To je odraz napretka u recikliranju ključnih tokova otpada.

Na slici 1. prikazan je pregled tokova materijala u EU-u 2014. Na lijevoj strani, koja prikazuje ulazak materijala u tok, vidi se da se godišnje u EU-u 8 milijardi tona materijala prerađuje u energiju ili proizvode. Reciklirano je samo 0,6 milijardi tona. Na izlaznoj strani vidi se da se od 2,2 milijarde tona stvorenog otpada samo 0,6 milijardi tona vraća u sustav u obliku recikliranog materijala. Preostali su materijali od 1,5 milijardi tona otpad. To ukazuje na znatan potencijal za poboljšanje, posebno povećanjem udjela materijala koji se reciklira u sekundarne sirovine i smanjenjem proizvodnje otpada.

Kružno je gospodarstvo primjerice moguće opisati praćenjem ulaska materijala u gospodarstvo te njihova tijeka i eventualnog izlaska iz gospodarstva. Takav se vizualni pregled može postići dijagramom tokova materijala koji prikazuje sve sirovine, agregirane i podijeljene po kategorijama materijala, u cijelom gospodarstvu, od njihovog dobivanja do pretvaranja u otpad.

Praćenje napretka prema kružnom gospodarstvu izazovna je zadaća. Prijelaz na kružno gospodarstvo nije ograničen na određene sirovine ili sektore. To je sustavna promjena koja utječe na cijelo gospodarstvo i obuhvaća sve proizvode i usluge. U idealnom slučaju pokazateljima bi ponajprije trebalo obuhvatiti ekonomsku vrijednost proizvoda, sirovina i resursa te trendove u stvaranju otpada.

Zbog toga se Komisija u akcijskom planu za kružno gospodarstvo obvezala predstaviti jednostavan i djelotvoran okvir za praćenje. Na to se nadovezalo i Vijeće EU-a u svojim zaključcima o akcijskom planu za kružno gospodarstvo u kojima je naglasilo „potrebu za okvirom za praćenje radi jačanja i ocjene napretka prema kružnom gospodarstvu uz maksimalno smanjenje administrativnog opterećenja”. I Europski je parlament pozvao Komisiju da razvije pokazatelje učinkovitog korištenja resursima kako bi se pratio napredak prema kružnom gospodarstvu.

Prijelaz na kružno gospodarstvo odlična je prilika za preoblikovanje našeg gospodarstva u cilju veće održivosti, za doprinos ostvarenju ciljeva u pogledu klimatskih promjena i očuvanju svjetskih resursa, za stvaranje lokalnih radnih mjesta te za davanje prednosti Europi pred konkurencijom u svijetu koji se stubokom mijenja. Važnost kružnog gospodarstva za europsku industriju nedavno je istaknuta u obnovljenoj strategiji industrijske politike EU-a. Prijelazom na kružno gospodarstvo pridonijet će se i postizanju ciljeva Programa održivog razvoja do 2030.

Smanjenje rasipanja hrane ima golem potencijal za uštedu resursa kojima se koristimo za proizvodnju hrane koju jedemo. Hrana se rasipa duž cijelog vrijednosnog lanca: tijekom proizvodnje i distribucije, u trgovinama, restoranima, ugostiteljskim objektima i kod kuće. Zbog toga ga je posebno teško kvantificirati. Prema preliminarnim procjenama Eurostata, rasipanje hrane u EU-u smanjilo se s 81 na 75 milijuna tona (odnosno za oko 7 %) u razdoblju od 2012. do 2014., što je smanjenje sa 161 na 149 kg po stanovniku.

Stvaranje komunalnog otpada po stanovniku u EU-u smanjilo se za 8 % u razdoblju od 2006. do 2016. na prosječno 480 kg po stanovniku godišnje. To je primjer područja u kojem svaki građanin može dati svoj doprinos. Međutim primijećene su velike razlike među državama članicama (od 250 do 750 kg po stanovniku godišnje), a proizvodnja komunalnog otpada i dalje raste u nekoliko država članica. Količina proizvedenog otpada i dalje je u određenoj mjeri u korelaciji s BDP-om po glavi stanovnika. Stoga je pozitivno da je iz podataka o ukupnoj količini stvorenog otpada (uključujući industrijski i trgovački otpad, no bez većeg mineralnog otpada) po jedinici BDP-a vidljivo smanjenje od 11 % u odnosu na 2006.

