Loši zdravstveni i sigurnosni standardi te loši radni uvjeti pokretači su ribolova NNN, a isto su tako i neke od njegovih posljedica. S jedne strane, subjekti se mogu odlučiti upustiti u ribolov NNN zbog nižih troškova ograničenih zdravstvenih i sigurnosnih provjera i ostalih kontrola radnih uvjeta. S druge strane, radnici na plovilima koja obavljaju ribolov NNN osjetljivi su na iskorištavanje jer se ni na koji način ne mogu osigurati dostojni radni uvjeti na plovilu koje sudjeluje u nezakonitim aktivnostima. Očekuje se da će se poboljšanjem socijalnih uvjeta ribara smanjiti rizik od zlouporabe i povećati trošak sudjelovanja u ribolovu NNN te će on stoga postati manje privlačna mogućnost. Potpuna provedba Konvencija ILO-a u cijelom svijetu imala bi stoga pozitivan učinak na radne uvjete ribara i na učestalost ribolova NNN. Uključivanjem Sporazuma socijalnih partnera o Konvenciji ILO-a o radu u ribolovu u zakonodavstvo EU-a, Europska unija moći će lakše promicati njezinu provedbu u partnerskim zemljama u cijelom svijetu.

U tijeku je ex post evaluacija pravne stečevine EU-a u području sigurnosti i zdravlja na radu i još nije definiran niz ključnih pitanja za reviziju zakonodavstva EU-a, i to u pogledu nove strukture i točnog sadržaja odredbi budućeg regulatornog okvira EU-a za sigurnost i zdravlje na radu. Tijekom preliminarnih aktivnosti dionici su istaknuli da je potrebno uskladiti postojeće odredbe o sigurnosti i zdravlju na radu za sektor pomorstva i ribarstva s nedavno donesenim Konvencijama ILO-a, kao što je Konvencija o radu u ribolovu iz 2007. Jasno je da se Sporazumom nadopunjuje postojeća pravna stečevina EU-a u području sigurnosti i zdravlja na radu i usklađuje s Konvencijom. Tijekom buduće revizije okvira EU-a za sigurnost i zdravlje na radu taj će se Sporazum morati uzeti u obzir.

Ova inicijativa uklapa se u prioritet Komisije za uspostavu pravednijeg i bolje povezanog jedinstvenog tržišta, posebno njegove socijalne dimenzije. Ona je u skladu s nastojanjima Komisije da uspostavi pravedno i istinski paneuropsko tržište rada na kojem se radnicima osiguravaju dostojna zaštita i održiva radna mjesta. To uključuje sigurnost na radu i zaštitu zdravlja, radno vrijeme, socijalnu zaštitu i prava povezana s ugovorom o radu.

Člankom 155. stavkom 1. UFEU-a predviđeno je da socijalni partneri na razini EU-a mogu sklapati ugovore, uključujući sporazume, ako to žele. UFEU-om se od njih ne zahtijeva da se prije toga savjetuju s drugim strankama. S obzirom na transparentnost postupka i ulogu koja je povjerena socijalnim partnerima člankom 155. UFEU-a, nije provedeno dodatno javno savjetovanje.

3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENE UČINAKA

Unatoč Odluci Vijeća kojom se državama članicama EU-a dopušta ratifikacija Konvencije ILO-a C188, postupak ratifikacije bio je vrlo spor. Ratifikacijom u samo nekim državama članicama EU-a ne bi se osigurala slična razina dostojnih životnih i radnih uvjeta u EU-u za ribare i jednaki uvjeti u pogledu tržišnog natjecanja među državama članicama EU-a. Time bi se uzrokovali različiti standardi, posebno u pogledu pitanja koja još nisu uključena u zakonodavstvo EU-a, kao što su uvjerenja o zdravstvenoj sposobnosti za rad u ribarstvu, pravo na repatrijaciju i medicinska skrb na kopnu. I dalje bi postojali različiti radni uvjeti za ribare u EU-u. Nadalje, to bi dovelo do razlike u konkurentnosti država članica koje su ratificirale Konvenciju i onih koje nisu. Predložena direktiva temelji se na postojećim međunarodnim standardima i standardima EU-a, uzimajući u obzir posebno radno okruženje u tom sektoru. Njome se osigurava slična razina dostojnih životnih i radnih uvjeta te jednaki uvjeti u pogledu konkurentnosti među državama članicama EU-a osiguravanjem istodobnog stupanja na snagu i ujednačenog prenošenja u svim državama članicama EU-a standarda iz Konvencije ILO-a o radu u ribolovu iz 2007. na koje se odnosi. Njome se usklađuje situacija ribara sa situacijom drugih pomorskih zanimanja.

