1. Uvod

Predsjednik Juncker naglasio je u svojem govoru o stanju Unije 2016. potrebu za Europom koja štiti, osnažuje i brani. Preuzimanje veće odgovornosti za vlastitu sigurnost znači da Europljani moraju ulagati u razvoj ključnih obrambenih kapaciteta kako bi bili u stanju suzbijati vanjske prijetnje, reagirati na njih te se od njih zaštititi. Europska unija mora pokazati da može pružiti vojnu i civilnu sigurnost te reagirati na pozive na veću solidarnost u području sigurnosti i obrane. Europski parlament i Vijeće Europske unije također su nedavno istaknuli taj prioritet, a on se ističe i u Planu iz Bratislave.

Za jaču europsku obranu potrebni su zajednička kupnja, razvoj i zadržavanje čitavog spektra kopnenih, zračnih, svemirskih i pomorskih kapaciteta. U Globalnoj strategiji Europske unije za vanjsku i sigurnosnu politiku („Globalna strategija”) utvrđuje se niz prioritetnih područja u pogledu obrambenih kapaciteta, u koje Europa treba ulagati i u njima razvijati suradničke pristupe: obavještajni rad, nadzor i izviđanje, zrakoplovni sustavi na daljinsko upravljanje, satelitska komunikacija i samostalni pristup svemiru te stalno promatranje Zemlje; napredni vojni kapaciteti, uključujući strateške pospješitelje te kapacitete za osiguravanje kibersigurnosti i pomorske sigurnosti.

Na europsko obrambeno tržište negativno utječu rascjepkanost i nedostatna suradnja unutar industrije. Učinkovitije korištenje javnim sredstvima i jača industrijska baza mogli bi se postići jačanjem jedinstvenog obrambenog tržišta, smanjenjem udvostručivanja i povećanjem konkurentnosti obrambene industrije EU-a.

Potreba za ulaganjem u strateške kapacitete

Kako bi Europa mogla ispuniti te prioritete u pogledu kapaciteta, mora stvoriti uvjete za veću suradnju u području obrane da bi se izdacima za obranu postiglo što više na što učinkovitiji način. To bi se trebalo ostvariti uz snažnu, konkurentnu i inovativnu bazu obrambene industrije i u korist šireg gospodarstva: ulaganja u obrambeni sektor imaju znatan ekonomski multiplikacijski učinak u smislu osnivanja izdvojenih poduzeća i prijenosa tehnologije na druge sektore te otvaranja radnih mjesta.

U skladu s pozivom Vijeća ovaj Europski obrambeni akcijski plan doprinosi sposobnosti europske obrambene industrijske baze da ispuni postojeće i buduće potrebe Europe u području sigurnosti te u tom smislu povećava stratešku autonomiju Unije, jačajući njezinu sposobnost djelovanja s partnerima. Ovaj Akcijski plan usko je povezan s Planom provedbe Globalne strategije u pogledu sigurnosti i obrane, u kojem se određuje nova razina nastojanja za Uniju i utvrđuju mjeza njihova ostvarenja, kao i s provedbom zajedničke izjave EU-a i NATO-a koju su potpisali predsjednik Europskog vijeća, predsjednik Komisije i glavni tajnik NATO-a. Mjerama predloženima u ovom Europskom obrambenom akcijskom planu ojačat će se obrana u Europskoj uniji, što u konačnici znači da će se ojačati NATO.

Vijeće je pozdravilo Plan provedbe u pogledu sigurnosti i obrane te uočilo trenutačna prioritetna područja u koja Europa treba ulagati u odgovarajućem opsegu i u kojima treba razvijati suradničke pristupe. Pozvalo je Komisiju da podupre države članice pri provedbi utvrđenih prioriteta u pogledu kapaciteta. Putem mjera koje se razrađuju u ovom Akcijskom planu Komisija se zalaže za potporu cijelom ciklusu razvoja obrambenih kapaciteta – od istraživanja i razvoja do proizvodnje kapaciteta.

