Razdoblje od ranog djetinjstva do mlade odrasle dobi utječe na nas do kraja života. Stvari koje doživimo i naučimo te navike koje steknemo čimbenici su koji oblikuju naše izglede za budućnost, zdravlje i dobrobit. Pravodobnim postavljanjem pravih temelja može se pridonijeti sprječavanju, ograničavanju i odgađanju nekih izazova povezanih sa starenjem.

Države članice nastoje odgovoriti na posljedice starenja stanovništva poboljšanjem sustava obrazovanja i stjecanja vještina, poticanjem duljeg i potpunijeg radnog vijeka te promicanjem reformi sustava socijalne zaštite i mirovinskih sustava. No s obzirom na opseg, brzinu i učinak tog trenda na čitavo društvo, moramo razmotriti i nove pristupe te se pobrinuti da naše politike budu primjerene svrsi u razdoblju velikih promjena – od dvostruke zelene i digitalne tranzicije do novih oblika rada i prijetnje pandemija.

Starenje utječe na sve aspekte naših života, i to tijekom cijelog našeg životnoga vijeka. Dok se suočavamo s izazovima koje pred nas postavlja trenutačna pandemija te dok se trudimo zaštititi život i egzistenciju, ne smijemo zaboraviti na jedno iznimno postignuće: Europljani nikada u povijesti nisu ovako dugo živjeli. To je velik uspjeh iza kojega stoji socijalno tržišno gospodarstvo EU-a.

Stopa zaposlenosti žena (u dobi od 20 do 64 godine) u EU-u i dalje je 11,7 postotnih bodova niža od stope zaposlenosti muškaraca, a žene obično i češće rade u nepunom radnom vremenu, i to unatoč činjenici da više žena nego muškaraca stječe sveučilišnu diplomu.

Iako se u novijem razdoblju povećala, stopa zaposlenosti među starijim radnicima u EU-u i dalje je niža od prosjeka. Tijekom 2019. bilo je zaposleno samo 59,1 % osoba u dobi od 55 do 64 godine, a u skupini od 20 do 64 godine 73,1 %. Poslije pedesete godine povećava se rizik od dugotrajne nezaposlenosti. Mnogi stariji radnici suočavaju se s teškoćama kada je riječ o zapošljavanju, dostupnosti prilika za osposobljavanje, promjeni radnog mjesta i radnim zadacima prilagođenima njihovoj dobi. Lakši pristup starijih osoba tržištu rada mogao bi se snažnije poticati, npr. odobravanjem poreznih olakšica poslodavcima koji zaposle starije radnike.

Ključni je odgovor na taj problem dulji radni vijek. Prema najnovijim predviđanjima Eurostata o stanovništvu, koeficijent dobne ovisnosti starijih osoba u EU-u 2040. ostao bi na istoj razini kao 2020. samo ako bi se radni vijek produljio na 70 godina. Međutim, postoje znatne razlike među državama članicama, što dokazuje da izazovi u cijeloj Europi nisu jednaki. Da bi nacionalni koeficijent dobne ovisnosti starijih osoba 2040. ostao jednak kao i 2020., predviđanja upućuju na to da bi Malta, Mađarska i Švedska trebale produljiti radni vijek na 68 godina, a Litva i Luksemburg na čak 72 godine. Već 2019. koeficijent dobne ovisnosti starijih osoba znatno se razlikovao, i to od 22 u Luksemburgu do 39 u Italiji i 38 u Finskoj.

Zbog demografskih promjena bit će više starijih pacijenata koji boluju od kroničnih i, u mnogim slučajevima, višestrukih bolesti. Smatra se da gotovo polovina osoba u dobi od 65 godina ili više ima određeni oblik invaliditeta ili su im dugotrajno ograničene aktivnosti. Osim toga, posljedice klimatskih promjena, prirodnih katastrofa i uništavanja i onečišćenja okoliša često nerazmjerno povećavaju pritisak na zdravlje starijih osoba. To će dovesti do povećane potrebe za zdravstvenom skrbi i drugim uslugama skrbi ili potpore.