Kad je riječ o poslodavcima, smanjenjem učestalosti nesreća na radu, ozljeda i profesionalnih bolesti pridonijet će se većoj produktivnosti, nižim troškovima naknada i smanjenju fluktuacije radne snage. Za radnike će to značiti manji rizik od nesreća i/ili bolesti. Time će se smanjiti rizik od gubitka sposobnosti za zaradu. Nadalje, na taj će im se način omogućiti da dulje ostanu u sektoru. Povećat će se i privlačnost sektora mladima i kvalificiranim radnicima.

Komisija može samo prihvatiti ili odbaciti zahtjev stranaka potpisnica o provedbi Sporazuma zakonodavnim aktom. Ona ne može mijenjati tekst Sporazuma. Komisija ne može tražiti socijalne partnere da na razini EU-a provode svoj Sporazum samostalno jer to je isključivo pravo socijalnih partnera u skladu s člankom 155. stavkom 2. UFEU-a.

Komisija je ispitala zakonitost Sporazuma. Proučila je svaku odredbu i nije pronašla ni jednu koja je u suprotnosti s pravom EU-a. Obveze koje bi se uvele za države članice ne proizlaze izravno iz Sporazuma među socijalnim partnerima, nego iz njegove provedbe s pomoću Odluke ili Direktive Vijeća. Područje primjene te sadržaj Sporazuma i dalje su unutar područja navedenih u članku 153. stavku 1. UFEU-a. Proširenje nekih odredbi Sporazuma na samozaposlene osobe nije u suprotnosti s člankom 153. stavkom 1. točkom (a) jer su krajnji cilj i preduvjet za proširenje odredbi na samozaposlene osobe zaštita zdravlja i sigurnosti radnika na istom plovilu. To proširenje već postoji u trenutačnoj pravnoj stečevini EU-a o sigurnosti i zdravlju na radu koja se primjenjuje na taj sektor. Članak 3. stavak 3. Sporazuma sadržava klauzulu o nesmanjivanju dostignute zaštite kojom se štiti postojeća razina zaštite radnika. U članku 4. Sporazuma navedeno je da on neće utjecati ni na koji zakon, presudu ili običajno pravo, ili sporazum među vlasnicima ribarskih plovila i ribara, čime se osiguravaju povoljniji uvjeti za ribare od onih predviđenih u Sporazumu.

Kad je riječ o radnicima, ETF ima članove povezane s morskim ribarstvom u 11 država članica. To znači da ribari u 11 država članica nisu zastupljeni. Međutim, prema podacima o zaposlenosti u tom sektoru, u većini je tih zemalja zaposleno otprilike 1 000 radnika (u većini tih država članica zaposlenost je znatno niža). Iako Irska, Grčka, Rumunjska i Švedska imaju više od 1 000 ribara, velika većina su samozaposleni.

Cogeca predstavlja opće i posebne interese europskih poljoprivrednih, šumarskih, ribarskih i poljoprivredno-prehrambenih zadruga. Udruženje Cogeca ima članove povezane s morskim ribarstvom u 11 država članica. Ako se uzme u obzir članstvo u organizacijama Cogeca i Europêche, to znači da je, kad je riječ o poslodavcima, u odboru zastupljeno ukupno 16 država članica.

(c) imaju odgovarajuće ustroje kako bi osigurale učinkovito sudjelovanje u radu Odbora za (sektorski) dijalog”.

Pri ocjeni zahtjeva socijalnih partnera EU-a za provedbu njihova Sporazuma u zakonodavstvu EU-a u skladu s člankom 155. UFEU-a, Komisija promatra reprezentativnost i mandat socijalnih partnera za područje obuhvaćeno Sporazumom. Time se osigurava da je zahtjev u skladu s odredbama UFEU-a i da se može računati na široku potporu Sporazumu među onima na koje se on stvarno odnosi.

Zbog posebne strukture sektora morskog ribarstva, Sporazum će većinom utjecati na mikropoduzeća sa zaposlenicima ili na mikropoduzeća u kojima samozaposlene osobe rade zajedno sa zaposlenicima. Međutim, postoji mala vjerojatnost da će to negativno utjecati na njihovu konkurentnost u usporedbi s trenutačnim stanjem. Utvrđivanjem minimalnih standarda na razini EU-a pridonijet će se jednakim uvjetima i stoga će se poboljšati konkurentnost. Bolji uvjeti rada dovest će do unaprjeđenja proizvodnje, nižih troškova naknada u slučaju ozljede na radu, profesionalnih bolesti ili nesreća i niže stope fluktuacije radne snage.

