uglavnom vrše posredovanjem organizacija proizvođača ili njihovih udruženja. Općenito, izvješća pokazuju da je udio pojedinih vrsta ugovornih aranžmana prilično stabilan tijekom posljednjih godina. Međutim, nekoliko država članica (Estonija, Italija, Latvija, Austrija i Slovačka) izvijestilo je o povećanju isporuke privatnim otkupljivačima, iako je njihov udio u apsolutnim vrijednostima prilično ograničen. Grafikon 1. Ugovorni odnosi 3.2. organizacije proizvođača (članak 152. stavak 3.) Države članice obvezne su službeno priznati organizacije proizvođača koje osnivaju proizvođači u sektoru mlijeka na inicijativu proizvođača i koje teže postizanju posebnog cilja koji može uključivati (i.) osiguravanje planiranja proizvodnje i njezina prilagođavanja potražnji, osobito u pogledu kvalitete i kvantitete; (ii.) koncentriranje ponude i plasiranje na tržište proizvoda vlastitih članova; (iii.) optimiziranje troškova proizvodnje i stabiliziranje proizvođačkih cijena. Države članice mogu odrediti uvjete minimalnog broja članova i/ili minimalne količine utrživih proizvoda koje organizacije proizvođača moraju ispuniti kako bi bile priznate (vidi tablicu 3. u prilogu ovom izvješću). Sve priznate organizacije proizvođača usmjerene su na kravlje mlijeko, osim jedne u Španjolskoj koja je usmjerena samo na ovčje mlijeko. Velik broj od ukupno 228 organizacija proizvođača u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda EU-a, naročito u Njemačkoj i Italiji, već je postojalo prije stupanja na snagu mliječnog paketa. Ipak, broj priznatih organizacija povećao se u 2013. (BE +1; CZ +8; DE +18; ES +3, FR +27). U Njemačkoj je jedno udruženje organizacija proizvođača priznato u 2013., što znači da ih ima ukupno dva. U nekoliko država članica nacionalni zakoni za priznavanje organizacija proizvođača tek su nedavno stupili na snagu. Prilično velike razlike u minimalnim zahtjevima ukazuju na teškoće pronalaženja ravnoteže između nastojanja stvaranja velikih organizacija proizvođača koje mogu povećati pregovaračku moć proizvođača i poticanja stvaranja organizacija proizvođača određivanjem realnih pragova. Ipak, treba imati na umu da se u idućoj fazi nekoliko organizacija proizvođača može pridružiti udruženju organizacija proizvođača koje ima jednake mogućnosti za kolektivno pregovaranje kao organizacija proizvođača, ali većih razmjera. Sugerira se da relativno povoljan razvoj tržišta posljednjih godina (vidi točku 2.) vjerojatno ne bi bio potaknuo poljoprivrednike da se uključe u organizacije proizvođača. U svojem izvješću „Analiza budućeg razvoja u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda”[6] stručnjaci su između ostalog predložili jačanje uloge organizacija proizvođača, posebno vodeći računa o tome da su odgovarajuće veličine kako bi imale dovoljnu pregovaračku moć. Mogućnost proširenja određenih pravila priznatih organizacija proizvođača i njihovih udruženja (i sektorskih organizacija) na nečlanove te obveze doprinosa nečlanova u okviru reforme ZPP-a[7] sada se primjenjuju i na organizacije u sektoru mlijeka te se očekuje da će se kvalificirati kao poticaj za stvaranje predstavničke organizacije. Ostali poticaji za poljoprivrednike da se pridruže organizacijama proizvođača navedeni su u točki 3.8. 