EUROPSKA KOMISIJA Bruxelles, 18.11.2020. COM(2020) 740 final IZVJEŠĆE KOMISIJE EUROPSKOM PARLAMENTU I VIJEĆU Izvješće o funkcioniranju europskog tržišta ugljika



Sadržaj Popis pokrata i kratica 1. UVOD 2. INFRASTRUKTURA SUSTAVA EU-a ZA TRGOVANJE EMISIJSKIM JEDINICAMA 2.2. Registar Unije i Dnevnik transakcija Europske unije (EUTL) 3. FUNKCIONIRANJE TRŽIŠTA UGLJIKA 2019. 3.1. Ponuda: emisijske jedinice puštene u optjecaj 3.1.1. Kvota 3.1.2. Izdane emisijske jedinice 3.1.2.1. Besplatna dodjela 3.1.2.2. Dražbovna prodaja emisijskih jedinica 3.1.2.3. Odstupanje od trgovanja svim jedinicama na dražbi za proizvodnju električne i toplinske energije 3.1.2.4. Program NER 300 3.1.2.5. Inovacijski fond 3.1.2.6. Fond za modernizaciju 3.1.2.7. Kompenzacija za neizravne troškove ugljika 3.1.3. Međunarodne jedinice 3.2. Potražnja: emisijske jedinice povučene iz optjecaja 3.3. Ravnoteža ponude i potražnje

4. ZRAKOPLOVSTVO 5. NADZOR TRŽIŠTA 6. PRAĆENJE, IZVJEŠĆIVANJE I VERIFIKACIJA EMISIJA 7. PREGLED ADMINISTRATIVNOG UREĐENJA 8. USKLAĐENOST I PROVEDBA 9. ZAKLJUČCI I IZGLEDI PRILOG Popis pokrata i kratica UAV Uredba o akreditaciji i verifikaciji NT Nadležno tijelo CCS Hvatanje i skladištenje ugljika CCU Hvatanje i upotreba ugljika CDM Mehanizam čistog razvoja CER-ovi Ovjerena smanjenja emisija CORSIA Program za neutralizaciju i smanjenje emisija ugljika za međunarodno zrakoplovstvo CSCF Međusektorski faktor korekcije EA Europska organizacija za akreditaciju EGP Europski gospodarski prostor

EEX European Energy Exchange EIB Europska investicijska banka ERU-ovi Jedinice smanjenja emisija ESMA Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala ETS EU-a Sustav Europske unije za trgovanje emisijama EUTL Dnevnik transakcija Europske unije GHG Staklenički plin ICAO Međunarodna organizacija civilnog zrakoplovstva ICE InterContinental Exchange Futures Europe InnovFin EDP Energetski demonstracijski projekti u okviru instrumenta InnovFin JI Zajednička provedba MAR Uredba o zlouporabi tržišta MiFID2 Direktiva o tržištima financijskih instrumenata MiFIR Uredba o tržištima financijskih instrumenata UPI Uredba o praćenju i izvješćivanju MRVA Praćenje, izvješćivanje, verifikacija i akreditacija MSR Rezerva za stabilnost tržišta NAT Nacionalno akreditacijsko tijelo NER Rezerva za nove sudionike OTC Izvan uređenog tržišta

PFC Perfluorougljici RES Obnovljivi izvori energije SARP-ovi Standardi i preporučene prakse CORSIA-e TNAC Ukupan broj emisijskih jedinica u optjecaju

1. UVOD Od 2005. sustav EU-a za trgovanje emisijama (ETS EU-a) temelj je strategije EU-a za smanjenje emisija stakleničkih plinova iz industrije te smanjenje emisija nastalih proizvodnjom električne i toplinske energije. Njime se znatno pridonosi postizanju općeg cilja EU-a da se do 2020. smanje emisije stakleničkih plinova za 20 % u odnosu na razine iz 1990., a EU je trenutačno na dobrom putu da taj cilj premaši. Ovo Izvješće o funkcioniranju europskog tržišta ugljika podnosi se u skladu sa zahtjevima iz članka 10. stavka 5. i članka 21. stavka 2. Direktive 2003/87/EZ (Direktiva o ETS-u EU-a). Njime se želi dati godišnji pregled razvoja europskog tržišta ugljika. Izvješće obuhvaća 2019., ali predstavljeni su i pomaci ostvareni u prvoj polovini 2020. Imajući u vidu sljedećih deset godina, komunikacijom Komisije o Planu za postizanje klimatskog cilja do 2030. predloženo je da se cilj smanjenja emisija stakleničkih plinova EU-a do 2030. poveća s 40 % na najmanje 55 % u odnosu na razine iz 1990. S ciljem da pridonese ostvarenju navedenog ambicioznijeg cilja Komisija će do lipnja 2021. preispitati te po potrebi predložiti izmjene svih odgovarajućih politika povezanih s klimom. U sklopu šireg zakonodavnog paketa u okviru europskog zelenog plana provest će se i revizija ETS-a EU-a, uključujući i moguće proširenje sustava na nove sektore. Nakon revizije Direktive o ETS-u aktivno i brzo provodi se četvrta faza. U posljednjih godinu dana doneseni su provedbeni akti o prilagodbi besplatne dodjele na temelju promjena razina aktivnosti te o radu Fonda za modernizaciju, a dovršena je i druga revizija Uredbe o dražbama s ciljem uvođenja zahtjeva četvrte faze (vidjeti poglavlja 3.1.2.1., 3.1.2.2. i 3.1.2.6.). Trenutačno se radi na dovršavanju preostalih provedbenih odredbi kako bi se donijele do siječnja 2021. Od objave posljednjeg izvješća o tržištu emisija ugljika pokazatelj viška rezerve za stabilnost tržišta objavljen je četvrti put, čime je utvrđeno da je 2019. višak emisijskih jedinica smanjen s 1,65 milijardi iz 2018. na oko 1,39 milijardi emisijskih jedinica. Na temelju pokazatelja i revidiranog zakonodavstva o ETS-u EU-a količine za prodaju na dražbi tijekom 2020. smanjit će se za oko 375 milijuna emisijskih jedinica (gotovo 35 %) (vidjeti poglavlje 3.3.). U 2019. je zabilježeno zamjetno smanjenje emisija iz stacionarnih postrojenja od 9,1 % u odnosu na 2018. (vidjeti poglavlje 3.2.). Za smanjenje su najvećim dijelom zaslužni pomaci ostvareni u energetskom sektoru, u kojem je zabilježen pad emisija od gotovo 15 % kao posljedica trenda istiskivanja ugljena u korist energije iz obnovljivih izvora te proizvodnje energije u plinskim elektranama. S ovim najnovijim smanjenjem, emisije iz stacionarnih postrojenja od početka treće faze ETS-a EU-a smanjile su se za gotovo 20 %. U zrakoplovnom se sektoru nastavio trend rasta emisija, pri čemu je zabilježen blagi porast od 1 % u odnosu na 2018. (vidjeti poglavlje 4.). Važni događaji odvili su se i u području politika povezanih s ETS-om. Jedan je od njih stupanje na snagu sporazuma o povezivanju ETS-a EU-a s ETS-om Švicarske 1. siječnja 2020., dok se drugi odnosi na ukidanje obustave postupaka trgovanja na dražbama i besplatne dodjele za Ujedinjenu Kraljevinu uslijed stupanja na snagu Sporazuma o povlačenju Ujedinjene Kraljevine iz EU-a (vidjeti poglavlje 2.2.). I na kraju, premda ne i manje važno, kriza uzrokovana bolešću COVID-19 uzrokovala je osjetan kratkoročni pad cijene ugljika u ožujku i travnju 2020. Unatoč tomu, cjenovni signal za ugljik ostao je stabilan – u prosjeku oko 24 EUR – od siječnja 2019. do kraja lipnja 2020. Samo u 2019. prihodi ostvareni trgovanjem emisijskim jedinicama ETS-a premašili 14 milijardi EUR, a u prvih šest mjeseci 2020. 7,9 milijardi EUR. Na temelju podataka koje su države članice dostavile, tijekom 2019., ukupno 77 % tih prihoda potrošilo se (ili se planiralo potrošiti) na utvrđene potrebe u području klime i energetike (vidjeti poglavlje 3.1.2.2.). Ako nije drukčije navedeno, ovo se Izvješće temelji na javno dostupnim podacima koji su Komisiji bili na raspolaganju do lipnja 2020. Opće i opisne informacije o ETS-u EU-a u Izvješću se navode u okvirima s tekstom. 2. INFRASTRUKTURA SUSTAVA EU-a ZA TRGOVANJE EMISIJSKIM JEDINICAMA 2.1. Obuhvaćene djelatnosti, postrojenja i operateri zrakoplova