Iako se takvim politikama općeniti izazov može ublažiti, starenje i dugovječnost neizostavno će dovesti do strukturnog povećanja ukupne potražnje za uslugama zdravstvene i dugotrajne skrbi. To je posebno izraženo u nekim udaljenim i ruralnim regijama koje se obično suočavaju s problemima u pogledu kvalitete i opsega pruženih socijalnih usluga.

Iako većina država članica EU-a danas nudi univerzalno zdravstveno osiguranje za osnovni skup usluga, raspon usluga i stupanj podjele troškova znatno se razlikuju od zemlje do zemlje. Učinkovit pristup skrbi ponegdje je ograničen zbog financijskih razloga, manjka osoblja, dugih lista čekanja i prevelike udaljenosti od najbliže zdravstvene ustanove. Neke države članice bilježe probleme u pristupu zdravstvenoj skrbi u ruralnim i perifernim područjima. Ta su područja poznata kao „zdravstvene pustinje”. Regionalne razlike u dostupnosti zdravstvene skrbi dodatno su se produbile tijekom pandemije bolesti COVID‑19. To vrijedi i za dostupnost usluga dugotrajne skrbi i infrastrukture.

Fiskalna održivost i primjerenost dvije su strane iste medalje jer se Europa snažno zalaže za poštovanje svojih visokih socijalnih standarda. Mjere politike mogu pomoći u usklađivanju socijalne i fiskalne održivosti produljenjem radnog vijeka te povećanjem obuhvata sustavâ socijalne zaštite i njihovim preispitivanjem.

5.4.Povećanje dobrobiti međugeneracijskom solidarnošću

Sve veći udio starijih osoba može značiti da su potrebne politike za rješavanje socijalnih i emocionalnih potreba kao što su sigurnost i socijalna interakcija. Socijalno miješanje ograničeno je činjenicom da se dobne skupine okupljaju u različitim stambenim četvrtima i regijama ovisno o preferencijama, koje pak ovise o različitim fazama života. Učenici obično gravitiraju prema gradskim središtima, mlade obitelji nastanjuju se u predgrađima, a starije osobe sele se u slabije naseljena područja udaljenija od gradskih središta. Ti obrasci kretanja ovisni o dobi mogu utjecati na međugeneracijsku koheziju.

Procjenjuje se da se oko 30 milijuna odraslih osoba u EU-u često osjeća usamljeno. Usamljenost utječe na sve dobne skupine. Čimbenici kao što su loše zdravlje, nepovoljne gospodarske okolnosti i samački život povezani su s višom razinom usamljenosti.

Kriza uzrokovana bolešću COVID-19 naglasila je opću važnost mentalnog zdravlja. Ograničenja kretanja znatno su utjecala na vrlo stare i slabe osobe koje žive u stambenoj skrbi i koje često nemaju pristup digitalnoj komunikaciji ili vještine korištenja njome. Ulaganjem u digitalne vještine, razvoj zajednice i međugeneracijsku koheziju može se spriječiti pogoršanje mentalnog zdravlja i dobrobiti te smanjiti nejednakosti.

Zdravi stariji ljudi mogu znatno pridonijeti stvaranju društvene i gospodarske vrijednosti u našim društvima. Neiskorištavanje njihovih kognitivnih vještina nije samo štetno za njihovo mentalno i tjelesno zdravlje i dobrobit, već je i propuštena prilika za zajednicu.

Iako je još uvijek u začecima, sve je izraženija sklonost organiziranju „višegeneracijskog stanovanja”, ponekad u obliku stambenih zadruga, koje starijim stanovnicima mogu osigurati ljudski kontakt, mlađima prijenos vještina i znanja, a svima zajedno vrijednu socijalnu interakciju.