3.3. kolektivni pregovori (članak 149.) Kako bi se ojačala pregovaračka moć proizvođača mlijeka, poljoprivrednici se mogu udružiti u organizacije proizvođača koje mogu voditi kolektivne pregovore o ugovornim odredbama uključujući cijenu sirovog mlijeka. Količina mlijeka o kojoj organizacije proizvođača mogu pregovarati određena je jasno utvrđenim graničnim vrijednostima (tj. 3,5 % proizvodnje EU-a, 33 % nacionalne proizvodnje države članice). Isporuke poljoprivrednika zadrugara njihovim prerađivačkim zadrugama ne mogu biti predmet zajedničkih pregovora u okviru mliječnog paketa, dok zadruge za otkup mogu osnivati organizacije proizvođača za kolektivne pregovore s prerađivačima. Četiri države članice prijavile su u 2013. isporuke sirovog mlijeka prema ugovorima koji su zajednički dogovoreni u kontekstu ove odredbe. Tablica 2. Stvarne isporuke kravljeg mlijeka u 2013. u okviru zajednički dogovorenih ugovora Država članica || Količine sirovog kravljeg mlijeka x 1 000 tona || Približan udio isporuka Češka || 445 || 18 % Njemačka || 11 158 || 33 % Španjolska || 255 || 4 % Francuska || 2689 || 11 % U Njemačkoj, dva udruženja organizacija proizvođača zajedno sa 143 organizacije proizvođača obuhvaćaju gotovo sve isporuke mlijeka prerađivačima koji nisu zadruge. U Francuskoj se o gotovo 90 % godišnje utržive količine mlijeka priznatih organizacija proizvođača pregovaralo kolektivno, dok su se u Španjolskoj kolektivni pregovori proveli za oko 16 % utržive količine mlijeka priznatih organizacija proizvođača. Španjolska je usto izvijestila o isporuci 68 000 tona ovčjeg mlijeka u 2013. u usporedbi s proizvodnjom od 571 000 tona. Budući da isporuke poljoprivrednika zadrugara njihovim prerađivačkim zadrugama ne mogu biti predmet zajedničkih pregovora u okviru mliječnog paketa, još uvijek postoji određeni potencijal za kolektivne pregovore, osim u Njemačkoj i državama članicama s visokim udjelom prerađivačkih zadruga. 3.4. reguliranje ponude sireva s oznakom ZOI/ZOZP (članak 150.) S obzirom na važnost sireva sa zaštićenom oznakom izvornosti (ZOI) ili zaštićenom oznakom zemljopisnog podrijetla (ZOZP), pogotovo u osjetljivim ruralnim regijama, te kako bi se zajamčila dodana vrijednost i kvaliteta, države članice smiju primjenjivati pravila koja reguliraju ponudu sireva s oznakom ZOI/ZOZP na zahtjev proizvođačke organizacije, sektorske organizacije ili skupine nadležne za ZOI/ZOZP. Dosad su dvije države članice usvojile pravila o reguliranju ponude sireva. Francuska je donijela mjere koje se odnose na sir comté i koje se primjenjuju od 1. travnja 2012. te za sir beaufort od 27. veljače 2014., a Italija je donijela pravila za asiago koja se primjenjuju od 12. veljače 2014. U obje države članice trenutačno se ispituju ili razrađuju dodatni zahtjevi. 3.5. sektorske organizacije (članak 157. stavak 3.) Posebna pravila za sektorske organizacije u sektoru mlijeka omogućuju sudionicima u opskrbnom lancu mlijeka da sudjeluju u dijalogu i da obavljaju niz aktivnosti koje pod određenim uvjetima mogu biti djelomično izuzete od pravila tržišnog natjecanja (članak 210.). Te se zajedničke aktivnosti, među ostalim, odnose na poboljšanje znanja i transparentnosti proizvodnje i tržišta, promidžbu, istraživanje, inovacije i poboljšanje kvalitete. Sektorske organizacije trebale bi se sastojati od predstavnika proizvođača sirovog mlijeka i od barem jednog ili više sljedećih stupnjeva opskrbnog lanca: prerade ili trgovine (uključujući distribuciju). Sektorske organizacije za sektor mlijeka i mliječnih proizvoda priznate su u Španjolskoj (jedna za kravlje, ovčje i kozje mlijeko), Francuskoj (jedna za kravlje mlijeko, jedna za kozje mlijeko i dvije za ovčje mlijeko), Mađarskoj (za kravlje mlijeko) i Portugalu. Organizacije uglavnom djeluju na nacionalnoj razini, osim dviju sektorskih organizacija za ovčje mlijeko u Francuskoj koje djeluju na regionalnoj razini. Sve one uključuju proizvodnju i preradu, dok je maloprodaja uključena samo u sektorskoj organizaciji u Mađarskoj. Praksa jedne francuske sektorske organizacije u pogledu širenja određenih podataka o tržištu i gospodarskih pokazatelja priznata je u smislu članka 177.a Uredbe (EU) br. 1234/2007[8]. 