Solventnost II sadržava i odredbe o Direktivi o institucijama za strukovno mirovinsko osiguranje („IORP-i”). Konkretno, poslovi strukovnog mirovinskog osiguranja društava za životno osiguranje pod određenim su uvjetima izuzeti od pune primjene potrebnog solventnog kapitala (SCR) iz Solventnosti II za vrijeme prijelaznog razdoblja. Izmjenom Solventnosti II Direktivom o institucijama za strukovno mirovinsko osiguranje II to se razdoblje produžilo od kraja 2019. do kraja 2022.

Opća procjena je da kolegiji dobro funkcioniraju, dok glavna područja mogućih razlika uključuju donošenje prosudbi, kao što je nadzor tehničkih odredbi koje izračunavaju osiguravajuća društva. U cilju jačanja suradnje, okvir omogućava zajednička ispitivanja na licu mjesta, u kojima EIOPA može sudjelovati u skladu s člankom 21. Uredbe (EU) br. 1094/2010 (Uredba o EIOPA-i). Ta vrsta pregleda sve je češća, što ukazuje na „dobru suradnju [među nacionalnim nadzornim tijelima] tijekom planiranja i provođenja zajedničkih ispitivanja na licu mjesta”. U izvješću EIOPA-e istaknuto je jedno pitanje koje se tiče jezika korištenog tijekom ispitivanja: „u nekim slučajevima, u skladu s lokalnim zakonom, uprava društva ima pravo odgovarati na pitanja i pružati informacije samo na lokalnom jeziku”.

(c)Nazor podgrupa

U članku 215. stavku 1. Solventnosti II utvrđuje se opće pravilo prema kojem se sustav nadzora grupa na razini Unije temelji na krajnjem matičnom društvu. Međutim, odstupajući od tog pravila, člankom 216. stavkom 1. predviđeno je da države članice mogu dopustiti svojim nadzornim tijelima da nakon savjetovanja s nadzornikom grupe i krajnjim matičnim društvom na razini Unije odluče provesti nadzor grupe nad krajnjim matičnim društvom za osiguranje odnosno društvom za reosiguranje, osiguravateljnim holdingom ili mješovitim financijskim holdingom na nacionalnoj razini. To se naziva nadzor podgrupa.

Prema podacima EIOPA-e, tri nadzorna tijela EU-a provode nadzor podgrupa nad osam prekograničnih grupa. Neposredna je posljedica osnivanje dodatnog kolegija za svaku podgrupu (uključujući zasebni koordinacijski sporazum, interventni plan i dvostruku razmjenu informacija) i preklapanja izvještavanja grupa nadzornicima i njihovim podgrupama. Te dodatne komplikacije moraju se uskladiti s činjenicom da je nadzor podgrupa od velike važnosti državama članicama koje ga provode.

(d)Unutarnji modeli grupa

U skladu s pristupom potrebnom solventnom kapitalu koji je usmjeren na rizik, Solventnost II omogućava pojedinačnim društvima za osiguranje odnosno društvima za reosiguranje i grupama korištenje unutarnjih modela za izračun potrebnog solventnog kapitala (SCR) umjesto standardne formule podložne odobrenju nadzornih tijela. Člankom 231. definiraju se unutarnji modeli grupa i utvrđuju se smjernice za nadzorna tijela u području donošenja zajedničke odluke o primjeni. EIOPA izvještava da su 11 nacionalnih nadzornih tijela odobrila (prekogranične i nacionalne) unutarnje modele grupa a njih 17 koristi pojedinačne unutarnje modele.

Nacionalna nadzorna tijela smatraju da EIOPA nije jedno od „predmetnih nadzornih tijela” (u smislu članka 347. stavka 3. Delegirane uredbe Komisije (EU) 2015/35) u pogledu zajedničkih odluka o unutarnjim modelima u kolegijima, te posljedično EIOPA općenito nije primila službene prijavne materijale. EIOPA zaključuje da joj ograničena uloga u procjeni i odobravanju prekograničnih unutarnjih modela ponekad otežava rad u procjeni i promicanju konvergencije. S druge strane, sukladno članku 248. stavku 3. Solventnosti II, EIOPA je član kolegija nadzornika i u članku 231. stavku 1. navodi se da „nadzornik grupe bez odgađanja obavješćuje druge članove kolegija nadzornika i podnosi im potpuni zahtjev”.

