Donošenjem Europskog zakona o klimi uspostavljen je jasan obvezujući okvir za postizanje klimatske neutralnosti do 2050. u koji je u potpunosti ugrađen cilj smanjenja emisija stakleničkih plinova za najmanje 55 % do 2030. predstavljen u Planu za postizanje klimatskog cilja do 2030., a koji se oslanja na nacionalne energetske i klimatske planove (NECP-ovi) država članica.

·Većina je trendova, iako ne sva, stoga pozitivna, ali to ipak nije dovoljno da se pokrene potrebna preobrazba kako bi se postigli ciljevi energetske unije. Ubrzanje je potrebno ne samo kako bi se ostvario socijalno pravedan prelazak na klimatsku neutralnost do 2050. nego i kao osiguranje od raznih cjenovnih šokova s kojima se EU danas suočava.

·Energetsko siromaštvo pogađalo je do 31 milijun ljudi u EU-u 2019., uz postojane razlike među državama članicama i razinama dohotka. To naglašava važnost zaštite ranjivih skupina od trenutačnog porasta cijena i osiguravanja pravednog prelaska na klimatsku neutralnost.

·Cijene energije vrlo su se kolebale jer je gospodarstvo zabilježilo pad zbog krize uzrokovane bolešću COVID-19, a zatim se počelo oporavljati. Zbog jeftinijih goriva, smanjene potražnje i brzorastuće proizvodnje energije iz obnovljivih izvora veleprodajne cijene energije naglo su pale 2019. Negativne cijene električne energije postale su raširene 2020. Taj se silazni trend naglo promijenio: veleprodajne cijene električne energije povećale su se za 230 % na godišnjoj razini, što je umjerenije utjecalo na maloprodajne cijene do rujna 2021. (+11 % prosjeka EU-a). To je u velikoj mjeri potaknuto rastom cijena plina, koji je imao devet puta veći utjecaj na cijenu električne energije od zabilježenog povećanja cijene ugljika tijekom istog razdoblja.

·Do danas je devet država članica ukinulo ugljen kao izvor energije, 13 ih je preuzelo nacionalne obveze da će to učiniti do određenog datuma, četiri razmatraju moguće datume, a samo jedna još nije započela nacionalne rasprave o postupnom ukidanju.

Analiza 22 RRP-a koja je Komisija odobrila do 5. listopada 2021. pokazuje da predmetne države članice planiraju nadići zahtjev da najmanje 37 % svojih dodijeljenih sredstava u okviru RRF-a namijene klimatskoj tranziciji te da su se planovi u znatnoj mjeri temeljili na „vodećim inicijativama” koje je Komisija predložila u vezi sa zelenom tranzicijom, posebno vodećim inicijativama Energija (Power up), Obnova (Renovate) i Punjenje (Recharge and Refuel).

U strategiji za energiju iz obnovljivih izvora na moru koja je donesena 2020. utvrđuje se cilj da se do 2030. dobiva najmanje 60 GW iz energije vjetra na moru i 1 GW iz energije oceana kako bi se do 2050. postigao kapacitet od 300 GW iz energije vjetra na moru i 40 GW iz energije oceana bez negativnih učinaka na okoliš te omogućili različiti načini korištenja mora u okviru prostornog planiranja morskog područja. Predviđajući povećanje količine električne energije koja će se proizvoditi u svim europskim morskim bazenima, strategijom se utvrđuje novi pristup mrežnoj infrastrukturi. U provedbi strategije za energiju iz obnovljivih izvora na moru sve bolje se prepoznaju uska grla. Rad će sada biti usmjeren na širenje, osiguravanje da subjekti koji razvijaju energiju iz obnovljivih izvora dobiju prave tržišne poticaje za uvođenje vjetroelektrana te na podupiranje revolucionarnih inovacija u tom sektoru putem poziva na istraživanje u inovativnim područjima u okviru programa Obzor Europa.