3.6. obvezne izjave o isporukama mlijeka (članak 151.) U svrhu pomnog praćenja razvoja tržišta nakon isteka sustava kvota za mlijeko i radi transparentnosti, ovom se odredbom osiguravaju pravovremene informacije o isporučenim količinama mlijeka. Navedeno se primjenjuje od 1. travnja 2015. Provedbena pravila su u pripremi. 3.7. učinci mliječnog paketa na proizvođače mlijeka i proizvodnju mlijeka u regijama u nepovoljnom položaju Budući da ne postoji jedinstvena definicija „regije u nepovoljnom položaju” u odnosu na proizvodnju mlijeka, od država članica tražilo se da navedu koje kriterije koriste u tom kontekstu. Države članice uglavnom takvima smatraju planinska područja, ali i zapostavljena područja s posebnim ograničenjima, područja kojima prijeti iseljavanje, područja s težim uvjetima općenito i najudaljenije regije (npr. Azore). Neke države članice primjenjuju različite stupnjeve ograničenja i/ili dodaju posebne kriterije kao što su udaljenost, otočni položaj, fragmentirana struktura, tlo, klimatski uvjeti, mala količina mlijeka, visoki troškovi proizvodnje itd. i koji su uglavnom povezani s njihovim nacionalnim programima ruralnog razvoja. Neke države članice izvješćuju da nemaju dostupnih podataka o tom pitanju (Bugarska, Litva, Luksemburg, Mađarska, Malta, Slovačka). Na temelju tih prilično različitih definicija „područja u nepovoljnom položaju” zabilježeni su sljedeći podaci i razvoj: Grafikon 2. Proizvodnja mlijeka u područjima u nepovoljnom položaju Opći pad broja proizvođača mlijeka u svim državama članicama tijekom posljednjih nekoliko godina može se primijetiti i u regijama u nepovoljnom položaju, iako je u Poljskoj prema izvješćima to smanjenje veće nego u regijama koje nisu u nepovoljnom položaju. S druge strane, u Francuskoj, Austriji i Sloveniji smanjenje u planinskim područjima manje je izraženo nego u drugim regijama, dok Španjolska izvješćuje o sporijem smanjenju broja proizvođača mlijeka od 2006., kada su uvedena izravna plaćanja u sektoru mlijeka. Količina proizvodnje mlijeka u regijama u nepovoljnom položaju opada u Estoniji, Grčkoj i Poljskoj, a raste u Njemačkoj, Irskoj, Latviji i Austriji. U Španjolskoj je zabilježeno znatno povećanje proizvodnje, posebno u manje naseljenim regijama (koje predstavljaju gotovo 40 % nacionalnih isporuka mlijeka). Ugovorni aranžmani u regijama u nepovoljnom položaju prema raspoloživim podacima više su ili manje slični onima koji su navedeni u točki 3.1., no uz veći udio isporuka prerađivačkim zadrugama u Belgiji, Irskoj, Italiji, Poljskoj, Švedskoj i Francuskoj. Informacije o aktivnostima organizacija proizvođača u regijama u nepovoljnom položaju rijetke su; samo je Francuska izvijestila da 14 od 36 organizacija proizvođača radi djelomično i u tim regijama, iako u njima nije primljena nijedna prijava za kolektivne pregovore u skladu s člankom 149. Države članice nisu izvijestile o znatnom utjecaju mliječnog paketa na sektor mlijeka u regijama u nepovoljnom položaju, osobito zato što su odredbe provedene tek nedavno i razdoblje stvarne primjene bilo je prekratko. Nadalje, većina država članica nije bila u mogućnosti pružiti detaljne podatke o tom pitanju. Pregled stanja pokazuje da