Na razini država članica: „Finska kakvu želimo do 2050. – društvo posvećeno održivom razvoju” inovativna je inicijativa za uključivanje cijelog društva u provedbu ciljeva održivog razvoja. Kako bi se ostvarilo osam ciljeva za ostvarenje vizije društva do 2050., uspostavljaju se operativne obveze s upravnim sektorima i drugim društvenim subjektima, kao što su poduzeća, općine, organizacije, obrazovne ustanove i lokalni subjekti. Obveze moraju biti nove i mjerljive.

Na razini EU-a: U okviru Europskog plana za vanjska ulaganja i njegova Europskog fonda za održivi razvoj predložen je proračun EU-a kao jamstvo za pokretanje i poticanje ulaganja u Afriku i njezino susjedstvo. Naglasak je na ugroženim zemljama, zemljama koje su pogođene sukobima i nasiljem, zemljama bez izlaza na more i najslabije razvijenim zemljama kojima je pomoć najpotrebnija. Cilj je Plana potaknuti privatna ulaganja i mobilizirati dodatna ulaganja u iznosu od 44 milijarde EUR do 2020.

Izazovi s kojima se Europa i svijet suočavaju postat će još složeniji, međusobno povezaniji i globalniji. Globalna partnerstva za iskorjenjivanje siromaštva i svi drugi ciljevi održivog razvoja postat će nužnost. Na međunarodnoj razini EU će stoga nastaviti promicati očuvanje i jačanje multilateralnog međunarodnog poretka na temelju pravila, čije su uporište Ujedinjeni narodi. To je nužan uvjet za osiguravanje sredstava provedbe. Europska unija nastavit će koristiti svoju trgovinsku politiku na temelju vrijednosti kako bi promicala održivi razvoj, uključujući društveno odgovorno poslovanje / odgovorno poslovno ponašanje, te će nastaviti snažno podupirati Svjetsku trgovinsku organizaciju. Primjerice, kako bi se poboljšali rezultati i posao podijelio na najučinkovitiji način, EU i njegove države članice koristit će se zajedničkim programiranjem i zajedničkom provedbom kao učinkovitim sredstvima za provedbu partnerstava za razvojnu suradnju. To znači da će zajedno određivati koji donator treba raditi u kojem sektoru. Osim toga, institucije i države članice EU-a nastavit će jačati svoja nastojanja za provedbu Akcijskog plana iz Addis Abebe, koji je globalni okvir za financiranje Programa održivog razvoja do 2030. i koji naglašava ulogu znanosti, tehnologije i inovacija. „Obzor Europa” sljedeći je program EU-a za istraživanja i inovacije (2021.–2027.), koji naglašava središnju ulogu međunarodne znanstvene suradnje za postizanje ciljeva održivog razvoja. Europska unija u povoljnom je položaju u pogledu većine obveza povezanih s financiranjem razvoja do 2030. U EU-u će se također promicati partnerstva za održivi razvoj.