Sustav EU-a za trgovanje emisijama trenutačno se primjenjuje u 27 država članica EU-a, Islandu, Lihtenštajnu i Norveškoj, a u Ujedinjenoj Kraljevini primjenjivat će se do kraja 2020. Od 1. siječnja 2020. ETS EU-a povezan je i sa švicarskim tržištem ugljika (vidjeti poglavlje 2.2.). Od 2021., osim EU-a i zemalja EGP-a/EFTA-e, ETS EU-a obuhvaćat će i postrojenja za proizvodnju električne energije u Sjevernoj Irskoj. Njime se upravlja emisijama iz gotovo 11 000 elektrana i proizvodnih postrojenja te nekih 600 operatera zrakoplova koji lete u zračne luke i iz tih zračnih luka u EGP-u. Njime je obuhvaćeno oko 38 % emisija stakleničkih plinova EU-a. U trećoj fazi ETS-a EU-a (2013.–2020.)* sektori sa stacionarnim postrojenjima uređeni ETS-om EU-a energetski su intenzivne industrijske grane i uključuju elektrane i ostala postrojenja za izgaranje s nazivnom ulaznom toplinskom snagom većom od 20 MW (osim postrojenja za zbrinjavanje opasnog ili komunalnog otpada), naftne rafinerije, koksne peći, željezare i čeličane, cementare, ciglane, postrojenja za proizvodnju stakla, vapna, keramike, papirne mase, papira i kartona te aluminija, petrokemijska postrojenja, postrojenja za proizvodnju amonijaka, dušične i adipinske kiseline, glioksala i glioksilne kiseline, postrojenja za hvatanje CO2 te transport cjevovodima i geološko skladištenje CO2. Područje primjene ETS-a EU-a u zrakoplovstvu u razdoblju od 2013. do 2016. ograničeno je na letove unutar Europskog gospodarskog prostora (EGP) kako bi se u Međunarodnoj organizaciji civilnog zrakoplovstva (ICAO) zadržala pozitivna tendencija prema postizanju međunarodnog sporazuma o ograničavanju emisija stakleničkih plinova iz zrakoplovstva. Ograničenje na letove unutar EGP-a 2017. je produljeno do 2023. (vidjeti poglavlje 4.) s ciljem daljnjeg pružanja potpore navedenoj pozitivnoj tendenciji te kako bi se olakšao početak djelovanja ICAO-ova Programa za neutralizaciju i smanjenje emisija ugljika za međunarodno zrakoplovstvo (CORSIA). ETS-om EU-a obuhvaćene su emisije ugljikova dioksida (CO2), dušikova oksida (N2O) iz proizvodnje dušične, adipinske i glioksilne kiseline i glioksala te emisije perfluorougljika (PFC) iz proizvodnje aluminija. Iako je sudjelovanje u ETS-u EU-a obvezno, u nekim su sektorima obuhvaćena samo postrojenja koja premašuju određenu veličinu. Štoviše, zemlje sudionice mogu iz sustava izuzeti mala postrojenja (koja ispuštaju manje od 25 000 tona ekvivalenta CO2) ako su uspostavljene alternativne i jednakovrijedne mjere. U četvrtoj fazi (2021.–2030.) vrlo mali onečišćivači (s prijavljenim emisijama manjima od 2 500 tona ekvivalenta CO2 u posljednje tri godine) mogu se izuzeti iz ETS-a EU-a ako postoje pojednostavnjeni mehanizmi praćenja radi procjene količine njihovih emisija. Zemlje sudionice, osim toga, mogu dodati još sektora i stakleničkih plinova u ETS EU-a (takozvano „dobrovoljno sudjelovanje”). * Informacije o 1. i 2. fazi ETS-a EU-a dostupne su na sljedećoj poveznici: https://ec.europa.eu/clima/policies/ets/pre2013_hr Prema izvješćima koje su zemlje sudionice podnijele 2020. u skladu s člankom 21. , ETS-om je 2019. bilo obuhvaćeno ukupno 10 569 postrojenja s potrebnom ETS dozvolom. Emisije iz biomase kojom se koriste postrojenja u okviru ETS-a povećale su se 2019. za 4 % u odnosu na prethodnu godinu, a emisije iz ugljena smanjile su se za 19 %, što je pridonijelo znatnom smanjenju emisija u energetskom sektoru od 15 %. Kad je riječ isključivo o gorivima, kao i prethodnih godina, u okviru ETS-a EU-a 2019. i dalje je najvećim dijelom dolazilo do izgaranja fosilnih goriva. Međutim, 29 zemalja navelo je da se upotrebljava i biomasa u 2 197 postrojenja (20,8 % svih postrojenja). Najveći postotak emisija iz biomase po zemlji u usporedbi s emisijama obuhvaćenima ETS-om EU-a prijavila je Litva: 68 %. Dvije zemlje (Lihtenštajn i Malta) nisu navele upotrebu biomase. Ukupne emisije iz biomase 2019. iznosile su oko 170 milijun tona CO2 (11 % u usporedbi s emisijama prijavljenima u ETS-u EU-a), što je vidljivo povećanje u odnosu na 2018., kad su iznosile 145 milijuna tona CO2 (8 % u usporedbi s emisijama prijavljenima u ETS-u EU-a). Od toga je 99,2 % emisija s nultom stopom. U 2019. je prvi put prijavljena uporaba male količine biogoriva. Dva operatera zrakoplova (jedan u Njemačkoj i jedan u Švedskoj) izvijestila su da obuhvaćaju 0,01 % emisija iz zrakoplovstva u okviru ETS-a za 2019. Podaci za 2019. pokazuju da je u okviru kategorija postrojenja na temelju godišnjih razina emisija kao i prethodnih godina 72 % postrojenja kategorije A, 21 % kategorije B, a 7 % kategorije C. Osim toga, 6 053 postrojenja navedena su kao „postrojenja s niskim emisijama” (57 % ukupnog broja). Kad je riječ o aktivnostima ETS-a EU-a koje su dodatno navedene za emisije stakleničkih plinova koji nisu CO2, prijavljeno je da su izdane dozvole za primarni aluminij i perfluorougljike u 13 zemalja (Francuskoj, Grčkoj, Islandu, Italiji, Nizozemskoj, Njemačkoj, Norveškoj, Rumunjskoj, Slovačkoj, Sloveniji, Španjolskoj, Švedskoj i Ujedinjenoj Kraljevini), a za proizvodnju dušične kiseline i N2O u 21 zemlji (svima osim Cipra, Danske, Estonije, Irske, Islanda, Latvije, Lihtenštajna, Luksemburga, Malte i Slovenije). Ostali sektori s emisijama N2O navedeni su u trima zemljama (Francuska, Italija i Njemačka) za proizvodnju adipinske kiseline te dvjema zemljama (Francuska i Njemačka) za proizvodnju glioksala i glioksilne kiseline. Jedino su Norveška i Austrija navele aktivnosti za hvatanje i skladištenje CO2. Kao i prošle godine, mogućnost izuzimanja malih onečišćivača iz ETS-a EU-a u skladu s člankom 27. Direktive o ETS-u EU-a iskoristilo je sedam zemalja (Francuska, Hrvatska, Island, Italija, Slovenija, Španjolska i Ujedinjena Kraljevina). Emisije izuzete 2019. iznosile su 3,81 milijuna tona CO2 (približno 0,25 % ukupnih emisija iz stacionarnih postrojenja u okviru ETS-a EU-a u usporedbi s 0,17 % prethodne godine). Prema izvješćima podnesenima 2020. u skladu s člankom 21., kao i prethodnih godina, osam zemalja (Belgija, Danska, Francuska, Hrvatska, Lihtenštajn, Litva, Mađarska, Nizozemska) iskoristilo je odredbu iz članka 13. Uredbe o praćenju i izvješćivanju kojom se dopušta upotreba pojednostavnjenih planova za praćenje u niskorizičnim slučajevima za stacionarna postrojenja. U slučaju operatera zrakoplova s niskim emisijama dvije su zemlje (Belgija i Island) 2019. prijavile primjenu te odredbe. U 2019. je prijavljeno da 611 operatera zrakoplova ima plan praćenja (7 % manje nego 2018.). Komercijalni operateri činili su 50 % (308) navedenih operatera, a ostalih 50 % (303) bili su nekomercijalni operateri. Ukupno 262 (43 %) operatera svrstano je u male onečišćivače (u usporedbi s 287 (44 %) 2018.). 2.2. Registar Unije i Dnevnik transakcija Europske unije (EUTL) U Registru Unije i Dnevniku transakcija Europske unije (EUTL) prati se vlasništvo općih emisijskih jedinica i emisijskih jedinica za zrakoplovstvo bilježenjem količine u vlasništvu na računima i transakcija među računima. Osim toga, u tim se sustavima evidentiraju emisije stacionarnih postrojenja i operatera zrakoplova te usklađenost s obvezama koje proizlaze u vezi s tim emisijama. Upravljanje i jednim i drugim sustavom te njihovo održavanje u nadležnosti su Komisije, a nacionalni administratori registra u svakoj od zemalja sudionica i dalje služe kao kontaktna točka za vlasnike i predstavnike računa (poduzeća i fizičke osobe). Dok se u Registru Unije nalaze računi i bilježe podaci o usklađenosti, u EUTL-u se automatski provjeravaju, bilježe i odobravaju sve transakcije među računima te se tako jamči da su svi prijenosi u skladu s pravilima ETS-a EU-a. Podaci zabilježeni u Registru Unije i EUTL-u važan su izvor podataka za različite vrste izvješćivanja u okviru ETS-a, kao što su izračun pokazatelja viška rezerve za stabilnost tržišta (vidjeti poglavlje 3.3.) i izvješća koja sastavlja Europska agencija za okoliš. EUTL osigurava i transparentnost ETS-a EU-a jer se u njemu objavljuju* informacije o usklađenosti stacionarnih postrojenja i operatera zrakoplova s odredbama ETS-a te o transakcijama među računima. * Informacije koje se objavljuju u EUTL-u dostupne su na: https://ec.europa.eu/clima/ets/ Registar Unije, EUTL i javne internetske stranice EUTL-a bili su u potpunosti operativni 365 dana, 24 sata dnevno tijekom cijele 2019., tek s manjim prekidima u radu zbog tehničke nadogradnje koji su ukupno trajali oko sedam sati. Od 1. siječnja 2019. Komisija je obustavila sve procese za Ujedinjenu Kraljevinu koji se odnose na besplatnu dodjelu, prodaju na dražbi i razmjenu međunarodnih jedinica u skladu sa zaštitnim mjerama za očuvanje okolišnog integriteta ETS-a EU-a u slučajevima u kojima se pravo Unije prestaje primjenjivati na državu članicu koja se povlači iz EU-a. Ta je obustava automatski ukinuta 1. veljače 2020., kad je stupio na snagu Sporazum o povlačenju Ujedinjene Kraljevine iz EU-a, kojim je osigurano da će postrojenja i operateri zrakoplova iz Ujedinjene Kraljevine poštovati svoje obveze usklađenosti proizašle iz emisija za 2019. i 2020. Sporazum o povezivanju ETS-a EU-a s ETS-om Švicarske stupio je na snagu 1. siječnja 2020. Da bi se omogućio početak rada poveznice između sustava trgovanja emisijama, dvije su se strane dogovorile o uspostavi privremenog rješenja za povezivanje dvaju registara i omogućavanje prijenosa emisijskih jedinica između njih. Privremeno je rješenje počelo se primjenjivati 21. rujna 2020. U ožujku 2019. donesena je Delegirana uredba Komisije (EU) 2019/1122 kojom se utvrđuju pravila za funkcioniranje Registra Unije u razdoblju od 2021. do 2030. Tehnička provedba novih pravila uvedenih Uredbom još je u tijeku, a nove će funkcije u Registru Unije postati dostupne od 1. siječnja 2021. 3. FUNKCIONIRANJE TRŽIŠTA UGLJIKA 2019. U ovom poglavlju navedene su informacije o aspektima ponude i potražnje za emisijskim jedinicama u okviru ETS-a EU-a. Odjeljak o ponudi sadržava informacije o kvotama, besplatnoj dodjeli, dražbama, odstupanju od trgovanja svim jedinicama na dražbi za proizvodnju električne i toplinske energije (članak 10.c), programu NER 300 i pripremama za Inovacijski fond i Fond za modernizaciju, poglavlje o sustavima kompenzacije za neizravne troškove ugljika te upotrebi međunarodnih jedinica. Kad je riječ o potražnji, navedene su informacije o količini verificiranih emisija. Zatim je predstavljeno postizanje ravnoteže između različitih elemenata ponude i potražnje emisijskih jedinica na tržištu ugljika putem rezerve za stabilnost tržišta. 3.1. Ponuda: emisijske jedinice puštene u optjecaj 3.1.1. Kvota Kvota je najveća apsolutna količina stakleničkih plinova koju obuhvaćena tijela mogu ispustiti, čime se osigurava ispunjavanje cilja smanjenja emisija. Odgovara broju emisijskih jedinica puštenih u optjecaj tijekom razdoblja trgovanja. Za cjelokupni ETS EU-a primjenjuje se zajednička kvota za cijeli EU. Kvota za emisije iz stacionarnih postrojenja za 2013. utvrđena je tako da iznosi 2 084 301 856 emisijskih jedinica. Ta se kvota svake godine smanjuje linearnim faktorom smanjenja od 1,74 % prosječne ukupne količine emisijskih jedinica izdanih svake godine u razdoblju 2008.–2012., čime se jamči da će najveći broj emisijskih jedinica koje stacionarna postrojenja mogu upotrebljavati biti 21 % niži 2020. nego 2005. Kvota za zrakoplovni sektor izvorno je utvrđena tako da iznosi 210 349 264 zrakoplovne emisijske jedinice godišnje, što je 5 % niže od prosječne godišnje razine zrakoplovnih emisija za razdoblje 2004.–2006. Kvota je 1. siječnja 2014. povećana za 116 524 zrakoplovne emisijske jedinice radi prilagodbe u pogledu pristupanja Hrvatske ETS-u EU-a. Trebala je odražavati zakonodavstvo iz 2008.*, u kojem su ETS-om EU-a bili obuhvaćeni svi letovi iz EGP-a, prema EGP-u i unutar njega. Međutim, područje primjene ETS-a EU-a privremeno je bilo ograničeno na letove unutar EGP-a u razdoblju od 2013. do 2016. kako bi se pružila potpora razvoju globalne mjere ICAO-a za stabilizaciju emisija iz međunarodnog zrakoplovnog sektora na razinama iz 2020. Stoga je broj emisijskih jedinica za zrakoplovstvo puštenih u optjecaj u razdoblju 2013.–2016. bio znatno niži od izvorne kvote. Za pružanje potpore razvoju globalne mjere ICAO-a, 2017. je ograničenje za letove unutar EGP-a produljeno do 2023. (vidjeti poglavlje 4.). U četvrtoj fazi ETS-a EU-a (2021.–2030.) i kvote za stacionarna postrojenja i za zrakoplovstvo smanjit će se linearnim faktorom smanjenja od 2,2 %. * Direktiva 2008/101/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008. o izmjeni Direktive 2003/87/EZ radi uključivanja zrakoplovnih djelatnosti u sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice

U tablici 1. prikazani su iznosi kvota za stacionarna postrojenja i godišnji broj emisijskih jedinica za zrakoplovstvo puštenih u optjecaj za svaku godinu tijekom treće faze ETS-a EU-a. Tablica 1.: Kvota ETS-a EU-a za razdoblje 2013.–2020.

Godina

Godišnja kvota (postrojenja) Godišnje emisijske jedinice za zrakoplovstvo puštene u optjecaj

2013.

2 084 301 856 32 455 296

2014.

2 046 037 610 41 866 834

2015.

2 007 773 364 50 669 024

2016.

1 969 509 118 38 879 316

2017.

1 931 244 873 38 711 651

2018.

1 892 980 627 38 909 585

2019.

1 854 716 381 38 946 562

2020.

1 816 452 135 Sporazum o povlačenju Ujedinjene Kraljevine iz Europske unije stupio je na snagu 1. veljače 2020. Direktiva o ETS-u primjenjuje se na Ujedinjenu Kraljevinu do 31. prosinca 2020., nakon čega će proizvodnja električne energije smještena u Sjevernoj Irskoj u skladu s Protokolom o Irskoj i Sjevernoj Irskoj ostati u okviru ETS-a EU-a s odgovarajućim pravima i obvezama. Komisija je navedeni razvoj događaja uzela u obzir tako što je 16. studenoga 2020. donijela Odluku Komisije o prilagodbi količine emisijskih jedinica na razini Unije. Na slici 1. sažeto je prikazano smanjenje kvote nakon povećanja linearnog faktora smanjenja na 2,2 % od 2021. Istodobno se vizualizira uloga unosa rezerve za stabilnost tržišta (MSR) i kako je odgoda plasiranja emisijskih jedinica doprinijela MSR-u (vidjeti i poglavlje 3.3.). Slika 1.: Smanjenje kvote s povećanjem linearnog faktora smanjenja na 2,2 % počevši od 2021. 3.1.2. Izdane emisijske jedinice

3.1.2.1. Besplatna dodjela Iako su dražbe u trećoj fazi ETS-a EU-a osnovni način za dodjelu emisijskih jedinica, industrijskim postrojenjima besplatno je dodijeljena znatna količina emisijskih jedinica da bi se uklonio rizik od istjecanja ugljika (situacije u kojima poduzeća premještaju proizvodnju u treće zemlje s manje strogim ograničenjima emisija stakleničkih plinova, što može uzrokovati povećanje njihovih ukupnih emisija). Primjenjuju se sljedeća načela: Sektori i podsektori za koje se smatra da su izloženi značajnom riziku od istjecanja ugljika uvršteni su na popis sektora izloženih riziku od istjecanja ugljika*. Popis je prvobitno obuhvaćao razdoblje 2015.–2019., ali revidiranom Direktivom o ETS-u EU-a valjanost mu je produljena do 31. prosinca 2020. Budući da je u trećoj fazi potražnja za besplatnom dodjelom premašila dostupnu količinu, dodjela za sva postrojenja u ETS-u EU-a smanjena je za isti postotak primjenom „međusektorskog faktora korekcije”**. Prvotne vrijednosti međusektorskog faktora korekcije revidirane su 2017.*** * Aktualan popis sektora izloženih riziku od istjecanja ugljika dostupan je na: http://eur-lex.europa.eu/legal-content/HR/ALL/?uri=CELEX%3A32014D0746 . ** Odluka Komisije 2013/448/EU, SL L 240, 7.9.2013., str. 27. *** Odluka Komisije 2017/126/EU, SL L 19, 25.1.2017., str. 93. ·za proizvodnju električne energije ne dodjeljuju se besplatne emisijske jedinice, ·besplatne emisijske jedinice za proizvodnu industriju dijele se prema pravilima usklađenima na razini EU-a, ·besplatna dodjela temelji se na referentnim vrijednostima učinkovitosti kako bi se osnažili poticaji smanjivanju emisija stakleničkih plinova i inovacijama te nagradila najučinkovitija postrojenja, ·uspostavljena je rezerva za nove sudionike (NER) na razini EU-a za nova industrijska postrojenja i postrojenja koja znatno povećaju svoj kapacitet; ona iznosi 5 % ukupne količine emisijskih jedinica u trećoj fazi. U trećoj fazi oko 43 % ukupne količine dostupnih emisijskih jedinica dodijeljeno je besplatno, a udio jedinica kojima će trgovati države članice iznosi približno 57 %. Početna količina jedinica u rezervi za nove sudionike nakon oduzimanja 300 milijuna emisijskih jedinica za program NER 300, čiji je cilj potpora inovacijama, iznosila je 480,2 milijuna emisijskih jedinica. Do lipnja 2020. rezerviran je 171,1 milijun emisijskih jedinica za 1 089 postrojenja za cijelu treću fazu. U rezervi za nove sudionike preostalo je 309,1 milijun emisijskih jedinica. Iako se očekuje da će do kraja treće faze doći do promjena u dodjeli, velik broj tih emisijskih jedinica ostat će nedodijeljen. Nedodijeljene emisijske jedinice iz treće faze NER-a rasporedit će se na kraju treće faze u rezervu za stabilnost tržišta, iz koje će se 200 milijuna emisijskih jedinica premjestiti u NER za četvrtu fazu. Prvotno odobrena besplatna dodjela za razdoblje do kraja treće faze smanjena je do lipnja 2020. za oko 570 milijuna emisijskih jedinica zbog zatvaranja postrojenja ili smanjenja proizvodnje ili proizvodnih kapaciteta. 2013. 2014. 2015. 2016. 2017. 2018. 2019. 2020. Besplatna dodjela

