1.Uvod

Uspjeh Plana ulaganja za Europu u pogledu usmjeravanja financijskih sredstava u projekte čija dodatna vrijednost za europsko gospodarstvo djelomično ovisi o sveukupnoj sposobnosti EU-a i njegovih država članica da prevladaju prepreke za prekogranična ulaganja. Stoga se, kao dio trećeg stupa Plana ulaganja, koji je usredotočen na uklanjanje prepreka ulaganjima, Komisija obvezala ubrzati proces uspostave unije tržišta kapitala.

Stvaranje integriranih financijskih tržišta kao dijela unije tržišta kapitala zahtijeva važne odluke na razini EU-a, ali i odlučnu predanost svih država članica u pogledu uklanjanja nacionalnih prepreka. Potrebno je djelovanje na nacionalnoj razini kako bi se uspostavilo jasno, predvidljivo i stabilno okruženje koje bi omogućilo više ulaganja i učinkovitiju raspodjelu kapitala te, u konačnici, potaknulo financiranje poslovanja i infrastrukture.

Nakon poziva Vijeća ECOFIN-a u lipnju 2015., Komisija i stručna skupina sastavljena od predstavnika država članica zajedničkim su snagama, s Europskim parlamentom kao promatračem, radili na utvrđivanju nacionalnih prepreka prekograničnim tokovima kapitala i pronalasku najboljih načina uklanjanja onih koje nisu opravdane razlozima javnog interesa ili su nerazmjerne. Rezultat tih napora trebao bi biti zajednički plan djelovanja za uklanjanje tih prepreka, kojim bi se dopunile druge inicijative povezane s postojećim preprekama ulaganjima koje je Komisija utvrdila u kontekstu europskog semestra i rad na uspostavi unije tržišta kapitala usmjeren na razvoj tržišta kapitala uz pomoć službe za potporu strukturnim reformama.

Komisija smatra da takva suradnička metoda rada s državama članicama, koja se temelji na međusobnom vrednovanju nacionalnih zahtjeva, stručnim pregledima i razmjeni najboljih praksi, može imati znatne prednosti. U skladu s time, stručna je skupina počela raditi na uklanjanju niza prepreka, uglavnom u području nacionalne nadležnosti, koje su odabrane na temelju podataka koje su dostavile države članice i odgovora dionika u okviru različitih savjetovanja o uniji tržišta kapitala. Ovo izvješće predstavlja Komisijino tumačenje pravne situacije u državama članicama na temelju raspoloživih dokaza i informacija. Nakon što je 27. veljače 2017. donesena prva verzija ovog izvješća, Komisija je upozorena na neke netočnosti, prije svega zbog nepotpunih ili proturječnih informacija, i stoga je odlučila donijeti ovu izmijenjenu verziju.

Prvi skup prepreka koje je utvrdila stručna skupina uključuje probleme koji otežavaju prekogranične operacije ulagatelja tijekom cijelog ciklusa ulaganja. U ovom se izvješću radi razlika između ex ante prepreka (koje su neposredan problem kada ulagatelji razmišljaju o pokretanju prekogranične aktivnosti), in itinere prepreka (koje ulagatelje odvraćaju od održavanja ili povećavanja svoje prekogranične izloženosti riziku) i ex post prepreka (koje dovode do poteškoća na kraju postupka ulaganja).

Ovo se izvješće temelji na raspravama skupine te se u njemu predlažu budući koraci za svaku od navedenih skupina prepreka, pri čemu ono ne odražava nužno konsenzus među državama članicama o svim temama. Komisija očekuje da će se države članice usuglasiti u pogledu predloženog plana djelovanja i poduzeti odgovarajuće mjere. Ona namjerava pratiti provedbu plana djelovanja i, nastavljajući suradnju s državama članicama kako bi prikupila iscrpne i ažurirane informacije, poziva stručnu skupinu na utvrđivanje ostalih prepreka u područjima relevantnima za uniju tržišta kapitala. Komisija smatra plan djelovanja živim dokumentom u koji će biti potrebno uključiti dodatne mjere, koje je potrebno poduzeti prije 2019., u pogledu prepreka koje je moguće utvrditi u drugoj fazi.

2.Ex ante prepreke

2.1.Prepreke prekograničnoj distribuciji investicijskih fondova

„Putovnica” EU-a za trgovanje, koja se odnosila na 80 % sredstava subjekata za zajednička ulaganja u prenosive vrijednosne papire (UCITS) i 40 % alternativnih investicijskih fondova koji su stavljeni u prekogranični promet, pridonijela je stvaranju uspješnog prekograničnog tržišta. Međutim, distribucija fondova i dalje je zemljopisno ograničena. Trećina fondova kojima se trguje prekogranično prodaje se u još samo jednoj državi članici, a druga trećina fondova u najviše četiri druge države članice. Razlozi za to mogu biti i koncentrirana raspodjela kanala za distribuciju fondova u pojedinačnim državama članicama, kulturne preferencije i nepostojanje poticaja za prekogranično tržišno natjecanje. Međutim, odgovori na različita savjetovanja odnose se i na dodatne nacionalne zahtjeve koje su države članice donijele pri prijenosu Direktive o upraviteljima alternativnih investicijskih fondova i Direktive o subjektima za zajednička ulaganja u prenosive vrijednosne papire.

Rad stručne skupine u tom području usmjeren je na utvrđivanje i uklanjanje prepreka koje proizlaze iz nacionalnih odredaba ili praksi. Osim toga te zbog potrebe za djelovanjem na razini EU-a, Komisija je pokrenula javno savjetovanje o preprekama prekograničnoj distribuciji investicijskih fondova, u okviru kojega su u obzir uzete i te teme. Dodatni radovi koji proizlaze iz Komisijina savjetovanja, pri kojem će se u obzir uzeti ovo izvješće, bit će pravovremeno najavljeni.

2.1.1.Uvjeti trgovanja

Nekoliko je država članica navelo da su velike razlike među nacionalnim pravilima i različiti pristupi nadzoru bili znatna prepreka potpuno djelotvornoj „putovnici” EU-a u sektoru upravljanja imovinom.

Pravna nesigurnost posebno je visoka:

i. u vrlo ranim fazama životnog ciklusa fonda, kao što je faza koja prethodi njegovu pokretanju, kada bi upravitelji imovinom možda trebali ispitati sklonosti mogućih ulagatelja; i

ii. nakon što je fond pokrenut, kada bi se mogući klijenti mogli obratiti upraviteljima fondova.

Društva za upravljanje suočavaju se s troškovima istraživanja pojedinačnih nacionalnih režima trgovanja, financijskog promicanja i zaštite potrošača te usklađivanja s njima, uključujući i vremenski zahtjevne prijevode i izmjene koje moraju unositi u svoje materijale o trgovanju.

Radi veće jasnoće, države članice u stručnoj skupini raspravljale su i o tome može li se smatrati da prethodno trgovanje prema potencijalnim profesionalnim klijentima i njihovo obrnuto nuđenje nije „trgovanje” udjelima ili dionicama fonda te da stoga ne podliježu nacionalnim zahtjevima u pogledu trgovanja.

Stručna skupina zaključila je da bi prethodno trgovanje trebalo obuhvaćati situacije u kojima se ograničenom broju potencijalnih profesionalnih klijenata dostavljaju nacrti dokumentacije o fondu, ali ne i materijali o upisu, u nedostatku bilo kakve mogućnosti izbora u pogledu upisa.