Kako bi se ostvarila integracija energetskog sustava, prijedlogom izmjene Direktive o obnovljivim izvorima energije osigurava se jasna usmjerenost na elektrifikaciju koja se temelji na obnovljivim izvorima energije te se pomaže u rješavanju problema sektora koji se teško dekarboniziraju, među ostalim s pomoću vodika iz obnovljivih izvora. Njime se uvodi cilj potreban za smanjenje emisija stakleničkih plinova do 2030. S novim ciljem od 40 % energije iz obnovljivih izvora u konačnoj bruto potrošnji energije do 2030. Europska unija osigurava alate za potporu temeljitoj preobrazbi svojeg energetskog sustava. Prijedlogom se olakšava i integracija električnih vozila i baterija u energetski sustav te se podupire daljnje uvođenje i integracija sustava centraliziranog grijanja.

Čak i prije krize uzrokovane bolešću COVID-19 Unija je premašila svoj cilj u okviru UNFCCC-a da smanji emisije stakleničkih plinova za 20 % do 2020. Predviđanja država članica iz 2021. upućuju na to da će se neto emisije stakleničkih plinova do 2030. postojećim mjerama smanjiti za 34 %, a dodatnim mjerama za EU za 41 %, u usporedbi sa smanjenjem emisija stakleničkih plinova od najmanje 55 % utvrđenim u Europskom zakonu o klimi.

U izvješću o tržištu ugljika za 2021. stoji da je sustav EU-a za trgovanje emisijama (ETS EU-a) znatno pridonio postizanju cilja smanjenja emisija EU-a do 2020. Od uvođenja ETS-a EU-a 2005. emisije u sektorima proizvodnje električne energije i topline te energetski intenzivnim industrijskim sektorima smanjile su se za oko 43 %. Ukupni prihodi od dražbi ostvareni u okviru ETS-a EU-a u razdoblju od 2013. do 2020. premašili su 68 milijardi EUR, a velik dio (75 %) upotrijebljen je za klimatsku politiku. Kako bi se očuvao okolišni integritet i pouzdanost ETS-a EU-a, Komisija je predstavila prijedlog njegove revizije u skladu s povećanim ciljem smanjenja emisija za najmanje 55 % do 2030. u odnosu na 1990.

Stabilne i pouzdane dugoročne strategije ključne su za doprinos koordiniranom i troškovno učinkovitom napredovanju prema ostvarenju dugoročnog cilja utvrđenog Pariškim sporazumom. Do listopada 2021. 20 država članica dostavilo je Komisiji svoje dugoročne strategije. U njih 13 jasno je navedeno da se klimatska ili ugljična neutralnost nastoji postići do 2050. ili prije. Preostale države članice nastoje do 2050. u velikoj mjeri postići klimatsku neutralnost ili projiciraju smanjenje emisija u rasponu od 80 % do 95 % u odnosu na 1990. Međutim, s obzirom na to da podnesene nacionalne strategije još ne omogućuju zajedničko postizanje ciljeva energetske unije, države članice potiču se da razmotre njihovo ažuriranje, gdje je to moguće, povećavajući svoje ambicije.

Nadalje, brzo djelovanje u cilju rješavanja problema emisija metana, uglavnom iz poljoprivrede, energetike i sektora otpada, jasno je istaknuto u strategiji Komisije o metanu, a potvrdio ga je i IPCC u svojem najnovijem izvješću o klimatskim promjenama. Kako bi riješila problem emisija metana u energetskom sektoru, Komisija će još 2021. iznijeti prijedlog o smanjenju emisija metana.

Veća ambicioznost i ostvarivanje ciljeva dekarbonizacije odnose se i na postizanje postojećeg cilja za 2020. u pogledu obnovljivih izvora energije. Države članice moraju do 30. travnja 2022. dostaviti podatke o tome jesu li ostvareni ciljevi u pogledu energije iz obnovljivih izvora do 2020. Najnoviji dostupni podaci (2019., vidjeti sliku 2.) i postojeće vanjske analize pokazuju da su EU u cjelini i većina država članica pojedinačno na dobrom putu da ostvare ciljne vrijednosti, djelomično zahvaljujući smanjenju cijena ključnih tehnologija tijekom godina, kao što su energija vjetra i solarna energija. Međutim, čini se da u nekim državama članicama, posebno Francuskoj i Poljskoj, postoji rizik da neće ostvariti nacionalni obvezujući cilj a da ne iskoriste, primjerice, statističke prijenose s državama članicama koje imaju višak energije iz obnovljivih izvora u usporedbi sa svojim nacionalnim ciljem. Komisija je pomogla i nastavit će pomagati državama članicama u sklapanju takvih sporazuma.