(27 država članica EU-a +Ujedinjena Kraljevina+države EFTA-e koje su članice EGP-a) 903,0 874,8 847,6 821,3 796,2 771,9 748,1 724,8 Dodjela iz rezerve za nove sudionike (nova ulaganja i povećanje kapaciteta) 11,7 15,2 18,9 22,7 24,4 26,0 26,5 25,4 Besplatne emisijske jedinice koje nisu dodijeljene zbog zatvaranja postrojenja ili promjena u proizvodnji ili proizvodnim kapacitetima 40,6 59,5 73,1 70,5 79,1 83,4 79,8 84,6 Da bi se uklonio rizik od istjecanja ugljika, besplatna dodjela nastavit će se nakon 2020. na temelju referentnih vrijednosti koje proizlaze iz učinka 10 % najučinkovitijih postrojenja u EU-u. Komisija je u veljači 2019. donijela popis sektora izloženih riziku od istjecanja ugljika za razdoblje 2021.–2030., koji će vrijediti tijekom cijelog tog razdoblja. U popisu se navodi koji industrijski sektori imaju veći udio u besplatnoj dodjeli. Da bi se odrazio napredak tehnologije i inovacija, referentne vrijednosti ažurirat će se za razdoblje od 2021. do 2025. te za razdoblje od 2026. do 2030. na temelju stvarnih podataka. Delegirani akt o reviziji pravila za besplatnu dodjelu za razdoblje od 2021. do 2030. donesen je u prosincu 2018. Očekuje se da će se Provedbena uredba o revidiranim referentnim vrijednostima koje će se primjenjivati u razdoblju od 2021. do 2025. donijeti do kraja 2020. (vidjeti Dodatak 6. Prilogu). U četvrtoj će se fazi dodjela emisijskih jedinica pojedinim postrojenjima pravodobno prilagoditi kako bi održavala znatne poraste i smanjenja u radu. Da bi se spriječile manipulacija i zlouporaba sustava prilagodbi dodjele emisijskih jedinica i izbjeglo svako nepotrebno administrativno opterećenje, Komisija je u listopadu 2019. donijela provedbeni akt kojim su utvrđeni dodatni aranžmani za prilagodbe (vidjeti Dodatak 6. Prilogu). 3.1.2.2. Dražbovna prodaja emisijskih jedinica Dražbe su osnovni način za dodjelu emisijskih jedinica. Dražbe na primarnom tržištu uređene su Uredbom o dražbama*, kojom su utvrđeni raspored, upravljanje i drugi aspekti načina održavanja dražbi kako bi se osigurao otvoren, transparentan, usklađen i nediskriminirajući postupak. * Uredba Komisije (EU) br. 1031/2010 od 12. studenoga 2010. o rasporedu, upravljanju i drugim aspektima dražbi emisijskih jedinica stakleničkih plinova u skladu s Direktivom 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice, SL L 302, 18.11.2010., str. 1. Dražbe su se 2019. odvijale putem dražbovne platforme EEX, koja je zajednička dražbovna platforma koju koristi 25 država članica koje sudjeluju u zajedničkom postupku javne nabave, koju koristi Poljska, koja je istupila iz postupka zajedničke nabave, ali nije imenovala odvojenu dražbovnu platformu te koju koristi Njemačka kao zasebnu dražbovnu platformu. EEX je započeo s pružanjem usluga dražbi za Island, Lihtenštajn i Norvešku u lipnju 2019., nakon što je Sporazum o EGP-u izmijenjen kako bi im se omogućilo da sudjeluju u Zajedničkom sporazumu o javnoj nabavi za zajedničku dražbovnu platformu. U dogovoru s tim trima zemljama količine emisijskih jedinica za dražbovnu prodaju za razdoblje 2013.–2018. raspoređene su na 2019. i 2020. da bi se osigurala stabilna i predvidljiva ponuda emisijskih jedinica na tržištu. U skladu sa zaštitnim mjerama koje su donesene u svrhu zaštite okolišnog integriteta ETS-a EU-a , emisijske jedinice nisu se prodavale na dražbama 2019. u ime Ujedinjene Kraljevine. Stupanjem na snagu Sporazuma o povlačenju 1. veljače 2020., prodavanje na dražbama za Ujedinjenu Kraljevinu ponovno je pokrenuto 4. ožujka 2020. te se odvija preko dražbovne platforme ICE. Količina koja je uključena u kalendar dražbi Ujedinjene Kraljevine za 2020. odgovara zbroju količina koje su predviđene za prodaju na dražbi 2019. i 2020. Do 30. lipnja 2020. održano je više od 1 700 dražbi. U tablici 3. prikazan je pregled količine emisijskih jedinica koje su EEX i ICE prodali na dražbi do 30. lipnja 2020., uključujući rane dražbe općih emisijskih jedinica. Tablica 3.: Ukupna količina emisijskih jedinica iz treće faze prodanih na dražbi u razdoblju od 2012. do 30. lipnja 2020. Godina Opće emisijske jedinice Emisijske jedinice za zrakoplovstvo 2012. 89 701 500 2 500 000 2013. 808 146 500 0 2014. 528 399 500 9 278 000 2015. 632 725 500 16 390 500 2016. 715 289 500 5 997 500 2017. 951 195 500 4 730 500 2018. 915 750 000 5 601 500 2019. 588 540 000 5 502 500 2020. (do 30. lipnja 2020.) 360 446 000 3 371 500 Izvor: EEX

Nakon što je u siječnju 2019. rezerva za stabilnost tržišta započela s radom, osjetno se smanjila ponuda za prodaju na dražbi, kako je prikazano u tablici 3. Dražbe su uglavnom provedene bez poteškoća, a postignute cijene općenito su bile vrlo usklađene s cijenama na sekundarnom tržištu. Od siječnja 2019. do lipnja 2020. tri su dražbe poništene, u skladu s odgovarajućim pravilima Uredbe o dražbama, jer nije postignuta cijena rezerve ili zato što je ukupna količina ponuda bila manja od količine koja se prodaje na dražbi. Uključujući te tri dražbe, ukupno je poništeno 15 dražbi od više od 1 700 dražbi održanih od kraja 2012. Na slici 2. prikazan je pregled konačnih dražbovnih cijena od 2013. do 30. lipnja 2020.: Slika 2.: Konačne dražbovne cijene općih emisijskih jedinica od 2013. do 30. lipnja 2020. ___ Konačna dražbovna cijena Izvor: EEX Broj sudionika u dražbama općih emisijskih jedinica od 2013. do 30. lipnja 2020. naveden je u Dodatku 2. Dražbovne platforme pravodobno objavljuju podrobne rezultate svake dražbe na namjenskim internetskim stranicama. Dodatne informacije o provođenju dražbi, uključujući informacije o sudjelovanju, omjeru pokrivenosti i cijenama, dostupne su u izvješćima država članica koja se objavljuju na internetskim stranicama Komisije . Ukupni prihod koji su države članice, Ujedinjena Kraljevina i zemlje EGP-a ostvarile od dražbi u razdoblju od 2012. do 30. lipnja 2020. bio je veći od 57 milijardi EUR (vidjeti tablice 2.1. i 2.2. u Dodatku 2.). Samo 2019. ostvaren je ukupni prihod od dražbi veći od 14 milijardi EUR, dok je prihod u prvoj polovini 2020. iznosio 7,9 milijardi EUR. Direktivom o ETS-u EU-a propisuje se da bi države članice trebale najmanje 50 % prihoda od dražbi, uključujući sve prihode od emisijskih jedinica raspodijeljenih za potrebe solidarnosti i rasta te sve prihode od emisijskih jedinica izdanih za zrakoplovstvo, iskoristiti za potrebe u području klime i energetike. Prema informacijama koje su dostavile Komisiji, države članice 2019. su potrošile ili su planirale potrošiti ukupno 77 % tih prihoda za utvrđene potrebe u području klime i energetike. U razdoblju 2013.–2019. oko 78 % prihoda od dražbi potrošeno je za takve potrebe. Dok je mali udio te količine (oko 1,9 milijardi ili 4 % ukupnih prihoda u tom razdoblju) potrošen na međunarodne potrebe u području klime i energetike, najveći je dio prihoda od dražbi u trećoj fazi potrošen za nacionalne ciljeve u području klime i energetike (uglavnom na obnovljivu energiju, energetsku učinkovitost i održivi promet). Uredba o dražbama izmijenjena je 2019. radi uspostavljanja okvira za dražbovnu prodaju emisijskih jedinica i upravljanje projektima u okviru Inovacijskog fonda i Fonda za modernizaciju u četvrtoj fazi. Izmjena odražava i uvrštavanje emisijskih jedinica ETS-a EU-a u financijske instrumente na temelju Direktive 2014/65/EU o tržištu financijskih instrumenata (MiFID2). Komisija je u svibnju 2020. objavila poziv za javnu nabavu treće zajedničke dražbovne platforme ETS-a EU-a na kojoj će se na dražbi prodavati emisijske jedinice u ime 25 država članica i tri države EFTA-e koje su članice EGP-a te emisijske jedinice za Inovacijski fond i Fond za modernizaciju. Očekuje se da će dražbe na trećoj zajedničkoj dražbovnoj platformi započeti početkom 2021. 3.1.2.3. Odstupanje od trgovanja svim jedinicama na dražbi za proizvodnju električne i toplinske energije * Uvjete za odstupanje u trećoj su fazi ispunjavale Bugarska, Cipar, Češka, Estonija, Latvija, Litva, Mađarska, Malta, Poljska i Rumunjska. Malta i Latvija odlučile su da neće primijeniti odstupanje. ** Smjernice o određenim mjerama državne potpore u kontekstu trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova nakon 2012., SL C 158, 5.6.2012., str. 4. *** Uvjete za odstupanje u četvrtoj fazi ispunjavaju Bugarska, Češka, Estonija, Hrvatska, Latvija, Litva, Mađarska, Poljska, Rumunjska i Slovačka. Ukupna vrijednost prijavljene potpore ulaganju za razdoblje od 2009. do 2019. iznosi oko 13,1 milijardu EUR. Oko 83 % tog iznosa dodijeljeno je za unapređivanje i nadogradnju infrastrukture, a ostatak ulaganja odnosio se na postizanje raznovrsnosti kombinacija izvora energije te na čiste tehnologije.

Broj besplatno dodijeljenih emisijskih jedinica za proizvođače električne energije 2019. naveden je u tablici 1.1. u Dodatku 1. Prilogu, a maksimalni godišnji broj emisijskih jedinica naveden je u tablici 1.2. u Dodatku 1. Emisijske jedinice iz treće faze koje ostanu nedodijeljene mogu se prodati na dražbi ili, u skladu s odredbama Direktive o ETS-u EU-a, dodijeliti u razdoblju 2021.–2030. za ulaganja na temelju članka 10.c odabrana podnošenjem ponuda po natječaju ili za Fond za modernizaciju. Dok je Mađarska odlučila dodati svoje nedodijeljene emisijske jedinice na temelju članka 10.c iz treće faze količinama na temelju članka 10.c u četvrtoj fazi, većina drugih država članica svoje je nedodijeljene emisijske jedinice odlučila prodati na dražbi. Rumunjska je iskoristila obje mogućnosti tako što je dio svojih nedodijeljenih emisijskih jedinica prenijela u četvrtu fazu, a dio prodala na dražbi. Na slici 3. prikazan je broj emisijskih jedinica po državi članici koje su za razdoblje od 2013. do 2019. dodijeljene u skladu s člankom 10.c. Slika 3.: Broj besplatno dodijeljenih emisijskih jedinica u skladu s člankom 10.c Izvor: GU za klimatsku politiku Na slici 4. prikazano je u kojoj su mjeri dodijeljene, dodane dražbama ili ostale neiskorištene jedinice dodijeljene u skladu s člankom 10.c iz svake godine dodjele u trećoj fazi. Slika 4.: Raspodjela emisijskih jedinica (dodijeljene, prodane na dražbi, ostale neiskorištene) Izvor: GU za klimatsku politiku U tablici 4. prikazan je broj neiskorištenih emisijskih jedinica dodijeljenih u skladu s člankom 10.c koje su prodane na dražbi u razdoblju od 2013. do 2020. te onih koje su ostale neiskorištene nakon godine dodjele 2019. i koje će se 2021. prodati na dražbi, prenijeti za dodjelu u skladu s člankom 10.c u četvrtoj fazi ili prenijeti u Fond za modernizaciju. Tablica 4.: Postupanje s neiskorištenim emisijskim jedinicama dodijeljenima u skladu s člankom 10.c iz godina dodjele 2013.–2019. Država članica Broj emisijskih jedinica u skladu s člankom 10.c koje su prodane na dražbi (u milijunima) Broj emisijskih jedinica u skladu s člankom 10.c koje su ostale neiskorištene (u milijunima) Bugarska 9,8 0,5 Cipar 0,0 0,0 Češka 0,4 0,0 Estonija 2,9 0,0 Litva 1,2 0,1 Poljska 105,3 34,7 Rumunjska 15,4 3,6 Mađarska 0 0,9 Ukupno 135,0 39,7 Izvor: GU za klimatsku politiku