Ciljevi održivog razvoja sveprožimajuća su dimenzija u provedbi globalne strategije za vanjsku i sigurnosnu politiku EU-a kojom se utvrđuje vizija zajedničkog angažmana EU-a u svijetu. Europskim konsenzusom o razvoju pruža se okvir za zajednički pristup razvojnoj politici za EU i države članice na temelju ciljeva održivog razvoja. Na temelju načela usklađenosti politika u interesu razvoja, EU nastoji maksimalno povećati usklađenost i uspostaviti sinergiju među svojim različitim politikama kako bi podupro partnerske zemlje u ostvarivanju ciljeva održivog razvoja. Europska unija danas je najveći svjetski pružatelj službene razvojne pomoći. Tijekom posljednjeg desetljeća odnos između donatora i primatelja postupno se razvio u ravnopravnije partnerstvo. EU-ova politika proširenja i revidirana europska politika susjedstva usmjerene su na temeljne političke i gospodarske značajke, uključujući vladavinu prava, ljudska prava, demokraciju i održivi gospodarski rast i razvoj, što je u potpunosti u skladu s Programom Ujedinjenih naroda za održivi razvoj do 2030. Humanitarni angažman EU-a uključuje rad u bliskom partnerstvu s velikim brojem humanitarnih i razvojnih organizacija UN-a i međunarodnih organizacija civilnog društva usmjerenih na očuvanje ljudskog dostojanstva. U politici EU-a u području trgovine i ulaganja na temelju vrijednosti, kako je utvrđeno u strategiji trgovine za sve, integrirani su ciljevi održivog razvoja, uključujući provedbu održivog razvoja u svim njegovim dimenzijama. Europska unija nastavlja snažno podupirati univerzalan, otvoren, nediskriminirajući i pravedan multilateralni trgovinski sustav na temelju pravila, uz podršku Svjetske trgovinske organizacije (WTO), te aktivno radi na očuvanju i jačanju WTO-a u svim njegovim funkcijama. Europska unija blisko surađuje i s drugim međunarodnim organizacijama, kao što su Ured visokog povjerenika za ljudska prava (OHCHR), Međunarodna organizacija rada (ILO) i Organizacija za gospodarsku suradnju i razvoj (OECD), radi promicanja ljudskih prava, društveno odgovornog poslovanja / odgovornog poslovnog ponašanja te socijalnih i ekoloških ciljeva u svojoj trgovinskoj politici. Europska unija aktivno promiče provedbu Programa Ujedinjenih naroda za održivi razvoj do 2030. i ciljeva održivog razvoja u okviru skupine G20. Europska unija jača svoje fiskalno i gospodarsko upravljanje u okviru europskog semestra koordinacije politika, čime pridonosi globalnoj makroekonomskoj stabilnosti. Programom za bolju regulativu Komisija pridonosi većoj usklađenosti politika.

Na razini EU-a: Ured europskog javnog tužitelja osnovan je 2017. kao neovisni europski ured za kazneni progon s ovlastima za istragu i kazneni progon kaznenih djela koja utječu na financijske interese EU-a. Nakon pripremnog trogodišnjeg razdoblja predviđeno je da Ured europskog javnog tužitelja preuzme svoje funkcije do kraja 2020. To će biti odlučujuće poboljšanje u borbi protiv prijevara, korupcije i drugih kaznenih djela na štetu proračuna EU-a.

Postignut je znatan napredak u jačanju okvirâ politike i baze znanja u skladu sa zakonodavstvom EU-a o prirodi i strategijom EU-a o bioraznolikosti do 2020. Europske šume oporavile su se nakon stoljećâ gubitka i degradacije te danas pokrivaju više od 40 % područja EU-a, no potrebno je poboljšati njihovo stanje očuvanosti. Prirodni resursi postavljaju ekološke granice našim socioekonomskim sustavima („granice planeta”). Nedavna izvješća Međuvladine znanstveno-političke platforme o bioraznolikosti i uslugama ekosustava jasno pokazuju dugotrajne i razorne učinke degradacije tla i gubitka bioraznolikosti na ljudska društva. Unatoč ostvarenom napretku, pritisci na europski i globalni prirodni kapital koji proizlaze iz naših obrazaca proizvodnje i potrošnje i dalje su visoki i vjerojatno će nastaviti rasti. Iskorištavanje planeta preko njegovih granica moglo bi ugroziti ili čak poništiti rast životnog standarda ljudi. Na međunarodnoj razini EU svojom vanjskom politikom radi na ostvarivanju tih ciljeva. Aktivno podupire multilateralne sporazume u području zaštite okoliša, potiče promjenu politika u partnerskim zemljama, promiče društveno odgovorno poslovanje / odgovorno poslovno ponašanje te u sve mjere uključuje okolišna pitanja.