Obrambeni izazovi za Europu

Ukupno gledano, u vojnoj potrošnji Europa zauzima drugo mjesto u svijetu. Međutim, još uvijek zaostaje za SAD-om i trpi zbog neučinkovitosti potrošnje prouzročene udvostručivanjem te nedostatkom interoperabilnosti i tehnologije. Nadalje, proračuni za obranu u Europi posljednjih se godina smanjuju, dok drugi globalni akteri (Kina, Rusija i Saudijska Arabija) unapređuju svoje obrambene sektore više nego ikad prije. Bez održivog ulaganja u obranu europska industrija riskira nedostatak tehnoloških mogućnosti za izgradnju iduće generacije ključnih obrambenih kapaciteta. To će naposljetku utjecati na stratešku autonomiju Unije i njezinu sposobnost da djeluje kao čimbenik sigurnosti.

Sektor obrambene industrije nije samo od strateške važnosti za europsku sigurnost. S ukupnim prometom od 100 milijardi eura godišnje i 1,4 milijuna visokokvalificiranih radnika izravno ili neizravno zaposlenih u Europi taj sektor uvelike pridonosi i europskom gospodarstvu.

Obrambena industrija ovisi o tome da vlade pokreću programe za razvoj kapaciteta i općenitije o razini javne potrošnje i ulaganja u obranu. Vlade kao krajnji potrošači obrambene opreme određuju zahtjeve i djeluju kao javni naručitelji i regulatorna tijela te često podupiru izvoz. Osim toga, razvoj obrambenog sustava odvija se s dugoročnom perspektivom i podrazumijeva velike rizike, s obzirom na to da se operativne potrebe mogu promijeniti tijekom razvoja proizvoda. To znači da poduzeća iz sektora obrane neće ulagati u vojnu tehnologiju ako se tijela javne vlasti ne obvežu na to da će je kupiti.

Mnoge države članice u proteklom su desetljeću smanjile svoje proračune za obranu. Od 2005. do 2015. potrošnja na obranu u EU27 pala je za gotovo 11 %

na ukupni iznos od 200 milijardi eura. I udio rashoda za obranu u BDP-u

2015. smanjio se na 1,4 %, što je dosad najniža zabilježena razina. Konkretno, proračuni za obranu u EU-u u posljednjem su se desetljeću smanjivali za 2 milijarde eura godišnje.

Danas samo 4 od 28 država članica postiže cilj NATO-a u pogledu potrošnje od 2 % BDP-a, utvrđenog na sastanku na vrhu 2014. u Walesu, a to su: Estonija, Grčka, Poljska i Ujedinjena Kraljevina.

Za usporedbu, SAD je 2015. u obranu uložio barem dvostruko više nego sve držav članic EU-a zajedno. Kina je u posljednjem desetljeću povećala proračun za obranu za 150 %. Rusija je 2015. u obranu uložila 5,4 % BDP-a.

Unatoč naznakama preokreta takvog trenda u posljednje dvije godine, stalni nedostatak ulaganja utjecao je na europsku obrambenu industriju, od glavnih izvođača do dobavljača. Općenito nedostaje prilika u smislu novih velikih projekata u području obrambene industrije, uključujući nedostatak europskih programa suradnje.

Trend smanjenja proračuna za obranu pogoršao se zbog neučinkovitosti korištenja tim proračunima. Rascjepkanost europskih tržišta uzrokuje nepotrebno udvostručivanje kapaciteta, organizacija i rashoda. Većina rashoda za obranu troši se u okviru nacionalne nabave, a udio skupne nabave opreme 2014. je iznosio samo 22 % ukupne nabave opreme.

Još uvijek su previše ograničena dva sredstva za povećanje učinkovitosti i inovativnosti europske obrambene industrijske baze: tržišno natjecanje i povećanje suradnje u cijelom EU-u. Smanjenjem proračuna za obranu u cijeloj Europi suradnja se nije povećala, dogodilo se upravo suprotno. Danas ima manje programa suradnje nego prije 20 godina.

Dodana vrijednost Europske unije

Odluka o zadržavanju ulaganja u obranu i pokretanju programa za razvoj kapaciteta ostaje isključivo pravo i odgovornost država članica. Primjena instrumenata i politika EU-a u granicama Ugovora ne smije biti zamjena za niske razine ulaganja država članica u obranu. Međutim, Komisija je predana upotpunjavanju, jačanju i objedinjavanju suradničkih nastojanja država članica za razvoj obrambenih kapaciteta kojima se može reagirati na sigurnosne izazove te podržati europska obrambena industrija.