U Sporazumu se definira značenje sljedećih pojmova za njegove potrebe: a) ribolovnih aktivnosti; b) komercijalnog ribolova; c) nadležnog tijela; d) savjetovanja; e) vlasnika ribarskog plovila ili vlasnika; f) ribara; g) ugovora o radu za ribare; h) ribarskog plovila ili plovila; i) duljine; j) duljine između okomica; k) kapetana; l) usluga zapošljavanja i posredovanja pri zapošljavanju i m) privatne agencije za zapošljavanje. U stavku 2. navode se značenja tih pojmova za potrebe ovog Sporazuma.

Članci od 3. do 6. sadržavaju uobičajene odredbe o prenošenju u nacionalno zakonodavstvo država članica, među ostalim obvezu predviđanja učinkovitih, proporcionalnih i odvraćajućih sankcija. Članak 5. sadržava odredbu o izvješćivanju. Cilj je članka 5. pratiti provedbu i primjenu Direktive u državama članicama u pogledu životnih i radnih uvjeta u tom sektoru te provesti evaluaciju. U tom kontekstu ispitat će se podaci o broju nesreća, ozljeda na radu i zdravstvenih problema.

Članci od 3. do 6.

U članku 11. propisano je radno vrijeme i odmor ribara na moru koji su obuhvaćeni ovim Sporazumom te je predviđeno prosječno tjedno radno vrijeme od 48 sati za najdulje referentno razdoblje od 12 mjeseci. Na navedene ribare ne primjenjuju se članci od 3. do 6., članak 8. i članak 21. Direktive 2003/88/EZ. Direktiva 2003/88/EZ i dalje će se primjenjivati na ostale ribare.

U članku 8. navedeno je da države članice moraju donositi zakone, propise ili druge mjere kojima se propisuje priroda i učestalost liječničkog pregleda te oblik, sadržaj i valjanost uvjerenja o zdravstvenoj sposobnosti. One moraju donositi i zakone, propise ili druge mjere kojima se predviđa pravo na drugi obvezujući pregled koji obavlja neovisni liječnik imenovan kao arbitar ako se uvjerenje odbije ili ako osoba dobije uvjerenje, a izjavila je da je nesposobna za rad ili ako joj se odbije dati uvjerenje iako više nema zdravstvenih razloga za odbijanje.

Člankom 7. stavkom 1. propisano je da ribari moraju na plovilu imati valjano uvjerenje o zdravstvenoj sposobnosti kao dokaz njihove sposobnosti za obavljanje dužnosti na plovilu. U stavku 2. navedeno je da se mogu odobriti iznimke od primjene stavka 1., uzimajući u obzir sigurnost i zdravlje ribara, veličinu plovila i dostupnost liječničke pomoći, evakuaciju, trajanje plovidbe, područje i vrstu ribolovnih aktivnosti. U stavku 3. navedeno je da se te iznimke ne mogu primjenjivati na ribare koji rade na ribarskom plovilu duljine 24 metra ili više ili koje obično ostaje na moru dulje od tri dana. U hitnim slučajevima nadležno tijelo može ribaru iznimno odobriti rad na određeno vrijeme bez uvjerenja o zdravstvenoj sposobnosti do pribavljanja uvjerenja i samo ako ribar posjeduje uvjerenje o zdravstvenoj sposobnosti koje je nedavno isteklo.

U članku 6. stavku 7. navedena je definicija pojma „noć”. On sadržava zabranu noćnog rada za osobe mlađe od 18 godina. Nadležna tijela mogu napraviti iznimku ako bi u protivnom bilo ugroženo učinkovito osposobljavanje ribara ili ako zbog posebne prirode posla ili priznatog programa osposobljavanja ribari mlađi od 18 godina moraju noću izvršavati dužnosti. Nadležno tijelo mora nakon savjetovanja utvrditi da noćni rad neće štetno utjecati na njihovo zdravlje ili njihovu dobrobit. Članak 6. stavak 8. sadržava klauzulu o povoljnijim odredbama.