su situacija i razvoj događaja u sektoru mlijeka u regijama u nepovoljnom položaju u državama članicama i među njima prilično heterogeni i zahtijevali bi ciljan pristup. Slični zaključci mogu se naći u rezoluciji Europskog parlamenta od 11. prosinca 2013. o održavanju proizvodnje mlijeka u planinskim predjelima, regijama u nepovoljnom položaju i najudaljenijim regijama nakon ukidanja mliječnih kvota[9]. Postojeće i nove mjere u okviru reforme ZPP-a osiguravaju takav pristup. U okviru svojih programa ruralnog razvoja[10] države članice mogu se strateškim pristupom usmjeriti na posebne potrebe sektora mlijeka i mliječnih proizvoda osmišljavanjem prilagođenih tematskih potprograma usmjerenih npr. na restrukturiranje proizvodnje mlijeka ako taj sektor ima poseban utjecaj na razvoj ruralnih područja ili u planinskim područjima. Nadalje, potporama za područja suočena s prirodnim i drugim posebnim ograničenjima predviđena su plaćanja kojima se nadoknađuju izgubljen prihod i dodatni troškovi u onim područjima u kojima se poljoprivredna proizvodnja suočava s prirodnim ograničenjima. To se, naravno, također odnosi na proizvođače mlijeka ukoliko su smješteni na području na kojem postoje takva ograničenja. Ta su plaćanja posebno važna kako bi se spriječilo napuštanje poljoprivrednog zemljišta. Osim toga, nova Uredba o ruralnom razvoju također sadrži povećanu gornju granicu za plaćanja za područja s prirodnim ili drugim posebnim ograničenjima – od 250 do 450 EUR/ha za planinska područja i od 150 do 250 EUR/ha za druga područja. U okviru izravnih plaćanja[11], na primjer, države članice mogu odlučiti pružiti dobrovoljno vezane potpore za proizvođače mlijeka do određene granice njihove nacionalne omotnice i u mjeri u kojoj je to potrebno za stvaranje poticaja za održavanje trenutačne razine proizvodnje. Ta će se potpora usmjeriti na sektore ili područja gdje se posebni načini uzgoja ili posebni poljoprivredni sektori koji su osobito važni zbog gospodarskih, socijalnih ili ekoloških razloga suočavaju s određenim poteškoćama. Nadalje, država članica može odlučiti odobriti plaćanje za područja s prirodnim ograničenjima, do 5 % iznosa nacionalne omotnice. Osim toga, za najudaljenije regije EU-a osmišljene su odredbe u okviru programa POSEI[12] („Programme d'Options Spécifiques à l'Éloignement et l'Insularité”) kojima se uzimaju u obzir njihova zemljopisna i gospodarska ograničenja kao što su udaljenost, izoliranost, mala površina, nepovoljna topografija i klima, gospodarska ovisnost o malom broju proizvoda. Valja spomenuti da je između 2010. i 2013. 14 država članica uvelo posebne potpore u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda na temelju članka 68. stavka 1. točke (b) Uredbe (EZ) br. 73/2009 s ukupnim dodijeljenim iznosom od oko jedne milijarde eura. 3.8. mogući poticaji za poljoprivrednike da se uključe u sporazume o zajedničkoj proizvodnji U odgovoru na upitnik (vidjeti točku 3.) nekoliko država članica predlaže financijsku potporu posebno za organizacije proizvođača (neke države kao primjer navode sektor voća i povrća) kao odgovarajući poticaj za poljoprivrednike da se uključe u sporazume o zajedničkoj proizvodnji. Ostali prijedlozi odnose se na povećanje sposobnosti organizacija proizvođača da razviju druge funkcije osim kolektivnih pregovora o isporuci sirovog mlijeka, npr. veću uključenost u reguliranje tržišta, zajedničke pregovore s dobavljačima stočne hrane ili hrane za tov goveda. Predložene su i informativne kampanje za jačanje svijesti o koristima članstva u organizaciji