U tablici 1.3. u Dodatku 1. Prilogu naveden je broj nedodijeljenih emisijskih jedinica koje su države članice prodale na dražbi (ili su ih planirale prodati na dražbi) u skladu s odstupanjem iz članka 10.c za razdoblje od 2013. do 2021. 3.1.2.4. Program NER 300 NER 300 je opsežan program financiranja inovativnih demonstracijskih projekata proizvodnje energije s niskim emisijama ugljika. Usmjeren je na demonstraciju tehnologije za hvatanje i skladištenje ugljika (CCS) i tehnologije inovativnih obnovljivih izvora energije (RES), koje su sigurne za okoliš, na komercijalnoj razini u EU-u. NER 300 financirao se sredstvima nastalima monetizacijom 300 milijuna emisijskih jedinica iz rezerve za nove sudionike. Sredstva su dodijeljena za projekte odabrane u dva kruga poziva na podnošenje prijedloga u prosincu 2012. i srpnju 2014. U dva kruga poziva na podnošenje prijedloga u okviru programa NER 300 dodijeljena sredstva za 38 projekata RES-a i jedan projekt CCS-a iznosila su 2,1 milijardu EUR te je obuhvaćeno 20 država članica EU-a. Devet je projekata postalo počelo s radom do 31. prosinca 2019.: projekt proizvodnje energije iz biomase Verbiostraw u Njemačkoj, projekti kopnenih vjetroelektrana Windpark Blaiken u Švedskoj i Windpark Handalm u Austriji, projekti odobalnih vjetroelektrana Veja Mate i Nordsee One u Njemačkoj, projekt pametne električne mreže Puglia Active Network u Italiji, projekti plutajućih odobalnih vjetroelektrana Vertimed u Francuskoj i Windfloat u Portugalu te projekt koncentrirane solarne energije Minos u Grčkoj. Jedan projekt, talijanski projekt BEST za proizvodnju energije iz biomase, smatra se dovršenim. Još tri projekta iz drugog poziva napreduju u pripremama za početak rada do 30. lipnja 2021. S obzirom na zahtjevni gospodarski i politički kontekst od uspostavljanja programa NER 300, 22 projekta nisu uspjela prikupiti dovoljnu dodatnu financijsku potporu te su povučeni, čime se oslobodilo ukupno 1,455 milijardi EUR. U različitim fazama razvoja nalaze se još četiri projekta. Izmijenjena Odluka o programu NER 300 omogućila je ponovno ulaganje oslobođenih sredstava iz poništenih projekata iz prvog poziva na podnošenje prijedloga (dosad 708,7 milijuna EUR) u postojeće financijske instrumente – energetske demonstracijske projekte u okviru instrumenta InnovFin i dužnički instrument u okviru Instrumenta za povezivanje Europe (CEF DI), kojima upravlja Europska investicijska banka. Time će se ostvariti najveća moguća korist od programa NER 300 i mobilizirati dodatni privatni kapital za ulaganje u inovacije za niske emisije ugljika. U razdoblju obuhvaćenom izvješćem odabrana su dva nova projekta koja će primiti nepotrošena sredstva programa NER 300 u okviru energetskih demonstracijskih projekata InnovFina, odnosno potporu u iznosu od oko 95 milijuna EUR (vidjeti Dodatak 8. Prilogu). Pomoć pri razvoju projekata (PDA) u okviru instrumenta InnovFin dostupna je i nositeljima projekata kako bi povećali zrelost svojih projekata. Nedavno su tri projekta povezana s klimom postala korisnicima sredstava pomoći pri razvoju projekata u iznosu od 692 000 EUR, uz pomoć neisplaćenih sredstava iz programa NER 300. Tim se projektima, smještenima u Švedskoj, Italiji i Nizozemskoj, odgovara na klimatske promjene razvojem inovativnih demonstracijskih postrojenja, prvih takve vrste (vidjeti Dodatak 8. Prilogu). Naposljetku, financijska potpora u iznosu od oko 34 milijuna EUR iz neisplaćenih sredstava iz programa NER 300 dodijeljena je putem dužničkog instrumenta u okviru Instrumenta za povezivanje Europe trima inovativnim projektima čistog prometa u Italiji i Njemačkoj (vidjeti Dodatak 8. Prilogu). Oslobođena sredstva iz poništenih projekata iz drugog poziva na podnošenje prijedloga (dosad 746 milijuna EUR) dodat će se resursima dostupnima za Inovacijski fond. Tablica 5.: Projekti programa NER 300 dodijeljeni u prvom i drugom pozivu na podnošenje prijedloga Prvi poziv na podnošenje prijedloga Drugi poziv na podnošenje prijedloga Projekti u pripremi 0 6 Projekti koji prolaze reviziju statusa 1 0 Projekti u tijeku 8 1 Završeni projekti 1 0 Povučeni projekti 10 12 Ukupno 20 19 Izvor: GU za klimatsku politiku 3.1.2.5. Inovacijski fond Inovacijski fond jedan je od dvaju fondova za smanjenje emisija ugljika uspostavljenih Direktivom o ETS-u EU-a za razdoblje od 2021. do 2030. Njime će se, na natjecateljskoj osnovi, pružati potpora prvom razvoju tržišta i demonstraciji inovativnih tehnologija i revolucionarnih inovacija na komercijalnoj razini u sektorima obuhvaćenima ETS-om EU-a, uključujući inovativne obnovljive izvore energije, energetski intenzivne industrije, hvatanje, upotrebu i skladištenje ugljika (CCUS), skladištenje energije te zamjenske proizvode i međusektorske projekte. Financirat će se iz prodaje 450 milijuna emisijskih jedinica na dražbi te iz neisplaćenih prihoda iz drugog poziva programa NER 300. Prvi poziv na podnošenje prijedloga u okviru Investicijskog fonda objavljen je u srpnju 2020. Poziv na podnošenje prijedloga otvoren je za projekte u prihvatljivim sektorima iz država članica EU-a, Norveške i Islanda. Njime će se osigurati financiranje u vidu bespovratnih sredstava u iznosu od ukupno 1 milijarde EUR za velike projekte u području čistih tehnologija čiji kapitalni troškovi premašuju 7,5 milijuna EUR. Bespovratna će se sredstva iz Investicijskog fonda dodjeljivati fleksibilno, na temelju ključnih etapa specifičnih za projekt, te će se njima moći financirati do 60 % troškova povezanih s inovacijama. Bespovratna sredstva iz fonda mogu se kombinirati s drugim inicijativama javnog financiranja, kao što su državne potpore ili drugi EU-ovi programi financiranja. Nakon prvog poziva uslijedit će redoviti pozivi do 2030. kako bi se društvima pomoglo da ulažu u revolucionarna rješenja iz područja čistih tehnologija koja su potrebna da bi EU do 2050. ostvario klimatsku neutralnost te ih učine tržišno dostupnima. Neovisni vanjski ocjenjivači procijenit će projekte na temelju sveobuhvatnog skupa kriterija: izbjegavanje emisija stakleničkih plinova, inovacijski potencijal, financijska, tehnička i operativna zrelost projekata te njihov potencijal za proširenje i troškovnu učinkovitost.

Pozivom je za projekte koji će se ocijeniti perspektivnima, ali još uvijek nedovoljno zrelima, predviđen proračun od 8 milijuna EUR za pomoć pri razvoju. Projekte je moguće prijaviti putem portala EU-a za financiranje i natječaje . Rok za dostavu zahtjevâ za prvu fazu je 29. listopada 2020. Podnositelje zahtjeva u prvom će se tromjesečju 2021. obavijestiti o rezultatima ocjenjivanja te će se pozvati da predaju potpuni zahtjev ili prime pomoć pri razvoju projekata. Podaci o rezultatima ocjenjivanja iz druge faze bit će dostupni u četvrtom tromjesečju 2021. Bespovratna će se sredstva dodijeliti krajem 2021. Komisija, osim toga, planira objaviti namjenski poziv za male projekte do kraja 2020. 3.1.2.6. Fond za modernizaciju Fond za modernizaciju drugi je od dvaju fondova za smanjenje emisija ugljika uspostavljenih Direktivom o ETS-u EU-a za četvrtu fazu. Njime će se pružati potpora ulaganjima u modernizaciju sektora elektroenergetike i širih energetskih sustava u deset država članica s nižim dohocima. Fond će započeti s radom 2021. Financijska sredstva iz Fonda za modernizaciju raspoređuju se među državama članicama korisnicama na temelju članka 10.d i Priloga II.b Direktivi o ETS-u. Nadalje, Češka, Hrvatska, Litva, Mađarska, Rumunjska i Slovačka odlučile su se za prijenos više emisijskih jedinica u svoj udio u Fondu za modernizaciju. Zahvaljujući tomu u fondu se na raspolaganju nalazi više od 650 milijuna emisijskih jedinica. Direktivom o ETS-u definirana su prioritetna područja za ulaganja, što se konkretnije odnosi na proizvodnju i upotrebu električne energije iz obnovljivih izvora, poboljšanje energetske učinkovitosti (osim postrojenja na fosilna goriva), skladištenje energije, modernizaciju energetskih mreža i pravednu tranziciju u regijama ovisnima o ugljiku. Najmanje 70 % sredstava Fonda za modernizaciju mora biti potrošeno na prioritetna ulaganja. Ulaganja u neprioritetna područja bila bi predmet detaljnije procjene Europske investicijske banke (EIB) i glasanja investicijskog odbora sastavljenog od država članica, EIB-a i Komisije. Komisija je u srpnju 2020. donijela provedbeni akt o radu Fonda za modernizaciju. Njime je uspostavljen jednostavan postupak prema kojem su države članice korisnice odgovorne za odabir, financiranje i izvješćivanje o ulaganjima te se moraju pridržavati važećih pravila o državnim potporama. Komisija će nakon procjene EIB-a biti odgovorna za odluke o isplati. 3.1.2.7. Kompenzacija za neizravne troškove ugljika Uz besplatnu dodjelu usklađenu na razini EU-a za pokrivanje izravnih troškova ugljika, države članice EU-a mogu dodijeliti državnu potporu nekim industrijama koje su veliki potrošači električne energije za nadoknadu neizravnih troškova ugljika, odnosno troškova koji nastaju povećanjem cijena električne energije zbog toga što proizvođači električne energije prebacuju troškove kupnje emisijskih jedinica na potrošače. Kako bi se smanjila narušavanja tržišnog natjecanja na unutarnjem tržištu, povećala transparentnost i očuvao cilj ETS-a EU-a u pogledu postizanja isplative dekarbonizacije, Komisija je donijela Smjernice za državne potpore u okviru ETS-a EU-a*, koje vrijede do kraja 2020. U Smjernicama se, među ostalim, utvrđuju prihvatljivi sektori i maksimalni iznosi kompenzacije za neizravne troškove ugljika. S obzirom na skori istek trenutačnih Smjernica, Komisija je revidirala Smjernice za državne potpore u okviru ETS-a EU-a za razdoblje 2021.–2030. Nove Smjernice za državne potpore** donesene su 21. rujna 2020. (vidjeti i Dodatak 6. Prilogu). * Smjernice o određenim mjerama državne potpore u kontekstu trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova nakon 2012., SL C 158, 5.6.2012., str. 4. ** Smjernice o određenim mjerama državne potpore u okviru sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova nakon 2012., SL C 317, 25.9.2020., str. 5.–19. Komisija je dosad odobrila 14 programa državnih potpora kompenzacije za neizravne troškove ugljika u 13 država članica. Komisija je u kolovozu 2019. odobrila novi program za Poljsku. Očekuje se da će Poljska 2020. početi nadoknađivati neizravne troškove nastale 2019. Isto vrijedi i za rumunjski program, koji je Komisija odobrila u svibnju 2020. Nekoliko je drugih država članica navelo da namjerava početi nadoknađivati neizravne troškove. Direktivom o ETS-u EU-a utvrđuje se da bi u roku od tri mjeseca od kraja svake godine države članice s uspostavljenim programom kompenzacija za neizravne troškove trebale u lako dostupnom obliku objaviti ukupan iznos kompenzacija dodijeljenih po sektorima i podsektorima. U tablici 6. prikazan je sažetak podataka koje su objavile države članice za kompenzaciju isplaćenu 2019. Budući da Poljska i Rumunjska nisu nadoknadile neizravne troškove nastale 2018., nisu prikazane u tablici. Tablica 6.: Kompenzacija za neizravne troškove ugljika isplaćena 2019. Zemlja Trajanje programa Kompenzacija isplaćena 2019. za neizravne troškove nastale 2018. (u milijunima EUR) Broj korisnika (postrojenja) Prihod od prodaje na dražbi 2018. (u milijunima EUR) Postotak prihoda od prodaje na dražbi potrošen na kompenzaciju za neizravne troškove Ujedinjena Kraljevina 2013.–2020. 22 60 1 607 3,7 % Njemačka 2013.–2020. 219 898 2 565 8,5 % Belgija (Flandrija) 2013.–2020. 35,9 107 379 11,4 % Belgija (Valonija) 2017.–2020. 7,5 29 Nizozemska 2013.–2020. 40,3 92 501 8,0 % Grčka 2013.–2020. 16,8 50 519 3,2 % Litva 2014.–2020. 0,3 1 80 0,3 % Slovačka 2014.–2020. 6 8 229 2,6 % Francuska 2015.–2020. 102,1 286 818 12,4 % Finska 2016.–2020. 29,1 61 250 11,6 % Španjolska 2013.–2015. 172,2 183 1 291 13,3 % Luksemburg 2018.–2020. 4,2 4 18 23,2 % Izvor: Podnesci zemalja GU-u za klimatsku politiku Navedenih deset država članica EU-a i Ujedinjena Kraljevina isplatilo je 2019. kompenzacije za neizravne troškove nastale 2018. koje su ukupno iznosile oko 656 milijuna EUR. To je gotovo 200 milijuna više od iznosa isplaćenog 2018. Velik porast u odnosu na prethodnu godinu može se objasniti, s jedne strane, znatnim povećanjem proračuna Španjolske (sa 6 milijuna EUR 2018. na 172 milijuna EUR 2019.), a s druge strane blagim rastom cijene ugljika upotrijebljene za izračun kompenzacije. Stalan rast cijene ugljika iz 2018. još se ne odražava u potpunosti na iznose isplaćene u 2019. zbog činjenice da je Smjernicama propisana upotreba terminske cijene u godini x – 1.

Jednom od odredbi o transparentnosti iz revidirane Direktive o ETS-u EU-a određeno je da države članice koje su u bilo kojoj godini na kompenzaciju za neizravne troškove potrošile više od 25 % prihoda ostvarenih prodajom emisijskih jedinica na dražbi moraju objaviti izvješće u kojem se navode razlozi za premašivanje tog iznosa. Činjenica da su 2018. prihodi od dražbi bili znatno veći nego prethodnih godina, u kombinaciji s činjenicom da kompenzacija još nije porasla tako brzo s obzirom na obvezu upotrebe cijene iz prethodne godine, znači da ni u jednoj državi članici nije dosegnut prag od 25 %. U prosjeku su države članice potrošile 7,9 % svojih prihoda od dražbi na kompenzaciju za neizravne troškove. Države članice pozivaju se da sljedećih godina pomno prate ovu stavku rashoda u svojim proračunima. 3.1.3. Međunarodne jedinice Sudionici ETS-a EU-a i dalje mogu svoje obveze iz ETS-a EU-a do kraja ciklusa usklađenosti 2020. ispuniti upotrebom međunarodnih jedinica iz mehanizma čistog razvoja (CDM) i zajedničke provedbe (JI) u okviru Kyotskog protokola, ali to podliježe kvalitativnim i kvantitativnim ograničenjima. Te su jedinice financijski instrumenti koji predstavljaju tonu CO2 uklonjenog ili smanjenog iz atmosfere u okviru projekta za smanjenje emisija. Međunarodne jedinice ne predaju se izravno, već se mogu bilo kad u kalendarskoj godini zamijeniti za emisijske jedinice. U skladu s odredbama Direktive o ETS-u EU-a, međunarodne se jedinice u razdoblju 2021.–2030. više ne mogu upotrijebiti za usklađivanje s ETS-om EU-a. * Iz projekata mehanizma čistoga razvoja i zajedničke provedbe u okviru Kyotskog protokola stvaraju se jedinice za ugljik: jedinice ovjerenog smanjenja emisija (CER) odnosno jedinice smanjenja emisija (ERU). Iako točna količina međunarodnih jedinica obuhvaćenih pravima korištenja tijekom druge i treće faze (2008.–2020.) djelomično ovisi o količini verificiranih emisija u budućnosti, tržišni analitičari procjenjuju da će iznositi približno 1,6 milijardi jedinica. Do kraja lipnja 2020. ukupno je iskorišteno ili razmijenjeno oko 1,54 milijarde međunarodnih jedinica, što je više od 96% procijenjenog dopuštenog maksimuma. Samo 2019. razmijenjeno je oko 17,3 milijuna jedinica. Potpuni pregled razmjene međunarodnih jedinica nalazi se u Dodatku 3. Prilogu.

