Centralizirani elektronički sustav trebao bi biti pušten u rad u roku od šest godina od stupanja Uredbe na snagu (28. lipnja 2019.), to jest najkasnije do 28. lipnja 2025. Nadalje, sustav neće služiti samo kao sredstvo za pohranu i razmjenu informacija među tijelima država članica, već i za ispunjavanje formalnosti gospodarskih subjekata, odnosno podnošenje zahtjeva za uvozne dozvole nadležnim tijelima država članica i izdavanje tih dozvola te za podnošenje izjava uvoznika carinskom tijelu.

Materijalno područje primjene Uredbe nadahnuto je Konvencijom UNESCO-a iz 1970. i definirano u njezinu Prilogu navođenjem kategorija kulturnih dobara na koja se primjenjuje pravilo opće zabrane (dio A), onih koja podliježu uvoznim dozvolama (dio B), odnosno izjavama uvoznika (dio C).

Rad na razvoju IT sustava uključuje nekoliko faza. Prvo se priprema poslovni slučaj kojim se opravdava projekt i utvrđuju proračunski zahtjevi. Poslovni slučaj obično obuhvaća poslovni kontekst, opis problema, opis i opseg projekta, moguća alternativna rješenja, troškove i rokove.

Elektronički sustav mora postati funkcionalan najkasnije do 28. lipnja 2025. jer će putem njega od tog datuma svi gospodarski subjekti obvezno morati ishoditi uvozne dozvole ili podnositi izjave uvoznika kako bi mogli zakonito uvoziti kulturna dobra u Uniju.

Uredbom se predviđa da do 28. lipnja 2020. i svakih 12 mjeseci do uspostavljanja funkcionalnosti elektroničkog sustava Europska komisija treba podnijeti izvješće Europskom parlamentu i Vijeću o napretku u donošenju relevantnih provedbenih odredaba i uspostavljanju elektroničkog sustava.

·faza 3. – uvođenje i rad: zadnja faza sastoji se od uvođenja i testiranja sustava UKD, uključujući posebna osposobljavanja u svakoj državi članici, kako bi do 28. lipnja 2025. gospodarski subjekti i nadležna tijela bili osposobljeni i mogli koristiti sustav. Nakon ove faze slijedi razdoblje od šest mjeseci pružanja podrške, u kojem će se sustav podešavati u skladu sa svim operativnim potrebama koje bi se mogle pojaviti tek nakon što informatički sustav postane obvezan, i u svrhu osiguravanja nesmetanog rada.

Zatim se izrađuje dokument o viziji u kojem se navode podrobnije informacije u vezi s definicijom projekta u smislu arhitekture, troškova, vremena i rizika te informacije kao što su ključne etape, rezultati i organizacija projekta. Potom se u svrhu omogućavanja zajedničkog dogovora i analize primjenjuje modeliranje poslovnih procesa (MPP), praksa s pomoću koje se procesi iz zakonodavstva grafički prikazuju kroz tijekove ili modele procesa, kao pomoć u razvoju funkcionalnih specifikacija sustava.

Faza 2. – Razvoj sustava

Nakon toga izrađuju se tehničke specifikacije u kojima se detaljnije utvrđuju način na koji će sustav biti izgrađen, arhitektura koja će se koristiti, poruke koje trebaju dostaviti gospodarski subjekti, sučelja prema drugim sustavima, planovi ispitivanja itd.

Kad je projekt sustava spreman u konceptualnom smislu i kad su ostvareni rezultati navedeni u Tablici 1., Ključnim točkama 1. i 3. (vidjeti Prilog I.), započinje temeljitiji rad te se aspekti koji su više tehničke prirode obrađuju u dokumentima Specifikacija aplikacije i usluga te Specifikacija sustava, što je prirodan nastavak razvoja zadanih ciljeva ostvarenih u fazi Poslovna analiza i pokretanja projekta.