proizvođača i predstavljanje uspješnih primjera. Druga skupina država članica nije smatrala potrebnima takve poticaje pozivajući se na dobro razvijene zadružne strukture svojeg sektora mlijeka. U tom kontekstu reformirana politika ruralnog razvoja pruža poglavito sljedeće mogućnosti: Podrška za osnivanje proizvođačkih skupina proširena je na organizacije proizvođača u razdoblju od 2014. do 2020. · Nova mjera o suradnji (koja je potencijalno otvorena za skupine proizvođača, zadruge i sektorske organizacije) predviđa mogućnosti potpore npr. razvoju novih proizvoda i praksi, kratkih lanaca opskrbe i lokalnih tržišta kao i suradnji malih gospodarskih subjekata pri organizaciji zajedničkih radnih procesa i dijeljenju kapaciteta. U kombinaciji s potporom u okviru investicijskih mjera zajednička ulaganja mogu imati koristi od veće stope potpora (mogućnost povećanja za 20 postotnih bodova). · Skupine poljoprivrednika mogu osim toga imati koristi od niza mjera ruralnog razvoja kao što su potpore za ulaganja, sudjelovanje u programima kvalitete te informativne i promotivne aktivnosti, poljoprivredne, ekološke i klimatske mjere itd. 4. Završne napomene Situacija na tržištu mlijeka EU-a trenutno je povoljna i srednjoročni izgledi su dobri, iako s vjerojatno više primjera iznimne nestabilnosti cijena. Odredbe mliječnog paketa prenesene su u nacionalno zakonodavstvo. Dvanaest država članica uvelo je obvezne ugovore između poljoprivrednika i prerađivača. U dvije druge države članice, potaknuti mliječnim paketom, dogovoreni su kodeksi dobre prakse između poljoprivrednika i organizacija prerađivača. Gotovo sve države članice usvojile su nacionalne kriterije za priznavanje organizacija proizvođača, iako su neke to učinile tek nedavno. U šest država članica do kraja 2013. ukupno je priznato 228 organizacija proizvođača, od kojih su neke postojale prije stupanja na snagu mliječnog paketa. Stvaranje (novih) organizacija proizvođača zahtijeva vrijeme i, naravno, snažan angažman samih poljoprivrednika. Povoljan razvoj tržišta i izgledi u zadnje vrijeme možda ne potiču poljoprivrednike da se uključe u organizacije proizvođača. U tom smislu u okviru reformirane politike ruralnog razvoja predviđeni su potencijalni poticaji za poljoprivrednike da se pridruže sporazumima o zajedničkoj proizvodnji (potpora za osnivanje organizacija proizvođača, nove mjere o suradnji i prihvatljivosti skupina poljoprivrednika za niz mjera za ruralni razvoj). Nadalje, mogućnosti za proširenje određenih pravila organizacija proizvođača i obvezni doprinosi za nečlanove mogli bi potaknuti stvaranje velikih organizacija proizvođača. Kolektivne pregovore u okviru mliječnog paketa vodile su priznate organizacije proizvođača u četiri države članice. Ti su pregovori doveli do stvarnih isporuka u 2013. koje su varirale između 4 i 33 % ukupnih isporuka u pojedinim državama članicama. Uređivanje ponude sireva s oznakom ZOI/ZOZP dosad su uvele dvije države članice za tri sira. Najavljene su daljnje inicijative. Prethodno navedene mogućnosti proširenja pravila i financijskih doprinosa također se primjenjuju na sektorske organizacije i mogu biti poticaj za njihovo osnivanje. Do sada su priznate sektorske organizacije u četiri države članice. Još je prerano da bi se mogli pokazati znatni učinci mliječnog paketa na sektor mlijeka u regijama u nepovoljnom položaju. Sudeći prema raspoloživim podacima i na temelju različitih kriterija koje države članice koriste za utvrđivanje „regija u nepovoljnom položaju”, trendovi proizvodnje mlijeka u tim