Slika 2. Ukupni udio energije iz obnovljivih izvora (postotak konačne bruto potrošnje energije, 2019.) Izvor: Eurostat

Napreduje i rad na mehanizmu Unije za financiranje energije iz obnovljivih izvora kao dodatnoj opciji za potporu projektima u području energije iz obnovljivih izvora, čime se potiče veća uporaba obnovljivih izvora energije u EU-u.

Obveze država članica iz NECP-ova odgovaraju zajedničkom kapacitetu EU-a koji premašuje trenutačni cilj za 2030. u pogledu obnovljivih izvora energije (33,1–33,7 %, iznad trenutačnog cilja od najmanje 32 % energije iz obnovljivih izvora u konačnoj bruto potrošnji energije do 2030.). Ažurirane NECP-ove, u skladu s Uredbom o upravljanju, treba podnijeti do 30. lipnja 2023. (nacrti ažuriranih planova) i do 30. lipnja 2024. (konačni ažurirani planovi) te bi trebali odražavati viši cilj i ambicije za 2030., u skladu s predloženom revizijom Direktive o obnovljivim izvorima energije. Komisija će izdati smjernice o tim ažuriranjima u skladu s podnesenim zakonodavnim prijedlozima.

Ukupna ulaganja u obnovljive izvore energije u EU-u znatno su porasla, s 32,9 milijardi EUR u 2019. na 48,8 milijardi EUR u 2020. Međutim, to se ne odnosi jednako na sve tehnologije: godišnji dodatni kapacitet smanjio se s 8,4 na 7,1 GW za vjetroelektrane na kopnu, ali se povećao s 1,5 GW na 2,5 GW za odobalne vjetroelektrane te sa 16,3 GW na 18,6 GW za solarnu fotonaponsku energiju. Kako bi se dodatno poduprle inovacije i njihovo uvođenje u sektoru obnovljivih izvora energije, Komisija će 2022. raditi na strategiji EU-a za solarnu energiju. Rad će biti usmjeren na postojeće prepreke koje otežavaju uvođenje potrebnih kapaciteta za solarnu energiju do 2030. i do 2050. te na uvjete koji će omogućiti takvo uvođenje.

Komisija podupire upotrebu i uvođenje vodika iz obnovljivih izvora i olakšava osnivanje Europskog saveza za čisti vodik te podupire uvođenje vodika iz obnovljivih izvora i vodika s niskom razinom emisija ugljika putem Fonda za inovacije, osnivanja zajedničkog poduzeća za čisti vodik i uz pomoć država članica koje predvode proces važnih projekata od zajedničkog europskog interesa (IPCEI).

Glavni obnovljivi izvor energije i dalje je bioenergija, koja čini oko 60 % svih obnovljivih izvora. Postojeća Direktiva o energiji iz obnovljivih izvora uključuje kriterije održivosti za upotrebu bioenergije. Komisija je intenzivno surađivala s državama članicama na dovršetku provedbenih akata kojima se utvrđuju operativne smjernice za države članice o kriterijima održivosti šuma. Osim toga, u kontekstu prognoze povećanja obnovljivih izvora energije Komisija je donijela niz mjera usmjerenih na uklanjanje postojećih nedostataka, veći naglasak na održivoj sječi i osiguravanje najveće gospodarske i okolišne dodane vrijednosti drvne biomase.