U članku 5. stavku 1. navedeno je da se njegovom primjenom ne dovodi u pitanje Direktiva 93/103/EZ. U stavku 2. utvrđuje se odgovornost vlasnika ribarskog plovila koji mora zajamčiti da su kapetanu osigurani nužni resursi i sredstva za izvršenje obveza iz Sporazuma. U članku 5. stavku 3. neiscrpno su opisane različite odgovornosti kapetana kako bi on mogao zajamčiti sigurnost i zdravlje ribara na plovilu. U članku 5. stavku 4. propisano je da vlasnik plovila ne smije sprječavati kapetana u donošenju odluka koje su potrebne za sigurnost ribara, plovila i za njegovu sigurnu plovilu i rad. Člankom 5. stavkom 5. utvrđuje se obveza ribara da izvršavaju zakonite naredbe kapetana i postupaju u skladu s primjenjivim sigurnosnim i zdravstvenim mjerama.

U stavku 1. propisano je da država članica može, ako za to postoji objektivna osnova, nakon savjetovanja isključiti ograničene kategorije ribara ili ribarskih plovila iz zahtjeva ovog Sporazuma ili iz nekih njegovih odredaba ako zbog primjene Sporazuma nastaju znatni problemi u kontekstu posebnih uvjeta službe ribara ili aktivnosti ribarskog plovila. U stavku 2. navedeno je da, u slučaju isključenja određenih kategorija ribara ili ribarskih plovila iz stavka 1., nadležno tijelo mora postupno proširiti Sporazum na sve kategorije ribara ili ribarskih plovila u roku od pet godina od njegova stupanja na snagu. Stavak 3. sadržava klauzulu o nesmanjivanju dostignute zaštite.

Države članice EU-a moraju donijeti nacionalne zakone, propise ili druge mjere kako bi uspostavile postupke kojima će osigurati: (a) da ribar može tražiti savjet u pogledu sadržaja svojeg ugovora o radu prije njegova sklapanja; (b) vođenje evidencije prema ugovoru, ako je primjenjivo i (c) mehanizme rješavanja sporova kad je riječ o ugovoru o radu za ribare.

U stavku 7. navedeno je da u hitnim slučajevima kapetan može zahtijevati da radnik radi prekovremeno kako bi se zajamčila sigurnost osoba, ulova ili samog plovila ili radi pružanja pomoći osobama ili plovilima u nuždi do ponovnog uspostavljanja uobičajenog stanja. Kapetan mora osigurati da svi ribari koji su radili tijekom predviđenog vremena za odmor dobiju odgovarajući zamjenski odmor odmah nakon ponovnog uspostavljanja uobičajenog stanja.

U stavku 2. navedeno je da je u cilju zaštite zdravlja i sigurnosti ribara i radi ograničavanja umora potrebno utvrditi najveći broj radnih sati i najmanji broj sati odmora u određenom razdoblju, uzimajući u obzir ograničenja iz stavaka 3. i 4. To se može utvrditi zakonom, upravnim sporazumom ili kolektivnim ugovorom. Stavkom 3. utvrđuje se najdulje radno vrijeme i najmanje trajanje odmora u svakom 24-satnom razdoblju i najdulje radno vrijeme u bilo kojem sedmodnevnom razdoblju. U stavku 4. utvrđena su ograničenja u pogledu podjele razdoblja odmora.

U članku 19. stavku 1. navedeno je da države članice EU-a moraju osigurati pravo na repatrijaciju ribarima zaposlenima na plovilima koja plove pod njihovom zastavom ili koja su upisana u registar pod njihovom punom jurisdikcijom i koja pristaju u stranu luku. Pravo na repatrijaciju postoji ako je istekao ribarov ugovor o radu ili ako ga je iz opravdanih razloga raskinula jedna stranka ugovora ili više njih, ili ako ribar više ne može obavljati dužnosti propisane svojim ugovorom o radu ili se ne može očekivati da će ih obavljati u određenim okolnostima (npr. zbog nesreće na radu, profesionalne bolesti ili ozljede). Pravo na repatrijaciju primjenjuje se i na ribare koji su iz navedenih razloga premješteni s plovila u stranu luku.

U članku 19. stavku 2. propisano je da troškove repatrijacije snosi vlasnik ribarskog plovila, osim ako ribar nije izvršavao svoje obveze iz ugovora o radu u skladu s nacionalnim zakonom, propisima ili drugim mjerama. U skladu s člankom 19. stavkom 3. države članice EU-a moraju predvidjeti točne okolnosti u kojima ribar ima pravo na repatrijaciju, primjerice najdulje trajanje službe na plovilu i moguća odredišta repatrijacije.