regijama znatno se razlikuju među državama članicama i među regijama u istoj državi članici. Ipak, izviješteno je da je u nekim državama članicama udio isporuke prerađivačkim zadrugama u regijama u nepovoljnom položaju viši nego u drugim regijama. Nije bilo moguće dobiti konkretne podatke o aktivnostima organizacija proizvođača u regijama u nepovoljnom položaju. Na konferenciji pod nazivom „Sektor mlijeka EU-a: razvoj nakon 2015.” održanoj u Bruxellesu 24. rujna 2013. pokrenuta je ideja o promatračkoj skupini za europsko tržište mlijeka, koju trenutačno provode službe Komisije. Promatračka skupina instrument je unutar Europske komisije odgovoran za širenje podataka o tržištu i kratkoročne analize tržišta mlijeka i mliječnih proizvoda, uz sudjelovanje proizvođača, prerađivača i trgovine na malo kao i neovisnih stručnjaka, s ambicijom rješavanja sve veće potrebe za transparentnošću s pomoću detaljnijih i pravodobnih informacija. Doprinos dionika je njihova stručnost i poznavanje tržišta, čime se dodaje kvalitativni vidik kvantitativnom pristupu prikupljanja podataka i analize tržišta. Krajnji je cilj pružiti kvantitativne i kvalitativne instrumente za gospodarske subjekte kako bi se poboljšao njihov uvid u stanje na tržištu i kako bi im se pomoglo donositi poslovne odluke. Promatračka skupina također će moći dostaviti rana upozorenja službama Komisije kada to bude zahtijevalo stanje na tržištu. U okviru novog ZPP-a za razdoblje od 2014. do 2020. za sektor mlijeka i mliječnih proizvoda postoji sigurnosna mreža (interventni otkup maslaca i obranog mlijeka u prahu, potpore za privatno skladištenje maslaca, obranog mlijeka u prahu i sireva s oznakom ZOI/ZOZP) kao i regulatorni okvir za reakciju Komisije u iznimnim okolnostima (npr. produljenje razdoblja interventnog otkupa, potpore za privatno skladištenje drugih mliječnih proizvoda, izvozne subvencije, odobravanje privremenog odstupanja od pravila tržišnog natjecanja za sporazume i odluke priznatih organizacija da donesu određene mjere, iznimna protuciklična plaćanja). Osim toga, proizvođači mlijeka imaju koristi od izravnih plaćanja i programa ruralnog razvoja, u okviru kojih države članice imaju znatan manevarski prostor za ciljane mjere usmjerene posebno na sektor mlijeka. Trenutačni izgledi za svjetska tržišta mlijeka i mliječnih proizvoda i dalje su uglavnom pozitivni. Međutim, još uvijek postoje sumnje u sposobnost regulatornog okvira EU-a za rješavanje slučajeva velike tržišne nestabilnosti ili kriznih situacija nakon isteka kvotnog režima, posebno u smislu osiguravanja uravnoteženog razvoja proizvodnje mlijeka diljem Europske unije te izbjegavanja iznimne koncentracije u najproduktivnijim područjima. Osnivanje promatračke skupine za tržište mlijeka pomoći će Komisiji da prati tržišna kretanja i da proaktivno koristi „sigurnosnu mrežu”. Predstavljeni su razni prijedlozi za poduzimanje daljnjih koraka i jačanje raspoloživih instrumenata. Posebno su predstavljene zamisli o tome kako opremiti EU sredstvima za očuvanje održive proizvodnje mlijeka i mliječnih proizvoda u kriznim situacijama, za bolje upravljanje štetnim posljedicama za proizvodnju mlijeka u regijama u nepovoljnom položaju i za osiguravanje instrumenata za suprotstavljanje naglom rastu proizvodnje koji bi mogao ozbiljno utjecati na dugoročnu stabilnost tržišta. Također su se pojavila pitanja o načinu na koji sudionici na tržištu mogu biti odgovorni za svoje odluke da iskoriste mogućnosti za razvoj i da pridonesu rješavanju krize. Komisija će nastaviti raspravu o rješavanju