OBRAZLOŽENJE

U skladu s člankom 395. stavkom 1. Direktive 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost („Direktiva o PDV-u”) Vijeće, djelujući jednoglasno na prijedlog Komisije, može odobriti bilo kojoj državi članici uvođenje posebnih mjera za odstupanje od odredaba te Direktive kako bi se pojednostavnio postupak naplate PDV-a ili spriječili određeni oblici utaje ili izbjegavanja poreza.

Dopisom evidentiranim u Komisiji 30. srpnja 2020., Nizozemska je zatražila odobrenje za primjenu mjere kojom se odstupa od članaka 168. i 168.a Direktive 2006/112/EZ kako bi od prava na odbitak PDV-a izuzela robu i usluge koje porezni obveznik više od 90 % upotrebljava u vlastite privatne svrhe ili one svojih zaposlenika, ili općenito za neposlovne svrhe ili negospodarske aktivnosti.

U skladu s člankom 395. stavkom 2. Direktive 2006/112/EZ Komisija je dopisima od 10. rujna 2020. obavijestila ostale države članice o zahtjevu Nizozemske. Komisija je dopisom od 11. rujna 2020. obavijestila Nizozemsku da ima sve informacije potrebne za razmatranje zahtjeva.

1.KONTEKST PRIJEDLOGA

•Razlozi i ciljevi prijedloga

Člankom 168. Direktive 2006/112/EZ predviđeno je da porezni obveznik ima pravo na odbitak PDV-a obračunatog pri kupnji roba i usluga koji se koriste u svrhu njegovih oporezovanih transakcija. Člankom 168.a stavkom 1. Direktive 2006/112/EZ propisuje se da se PDV povezan s troškovima nepokretne imovine koja sačinjava dio poslovne imovine poreznog obveznika i koja se koristi i za poslovne i za neposlovne svrhe može odbiti samo u onoj mjeri u kojoj se imovina koristi za poslovanje poreznog obveznika. U skladu s člankom 168.a stavkom 2. Direktive 2006/112/EZ države članice mogu taj propis primijeniti i kad je riječ o troškovima koji su povezani s drugom robom koja je dio poslovne imovine kako one odrede.

Mjera koju traži Nizozemska odstupa od tih načela i njome se u potpunosti isključuje pravo na odbitak PDV-a na robu i usluge koje porezni obveznik koristi više od 90 % za privatne ili neposlovne svrhe, uključujući negospodarske aktivnosti.

Stopa od 90 % temelji se na primjeni te stope u Nizozemskoj za potrebe poreza na dobit i poreza na dohodak. Više od 90 % upotrebe u neposlovne svrhe znači da gospodarski subjekt gotovo u potpunosti koristi ulaganja za vlastite privatne svrhe ili za privatne svrhe svojih zaposlenika, ili općenito za neposlovne svrhe ili negospodarske aktivnosti, pa se stoga ta ulaganja ne smatraju poslovnim ulaganjima.

Nizozemska u svojem zahtjevu tvrdi da su, na temelju činjenice da su svi koji redovito isporučuju robu ili usluge uz naknadu porezni obveznici, nizozemska porezna tijela u trenutačnom (digitalnom) gospodarstvu suočena s velikim brojem fizičkih osoba ili poduzeća sa skraćenim radnim vremenom ili mikropoduzeća s vrlo malim prometom. Svi oni mogu odbiti PDV na svoje inpute/troškove. To su primjerice vlasnici solarnih ploča, sudionici u ekonomiji dijeljenja koji iznajmljuju svoje automobile ili kuće, neovisne osobe bez zaposlenika itd. Zbog nejasnog razgraničenja između njihovih profesionalnih i privatnih aktivnosti u praksi dolazi do mnogobrojnih rasprava o razini njihova prava na odbitak ulaznog PDV-a, prava koje je za te osobe često vrlo ograničeno.

Nizozemska je obavijestila Komisiju da upravljanje pravom na odbitak pretporeza za te porezne obveznike, uz stalne prijave PDV-a i ispravke, dovodi do nerazmjernog opterećenja i za predmetne porezne obveznike i za porezne uprave.

To ujedno dovodi do neopravdane prednosti u pogledu novčanog toka u odnosu na porezne obveznike koji tu robu i usluge upotrebljavaju 100 % u poslovne svrhe. Poreznim obveznicima koji tu robu i usluge samo neznatno upotrebljavaju u poslovne svrhe i dalje se dopušta 100 % prava na odbitak. Usto, zakonodavstvo o PDV-u vrlo je složeno za mikropoduzeća koja si ne mogu priuštiti pravnu potporu, što dovodi do velikog rizika od pogrešaka i utaje, a time i otežavanja ispunjavanja zahtjeva. Potonje je potkrijepljeno primjerom vlasnika solarnih ploča koji postaju porezni obveznici za energiju koju proizvode i isporučuju elektroenergetskoj mreži, pri čemu odbijaju sav PDV na kupljene ploče te čak uračunavaju troškove kao što je kupovna cijena građevinskog zemljišta i kuća za ugradnju solarnih ploča. Budući da se garaže i kuće prvenstveno upotrebljavaju u privatne svrhe, to dovodi do složenih rasprava o pravu na odbitak ulaznog PDV-a i o tome kako ga pravilno primijeniti.

Stoga, navedenom se posebnom mjerom olakšava posao poreznoj upravi i poduzećima jer nema potrebe za praćenjem kasnije upotrebe robe i usluga na koje se u vrijeme njihove nabavke primjenjivalo izuzeće od odbitaka, posebno u pogledu mogućeg oporezivanja korištenja u privatne svrhe u skladu s člancima 16. ili 26. Direktive 2006/112/EZ. Mjera odstupanja stoga je primjerena.

Očekuje se da će mjera imati zanemariv učinak na ukupne prihode od poreza. Početni odbitak trenutačno se ispravlja za uporabu u neposlovne svrhe ispravkom na temelju članaka 16. i 26. Direktive 2006/112/EZ. Očekuje se da mjera neće imati negativan učinak na vlastita sredstva Unije koja proizlaze iz PDV-a.

Međutim, mjere odstupanja trebale bi biti vremenski ograničene kako bi se ocijenilo vrijede li još uvijek uvjeti i učinci na kojima se temelje. Stoga se predlaže odobrenje odstupanja do kraja 2023. i da Nizozemska, u slučaju da se predviđa daljnje produljenje odstupanja nakon 2023., najkasnije do 31. ožujka 2023. dostavi, zajedno sa zahtjevom za produljenje, izvješće koje uključuje preispitivanje primijenjenog omjera između poslovne i neposlovne upotrebe na kojem se temelji izuzeće od odbitaka.

•Dosljednost s postojećim odredbama politike u tom području

Slična odstupanja u pogledu ograničenja prava na odbitak odobrena su drugim državama članicama, točnije Austriji i Njemačkoj.