8. obavijest ako je usluga prijevoza otkazana ili kasni u polasku;

9. pravo na povrat pune cijene karte ili preusmjeravanje u slučaju otkazivanja ili dugog kašnjenja u polasku;

10. odgovarajuća pomoć u slučaju otkazivanja usluge prijevoza ili dugog kašnjenja (primjenjivo samo ako je predviđeno trajanje putovanja duže od tri sata);

11. odšteta u iznosu od 50 % cijene karte ako prijevoznik putniku nije ponudio izbor između povrata cijene karte ili preusmjeravanja u slučaju otkazivanja usluge prijevoza ili dugog kašnjenja u polasku; i

12. posebna pomoć bez dodatnih troškova osobama s invaliditetom ili osobama smanjene pokretljivosti na autobusnom kolodvoru i u autobusu.

2. Izuzeća od područja primjene Uredbe

2.1. Izuzeće za domaći linijski prijevoz iz područja primjene Uredbe u skladu s člankom 2. stavkom 4. Uredbe

Države članice mogle su, na transparentnoj i nediskriminirajućoj osnovi, do 28. veljače 2017. izuzeti isključivo domaći linijski prijevoz od primjene prava koja nisu temeljna ako je predviđena udaljenost prijevoza jednaka ili veća od 250 km. To se izuzeće moglo produžiti jednom na razdoblje do četiri godine (koje završava najkasnije 28. veljače 2021.).

Tu je vrstu izuzeća 2013., kad se Uredba počela primjenjivati, primjenjivalo ukupno 13 država članica (Češka, Estonija, Francuska, Grčka, Hrvatska, Latvija, Mađarska, Nizozemska, Portugal, Rumunjska, Slovačka, Slovenija i Ujedinjena Kraljevina).

To je izuzeće 2017. odlučilo produžiti ukupno osam država članica (Estonija, Hrvatska, Latvija, Mađarska, Portugal, Slovačka, Slovenija i Ujedinjena Kraljevina).

2.2. Izuzeće za linijski prijevoz čiji se znatan dio (uključujući najmanje jedno predviđeno zaustavljanje) odvija izvan Europske unije u skladu s člankom 2. stavkom 5. Uredbe

Države članice mogle su i odobriti izuzeće od primjene cjelokupne Uredbe na linijski prijevoz čiji se znatan dio (uključujući najmanje jedno predviđeno zaustavljanje) odvija izvan EU-a. Ta izuzeća, koja se također moraju odobriti na transparentnoj i nediskriminirajućoj osnovi, istekla su 28. veljače 2017., ali su se mogla jednom produžiti na razdoblje do četiri godine (koje završava najkasnije 28. veljače 2021.).

Tu je vrstu izuzeća 2013. odobrilo ukupno 14 država članica (Austrija, Estonija, Finska, Francuska, Grčka, Hrvatska, Italija, Latvija, Mađarska, Nizozemska, Njemačka, Slovačka, Slovenija i Ujedinjena Kraljevina).

To je izuzeće 2017. odlučilo produžiti ukupno devet država članica (Estonija, Finska, Grčka, Hrvatska, Latvija, Mađarska, Slovačka, Slovenija i Ujedinjena Kraljevina).

2.3. Izuzeće za linijski prijevoz od nekih ili svih odredaba povezanih s pravima putnika s invaliditetom ili osoba smanjene pokretljivosti u skladu s člankom 18. stavkom 1. Uredbe

Države članice mogu izuzeti usluge domaćeg prijevoza od primjene svih ili nekih odredbi poglavlja III. Uredbe o pravima putnika s invaliditetom ili osoba smanjene pokretljivosti pod uvjetom da osiguraju da je razina zaštite osoba s invaliditetom i osoba smanjene pokretljivosti prema njihovim nacionalnim propisima barem jednaka onoj iz Uredbe. Države članice obavješćuju Komisiju o takvim odobrenim izuzećima. Komisija poduzima odgovarajuće mjere ako se smatra da takvo izuzeće nije u skladu s uvjetom da je razina zaštite osoba s invaliditetom i osoba smanjene pokretljivosti prema nacionalnim propisima barem jednaka onoj iz Uredbe.

Nijedna država članica nije odobrila izuzeća na temelju članka 18. stavka 1. Uredbe.





3. Savjetovanje s dionicima i nacionalnim provedbenim tijelima o izuzećima

Prije podnošenja izvješća Europskom parlamentu i Vijeću o primjeni Uredbe (EU) br. 181/2011, Komisija se 2016. savjetovala s dionicima o primjeni Uredbe. Tijekom tog savjetovanja organizacije putnika kritizirale su države članice zato što su odobrile previše izuzeća. Prema njihovu stajalištu, čestom primjenom izuzeća putnicima se uskraćuju puno uživanje njihovih prava i pravna sigurnost (pogotovo zato što je putnicima teško znati koje države članice primjenjuju koja izuzeća).