ovih pitanja. Osobito će razmotriti potrebe i mogućnosti za dodatne instrumente za bolje predviđanje kriznih situacija te bolje svladavanje kriznih situacija i nepredvidivosti tržišta. Usto, potrebna je daljnja analiza kako bi se pronašli učinkovitiji načini potpore sektoru mlijeka s ciljem doprinosa većoj konkurentnosti i održivosti ponude mlijeka diljem EU-a nakon trideset godina mliječnih kvota. Rasprava o instrumentima koji su već na snazi i o potrebi za dodatnim instrumentima održat će se odmah, prije sljedećeg izvješća Komisije o funkcioniranju mliječnog paketa i o razvoju situacije na tržištu koje je predviđeno za 2018. [1] UREDBA (EU) br. 1308/2013 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA od 17. prosinca 2013. o uspostavljanju zajedničke organizacije tržišta poljoprivrednih proizvoda i stavljanju izvan snage uredbi Vijeća (EEZ) br. 922/72, (EEZ) br. 234/79, (EZ) br. 1037/2001 i (EZ) br. 1234/2007 (SL L 347, 20.12.2013., str. 671.) [2] na temelju podataka dostupnih do sredine ožujka 2014. [3] Uredba (EU) br. 261/2012; SL L 94, 30.3.2012., str. 38. [4] Provedbena uredba Komisije (EU) br. 511/2012; SL L 156, 16.6.2012., str. 39. i Delegirana uredba Komisije (EU) br. 880/2012; SL L 263, 28.9.2012., str. 8. [5] http://ec.europa.eu/agriculture/milk/milk-package/questionnaire-implementation-2013_en.pdf [6] Vanjska studija koju je pripremilo poduzeće Ernst & Young za Glavnu upravu za poljoprivredu i ruralni razvoj Europske komisije. Vidjeti: http://ec.europa.eu/agriculture/events/dairy-conference-2013_en.htm [7] Članci 164. i 165. Uredbe (EU) br. 1308/2013. [8] Sada članak 210. Uredbe (EU) br. 1308/2013 [9] http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P7-TA-2013-0577+0+DOC+XML+V0//EN&language=EN [10] Uredba (EU) br. 1305/2013; SL L 347, 20.12.2013., str. 487. [11] Uredba (EU) br. 1307/2013; SL L 347, 20.12.2013., str. 608. [12] Uredba (EU) br. 228/2013; SL L 78, 20.3.2013., str. 23. PRILOG Organizacije proizvođača: Minimalna mjerila koja su postavile države članice / priznanja Država članica || Nacionalno zakonodavstvo || Minimalan broj poljoprivrednika || Minimalna utrživa količina x 1 000 t * || Broj organizacija proizvođača priznatih do kraja 2013. Francuska || prije 2012. || 200 || ili 60 || 36 Portugal || prije 2012. || 12 || 20 || Španjolska || studeni 2011. || || 200 || 7 Finska || svibanj 2012. || 15 || 3 || Nizozemska || lipanj 2012. || 150 || 90 || Estonija || rujan 2012. || || 5 % || Austrija || listopad 2012. || 20 || ili 3 || Češka || listopad 2012. || 10 || || 8 Litva || listopad 2012. || 20 || 1 || Belgija || prosinac 2012. / kolovoz 2013. || 40/20 || || 2 Italija || prosinac 2012. || 5 || 3 || 32 Slovačka || prosinac 2012. || 5 || || Mađarska || prosinac 2012. || || 30 || Danska || početkom 2013. || 5 || 3 || Latvija || siječanj 2013. || 10 || 0,125 || Ujedinjena Kraljevina || travanj 2013. || 10 || 6 || Švedska || svibanj 2013. || 10 || 6 || Hrvatska || lipanj 2013. || 5 || 3 || Cipar || lipanj 2013. || 35 || 20 || Grčka || rujan 2013. || 5/20 || 0,5/5 || Njemačka || studeni 2013. || 5 || || 143 Poljska || studeni 2013. || 20 || 2 || Rumunjska || prvo tromjesečje 2014. || 5 || 0,035 || Slovenija || ožujak 2014. || 20 || 2000 || Luksemburg || ožujak 2014. || 10 || || * Kumulativno uz zahtjev u pogledu broja poljoprivrednika, osim ako je drugačije označeno Nekoliko država članica razlikovalo je zahtjeve za npr. ekološke poljoprivrednike, proizvođače ovčjeg ili kozjeg mlijeka i organizacije proizvođača na određenom zemljopisnom području.