3.2.Povećanje energetske učinkovitosti

Kao i u pogledu udjela obnovljivih izvora energije, Komisija će sljedeće godine procijeniti jesu li ostvareni ciljevi povećanja energetske učinkovitosti do 2020. Potrošnja primarne energije smanjila se 2019. drugu godinu zaredom. Bila je za 1,8 % niža nego 2018., iako je i dalje 1,8 % iznad linearne putanje za postizanje cilja povećanja energetske učinkovitosti do 2020. Potrošnja konačne energije smanjila se 2019. prvi put u šest godina, ali s obzirom na akumuliranu razliku, godišnji pad od 0,6 % u 2019. nije bio dovoljan za ostvarivanje cilja: stvarna potrošnja bila je 2,3 % iznad linearne putanje prema cilju za 2020.

EU je smanjio intenzitet primarne energije za više od 3 % u odnosu na prethodnu godinu. S obzirom na to da je zima 2019. bila toplija nego 2018., pokretač smanjenja potrošnje energije bili su vremenski uvjeti, ali i prelazak na obnovljive izvore energije. Godišnje poboljšanje konačnog energetskog intenziteta iznosilo je 2 %. Posljedice krize uzrokovane bolešću COVID-19 dovele su do znatnog pada potrošnje energije 2020., a rane procjene EEA-e upućuju na to da se potrošnja dovoljno smanjila da bi se ostvarili ciljevi potrošnje primarne energije i konačne potrošnje energije.

Kad je riječ o napretku prema ostvarenju trenutačnih ciljeva za 2030., potrošnja primarne energije u EU-u 2019. bila je 19,7 %, a konačna potrošnja energije 16,3 % viša od ciljanih razina za 2030. Tempo smanjenja 2019. prema ciljevima za 2030. bio je zadovoljavajući samo za potrošnju primarne energije. Potrebno je učiniti mnogo više za ostvarenje postojećeg cilja smanjenja krajnje potrošnje energije i većih ambicija utvrđenih u predloženoj reviziji Direktive o energetskoj učinkovitosti. To će zahtijevati ažuriranje i pravilnu provedbu NECP-ova s planiranim novim mjerama kako bi se premostio jaz između postojećih NECP-ova i zajedničke ambicije. Komisija može izdati smjernice o tim ažuriranjima.

Zgrade predstavljaju jedno od područja u kojem su takve mjere potrebnije i imaju veći potencijal. Na njih otpada oko 40 % ukupne potrošnje energije u EU-u i 36 % emisija stakleničkih plinova povezanih s energijom. Trenutačno se oko 75 % fonda zgrada smatra energetski neučinkovitim pa su stoga potrebne djelotvorne mjere, uključujući reviziju relevantnog regulatornog okvira, posebno reviziju Direktive o energetskoj učinkovitosti i reviziju sustava EU-a za trgovanje emisijama predloženu u srpnju te predstojeći prijedlog revizije Direktive o energetskim svojstvima zgrada.

Prioritet energetski učinkovite obnove javnih i privatnih zgrada isto se tako pozitivno odražava u ulaganjima planiranima u okviru 22 RRP-a koja je odobrila Komisija. Prema analizama Komisije, to predstavlja 23 % ukupnih rashoda za postizanje klimatskih ciljeva u tim planovima. Osim toga, sve države članice moraju uspostaviti dugoročne strategije obnove kako bi do 2050. podržale obnovu svojeg nacionalnog fonda zgrada u energetski visokoučinkovit i dekarboniziran fond zgrada. Komisija će ocijeniti sve dugoročne strategije obnove do kraja 2021.

Oznake energetske učinkovitosti EU-a bile su pokretač kojim se potrošačima pomaže pri odabiru energetski učinkovitijih proizvoda, a proizvođače potiče na uvođenje inovacija primjenom energetski učinkovitijih tehnologija. Od ožujka 2021. u sustavu ocjena energetske učinkovitosti upotrebljavaju se samo ocjene od A do G umjesto prethodnih ocjena od A+++ do D. Od 1. ožujka 2021. za četiri skupine proizvoda zahtijevalo se uvođenje oznaka prema novoj ljestvici, a od 1. rujna 2021. primjenjuju se nove oznake za žarulje i svjetiljke.