3.2. Potražnja: emisijske jedinice povučene iz optjecaja Prema podacima iz Registra Unije emisije iz stacionarnih postrojenja koja sudjeluju u ETS-u EU-a 2019. su se znatno smanjile za 9,1 % u odnosu na 2018. Kao što se vidi iz tablice 7., za smanjenje su najvećim dijelom zaslužni pomaci ostvareni u sektorima proizvodnje električne i toplinske energije, u kojima je došlo do smanjenja emisija od oko 15 % u odnosu na 2018., što je odraz istiskivanja ugljena u korist energije iz obnovljivih izvora te proizvodnje energije u plinskim elektranama. Zabilježeno je smanjenje emisija iz industrijskih djelatnosti od gotovo 2 %, što je njihovo najveće smanjenje dosad u trećoj fazi. Općenito, od početka treće faze 2013., zabilježeno je smanjenje emisija u okviru ETS-a iz stacionarnih postrojenja od 19,8 %. Godina 2011. 2012. 2013. 2014. 2015. 2016. 2017. 2018. 2019. Ukupne verificirane emisije 1 904 1 867 1 908 1 814 1 803 1 750 1 755 1 682 1 530 Promjena u odnosu na godinu x – 1 –2,0 % 2,2 % –4,9 % –0,6 % –2,9 % 0,2 % –4,1 % –9,1 % Verificirane emisije iz proizvodnje električne i toplinske energije 1 206 1 201 1 138 1 049 1 043 1 001 996 930 792 Promjena u odnosu na godinu x – 1 –0,5 % –5,2 % –7,8 % –0,5 % –4,1 % –0,5 % –6,6 % –14,9 % Verificirane emisije iz industrijskih postrojenja 698 666 770 765 760 750 759 753 738 Promjena u odnosu na godinu x – 1 –4,6 % 15,6 % –0,7 % –0,7 % –1,3 % 1,3 % –0,8 % –1,9 %

Stopa rasta realnog BDP-a u 27 država članica EU-a i Ujedinjenoj Kraljevini 1,8 % –0,4 % 0,3 % 1,7 % 2,4 % 2,0 % 2,6 % 2,0 % 1,5 % Izvor: EUTL, podaci o BDP-u prema Eurostatu (šifra tablice: tec00115, pristupljeno u srpnju 2020.). Verificirane emisije iz zrakoplovstva navedene su zasebno u poglavlju 4. Raspodjela verificiranih emisija ETS-a koje nisu CO2 iz postrojenja, prema vrsti stakleničkog plina (N2O i perfluorougljici), navedena je u tablici 4.1. Dodatka 4. Prilogu. Broj dobrovoljno poništenih emisijskih jedinica 2019. je iznosio 33 498. Do lipnja 2020. zabilježeno je dobrovoljno poništavanje ukupno 372 840 emisijskih jedinica. Većinu poništavanja od 2013. do lipnja 2020. izvršili su vlasnici računa u registrima Ujedinjene Kraljevine, Njemačke, Švedske, Norveške i Nizozemske. 3.3. Ravnoteža ponude i potražnje U 2013., na početku treće faze, u ETS-u EU-a vladala je velika strukturna neravnoteža između ponude i potražnje emisijskih jedinica; riječ je o 2,1 milijardi emisijskih jedinica. Da bi se otklonila strukturna neravnoteža, 2015. je uspostavljena rezerva za stabilnost tržišta (MSR) kako bi se postigla veća fleksibilnost ponude emisijskih jedinica na dražbama. Rezerva za stabilnost tržišta operativna je od 2019. U 2018. višak emisijskih jedinica iznosio je 1,65 milijardi, a 2019. bio je znatno manji – 1,385 milijardi emisijskih jedinica. Na slici 5. prikazan je razvoj viška na europskom tržištu ugljika do kraja 2019. Slika 5.: Razvoj viška na europskom tržištu ugljika u razdoblju 2013.–2019. Izvor: GU ZA KLIMATSKU POLITIKU U kontekstu revizije ETS-a EU-a uvedene su važne promjene u funkcioniranju MSR-a, kako je navedeno u okviru s tekstom u nastavku. Ključan element za funkcioniranje MSR-a je ukupan broj emisijskih jedinica u optjecaju (TNAC). Ako je vrijednost ukupnog broja emisijskih jedinica u optjecaju iznad utvrđenog gornjeg praga (833 milijuna emisijskih jedinica), emisijske se jedinice prenose u rezervu, a ako je taj broj ispod utvrđenog donjeg praga (manje od 400 milijuna emisijskih jedinica), emisijske jedinice oslobađaju se iz rezerve*. Stoga se emisijske jedinice dodaju u MSR ili oslobađaju iz njega ako emisijske jedinice u optjecaju nisu u utvrđenom rasponu. U rezervu će se dodati i zamrznute i tzv. nedodijeljene** emisijske jedinice. Od 2023. emisijske jedinice u MSR-u koje premašuju količinu za prodaju na dražbi iz prethodne godine više neće vrijediti. Ukupan broj emisijskih jedinica u optjecaju relevantan za utvrđivanje unosa u rezervu za stabilnost tržišta i oslobađanja iz nje izračunava se primjenom sljedeće jednadžbe: TNAC = ponuda – (potražnja + emisijske jedinice u MSR-u) Sastavnice ponude i potražnje upotrijebljene u jednadžbi opisuju se u komunikaciji Komisije o TNAC-u, koja se objavljuje svake godine do 15. svibnja.*** * Ili ako su donesene mjere u skladu s člankom 29.a Direktive o ETS-u EU-a. ** Nedodijeljene emisijske jedinice su jedinice koje nisu dodijeljene u skladu s člankom 10.a stavkom 7. Direktive o ETS-u EU-a, tj. jedinice preostale u rezervi za nove sudionike i nastale primjenom članka 10.a stavaka 19. i 20., tj. jedinice predviđene za besplatno dodjeljivanje postrojenjima, ali koje nisu dodijeljene zbog (djelomičnog) prestanka rada ili znatnih smanjenja kapaciteta. U rezervu za stabilnost tržišta u skladu s člankom 1. stavkom 3. Odluke (EU) 2015/1814 nije predviđeno uključivanje de facto „nedodijeljenih” emisijskih jedinica nastalih primjenom relevantnog faktora istjecanja ugljika na sektore koji trenutačno nisu na popisu sektora izloženih riziku od istjecanja ugljika ni emisijskih jedinica koje nisu dodijeljene u skladu s člankom 10.c Direktive o ETS-u EU-a. Takve emisijske jedinice stoga nisu obuhvaćene (vidjeti str. 225. Procjene učinka (SWD(2015) 135 final) priložene prijedlogu revizije Direktive o ETS-u EU-a iz 2015.).

Izvješće o tržištu ugljika omogućuje konsolidiranje iznosa ponude i potražnje koji se objavljuju prema vremenskom rasporedu obveza izvješćivanja propisanih Direktivom o ETS-u EU-a i njezinim provedbenim odredbama. Na slici 6. prikazan je sastav ponude i potražnje 2019. Relevantni podaci objavljeni su i u okviru četvrte komunikacije o ukupnom broju emisijskih jedinica u optjecaju (TNAC) za potrebe MSR-a . Slika 6.: Sastav kumulativnih razina ponude i potražnje (u milijunima emisijskih jedinica) do kraja 2019. Izvor: GU za klimatsku politiku Kao pripremu za početak operativnog razdoblja MSR-a 2019. Komisija od sredine svibnja 2017. redovno objavljuje ukupni broj emisijskih jedinica u optjecaju za prethodnu godinu. Ukupan broj emisijskih jedinica u optjecaju četvrti je put objavljen u svibnju 2020., a iznosio je 1 385 496 166 emisijskih jedinica. Na temelju objave 2020. i dalje će se emisijske jedinice stavljati u rezervu za stabilnost tržišta, čime će se smanjiti količina emisijskih jedinica za prodaju na dražbi 2020. i 2021. Stoga su se na temelju ukupnog broja emisijskih jedinica u optjecaju 2019. i 2020. i revidiranog zakonodavstva količine za prodaju na dražbi 2020. smanjile za približno 375 milijuna emisijskih jedinica (odnosno gotovo 35 %). Količina za prodaju na dražbi na odgovarajući će se način smanjiti i 2021. U Dodatku 7. navedeni su podaci o doprinosima država članica rezervi za stabilnost tržišta za cijelu 2020. Komisija će 2021. provesti prvo preispitivanje rezerve za stabilnost tržišta. Odluka o MSR-u uključuje zahtjev da se preispitivanje izvrši tri godine nakon početka njegova djelovanja (tj. krajem 2021.). Preispitivanje će se provesti u širem kontekstu revizije ETS-a EU-a, koja je planirana za lipanj 2021., s obzirom na povećanje ciljne vrijednosti smanjenja emisija za EU do 2030. Komisija će preispitati MSR na temelju analize urednog funkcioniranja europskog tržišta ugljika, posebno vodeći računa o postotku za unos u MSR, numeričkoj vrijednosti praga i broju emisijskih jedinica koje treba osloboditi iz rezerve, uzimajući u obzir i utjecaj rezerve na rast, radna mjesta, industrijsku konkurentnost EU-a i rizik od istjecanja ugljika. 4. ZRAKOPLOVSTVO Zrakoplovni sektor uključen je u ETS EU-a od 2012. Izvornim su zakonodavstvom bili obuhvaćeni svi letovi prema Europskom gospodarskom prostoru (EGP) i iz njega. Međutim, EU je privremeno ograničio obveze na letove svih državljanstava zračnih prijevoznika unutar EGP-a kako bi pružio potporu razvoju globalne mjere Međunarodne organizacije civilnog zrakoplovstva (ICAO) za smanjenje emisija iz zrakoplovstva. U listopadu 2016. skupština ICAO-a prihvatila je Rezoluciju o uvođenju sustava za neutralizaciju i smanjenje emisija ugljika za međunarodno zrakoplovstvo (CORSIA), koja se treba početi primjenjivati od 2021. CORSIA je sustav za neutralizaciju emisija ugljika s ciljem stabilizacije neto emisija iz međunarodnog zračnog prometa na razine iz 2020. kupnjom i poništavanjem međunarodnih jedinica. S obzirom na to, Direktiva o ETS-u EU-a izmijenjena je 2017. kako bi se područje primjene za zrakoplovstvo unutar Europskog gospodarskog prostora produljilo do 2023. ETS EU-a za zrakoplovstvo obuhvaća letove na rutama između aerodroma smještenih u Europskom gospodarskom prostoru (EGP) i osigurava jednako postupanje prema zračnim prijevoznicima na zračnim rutama. Direktivom o ETS-u EU-a predviđeno je da će Europska komisija izvješćivati Europski parlament i Vijeće o načinima uključivanja CORSIA-e u pravo EU-a tako da se Direktiva revidira. Ako se aktivno ne revidira, odstupanje u vezi s geografskim opsegom ETS-a EU-a istječe krajem 2023., nakon čega će se opet odnositi na sve letove koji polaze iz EGP-a (te, osim u slučaju izuzeća, koji pristižu u njega). Emisijske jedinice izdane 2019. bile su u skladu područjem primjene unutar EGP-a. Besplatno je dodijeljeno nešto više od 32,4 milijuna emisijskih jedinica. Tim brojem obuhvaćena je besplatna dodjela (nešto više od 31,3 milijuna emisijskih jedinica) te gotovo 1,1 milijun besplatnih emisijskih jedinica dodijeljenih iz posebne rezerve za nove sudionike i brzorastuće operatere. Dodjele emisijskih jedinica iz te rezerve udvostručene su u razdoblju 2017.–2020. jer se odnose na ukupno razdoblje 2013.–2020. Na dražbi je 2019. prodano približno 5,5 milijuna emisijskih jedinica. Kad je riječ o pomacima u pogledu emisija iz zrakoplovstva, 2019. su verificirane emisije sporije rasle (za 1 % u odnosu na 2018.), dosegnuvši razinu od 68,2 milijuna tona CO2. U tablici 8. sažeto su prikazane verificirane emisije, besplatna dodjela i količine za prodaju na dražbi za zrakoplovni sektor od početka treće faze.

Tablica 8.: Verificirane emisije i dodjela zrakoplovnom sektoru (u milijunima)

Godina 2013. 2014. 2015. 2016. 2017. 2018. 2019. 2020.

Verificirane emisije (u milijunima tona ekvivalenta CO2) 53,5 54,8 57,1 61,5 64,4 67,5 68,2

Promjena verificiranih emisija u odnosu na godinu x – 1 2,5 % 4,1 % 7,7 % 4,8 % 4,8 % 1 %

Besplatna dodjela (27 država članica EU-a + Ujedinjena Kraljevina + države EGP-a) 32,4 32,4 32,1 32,0 33,1 31,3 31,3 31,2 Besplatna dodjela iz posebne rezerve za nove sudionike i brzorastuće operatere 0 0 0 0 1,1 1,1 1,1 0,9 Količine emisijskih jedinica prodanih na dražbama 0 9,3 16,4 6,0 4,7 5,6 5,5 3,4 Izvori: EUTL, GU za klimatsku politiku, EEX Količine emisijskih jedinica za zrakoplovstvo koje su prodane na dražbi u razdoblju 2013.–2015. odraz su odluke suzakonodavaca iz 2013. o „zaustavljanju sata” i ograničavanju klimatskih obveza samo na letove unutar EGP-a. Usklađivanje za zrakoplovni sektor odgođeno je za 2012. i 2013. Stoga su se odgođene količine emisijskih jedinica iz 2012. prodavale na dražbi 2014., a u razdoblju od siječnja do travnja 2015. ispunjavali su se zahtjevi za emisije iz zrakoplovstva iz 2013. i 2014. Uključivanje zrakoplovnog sektora u ETS EU-a imalo je velik utjecaj na okolišnu učinkovitost sustava u cjelini. Operateri zrakoplova u trećoj su fazi, do 2019., predali 296 milijuna emisijskih jedinica za zrakoplovstvo i 127 milijuna općih emisijskih jedinica, pri čemu druga vrijednost predstavlja doprinos zrakoplovnog sektora ukupnoj strogosti ETS-a EU-a. ICAO je u lipnju 2018. donio standarde i preporučene prakse CORSIA-e, kojima je, u kombinaciji s provedbenim elementima, razrađeno funkcioniranje programa. Podupirući formalno donošenje standarda i preporučenih praksi ICAO-a, EU i njegove države članice slijedili su postupke ICAO-a za obavješćivanje o mogućim razlikama između relevantnog zakonodavstva EU-a i CORSIA-e. ICAO još uvijek nije objavio razlike u odnosu na druge države. Znatan utjecaj koji je COVID-19 imao na međunarodno zrakoplovstvo odrazio se i na CORSIA-u. Očekuje se da će se emisije iz zrakoplovstva za 2020. smanjiti te će iznositi manje od 40 % vrijednosti razina iz 2019. U kontekstu navedenog utjecaja globalna je zrakoplovna industrija uz podršku brojnih zemalja sudionica ICAO-a uspješno zatražila promjenu osnovne vrijednosti CORSIA-e s početnog prosjeka emisija u razdoblju 2019.–2020. na prosjek 2019. samo za pilot-fazu CORSIA-e. Time su buduće obveze nadoknađivanja za zračne prijevoznike znatno smanjene ili uklonjene u odnosu na prvotno predviđenu osnovnu vrijednost. U narednim godinama donijet će se odluka hoće li se osnovna vrijednost koja se temelji samo na 2019. produljiti i nakon 2023. godine. U sklopu šireg paketa zakonodavstva u okviru europskog zelenog plana i na temelju Direktive o ETS-u EU-a kako je izmijenjena 2017., Komisija trenutačno priprema prijedlog za izmjenu ETS-a EU-a za zrakoplovstvo do lipnja 2021. Svrha prijedloga bit će dvojaka. Njime će se smanjiti udio emisijskih jedinica koje se besplatno dodjeljuju operaterima zrakoplova, s ciljem dodatnog smanjenja emisija stakleničkih plinova. Uključivat će i odredbe o provedbi CORSIA-e u okviru prava EU-a na način koji je u skladu s klimatskim ciljevima EU-a do 2030.. U već dogovorenim revizijama ETS-a EU-a predviđeno je proširenje linearnog faktora smanjenja od 2,2 % na zrakoplovnu kvotu od četvrte faze ETS-a EU-a, s početkom 2021. 5. NADZOR TRŽIŠTA Na temelju revidirane Direktive o tržištu financijskih instrumenata* (MiFID2) dodjele emisijskih jedinica uvrštene su u financijske instrumente od 3. siječnja 2018. To znači da se pravila primjenjiva na tradicionalna financijska tržišta (ona koja obuhvaćaju trgovanje financijskim izvedenicama na temelju ugljika na najvažnijim platformama ili na neslužbenom tržištu) primjenjuju i na promptni segment sekundarnog tržišta ugljika (transakcije emisijskih jedinica za izravno puštanje na sekundarno tržište). Time je taj segment izjednačen s tržištem izvedenica u pogledu transparentnosti, zaštite ulagača i cjelovitosti. Nadzor na primarnom tržištu i dalje je uređen Uredbom o dražbama, osim za pitanja zlouporabe tržišta. Na temelju upućivanja na definicije financijskih instrumenata iz Direktive MiFID2 primjenjuje se i drugo zakonodavstvo o financijskim tržištima. To posebno vrijedi za Uredbu o zlouporabi tržišta (MAR)**, kojom se obuhvaćaju transakcije i postupanje u vezi s emisijskim jedinicama na primarnom i sekundarnom tržištu. Na sličan će način upućivanje na Direktivu MiFID2 u Direktivi o sprečavanju pranja novca*** podrazumijevati nužnu primjenu dubinske analize stranaka koju za svoje klijente na sekundarnom promptnom tržištu emisijskih jedinica provode trgovci ugljika licencirani prema Direktivi MiFID. **** * Direktiva 2014/65/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o tržištu financijskih instrumenata i izmjeni Direktive 2002/92/EZ i Direktive 2011/61/EU. ** Uredba (EU) br. 596/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014. o zlouporabi tržišta (Uredba o zlouporabi tržišta) te stavljanju izvan snage Direktive 2003/6/EZ Europskog parlamenta i Vijeća i direktiva Komisije 2003/124/EZ, 2003/125/EZ i 2004/72/EZ. *** Direktiva (EU) 2015/849 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. svibnja 2015. o sprečavanju korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca ili financiranja terorizma, o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive 2005/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća i Direktive Komisije 2006/70/EZ. **** Provjere dubinske analize već su obvezne na primarnom tržištu i na sekundarnom tržištu izvedenica emisijskih jedinica. U 2019. broj sudionika koji ispunjavaju uvjete za nadmetanje na dražbama na zajedničkoj dražbovnoj platformi nastavio se povećavati. Počevši s 80 sudionika u siječnju do kraja godine, u prosincu 2019., bilo je 86 ponuditelja koji su imali pravo sudjelovanja. Operateri su i dalje bili najdominantnija kategorija sudionika koji ispunjavaju uvjete za nadmetanje na dražbama (oko 70 %), nakon čega slijede investicijske kuće i kreditne institucije (oko 20 %) te osobe izuzete od zahtjevâ MiFID-a (10 %). Na temelju postojećih pravila o zlouporabi tržišta nacionalna nadležna tijela odgovorna su za praćenje tržišta u pogledu dražbi i sekundarnog tržišta. Na europskoj razini njihove aktivnosti koordinira Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala (ESMA), kao i u slučaju drugih financijskih instrumenata . 6. PRAĆENJE, IZVJEŠĆIVANJE I VERIFIKACIJA EMISIJA