Faza 3. – Uvođenje i rad

Na kraju započinje sama faza razvoja (faza izgradnje), nakon koje slijedi prijelazna faza, u kojoj se rane inačice sustava postupno pokreću prema različitim skupinama korisnika i provode se ispitivanja. Istovremeno s pokretanjem i ispitivanjem odvijaju se aktivnosti obuke i komunikacijske aktivnosti o funkcioniranju sustava.

U slučaju elektroničkog sustava za uvoz kulturnih dobara (UKD) nije predviđena integracija usluga s nacionalnim sustavima izdavanja dozvola za kulturna dobra koji već postoje u nekim državama članicama niti nacionalna tehnička implementacija jer će Komisija tim sustavom upravljati centralno. Gospodarski subjekti i nadležna tijela pristupat će sustavu i koristiti ga putem grafičkog korisničkog sučelja (GUI) koje osigurava Komisija.

Taj se izbor s gledišta politike smatra najboljim rješenjem s obzirom na složenost kulturnih dobara kojima se trguje. Sami carinski sustavi zapravo nisu dobro opremljeni za omogućavanje potpunog i podrobnog opisa pojedinog primjerka kulturnog dobra koje je u većini slučajeva samo po sebi jedinstveno.

S druge strane, sustav UKD bit će spojen s carinskim tijelima država članica putem sustava EU CSW CERTEX, što će carini omogućiti automatsku kontrolu dokumenata izdanih za uvoz kulturnih dobara. Ova aktivnost zahtijeva ispitivanje usklađenosti.

4.Pregled NAPRETKA

Savjetovanje i razmatranje

U prvoj fazi Komisija priprema donošenje provedbenih odredbi za uspostavljanje elektroničkog sustava. U svrhu boljeg sagledavanja sa stajališta praktične implementacije Komisija se redovito savjetuje o mogućnostima politike s izaslanicima država članica pri Stručnoj skupini za carinska pitanja povezana s kulturnim dobrima.

Stručna skupina je forum za razmatranje pitanja provedbe zakonodavstva Unije o kulturnim dobrima koje se odnosi na carinu, posebno Uredbe o izvozu kulturnih dobara, skupine pravila koja isto tako propisuju sustav izdavanja dozvola pri izvozu, koja je na snazi od 1993.

Komisija redovito obavještava udruženja tržišta umjetnina o napretku rada, saslušava i uvažava njihove zabrinutosti kako bi praktična provedba Uredbe bila dobro prilagođena stvarnim uvjetima na tržištu.

Kako izrada provedbenih akata bude napredovala, Komisija će održati završno savjetovanje s Odborom za Uredbu 2019/880 jer je to tijelo koje će u konačnici i glasati o provedbenom aktu.



Komisija je istovremeno uspostavila Skupinu za uvoz kulturnih dobara projekta Carina 2020. („SKDP”), koja služi kao platforma za raspravu i okuplja stručnjake iz nacionalnih carinskih tijela i nadležnih (kulturnih) tijela s iskustvom u provođenju formalnosti izdavanja dozvola na području baštine, poglavito u digitalnom obliku, kako bi pružili podršku u izradi provedbenog akta definiranjem parametara i razradom kriterija za funkcionalnu specifikaciju sustava.

Projektnu skupinu sačinjava 18 izaslanika iz 11 država članica (AT, BE, BG, ES, LV, PT, RO, DE, NL, IT, FR), a dosad se sastala šest puta.

Projektna skupina konkretno pruža podršku i stručnu pomoć kad je riječ o:

(a)pripremi i postupnom usavršavanju provedbenog akta u vezi s izradom centraliziranog elektroničkog sustava;

(b)razvoju sustava funkcionalnosti za interoperabilnost elektroničkog sustava za izdavanje dozvola na razini EU, u svrhu osiguravanja jedinstvenih kontrola za uvoz kulturnih dobara i njihov unos na carinsko područje Unije;