IZVJEŠĆE KOMISIJE

EUROPSKOM PARLAMENTU I VIJEĆU

o

prikladnosti integracije indeksa cijena stambenih objekata u vlasništvu stanara (OOH) u područje obuhvaćeno harmoniziranim indeksom potrošačkih cijena (HIPC)

1. Uvod

Člankom 3. stavkom 7. Uredbe (EU) br. 2016/792 () od Komisije se zahtijeva da do 31. prosinca 2018. pripremi izvješće o procjeni prikladnosti integracije indeksa cijena stambenih objekata u vlasništvu stanara (OOH) u područje obuhvaćeno harmoniziranim indeksom potrošačkih cijena (HIPC). Pripremajući to izvješće Komisija je zatražila mišljenje Europske središnje banke (ESB) kao glavnog korisnika HIPC-a te se savjetovala s državama članicama o izvedivosti osiguravanja indeksa cijena stambenih objekata u vlasništvu stanara u skladu sa zahtjevima HIPC-a.

HIPC je indeks potrošačkih cijena osmišljen da na harmoniziran način mjeri inflaciju u državama članicama. Razvijen je kako bi Komisija i ESB procjenjivale stabilnost cijena u državama članicama na temelju članka 140. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. Prije donošenja Uredbe (EU) 2016/792 izračun, prikupljanje i diseminacija HIPC-a bili su uređeni Uredbom (EZ) br. 2494/95 () i njezinim provedbenim uredbama.

Kada je HIPC 1997. prvi put objavljen, nije bio postignut dogovor o tome bi li on trebao obuhvaćati troškove vlasnika-stanara. U to je vrijeme ispitana mogućnost utvrđivanja indeksa na temelju pristupa „neto nabava” te je utvrđeno da on uključuje znatne praktične poteškoće za države članice. Eurostat je 2000. nakon savjetovanja s ESB-om pokrenuo pilot-projekt kojim su se države članice poticale da razmotre načine za izračun indeksa OOH-a na temelju tog pristupa. Donošenjem Uredbe Komisije (EU) br. 93/2013 () osigurana je pravna osnova za izradu samostalnoga kvartalnog indeksa cijena stambenih objekata u vlasništvu stanara koji se temelji na „neto nabavi”. Slijedom toga, Uredbom (EU) 2016/792 uvedena je obveza izračuna i diseminacije tog indeksa.

Ovim se izvješćem predstavlja ocjena Komisije, u svjetlu relevantnih pravnih zahtjeva, o prikladnosti integracije indeksa cijena OOH-a u područje obuhvaćeno HIPC-om.

2. Zahtjevi za HICP

U skladu s člankom 3. stavkom 3. Uredbe (EU) 2016/792, HIPC bi trebao obuhvatiti promjene cijena za robu i usluge uključenima u krajnje novčane izdatke za potrošnju kućanstva. Ovdje je ključno da je naglasak stavljen:

i. na stvarne novčane transakcije; i ii. potrošnju kućanstva.

Člankom 7. stavcima 1. i 3. Uredbe od država članica zahtijeva se da dostave svoj potpuni skup podataka o HIPC-u najkasnije 15 kalendarskih dana nakon isteka referentnog mjeseca (20 kalendarskih dana za indekse za siječanj). Države članice čija je valuta euro moraju dostaviti prvu procjenu HICP-a najkasnije pretposljednjeg kalendarskog dana u mjesecu na koji se odnosi ta procjena.

3. Eurostatov indeks cijena OOH-a

Troškovi OOH-a troškovi su povezani s kupnjom, održavanjem i životom u vlastitoj kući. Glavni pristupi mjerenja inflacije s kojom se suočavaju vlasnici-stanari u indeksu potrošačkih cijena jesu:

·pristup (neto) nabave;

·pristup uporabe (koji obuhvaća pristup korisnika i pristup jednakovrijednosti najma) i

·pristup plaćanja.

Svi su ti pristupi pojmovno dobri, utemeljeni su u ekonomskoj teoriji te imaju prednosti i nedostatke (). Najprimjerenija metoda za mjerenje inflacije ovisi o potrebama korisnika i svrsi indeksa. Ocijenjeno je da je za HIPC najprikladniji pristup nabave jer ta metoda najbolje odgovara svrsi HIPC-a, a to je mjerenje promjene kroz vrijeme ukupnih izdataka povezanih sa svim stvarnim novčanim transakcijama kućanstava radi kupnje robe i usluga za potrebe potrošnje. Sve druge mogućnosti temelje se na sustavu imputacije te stoga odstupaju od stvarnih novčanih transakcija. Eurostat je najviše zbog toga 2000. odabrao pristup neto nabave za indeks cijena OOH-a.

Indeksom cijena OOH-a koji se temelji na neto nabavi mjere se promjene u cijenama transakcija stambenih objekata koji do sada nisu bili na raspolaganju u sektoru kućanstava te druge robe i usluga koje kućanstva stječu u svojstvu vlasnika-stanara. Transakcije među kućanstvima nisu obuhvaćene. Sastoji se od sljedećih podindeksa (članak 3. stavak 1. Uredbe (EU) br. 93/2013):

O.1.1. Stjecanje stanova