Zahtjevi ETS-a EU-a za praćenje, izvješćivanje, verifikaciju i akreditaciju usklađeni su u Uredbi o praćenju i izvješćivanju (MRR)* i Uredbi o akreditaciji i verifikaciji (AVR)**. Sustav praćenja u okviru ETS-a EU-a osmišljen je kao modularni pristup kojim se operaterima omogućuje visoka razina fleksibilnosti radi osiguravanja isplativosti, uz istodobno ostvarivanje visoke pouzdanosti podataka o emisijama koje se prate. U tu svrhu dopušteno je nekoliko metoda praćenja („na temelju izračuna” ili „na temelju mjerenja” te iznimno i „„nadomjesni pristup””). Za pojedine dijelove postrojenja moguće je kombinirati metode. Kad je riječ o operaterima zrakoplova izvedivi su samo pristupi na temelju izračuna, pri čemu je potrošnja goriva središnji parametar koji je potrebno utvrditi za letove obuhvaćene ETS-om EU-a. Za postrojenja i operatere zrakoplova propisana je obveza posjedovanja plana za praćenje koji je nadležno tijelo odobrilo na temelju Uredbe o praćenju i izvješćivanju. Tako se sprečavaju proizvoljan odabir metoda praćenja i vremenska promjenjivost. Uredbom o akreditaciji i verifikaciji uveden je usklađen pristup akreditacije verifikatora na razini EU-a za treću fazu i razdoblje nakon nje. Verifikatori moraju od nacionalnog akreditacijskog tijela pribaviti akreditaciju za provođenje verifikacija u skladu s Uredbom o akreditaciji i verifikaciji. Prednost je tog jedinstvenog akreditacijskog sustava uzajamno priznavanje akreditiranih verifikatora u svim zemljama sudionicama, čime se u potpunosti iskorištavaju pogodnosti unutarnjeg tržišta te se pomaže osigurati dostatna opća raspoloživost verifikatora. * Uredba Komisije (EU) br. 601/2012 od 21. lipnja 2012. o praćenju i izvješćivanju o emisijama stakleničkih plinova u skladu s Direktivom 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, SL L 181, 12.7.2012., str. 30. ** Uredba Komisije (EU) br. 600/2012 od 21. lipnja 2012. o verifikaciji izvješća o emisijama stakleničkih plinova i izvješća o tonskim kilometrima te o akreditaciji verifikatora u skladu s Direktivom 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, SL L 181, 12.7.2012., str. 1. 6.1. Opći razvoj Iskustvo u provedbi Uredbe o praćenju i izvješćivanju i Uredbe o akreditaciji i verifikaciji tijekom treće faze ETS-a pokazalo je da je potrebno dodatno poboljšati, pojasniti i pojednostavniti pravila u cilju daljnjeg poticanja usklađivanja, smanjenja administrativnog opterećenja za operatere i zemlje sudionice te daljnjeg povećanja učinkovitosti sustava. Uzimajući to u obzir, prvo ažuriranje dviju uredaba radi pripreme za četvrtu fazu ETS-a EU-a te poboljšanja i pojednostavljenja postupaka praćenja, izvješćivanja, verifikacije i akreditacije provedeno je 2018. Revidirane verzije MRR-a i AVR-a stupile su na snagu 1. siječnja 2019. Rad na drugom ažuriranju započeo je u veljači 2019. Obavljena su savjetovanja sa zemljama sudionicama radi ažuriranja tih dviju uredaba u pogledu nekih ciljanih pitanja koja se nisu mogla riješiti tijekom prvog ažuriranja, kao što je provedba preinake Direktive o energiji iz obnovljivih izvora . Cjelokupni postupak revizije praćenja, izvješćivanja, verifikacije i akreditacije trebao bi se završiti dovoljno prije nego što počne četvrta faza 2021. Poboljšala se učinkovitost sustava usklađivanja jer je Uredbom o praćenju i izvješćivanju zemljama omogućeno da elektroničko izvješćivanje propišu kao obvezno. Prošle godine ukupno je 17 zemalja sudionica navelo upotrebu elektroničkih predložaka ili posebnih formata datoteka za planove za praćenje, izvješća o emisijama, izvješća o verifikaciji i/ili izvješća o poboljšanju na temelju minimalnih zahtjeva Komisije. Trinaest zemalja sudionica navelo je da upotrebljavaju neku vrstu automatiziranog IT sustava za izvješćivanje u okviru ETS-a EU-a. 6.2. Praćenje u praksi Prema izvješćima u skladu s člankom 21. podnesenima 2020. većina postrojenja primjenjuje metodologiju na temelju izračuna . Navedeno je da se u samo 155 postrojenja (1,5 %) u 23 zemlje upotrebljavaju sustavi kontinuiranog mjerenja emisija, najčešće u Njemačkoj, Češkoj i Francuskoj. Iako je broj zemalja jednak kao i prošle godine, manje postrojenja primjenjuje taj pristup. Samo 13 zemalja navelo je primjenu nadomjesnog pristupa u 34 postrojenja koja obuhvaćaju oko 3,0 milijuna tona ekvivalenta CO2 (u odnosu na 2,6 milijuna tona ekvivalenta CO2 u 38 postrojenja iz 11 zemalja prethodne godine). Jedno postrojenje u Nizozemskoj odgovorno je za 42 % ukupnih emisija prijavljenih u pogledu nadomjesne metodologije. Standarde minimalnih razina iz Uredbe o praćenju i izvješćivanju ispunjava velika većina postrojenja. Samo za 90 postrojenja kategorije C (u usporedbi s 97 prošle godine), tj. 11,8 %, navedena su odstupanja u najmanje jednom parametru u odnosu na zahtjev da se za glavne izvore ispuštanja primijene najviše razine. Takva su odstupanja dopuštena samo ako operater dokaže da je najviša razina tehnički neizvediva ili preskupa. Čim ti uvjeti više ne budu vrijedili, operater u skladu s tim mora poboljšati sustav praćenja. Slično tomu, izvješća 23 zemlje sudionice pokazuju da je dopušteno ukupno 22 % postrojenja kategorije B s nekim oblikom odstupanja od standardnih zahtjeva iz Uredbe o praćenju i izvješćivanju, što je gotovo slično ako se usporedi s 19 % prošle godine i 21 % prethodne godine, čime je dokazana stabilna razina sukladnosti najviših razina. 6.3. Akreditirana verifikacija Ukupan broj verifikatora nije naveden u izvješćima u skladu s člankom 21. Međutim, Europska organizacija za akreditaciju (EA) pruža središnju poveznicu za relevantna nacionalna akreditacijska tijela i njihove popise akreditiranih verifikatora u okviru ETS-a EU-a . Uzajamno priznavanje verifikatora među zemljama sudionicama uspješno se provodi: 28 zemalja izvijestilo je da najmanje jedan strani verifikator djeluje na njihovu državnom području. Verifikatori su izrazito dobro usklađeni s Uredbom o akreditaciji i verifikaciji. Ni jedna zemlja nije prijavila suspenziju ili povlačenje akreditacije verifikatora. Za usporedbu, 2018. je bila jedna suspenzija i nijedno povlačenje. Njemačka je za 2019. obavijestila o smanjenju opsega akreditacije za šest verifikatora, a Poljska za jednoga, u usporedbi sa smanjenjem opsega za dva verifikatora u Njemačkoj, jednog u Francuskoj i tri u Poljskoj 2018. Sedam zemalja navelo je da su ove godine primile pritužbe o verifikatorima (tri manje nego prošle godine). Ukupan broj pritužbi (66) manji je za 7 %. Navedeno je da je u trenutku izvješćivanja 71 % zaprimljenih pritužbi riješeno (prošle je godine ta stopa iznosila 93 %). Osam zemalja navelo je da su utvrdile neusklađenosti verifikatora u okviru razmjene informacija između nacionalnih akreditacijskih tijela i nadležnih tijela (u usporedbi s deset prošle godine). 7. PREGLED ADMINISTRATIVNOG UREĐENJA Zemlje koje sudjeluju u ETS-u EU-a primjenjuju različite pristupe u pogledu nadležnih tijela zaduženih za njegovu provedbu. U nekim je zemljama uključeno nekoliko tijela lokalne uprave, a u drugima je pristup više centraliziran. Izvješća dostavljena 2020. u skladu s člankom 21. pokazuju da su u svakoj zemlji u provedbu ETS-a EU-a prosječno bila uključena 4 nadležna tijela. Kad je riječ o koordinaciji među tijelima, navedeni su različiti alati, kao što su zakonodavni instrumenti za centralizirano upravljanje planovima za praćenje (u 14 zemalja), obvezujuće upute i smjernice koje središnje nadležno tijelo daje lokalnim tijelima (u 10 zemalja) i redovne radne skupine ili sastanci tijela (u 13 zemalja). Sedam je zemalja navelo da takvi alati nisu uspostavljeni (Cipar, Irska, Island, Italija, Lihtenštajn, Luksemburg i Malta). Kad je riječ o administrativnim naknadama naplaćenima u vezi s dozvolama i odobravanjem planova za praćenje, 13 je zemalja 2020. izvijestilo da operaterima postrojenja ne naplaćuju nikakve pristojbe (Cipar, Estonija, Grčka, Irska, Latvija, Lihtenštajn, Litva, Luksemburg, Malta, Nizozemska, Njemačka, Slovačka, Švedska), isto kao i prošle godine. Operateri zrakoplova ne plaćaju pristojbe u 15 zemalja (Belgija, Cipar, Češka, Estonija, Grčka, Latvija, Lihtenštajn, Litva, Luksemburg, Malta, Nizozemska, Njemačka, Slovačka, Španjolska, Švedska). Pristojbe se znatno razlikuju s obzirom na zemlju i vrste usluga, a kreću se od 5 EUR do 7 283,17 EUR za odobrenje dozvola i plana za praćenje za postrojenja, a za istu uslugu za zrakoplovstvo pristojbe se kreću od 2,19 EUR do 2 400 EUR. Sveukupno, administrativna organizacija ETS-a zemalja sudionica u velikoj je mjeri učinkovita. Potrebno je i dalje jačati i poticati komunikaciju te razmjenu najbolje prakse, među ostalim putem aktivnosti foruma o ispunjavanju obveza ETS-a EU-a i godišnje konferencije o ispunjavanju obveza ETS-a EU-a.