U članku 19. stavku 4. navedeno je da država članica mora organizirati repatrijaciju ako to ne učini vlasnik ribarskog plovila. Država članica imat će pravo na povrat troškova od vlasnika ribarskog plovila. Člankom 19. stavkom 5. daje se vlasniku ribarskog plovila mogućnost povrata troškova u skladu s ugovornim obvezama treće stranke.

Članak 20. (Privatne usluge na tržištu rada)

U članku 20. stavku 1. navedeno je da se njegovom primjenom ne dovodi u pitanje Direktiva 2008/104/EZ. U članku 20. stavku 2. objašnjeno je da se privatne usluge na tržištu rada za potrebe ovog članka sastoje od usluga zapošljavanja i posredovanja pri zapošljavanju te od usluga privatnih agencija za zapošljavanje. Člankom 20. stavkom 3. zahtijeva se da države članice zabrane privatnim agencijama za zapošljavanje upotrebu bilo kojih sredstava, mehanizama ili popisa kako bi spriječile ribare u pronalasku posla. Ribari ne smiju, ni izravno ni neizravno, snositi nikakve pristojbe ili druge naknade za privatne usluge na tržištu rada u cijelosti ili djelomično. U članku 20. stavku 4. predviđeno je da države članice koje su ratificirale Konvenciju ILO-a o radu u ribolovu iz 2007. smiju dodijeliti određene odgovornosti iz te Konvencije privatnim agencijama za zapošljavanje ako one imaju to pravo. Potrebno je uzeti u obzir ograničenja Konvencije.

Članci 21. – 25. Sporazuma sadržavaju odredbe o sigurnosti i zdravlju na radu, posebno u pogledu hrane i smještaja.

U članku 21. stavku 1. navedeno je da se primjenom članaka 21. – 25. ne dovodi u pitanje Direktiva 93/103/EZ. Nacionalne odredbe kojima se provode članci 22. – 25. moraju se poštovati vodeći računa o higijeni i općim uvjetima sigurnosti, zdravlja i ugodnosti.

U skladu s člankom 22. države članice moraju donijeti zakone, propise ili ostale mjere u pogledu, među ostalim, veličine i kvalitete smještaja, hrane i pitke vode na plovilima koja plove pod njihovom zastavom ili koja su upisana u registar pod njihovom punom jurisdikcijom. U članku 23. navedeno je da svaka država članica EU-a mora donijeti zakone, propise i druge mjere u skladu s kojima smještaj mora biti dostatne kvalitete i veličine te opremljen za službu na plovilu i za razdoblje koje ribari provode na plovilu. Posebno treba uzeti u obzir pitanja navedena u članku 23., primjerice odobravanje planova za izgradnju ili prilagodbu ribarskih plovila u pogledu smještaja, održavanje smještajnih prostorija i kuhinja, ventilaciju, grijanje, hlađenje i osvjetljenje, ublažavanje pretjerane buke i vibracija, lokaciju, veličinu, građevinske materijale, opremanje smještajnih prostorija, sanitarne objekte, osiguravanje dovoljne količine tople i hladne vode te žalbene postupke u pogledu smještaja koji ne ispunjava zahtjeve iz ovog Sporazuma.

U članku 24. navedeno je da države članice EU-a moraju donijeti zakone, propise ili druge mjere u vezi s hranom i vodom na plovilu. Hrana koja se prevozi i poslužuje na plovilu mora biti dostatne kvalitete, količine i prehrambene vrijednosti. Pitka voda mora biti dostatne kvalitete te je mora biti u dostatnoj količini. Vlasnik ribarskog plovila mora ribarima besplatno osigurati hranu i piće. Međutim, u skladu s nacionalnim zakonom i propisima trošak se može pokriti kao operativni trošak ako je tako predviđeno u kolektivnom ugovoru kojim se uređuje sustav razmjene ili ako je tako predviđeno u ribarovu ugovoru o radu. Nacionalnim zakonima, propisima i mjerama koje će donijeti država članica EU-a za prenošenje odredbi članaka 22. – 24. mora se provoditi Prilog II. Sporazumu o smještaju na ribarskim plovilima.

Članci 26. – 31. odnose se na zaštitu zdravlja i medicinsku skrb: zašita u slučaju profesionalne bolesti, ozljede ili smrti.