Gospodarenje otpadom

U području gospodarenja otpadom općenito se vidi napredak, no ostaju velik prostor za poboljšanje i znatne razlike među državama članicama i tokovima otpada.

Stopa recikliranja komunalnog otpada u razdoblju od 2008. do 2016. povećala se s 37 % na 46 %. Pet država članica reciklira više od polovine svojeg komunalnog otpada, dok se neke približavaju cilju recikliranja od 65% za 2030. koji je predložila Komisija; međutim pet država članica i dalje reciklira manje od 25%.

Izvor: Eurostat

U razdoblju od 2008. do 2015. stopa recikliranja ambalažnog otpada u EU-u povećala se s 62 % na 66 %; povećala se u gotovo svim državama članicama te su 2015. gotovo sve države članice ispunile cilj iz 2008. od 55% (Komisija je predložila cilj od 65 % do 2025. te 75 % do 2030.). Za plastičnu ambalažu prosječna stopa recikliranja u EU-u znatno je niža te iznosi 40 %, iako je postignut napredak u posljednjih nekoliko godina.

Godine 2016. u EU-u je reciklirano 79 kg komunalnog biootpada, što je povećanje od 23 % u odnosu na 2007.

U pogledu recikliranja otpadne električne i elektroničke opreme (OEEO) podaci pokazuju da se razina prikupljanja i recikliranja znatno razlikuje među državama članicama EU-a te ukazuju na velik potencijal za poboljšanje učinkovitosti uporabe resursa i smanjenje nezakonitog prikupljanja, nezakonite obrade i nezakonitih pošiljaka. Samo su četiri države članice 2015. reciklirale više od polovine električne i elektroničke opreme koja je stavljena na tržište.

Konačno, u pogledu postupanja s građevinskim otpadom i otpadom od rušenja, 20 država članica izvijestilo je da su već ostvarile cilj od 70% oporabe koji je postavljen za 2020. Budući da je to u pogledu tonaže najveći pojedinačni tok otpada u EU-u, to je dobar znak. Međutim treba napomenuti da taj cilj obuhvaća nasipavanje, kojim se ne zadržava vrijednost materijala u gospodarstvu te stoga nije dio kružnog gospodarstva. Osim toga postoje velike razlike u dostavljanju podataka među državama članicama.

Izvor: Eurostat

Sekundarne sirovine

Udio recikliranog materijala u ukupnoj potražnji za materijalom relativno je nizak. Trgovina sekundarnim sirovinama raste i u EU-u i s trećim zemljama.

U kružnom se gospodarstvu na kraju životnog ciklusa proizvoda i komponenata materijali iz kojih su izrađeni recikliraju te u njega vraćaju kao sekundarne sirovine. Time se smanjuje ekološki otisak proizvodnje i potrošnje te povećava sigurnost opskrbe sirovinama. Potražnja za sirovinama u EU-u veća je od onog što bi moglo biti dostupno čak i kad bi se sav otpad pretvorio u sekundarne sirovine. Stoga će i dalje biti potrebna opskrba primarnim sirovinama.

U prosjeku reciklirani materijali zadovoljavaju samo 10% potražnje EU-a za materijalima, usprkos kontinuiranom poboljšanju od 2004. Za velik broj rasutih materijala, sekundarne sirovine zadovoljavaju više od 30 % ukupne potražnje za materijalom (primjerice bakar i nikal). Međutim, za velik broj materijala, uključujući gotovo sve kritične sirovine, udio recikliranog materijala u zadovoljavanju potražnje za sirovinama i dalje je malen do nezamjetan. Razlog tome može biti to što ih nije profitabilno reciklirati, što nedostaju tehnologije za recikliranje tih materijala ili to što ti materijali dugo ostaju u uporabi jednom kad su ugrađeni u proizvode (primjerice elementi rijetkih zemalja u vjetroturbinama).