8. USKLAĐENOST I PROVEDBA Direktivom o ETS-u EU-a predviđena je kazna za prekomjerne emisije od 100 EUR (indeksirano prema inflaciji) za svaku tonu CO2 koja je ispuštena, a za koju nije pravodobno predana emisijska jedinica, a uključen je i zahtjev da se predaju emisijske jedinice za te emisije. Ostale kazne koje se primjenjuju na kršenja u provedbi ETS-a EU-a utvrđuje predmetna država prema nacionalnim odredbama. Za ciklus usklađenosti iz 2019., usprkos teškoj ekonomskoj situaciji zbog krize uzrokovane bolešću COVID-19, razina usklađenosti s ETS-om EU-a ostala je vrlo visoka: većina operatera, na koje se odnosi više od 99 % emisija iz stacionarnih postrojenja, ispunila je svoje zakonske obveze u ožujku i travnju 2020. Postrojenja koja nisu poštovala odredbe najčešće su bila mala. Oko 500 operatera zrakoplova podnijelo je izvješće i ispunilo zahtjeve, uključujući više od 100 komercijalnih operatera zrakoplova koji imaju sjedište izvan EU-a, ali lete unutar EGP-a. Operateri koji nisu ispunjavali zahtjeve u pogledu usklađenosti bili su uglavnom mali operateri ili operateri koji su prestali s radom 2018. Nadležna tijela i dalje provode različite provjere usklađenosti godišnjih izvješća o emisijama. Na temelju izvješća u skladu s člankom 21. za 2020., sve zemlje sudionice provjeravaju cjelovitost godišnjih izvješća o emisijama iz postrojenja (100 % izvješća, osim Belgija 31 %, Španjolska 94 % i Francuska 95 %), a većina zemalja – sve osim Mađarske, Latvije (obje imaju dva operatera zrakoplova) i Lihtenštajna (bez operatera zrakoplova) – provjerava izvješća operatera zrakoplova. Iz izvješća se nadalje može zaključiti da zemlje u prosjeku provjeravaju oko 83 % izvješća postrojenja u vezi s usklađenosti s planovima praćenja (91 % zrakoplovnih izvješća) i oko 70 % izvješća postrojenja u vezi s podacima o dodjeli. Dvadeset tri zemlje izvijestile su da provode i unakrsne provjere drugih podataka za postrojenja, a 24 zemlje ih provode za operatere zrakoplova. Nadležna tijela u 12 zemalja izvršila su procjene uz rezervu u vezi s podacima koji nedostaju u slučaju 101 postrojenja (približno 1 % ukupnog broja postrojenja), gotovo dvostruko više nego u prethodne tri godine. Čini se da je porast posljedica većeg broja procjena uz rezervu u Nizozemskoj (51 postrojenje obuhvaćeno u 2019. u odnosu na 11 u 2018.), zbog više primljenih obavijesti o pogreškama u praćenju u odnosu na prethodne godine. Navedena količina predmetnih emisija za 2019. iznosila je 61,0 milijun tona CO2 (u odnosu na 11,2 milijuna tona CO2 2018.), odnosno oko 4 % sveukupnih emisija (u odnosu na 0,7 % 2018.). Najčešći razlozi za procjene uz rezervu su bila izvješća o emisijama koja nisu bila u potpunosti u skladu sa zahtjevima Uredbe o praćenju i izvješćivanju te nepostojanje izvješća o emisijama do 31. ožujka. Procjene uz rezervu u pogledu podataka koji nedostaju za zrakoplovstvo navelo je sedam zemalja u vezi s 33 operatera zrakoplova (5,4 % svih operatera) i 1,6 % emisija iz zrakoplovstva. Provjere nadležnih tijela i dalje su važne za dopunjavanje rada verifikatora. Sve su zemlje 2019. potvrdile da provode daljnje provjere u slučaju postrojenja. Većina zemalja navela je sličan pristup u pogledu operatera zrakoplova (sve osim Italije, Latvije, Lihtenštajna i Mađarske). Većina zemalja (sve osim Grčke, Italije, Luksemburga i Malte) navele su da su 2019. provele nasumične provjere u postrojenjima, a gotovo polovina zemalja prijavila je nasumične provjere na licu mjesta za zrakoplovstvo (sve osim Bugarske, Cipra, Češke, Estonije, Finske, Francuske, Grčke, Italije, Latvije, Lihtenštajna, Litve, Luksemburga, Mađarske, Malte, Norveške, Portugala, Španjolske i Ujedinjene Kraljevine). Primjena kazne za prekomjerne emisije 2019. zabilježena je za 25 postrojenja u osam zemalja (Danska 2, Italija 4, Njemačka 1, Poljska 2, Portugal 1, Rumunjska 7, Španjolska 1 i Ujedinjena Kraljevina 7). U zračnom prometu kazne za prekomjerne emisije zabilježene su za 34 zrakoplovnih operatera (Cipar 1, Italija 3, Njemačka 3, Španjolska 4, Portugal 11 i Ujedinjena Kraljevina 12). Šest zemalja potvrdilo je izdavanje kazni za 2019. (koje nisu kazne za prekomjerne emisije). Nisu prijavljene kazne zatvora, ali zabilježene su izvršene novčane kazne, službene obavijesti i upozorenja ili da ih tek treba izvršiti (npr. zbog pravnih postupaka koji su u tijeku), u ukupnoj financijskoj vrijednosti od 7,8 milijuna EUR (od kojih je 0,15 milijuna EUR za zrakoplovstvo). Najčešća kršenja zabilježena za 2019. bila su nepodnošenje verificiranih godišnjih izvješća o emisijama do zadanog roka, propusti da se na vrijeme obavijesti o promjenama kapaciteta, razinama aktivnosti i rada postrojenja koje su planirane ili već nastupile te propusti u praćenju u skladu s odobrenim planom praćenja i Uredbom (EU) br. 601/2012. Kako je navedeno prošle godine, peti krug ocjenjivanja usklađenosti s ETS-om EU-a proveden je 2018. i 2019. s ciljem utvrđivanja problema u usklađenosti s ETS-om EU-a na razini zemalja sudionica te pružanja potpore u poboljšanju provedbe ETS-a EU-a. Ocjenjivanje je dovršeno 2020. i objavljeno je tehničko izvješće o rezultatima . U izvješću se iznosi zaključak da, iako su kvaliteta i učinkovitost odobravanja planova praćenja, pregled godišnjih izvješća o emisijama i izvješća o verifikaciji te inspekcije poboljšani zbog povećane upotrebe predložaka Komisije i informatičkih sustava, kao i zbog ojačanih postupaka nadležnih tijela, neka područja u okviru praćenja, izvješćivanja i verifikacije i dalje uzrokuju probleme s tumačenjem i koristila bi im posebna obuka ili prilagođene smjernice. Razlike u provedbi država članica uglavnom se mogu naći u pregledu godišnjih izvješća o emisijama i izvješćima o verifikaciji te u praćenju problema utvrđenih tijekom verifikacije, inspekcijskih postupaka i provođenja. Iako se čini da ove razlike nemaju štetan učinak na otpornost sustava praćenja, izvješćivanja i verifikacije, u nekim područjima, kao što su prekogranična razmjena informacija, praćenje preporuka za poboljšanje i inspekcijski postupci, poboljšanja se mogu napraviti na razini EU-a. Preporuke država članica za poboljšanje navedene su u prilagođenim akcijskim planovima. Kad se počnu primjenjivati revizije propisa, neka područja poboljšanja koja su utvrđena u analizi vjerojatno će se moći razriješiti. Prilagođenim ažuriranjima u smjernicama, predlošcima i slijeđenjem preporuka navedenih u akcijskim planovima država članica provedbu se može još više poboljšati. Posebne preporuke u tom smislu navedene su u tehničkom izvješću i akcijskim planovima država članica. 9. ZAKLJUČCI I IZGLEDI Emisije stakleničkih plinova iz postrojenja obuhvaćenih ETS-om EU-a zabilježile su 2019. povijesni pad od 9,1 % u odnosu na 2018. To je uglavnom bilo potaknuto smanjenjem od gotovo 15 emisija iz proizvodnje električne i toplinske energije, uz snažan prodor obnovljivih izvora energije, povećanu upotrebu prirodnog plina i smanjenje upotrebe ugljena za približno 19 %. Emisije iz industrije zabilježile su dosad najveće smanjenje u trećoj fazi, od gotovo 2 %. Međutim, verificirane zrakoplovne emisije nastavile su se povećavati, iako za znatno manji iznos nego prethodnih godina (1 % više nego 2018.). Izmjene zakonodavstva dogovorene proteklih godina za jačanje ETS-a i rješavanje viška emisijskih jedinica i dalje donose pozitivne rezultate. Pokazatelj viška rezerve za stabilnost tržišta objavljen je četvrti put u svibnju 2020. i pokazuje da se višak smanjio na približno 1,39 milijardi emisijskih jedinica. Na temelju viška i revidiranog zakonodavstva o ETS-u EU-a za četvrtu fazu, dražbe su 2020. smanjene za gotovo 40 % (oko 375 milijuna emisijskih jedinica). Na sličan će se način smanjiti i količine za prodaju na dražbi 2021.

Unatoč teškoj gospodarskoj situaciji u industriji i zrakoplovstvu zbog krize uzrokovane bolešću COVID-19, cjenovni signal za ugljik ostao je stabilan od siječnja 2019. do kraja lipnja 2020., uz kratku iznimku u ožujku/travnju. Ukupni prihodi koji su ostvareni ETS-om EU-a na dražbama od 2012. do 30. lipnja 2020. premašili su 57 milijardi EUR, a ukupni prihodi državama članicama veći su od 14 milijardi EUR u 2019. i 7,9 milijardi EUR u prvoj polovini 2020. Veliki dio tih prihoda one upotrebljavaju za djelovanje u području klime. Štoviše, usprkos iznimnim okolnostima 2020. razina usklađenosti s ETS-om EU-a za 2019. ostala je vrlo visoka: većina operatera, na koje se odnosi više od 99 % emisija iz stacionarnih postrojenja, ispunila je svoje zakonske obveze. I kad je riječ o stacionarnim postrojenjima i operaterima zrakoplova, operateri koji nisu ispoštovali odredbe obično su bili mali. Struktura ETS-a EU-a ostala je čvrsta, a administrativna organizacija u državama članicama pokazala se djelotvornom. Sljedećih godina, u sklopu šireg paketa zakonodavstva u okviru europskog zelenog plana, ETS bi mogao proći znatne revizije u vezi s područjem primjene i zahtjevima zrakoplovstva kako bi se njime lakše ispunili ambiciozniji ciljevi EU-a u području klime. Godina 2021. bit će prva godina provedbe četvrte faze ETS-a EU-a. U sljedećem izvješću o tržištu ugljika, predviđenom za objavu krajem 2021., dat će se pregled cjelokupne provedbe ETS-a u trećoj fazi. Ujedno će se dati i prvi uvid u rad ETS-a EU-a u četvrtoj fazi.

PRILOG Dodatak 1. Tablica 1.1.: Broj besplatnih emisijskih jedinica dodijeljenih za modernizaciju elektroenergetskog sektora Država članica 2013. 2014. 2015. 2016. 2017. 2018. 2019. Bugarska 11 009 416 9 779 243 8 259 680 6 593 238 3 812 436 2 471 297 1 948 441 Cipar 2 519 077 2 195 195 1 907 302 1 583 420 1 259 538 935 657 575 789 Češka 25 285 353 22 383 398 20 623 005 15 831 329 11 681 994 7 661 840 3 830 905 Estonija 5 135 166 4 401 568 3 667 975 2 934 380 2 055 614 38 939 19 471 Mađarska 7 047 255 nije primjenjivo nije primjenjivo nije primjenjivo nije primjenjivo nije primjenjivo nije primjenjivo Litva 322 449 297 113 269 475 237 230 200 379 158 922 94 432 Poljska 65 992 703 52 920 889 43 594 320 31 621 148 21 752 908 31 942 281 16 912 108 Rumunjska 15 748 011 8 591 461 9 210 797 7 189 961 6 222 255 3 778 439 1 723 016 Ukupno 133 059 430 100 568 867 87 532 554 65 990 706 46 985 124 46 987 375 25 104 162 Izvor: GU za klimatsku politiku Tablica 1.2.: Maksimalni godišnji broj besplatnih emisijskih jedinica prema odstupanju od trgovanja svim jedinicama na dražbama za proizvodnju električne i toplinske energije Država članica 2013. 2014. 2015. 2016. 2017. 2018. 2019. Ukupno Bugarska 13 542 000 11 607 428 9 672 857 7 738 286 5 803 714 3 869 143 1 934 571 54 167 999 Cipar 2 519 077 2 195 195 1 907 302 1 583 420 1 259 538 935 657 575 789 10 975 978 Češka 26 916 667 23 071 429 19 226 191 15 380 953 11 535 714 7 690 476 3 845 238 107 666 668 Estonija 5 288 827 4 533 280 3 777 733 3 022 187 2 266 640 1 511 093 755 547 21 155 307 Mađarska 7 047 255 0 0 0 0 0 0 7 047 255 Litva 582 373 536 615 486 698 428 460 361 903 287 027 170 552 2 853 628 Poljska 77 816 756 72 258 416 66 700 076 60 030 069 52 248 393 43 355 049 32 238 370 404 647 129 Rumunjska 17 852 479 15 302 125 12 751 771 10 201 417 7 651 063 5 100 708 2 550 354 71 409 917 Ukupno 151 565 434 129 504 488 114 522 628 98 384 792 81 126 965 62 749 153 42 070 421 679 923 881 Izvor: GU za klimatsku politiku Tablica 1.3.: Broj neiskorištenih besplatnih emisijskih jedinica prema odstupanju iz članka 10.c koje su bile na dražbi ili se planiraju prodati na dražbi u razdoblju od 2013. do 2021. Država članica 2015. 2016. 2017. 2018. 2019. 2020. 2021. Bugarska 5 444 169 1 461 360 920 823 604 908 1 386 372 0 476 621 Cipar 0 0 0 0 0 0 0 Češka 0 90 694 77 741 66 740 54 550 80 295 0 Estonija 0 188 682 134 897 1 767 499 761 088 50 026 0 Litva 259 924 0 456 725 191 229 161 522 128 105 76 120 Poljska 1 196 0 7 491 0 55 800 000 49 520 000 34 501 299 Rumunjska 2 104 468 6 710 664 3 540 974 3 011 456 0 0 827 338 Mađarska 0 0 0 0 0 0 0