Iako su mnogi kolegiji vodili teške rasprave, do sada su uvijek donijeli zajedničke odluke o unutarnjim modelima grupa bez potrebe za posredovanjem EIOPA-e. Unatoč tome, EIOPA upućuje na više slučajeva kada je grupa odlučila ukloniti jednu ili više država iz opsega primjene unutarnjeg modela grupe kada je postojala zabrinutost da inače ne bi uspjeli donijeti zajedničku odluku na vrijeme za odobrenje prije početka primjene Solventnosti II 1. siječnja 2016.

(e)Kapitalni dodaci na razini grupe

Kada profil rizičnosti grupe nije primjereno iskazan, na konsolidirani potrebni solventni kapital grupe može se uvesti kapitalni dodatak. EIOPA je izvijestila da je tu mjeru 2016. koristio jedan nadzornik za četiri grupe. Tri kapitalna dodatka na razini grupe odnosila su se na značajno odstupanje profila rizičnosti od standardne formule; u jednom slučaju, kapitalni dodatak odnosio se na unutarnji model koji nije pokrio sva materijalna odstupanja profila rizičnosti.

(f)Drugi problemi u nadzoru grupa

EIOPA nije primila nijedan zahtjev za posredovanjem unutar kolegija nadzornika sukladno članku 19. Uredbe o EIOPA-i.

Nadzor nad solventnošću grupa za grupe s centraliziranim upravljanjem rizicima utvrđen je člancima 236. i 239. Direktive. U tom pogledu, EIOPA napominje da trenutačno među nadzornicima nema sporazuma o centraliziranom upravljanju rizicima.

III.Prijelazno razdoblje za poslove strukovnog mirovinskog osiguranja društava za životno osiguranje

Člankom 308.b stavkom 15. Solventnosti II kako je izmijenjen člankom 63. Direktive o institucijama za strukovno mirovinsko osiguranje br. II., propisuje se da Komisija podnosi izvješće o primjeni prijelaznog razdoblja spomenutog u uvodu:

„15. Ako na dan stupanja na snagu ove Direktive matične države članice primjenjuju odredbe iz članka 4. Direktive (EU) 2016/2341, te matične države članice mogu nastaviti primjenjivati zakone i druge propise koje su donijele radi usklađivanja s člancima od 1. do 19., člancima od 27. do 30., člancima od 32. do 35. i člancima od 37. do 67. Direktive 2002/83/EZ koji su na snazi 31. prosinca 2015. tijekom prijelaznog razdoblja koje ističe 31. prosinca 2022.

[..]

Komisija do 31. prosinca 2017. podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću o tome treba li produljiti razdoblje iz prvog podstavka, uzimajući u obzir promjene prava Unije ili nacionalnog prava koje proizlaze iz ove Direktive.”

Iako se zakonodavstvom izvješće predviđa krajem 2017., prijelazno razdoblje ne završava do 31. prosinca 2022., stoga se kraj 2017. može smatrati ponešto preuranjenim za donošenje definitivnih zaključaka o njegovu djelovanju. Komisija u ovoj fazi ne posjeduje nove elemente kojima bi se opravdalo daljnje produljenje prijelaznog razdoblja, ali nastavit će pratiti situaciju od stupanja na snagu Direktive o institucijama za strukovno mirovinsko osiguranje II. 13. siječnja 2019. Nadzor će pridonijeti preispitivanju te Direktive, koje se treba provesti do 13. siječnja 2023. (vidjeti članak 62. Direktive o institucijama za strukovno mirovinsko osiguranje II).

IV.Zaključak