13.Kako EU može poduprijeti nastojanja država članica da usklade primjerenu i cjenovno pristupačnu zdravstvenu i dugotrajnu skrb s fiskalnom i financijskom održivošću? 14.Kako bi EU mogao pomoći državama članicama u rješavanju zajedničkih problema u području dugotrajne skrbi? Koje bi ciljeve i mjere trebalo provoditi u okviru politike EU-a za rješavanje problema kao što su dostupnost, kvaliteta, cjenovna pristupačnost ili radni uvjeti? Što treba uzeti u obzir kad je riječ o područjima s niskom gustoćom naseljenosti? 15.Kako starije osobe mogu iskoristiti prednosti digitalizacije usluga mobilnosti i zdravstvenih usluga? Kako poboljšati pristupačnost, dostupnost, ekonomičnost i sigurnost javnog prijevoza za starije osobe, posebno u ruralnim i udaljenim područjima? 16.Jesu li naši tvorci politika dovoljno upoznati s uzrocima usamljenosti i njihovim posljedicama? Koje bi se mjere mogle poduzeti za sprječavanje usamljenosti i društvene izolacije starijih osoba? Kakvu pomoć može u tome pružiti EU? 17.Koju ulogu u urbanom i ruralnom planiranju mogu imati višegeneracijska kućanstva u kontekstu rješavanja problema starenja stanovništva? Kako bolje iskoristiti tu mogućnost?

6.Izgledi za budućnost

Starenje i s njime povezani izazovi i prilike prisutni su tijekom cijelog života, no ljudske se perspektive mijenjaju. Mnogi mladi ljudi danas teško pronalaze put do tržišta rada, a trenutačna kriza uzrokovana bolešću COVID-19 samo je pogoršala situaciju. U dugoročnijem smislu, izgledi za dulji očekivani životni vijek u odnosu na generaciju njihovih baka i djedova utječu na mnoge odluke koje donose mladi, uključujući one povezane s obrazovanjem, karijerom i prekidima karijere. To pak utječe na njihovo zdravlje i mjesto u gospodarstvu i društvu. Istovremeno, današnja starija generacija daje svoj doprinos, zajedno sa svojim potrebama i očekivanjima od života. Svi zajedno čine dio društva i gospodarstva koje mora osigurati blagostanje, uspjeh i dobrobit za sve. Odgovor na izazove i prilike povezane sa starenjem stoga je pojedinačna i kolektivna odgovornost.

Kao što je izloženo u ovoj zelenoj knjizi, mnogo je načina za sprječavanje ili ograničavanje negativnih posljedica starenja na naše društvo. Među njima su promicanje zdravog i aktivnog starenja, poboljšanje otpornosti naših zdravstvenih sustava i sustava skrbi, poboljšanje funkcioniranja tržišta rada, modernizacija socijalne zaštite te poticanje zakonitih migracija i integracije kao dijela kombinacije politika, uz nastojanja za veću produktivnost i učinkovitost na svim razinama.

Tim se posljedicama EU može suprotstaviti predanošću i angažmanom mladih i starijih osoba, poticanjem međugeneracijske solidarnosti i odgovornosti s pomoću poticajnih politika te istodobnim preuzimanjem vodeće uloge u razvoju poticajnog i dinamičnog društva.

Instrumentom za oporavak i otpornost, ključnim instrumentom za oporavak u okviru instrumenta NextGenerationEU, nastoji se u tome pružiti potpora državama članicama kako bi mogle povećati svoj potencijal za gospodarski rast, otvaranje radnih mjesta te gospodarsku i socijalnu otpornost u trenutačnoj krizi. NextGenerationEU istodobno je sredstvo međugeneracijske potpore i pravednosti kojim se olakšava srednjoročni i dugoročni održivi gospodarski oporavak u korist budućih generacija, i to kombinacijom ambicioznih reformi i ulaganja država članica.

Međutim, kad je riječ o starenju, ne treba se ograničiti samo na održavanje rasta i socijalnu zaštitu. Riječ je i o našim društvima u cjelini te međugeneracijskoj interakciji. Usporedno s odgovorom u okviru politika na socioekonomski učinak starenja moramo raspravljati i o tome kako osigurati sudjelovanje svakog građanina u našim društvima. Zbog toga je potrebno u raspravu aktivno uključiti sve građane, i mlade i stare.

Naposljetku, rasprava o politikama za suočavanje s izazovima i mogućnostima starenja obuhvaća i izravna i dugoročna rješenja. Zbog toga je potrebno promisliti o budućim učincima i alternativama te demografske tranzicije u EU-u, kao i o njezinim posljedicama za ulogu Europe u svijetu. Takvo razmišljanje usmjereno na budućnost može obogatiti raspravu i podržati dugoročne održive odluke o politikama koje će ići u korist svake životne dobi.

Kako sudjelovati u savjetovanju