Dodatak 2. Slika 2.1.: Broj ponuditelja na dražbama općih emisijskih jedinica od 2013. do 30. lipnja 2020. Izvor: EEX . Broj ponuditelja Tablica 2.1.: Prihodi ostvareni dražbom emisijskih jedinica država članica i Ujedinjene Kraljevine u razdoblju od 2012. do 30. lipnja 2020. (u milijunima EUR) 2012. 2013. 2014. 2015. 2016. 2017. 2018. 2019. 2020. Opće (rane dražbe) Zrakoplovstvo (rane dražbe) Općenito Zrakoplovstvo Općenito Zrakoplovstvo Općenito Zrakoplovstvo Općenito Zrakoplovstvo Općenito Zrakoplovstvo Općenito Zrakoplovstvo Općenito Zrakoplovstvo Općenito Zrakoplovstvo Austrija 11,05 0,00 55,75 0,00 52,17 1,18 76,24 2,36 58,81 0,65 78,74 0,69 208,20 2,16 180,94 2,89 82,07 1,50 Belgija 0,00 0,00 114,99 0,00 95,03 2,05 138,96 2,69 107,14 0,74 143,52 0,79 379,00 2,47 353,47 3,30 160,28 1,70 Bugarska 22,14 0,00 52,63 0,00 36,19 0,22 120,91 0,91 85,08 0,25 130,15 0,27 367,34 0,83 439,19 1,11 205,96 0,58 Cipar 1,58 0,00 0,35 0,00 0,43 0,30 0,00 1,42 0,00 0,39 6,15 0,41 24,66 1,30 24,4 1,74 17,03 0,91 Hrvatska 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 86,40 0,49 20,09 0,16 26,97 0,18 70,96 0,55 71,97 0,74 32,52 0,37 Češka 0,00 0,00 0,00 0,00 55,24 0,47 110,30 1,20 117,63 0,33 199,43 0,35 583,33 1,10 628,94 1,46 329,84 0,75 Njemačka 166,18 17,52 791,25 0,00 749,97 0,00 1 093,31 16,87 845,74 4,65 1 141,74 5,07 2 565,34 16,31 3 146,14 17,89 1 149,91 0,00 Danska 1,07 0,00 56,06 0,00 46,93 1,16 68,64 2,71 52,93 0,74 70,93 0,79 187,32 2,48 162,78 3,31 73,56 1,70 Estonija 0,00 0,00 18,07 0,00 7,41 0,04 21,13 0,15 23,57 0,04 39,31 0,05 139,89 0,14 142,65 0,20 65,81 0,08 Grčka 14,84 0,00 147,64 0,00 129,97 1,10 190,17 4,99 146,68 1,37 196,57 1,46 518,96 4,57 503,34 6,11 229,19 3,16 Španjolska 68,53 0,00 346,11 0,00 323,53 6,56 473,20 16,32 364,97 4,48 488,78 4,77 1 291,07 14,97 1 225,22 19,97 555,93 10,31 Finska 13,28 0,00 66,97 0,00 62,68 0,81 91,64 2,13 70,63 0,58 94,64 0,62 249,84 1,96 217,35 2,60 98,33 1,33 Francuska 43,46 0,00 219,25 0,00 205,29 10,05 299,94 12,18 231,34 3,35 309,85 3,55 818,40 11,16 711,64 14,89 322,10 7,69 Mađarska 3,99 0,00 34,59 0,00 56,21 0,29 82,28 0,99 63,43 0,27 84,94 0,29 224,48 0,91 226,8 1,21 102,98 0,62 Irska 0,00 0,00 41,68 0,00 35,11 0,87 51,32 2,15 39,54 0,59 52,93 0,63 140,10 1,97 121,64 2,62 54,97 1,37 Italija 76,50 0,00 385,98 0,00 361,25 5,24 528,00 14,41 407,23 3,96 545,44 4,21 1 440,10 13,22 1 271,35 17,64 576,06 9,11 Litva 3,29 0,00 19,98 0,00 17,28 0,06 28,13 0,29 20,76 0,08 31,43 0,09 80,11 0,25 83,69 0,35 39,49 0,17 Luksemburg 0,74 0,00 4,97 0,00 4,52 0,63 6,62 0,22 5,08 0,06 6,81 0,07 18,09 0,20 16,79 0,28 7,74 0,17 Latvija 2,13 0,00 10,79 0,00 10,08 0,14 14,76 0,53 11,36 0,15 15,24 0,15 40,20 0,49 41,92 0,66 18,58 0,33 Malta 0,27 0,00 4,47 0,00 3,81 0,10 5,62 0,57 4,30 0,16 5,78 0,17 15,19 0,52 15,21 0,71 6,97 0,37 Nizozemska 25,61 0,00 134,24 0,00 125,63 5,47 183,57 3,68 141,59 1,01 189,63 1,07 500,84 3,37 435,64 4,50 197,44 2,33 Poljska 0,00 0,00 244,02 0,00 78,01 0,00 129,84 2,98 135,57 0,58 505,31 0,69 1 209,98 1,59 2 545,94 2,89 1 384,13 4,38 Portugal 10,65 0,00 72,78 0,00 65,82 1,27 96,32 2,89 74,29 0,79 99,50 0,85 262,96 2,65 253,58 3,53 115,37 1,83 Rumunjska 39,71 0,00 122,74 0,00 97,57 0,32 193,62 1,60 193,56 0,44 260,29 0,47 717,64 1,45 747,87 1,95 369,33 1,00 Švedska 7,07 0,00 35,67 0,00 33,34 1,02 48,79 3,63 37,61 1,00 50,45 1,06 132,98 3,34 124,1 4,43 56,52 2,29 Slovenija 3,51 0,00 17,74 0,00 16,59 0,05 24,28 0,14 18,70 0,04 25,05 0,04 66,19 0,12 65,14 0,16 29,42 0,08 Slovačka 12,19 0,00 61,70 0,00 57,59 0,04 84,31 0,20 64,99 0,06 87,01 0,06 229,74 0,18 244,47 0,24 111,50 0,12 Ujedinjena Kraljevina 75,74 0,00 409,63 0,00 387,42 14,08 567,72 18,54 418,96 5,37 604,02 5,30 1 607,32 0,00 0 0 1 043,32 0,83 UKUPNO 603,52 17,53 3 550,73 0,00 3 115,11 53,53 4 815,97 117,26 3 761,57 32,28 5 490,60 34,14 14 090,23 90,27 14 002,17 117,37 7 436,36 55,11 Tablica 2.2.: Prihodi ostvareni dražbom emisijskih jedinica zemalja članica EGP-a u razdoblju od 2019. do 30. lipnja 2020. (u milijunima EUR) 2019. 2020. Općenito Zrakoplovstvo Općenito Zrakoplovstvo Island 23,91 1,86 16,26 1,66 Lihtenštajn 0,52 0 0,47 0,00 Norveška 476,78 18,24 332,17 15,84 UKUPNO 501,21 20,1 348,90 17,51 Dodatak 3. Tablica 3.1.: Sažeti prikaz razmjene međunarodnih jedinica do lipnja 2020. Razmijenjene međunarodne jedinice do kraja lipnja 2020. U milijunima Postotak Razmijenjene međunarodne jedinice do kraja lipnja 2020. U milijunima Postotak CER-ovi 288,86 60,06 % ERU-ovi 192,07 39,94 % Kina 213,31 73,85 Ukrajina 147,69 76,89 % Indija 20,30 7,03 Rusija 32,06 16,69 % Uzbekistan 10,17 3,52 Poljska 2,82 1,46 % Brazil 6,00 2,08 Njemačka 1,65 0,85 % Vijetnam 3,71 1,28 Francuska 1,24 0,64 % Čile 3,21 1,11 Bugarska 0,50 0,26 % Meksiko 3,17 1,10 Ostale 6,11 3,21 % Koreja 2,93 1,01 Ostale 26,06 9,02 Ukupno CER-ovi i ERU-ovi 480,94 100 % Izvor: EUTL Tablica 3.2.: Sažeti prikaz razmjene međunarodnih jedinica do lipnja 2020. prema vrsti postrojenja Međunarodne jedinice koje su do kraja lipnja 2020. razmijenili: CER-ovi u milijunima ERU-ovi u milijunima Stacionarna postrojenja 282,54 191,25 Operateri zrakoplova 6,32 0,82 UKUPNO 288,86 192,07 Izvor: EUTL

Dodatak 4. Tablica 4.1.: Verificirane emisije ETS-a koje nisu CO2 iz postrojenja, prema vrsti stakleničkog plina, u razdoblju 2013.–2019. (u milijunima tona) 2013. 2014. 2015. 2016. 2017. 2018. 2019. PFC 0,40 0,74 0,58 0,64 0,51 0,64 0,57 N2O 2,48 5,48 5,31 4,62 4,92 4,108 3,68



Izvor: EUTL Dodatak 5. Tablica 5.1.: Odabrane odluke Suda EU-a koje su relevantne za funkcioniranje ETS-a EU-a u razdoblju od srpnja 2019. do lipnja 2020. Referentni broj predmeta Predmetno zakonodavstvo Strane Kontekst predmeta Datum Zaključak Suda Predmet C‑189/19 Odluka Komisije 2011/278 Spenner GmbH & Co. KG protiv Bundesrepublik Deutschland Spenner Gmbh želio je dobiti više besplatnih dodjela za treću fazu ETS-a (2013.–2020.) tvrdeći da mu ih njemačko nadležno tijelo nije dalo dovoljno zbog pogrešnog tumačenja Odluke Komisije 2011/278/EU, posebno članka 9. koji se odnosi na povijesne razine aktivnosti. 14.5.2020. Sud je presudio da se članak 9. stavak 9. Odluke 2011/278 ne odnosi na značajna povećanja kapaciteta radne instalacije koja su se dogodila prije baznog razdoblja utvrđenog u skladu s člankom 9. stavkom 1. Odluke te da članak 9. stavak 1. Odluke 2011/278 ne obvezuje nadležno tijelo da samo utvrđuje relevantno bazno razdoblje kako bi procijenilo povijesne razine aktivnosti postrojenja. Predmet C‑113/19 Direktiva 2003/87/EZ, Povelja Europske unije o temeljnim pravima Luxaviation SA protiv ministra za okoliš, Luksemburg Luxaviation je mislio da je dovršio postupak predaje emisijskih jedinica 2016., ali prema Ministarstvu okoliša to nije bio slučaj. U lipnju 2016. ministar okoliša poručio je društvu Luxaviation da nije izvršilo potrebnu predaju u predviđenom vremenu, odnosno prije 30. travnja te godine. Izrečena je kazna i ime tvrtke Luxaviation objavljeno je na internetskim stranicama Agencije za okoliš. 26.3. 2020. Sud je naložio da članci 20. i 47. te članak 49. stavak 3. Povelje EU-a o temeljnim pravima ne isključuju mogućnost da paušalnu kaznu prema Direktivi o ETS-u može mijenjati nacionalni sud, da se članak 41. Povelje ne odnosi na pitanje jesu li države članice obvezne izdati upozorenja ili podsjetnike operaterima koji djeluju u dobroj vjeri te da načelo zaštite legitimnih očekivanja ne isključuje izricanje kazne predviđene člankom 16. stavkom 3. Direktive 2003/87, u situaciji u kojoj nadležna tijela nisu upozorila operatera prije isteka roka za predaju. Dodatak 6. Tablica 6.1.: Trenutačno stanje četvrte faze provedbe ETS-a EU-a Mjera Svrha Vrsta zakonodavnog akta Predviđeno donošenje Popis sektora izloženih riziku od istjecanja ugljika za razdoblje 2021.–2030. Izrada novog popisa sektora izloženih riziku od istjecanja ugljika za četvrtu fazu ETS-a EU-a na temelju kriterija za utvrđivanje sektora koji su znatno izloženi riziku od istjecanja ugljika Delegirana odluka Komisije Donesena 15. veljače 2019. i objavljena u Službenom listu 8. svibnja 2019. Revizija pravila o besplatnoj dodjeli za razdoblje 2021.–2030. Revidiranje Odluke Komisije 2011/278/EU o utvrđivanju prijelaznih propisa na razini Unije za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica radi njezine prilagodbe novom pravnom okviru utvrđenom za četvrtu fazu Delegirana uredba Komisije Donesena 19. prosinca 2018. i objavljena u Službenom listu 27. veljače 2019. Prilagodba besplatnoj dodjeli zbog promjena u proizvodnji Utvrđivanje mehanizama za prilagodbu razine besplatne dodjele postrojenjima na temelju promjenjivih razina rada koje prosječno variraju za više od 15 % u jednom ili drugom smjeru tijekom razdoblja od dvije godine Provedbena uredba Komisije Donesena 31. listopada 2019. i objavljena u Službenom listu 4. studenoga 2019. Ažuriranje referentnih vrijednosti za besplatnu dodjelu za razdoblje 2021.–2025. Određivanje ažuriranih referentnih vrijednosti za razdoblje 2021.–2025. na temelju podataka za 2016. i 2017. koje su države članice dostavile do 30. rujna 2019. Provedbena uredba Komisije 2020. Uspostava Inovacijskog fonda Utvrđivanje pravila o radu Inovacijskog fonda, uključujući postupak i kriterije odabira Delegirana uredba Komisije Donesena 26. veljače 2019. i objavljena u Službenom listu 28. svibnja 2019. Uspostava Fonda za modernizaciju Utvrđivanje pravila za rad Fonda za modernizaciju Provedbena uredba Komisije Donesena 9. srpnja 2020. i objavljena u Službenom listu 10. srpnja 2020. Revizija Uredbe (EU) br. 389/2013 (Uredba o uspostavi Registra Unije) Utvrđivanje zahtjevâ u pogledu Registra Unije za četvrtu fazu u obliku standardiziranih elektroničkih baza podataka koje sadržavaju uobičajene podatkovne elemente za praćenje izdavanja, držanja, prijenosa i poništenja emisijskih jedinica te osiguravanje javnog pristupa i povjerljivosti Delegirana uredba Komisije Donesena 12. ožujka 2019. i objavljena u Službenom listu 2. srpnja 2019. Izmjena Uredbe (EU) br. 1031/2010 (Uredba o dražbama) Omogućavanje dražbovne prodaje prvih 50 milijuna emisijskih jedinica za Inovacijski fond uzetih iz rezerve za stabilnost tržišta 2020. Delegirana uredba Komisije Donesena 30. listopada 2018. i objavljena u Službenom listu 4. siječnja 2019. Revizija Uredbe (EU) br. 1031/2010 (Uredba o dražbama) Revidiranje nekih aspekata postupka prodaje na dražbi radi provedbe zahtjevâ za četvrtu fazu, osobito omogućavanja prodaje na dražbi emisijskih jedinica za Inovacijski fond i Fond za modernizaciju, te odražavanja uvrštavanja emisijskih jedinica ETS-a EU-a u financijske instrumente na temelju Direktive 2014/65/EU o tržištu financijskih instrumenata (MiFID2). Delegirana uredba Komisije Donesena 28. kolovoza 2019. i objavljena u Službenom listu 8. studenoga 2019. Revizija Uredbe br. 601/2012 o praćenju i izvješćivanju Pojednostavnjenje, poboljšanje i pojašnjenje pravila za praćenje i izvješćivanje te smanjenje administrativnog opterećenja na temelju iskustva provedbe iz treće faze Provedbena uredba Komisije Donesena 19. prosinca 2018. i objavljena u Službenom listu 31. prosinca 2018. Revizija Uredbe br. 600/2012 o verifikaciji i akreditaciji Pojednostavnjenje, poboljšanje i pojašnjenje pravila o akreditaciji i verifikaciji i smanjenje administrativnog opterećenja u mjeri u kojoj je to moguće, na temelju iskustva provedbe iz treće faze Provedbena uredba Komisije Donesena 19. prosinca 2018. i objavljena u Službenom listu 31. prosinca 2018. Uredba (EU) 2019/1603 o dopuni Direktive 2003/87/EZ za praćenje, izvješćivanje i verifikaciju emisija u zrakoplovstvu u pogledu CORSIA-e Dopuna Direktive o ETS-u EU-a u pogledu mjera koje je donijela Međunarodna organizacija civilnog zrakoplovstva za praćenje, izvješćivanje i verifikaciju emisija iz zrakoplovstva u svrhu provedbe CORSIA-e Delegirana uredba Komisije Donesena 18. srpnja 2019. i objavljena u Službenom listu 30. rujna 2019. Smjernice za državne potpore u okviru ETS-a EU-a za razdoblje 2021.–2030. Revidiranje Smjernica za državne potpore u okviru ETS-a EU-a za četvrtu fazu radi prilagodbe novim odredbama uvedenima revidiranom Direktivom o ETS-u EU-a za programe nadoknada za neizravne troškove ugljika Komunikacija Komisije 2020. Delegirana odluka Komisije (EU) 2020/1071 o isključivanju dolaznih letova iz Švicarske iz sustava EU-a za trgovanje emisijama Izmjenjuje Prilog I. Direktivi o ETS-u EU-a kako bi se dolazni letovi iz Švicarske isključili iz sustava trgovanja emisijama EU-a od 1. siječnja 2020. Delegirana uredba Komisije Donesena 18. svibnja 2020. i objavljena u Službenom listu 21. srpnja 2020. Trenutačno stanje Planirano U tijeku Izvršeno Dodatak 7.