Člankom 26. zahtijeva se od država članica EU-a da donesu nacionalne zakone, propise i druge mjere kako bi osigurale da ribari na plovilima koja plove pod njihovom zastavom ili su upisana u registar pod njihovom punom jurisdikcijom imaju pravo na medicinsku skrb na kopnu i na to da ih se, u slučaju ozbiljne bolesti ili ozljede, pravodobno premjesti na kopno. Vlasnik ribarskog plovila mora osigurati medicinsku skrb i zaštitu zdravlja ribara dok se on nalazi na plovilu ili dok se plovilo nalazi u luci izvan države koja je odgovorna za socijalnu zaštitu ribara. U slučaju bolesti ili ozljede na radu ribar mora imati pristup odgovarajućoj medicinskoj skrbi u skladu s nacionalnim zakonom, praksama i propisima. U skladu s člankom 27. medicinska skrb i zaštita zdravlja na plovilu iz članka 26. točke (b) podliježu primjenjivim odredbama Direktive 92/92/EEZ i članka 28. Sporazuma. To mora obuhvaćati i medicinsku skrb te materijalnu pomoć i potporu ako se ribar iskrcao u stranoj luci izvan države koja je odgovorna za njegovu socijalnu zaštitu.

U skladu s člankom 28. Sporazuma države članice EU-a moraju donijeti nacionalne zakone, propise ili druge mjere kojima će uvesti dodatne zahtjeve uz odredbe Direktive 92/29/EEZ, uzimajući u obzir, među ostalim, područje rada i trajanje putovanja te broj ribara na plovilu. Nadalje, njime se utvrđuje da plovila moraju biti opremljena radijskim ili satelitskim komunikacijskim sredstvima za potrebe liječničkog pregleda te medicinskim priručnikom koji je donijelo ili odobrilo nadležno tijelo ili najnovijim izdanjem Međunarodnog medicinskog priručnika za plovila.

U članku 29. utvrđeno je da države članice EU-a moraju donijeti zakone, propise ili druge mjere kojima se zahtijeva sljedeće: a) medicinska skrb iz članka 26. točke (b) i članka 28. ribarima se pruža besplatno; b) vlasnik ribarskog plovila odgovoran je za trošak medicinske skrbi ribara do njegove repatrijacije ako troškove ne pokriva država odgovorna za socijalnu zaštitu ribara.

U članku 30. navedeno je da se nacionalnim zakonom ili propisima može predvidjeti da se odgovornost za pokrivanje troškova medicinske skrbi može isključiti ako ozljeda nije nastala tijekom službe na plovilu ili ako je bolest prikrivena tijekom postupka zapošljavanja, ili ako vlasnik ribarskog plovila može dokazati da je ozljeda ili bolest uzrokovana voljnim neodgovornim postupanjem ribara.

Člankom 31. stavkom 1. obvezuju se države članice EU-a da poduzmu mjere za zaštitu ribara od profesionalnih bolesti, ozljeda ili smrti na radu. U članku 31. stavku 2. navedeno je da, u slučaju bolesti ili ozljede uzrokovane nesrećom na radu, ribar ima pravo na naknadu u skladu s nacionalnim zakonom i propisima. U skladu s člankom 31. stavkom 3. vlasnik ribarskog plovila odgovoran je za tu zaštitu i naknadu ako je ne pokriva država odgovorna za socijalnu zaštitu ribara. U skladu s člankom 32. vlasnik ribarskog plovila može osigurati financijske obveze iz članaka 29. i 31. Sporazuma na temelju osiguranja ili drugim instrumentima.

Članci 33. – 36. odnose se na sigurnost i zdravlje na radu te sprječavanje nesreća.

U članku 33. propisano je da se članci od 34. do 36. primjenjuju ne dovodeći u pitanje Direktivu 89/391/EEZ, Direktivu 92/29/EEZ i Direktivu 93/103/EZ.

U članku 34. propisano je da države članice moraju donijeti zakone, propise ili druge mjere koje se odnose na sprječavanje profesionalnih bolesti, ozljeda i nesreća na radu, uključujući procjenu rizika i upravljanje ribarima te njihovo osposobljavanje. Osposobljavanje ribara mora uključivati i osposobljavanje o uporabi ribolovne opreme i primjenjivim postupcima. Nadalje, ono mora uključivati i odgovornosti vlasnika ribarskih plovila, ribara i ostalih, posebno uzimajući u obzir sigurnost i zdravlje na radu ribara mlađih od 18 godina. Nacionalni zakoni, propisi i druge mjere moraju se odnositi i na prijavu i istragu nesreća na plovilu i uspostavu zajedničkih odbora za sigurnost i zdravlje na radu ili (nakon savjetovanja s nacionalnim socijalnim partnerima) drugih tijela.