1. Uvod

Diljem Europske unije žene su i dalje nedovoljno zastupljene na tržištu rada. Gospodarski gubici koji nastaju zbog rodno uvjetovanih razlika u zaposlenosti iznose 370 milijardi EUR godišnje. Žene su sve kvalificiranije i među diplomiranim studentima na europskim sveučilištima više je žena nego muškaraca, no mnoge od njih nestaju s tržišta rada zbog toga što moraju skrbiti o djeci ili drugim članovima obitelji. Postojećim se politikama nisu ostvarile jednake mogućnosti za očeve i majke da rade i zajedno skrbe o dobrobiti djece i društva općenito.

Istodobno se u Europskoj uniji radna snaga smanjuje, stanovništvo stari, a demografska krivulja i dalje je problem. Slabije sudjelovanje žena na tržištu rada povezano je s rodno uvjetovanim razlikama u plaćama i sve većim razlikama u mirovinama što često dovodi do socijalne isključenosti i povećanog rizika od siromaštva.

Potrebno je djelovati ne samo zbog pravednosti, rodne ravnopravnosti i optimalne raspodjele vještina, već je to i pitanje fiskalne održivosti država članica. Riječ je o društvenoj i gospodarskoj nužnosti.

Ova je inicijativa osmišljena kako bi se ta pitanja počela rješavati. Komisija u njoj predstavlja ambiciozan skup zakonodavnih i nezakonodavnih mjera za modernizaciju postojećeg pravnog i političkog okvira Europske unije kako bi se pružila potpora ravnoteži između poslovnog i privatnog života kod muškaraca i žena koji moraju skrbiti za nekoga te postiglo ravnopravnije korištenje dopusta i fleksibilnih oblika rada. Postojeći pravni okvir EU-a koji se odnosi na različite dopuste iz obiteljskih razloga i fleksibilne radne uvjete utvrđen je 1990-ih. Nakon dva desetljeća vrijeme je da izvučemo pouke is stečenog iskustva i relativno sporog napretka u jednakom postupanju prema ženama i muškarcima na tržištu rada, istodobno osiguravajući da taj okvir bude usklađen s novim obrascima rada i budućim kretanjima.

Usmjeravajući se na nedovoljnu zastupljenost žena na tržištu rada te na potporu ženama u napredovanju u karijeri putem suvremene politike ravnoteže između posla i privatnog života, ovom se inicijativom doprinosi ciljevima Ugovora koji se odnose na ravnopravnost muškaraca i žena u pogledu mogućnosti na tržištu rada te postupanja prema njima na radnom mjestu. Poslodavcima će postati lakše zadržati radnike, povećati motiviranost i produktivnost zaposlenika, smanjiti izostajanje s posla te izbjeći situaciju u kojoj ne može iskoristiti sposobnosti zaposlenika. Poduzeća bi trebala imati koristi od većeg izbora potencijalnih zaposlenika i raznovrsnije radne snage.

Suvremena politika ravnoteže između poslovnog i privatnog života doprinijet će povećanju stope zaposlenosti te smanjenju siromaštva i socijalne isključenosti, što je u skladu s prioritetima EU-a iz strategije Europa 2020. i prioritetima Komisije u području zapošljavanja i rasta navedenima u političkim smjernicama predsjednika Junckera.

Ovom se inicijativom osnažuje socijalna dimenzija Unije, što je jedan od ključnih rezultata europskog stupa socijalnih prava. Inicijativa je ujedno dio provedbe dokumenta Komisije „Strateško djelovanje za rodnu ravnopravnost 2016. – 2019.ˮ i petog UN-ova cilja održivog razvoja (Rodna ravnopravnost).

Kad je Komisija 2015. povukla svoj prijedlog o reviziji Direktive 92/85/EEZ o zaštiti majčinstva, obvezala se predstaviti novu inicijativu za poboljšanje života zaposlenih roditelja i skrbnika koja bi se temeljila na široj perspektivi.

1.1. Gospodarski i društveni kontekst: postojeći izazovi

Iako su u Europskoj uniji žene sve kvalificiranije i često u obrazovanju postižu bolje rezultate od muškaraca, njihovo je sudjelovanje na tržištu rada i dalje znatno niže nego kod muškaraca, pa je stoga manja i njihova ekonomska neovisnost. U 2015. prosječna stopa zaposlenosti žena u dobi od 20 do 64 godine u EU-u bila je 64,3 %, u usporedbi sa 75,9 % kod muškaraca (razlika od 11,6 postotnih bodova); ta se razlika penje na prosječnih 18,1 postotnih bodova kad je riječ o radu u punom radnom vremenu, uzimajući u obzir da žene češće rade u nepunom radnom vremenu.

Slika 1.: Razlika u stopi zaposlenosti i u stopi zaposlenosti u ekvivalentu punog radnog vremena između muškaraca i žena (dob 20 – 64 godine), 2015.

Izvor: Eurostat, OECD

Jedan od glavnih uzroka te razlike u zaposlenosti nejednaka je raspodjela odgovornosti između žena i muškaraca kad je riječ o skrbi. Rodno uvjetovane razlike u zaposlenosti povećavaju se kad obitelj dobije djecu, što ukazuje na to koliko je ženama teško uskladiti odgoj djece i obiteljske obveze sa zaposlenjem. U prosjeku je tijekom 2015. stopa zaposlenosti žena s jednim djetetom mlađim od 6 godina bila 8,8 postotnih bodova niža od stope zaposlenosti žena bez male djece, a u nekoliko država članica ta razlika premašuje 30 postotnih bodova. Nasuprot tome, roditeljstvo ima obrnut učinak kod muškaraca: kod očeva je stopa zaposlenosti za 12 postotnih bodova viša nego kod muškaraca bez djece, a u nekim je zemljama ta razlika dosegla 18 postotnih bodova. Mnogi muškarci izražavaju želju da rade kraće od svog trenutačnog radnog vremena i smatraju da im to radno vrijeme ometa obiteljski život. U nekim zemljama više od 25 % neaktivnih žena nije aktivno upravo stoga što se moraju skrbiti za nekoga. Kod žena u dobnoj skupini od 55 do 64 godine postoje još veće razlike.

Slika 2.: Utjecaj roditeljstva na zaposlenost kod osoba s jednim djetetom u dobi do 6 godina, 2015.

Izvor: Eurostat

Nedostatnost mjera za usklađivanje zaposlenja i obveza skrbi obično ima neproporcionalno velik utjecaj na žene s obzirom na to da se muškarcima otežava korištenje dopusta iz obiteljskih razloga i primjena fleksibilnih radnih uvjeta, a žene se pritišće da napuste tržište rada ili da smanje broj radnih sati. U prosjeku, u EU-u je mnogo vjerojatnije da će žene raditi u nepunom radnom vremenu nego muškarci (31,3 % žena u odnosu na 8,3 % muškaraca).

Istodobno, digitalna transformacija gospodarstva mijenja načine rada i poslovanja. Nastaju nove mogućnosti rada na daljinu, povećane autonomije i fleksibilnog radnog vremena, što se može bolje iskoristiti za usklađivanje radnih i obiteljskih obveza. Mijenjaju se poslovni modeli te se tako otvaraju mogućnosti i novi načini pronalaženja posla. U mnogim sektorima odvijaju se brze promjene s novim prilikama i povećanim mogućnostima samozapošljavanja i novim vrstama djelatnosti, a tradicionalni modeli rada polako nestaju.