Suradnja među državama članicama: EU, njegove države članice i partneri pripremaju skup konkretnih mjera za postizanje zdravog i produktivnog morskog okoliša za Baltičko more, sjeveroistočni Atlantik i Sredozemno more do 2020., na temelju praćenja i ocjenjivanja. Uz to, EU promiče dodatne ambiciozne regionalne inicijative u vezi s individualnim pritiscima, kao što je obveza iz 2017. o smanjenju emisija NOx za 80 % za brodove koji plove u Baltičkom moru radi rješavanja problema eutrofikacije u regiji.

Europska unija i dalje će biti aktivna u oblikovanju međunarodnog upravljanja oceanima u svim relevantnim međunarodnim forumima i bilateralno s ključnim globalnim partnerima, s obzirom na to da je oko 60 % oceana izvan granica nacionalne jurisdikcije. Potrebna su dodatna nastojanja u području međusektorske i prekogranične suradnje, posebno na regionalnoj razini, kako bi se riješili postojeći i novi izazovi. Taj će se zamah pojačati uvođenjem UN-ove inicijative „2021.–2030.: desetljeće znanosti o oceanima za održivi razvoj”, u koju je EU aktivno uključen. Europska unija nastavit će promicati stvaranje zaštićenih područja i učinkovito i znanstveno utemeljeno upravljanje tim područjima. Potrebna su dodatna nastojanja za postizanje održivog ribarstva, posebno u Sredozemnom i Crnom moru. Problem onečišćenja mora, uključujući plastiku, buku i unos hranjivih tvari iz poljoprivrede, ostat će prisutan. Unos novog plastičnog otpada u ocean može se s vremenom smanjiti, ali plastika koja je već prisutna u oceanu i dalje će uzrokovati negativne učinke. Potrebne su pojačane mjere za smanjenje ispuštanja brodskog otpada i drugih oblika onečišćenja, posebno hranjivih tvari i buke. Plavo gospodarstvo u Europi nastavit će rasti. Procjenjuje se da bi se do 2030. svjetsko plavo gospodarstvo moglo udvostručiti. Za Europu to bi značilo 10,8 milijuna novih radnih mjesta i više od 1 bilijuna EUR prometa. Do 2021. sve vode EU-a bit će obuhvaćene pomorskim prostornim planovima koji se temelje na ekosustavima.

Dvadeset tri od 28 država članica EU-a raspolažu obalnim područjem. Obala EU-a sedam je puta duža od obale SAD-a i četiri puta duža od obale Rusije. Samo sa svojim udaljenim regijama EU raspolaže najvećim pomorskim područjem na svijetu. Sa susjednim zemljama EU dijeli četiri glavna morska područja: Baltičko more, Sredozemno more, Crno more i sjeveroistočni Atlantski ocean, pri čemu su promjene u staništima, prekomjerni izlov, onečišćenje i acidifikacija neki od najvažnijih čimbenika koji utječu na ekološki status tih područja. Mjerenja pokazuju da se europske obalne vode odlikuju vrlo visokom kvalitetom vode za kupanje, ali organske i kemijske onečišćujuće tvari koje su rezultat ljudskog djelovanja te morski otpad i dalje predstavljaju ozbiljnu prijetnju europskim morskim ekosustavima: početkom 2018. samo je od 40 % do 58 % obalnih voda EU-a bilo u dobrom kemijskom stanju. Politika EU-a u području okoliša, uključujući njezinu vodeću ulogu na temelju Okvirne direktive o pomorskoj strategiji, kao i integrirana pomorska politika EU-a pružaju okvir za holistički pristup tim problemima. Predlažu se nova pravila na razini EU-a koja se odnose na 10 plastičnih proizvoda za jednokratnu upotrebu najčešće prisutnih na europskim plažama te na izgubljeni i napušteni ribolovni alat, koji zajedno čine 70 % ukupnog morskog otpada. Zahvaljujući novim pravilima Europa će biti predvodnica u rješavanju tog problema s globalnim implikacijama. Europska unija podupire očuvanje obalnih i morskih područja na svjetskoj razini. EU-ovim programom međunarodnog upravljanja oceanima za budućnost naših oceana utvrđen je opći okvir za jačanje međunarodnog upravljanja oceanima kako bi se osiguralo da su oceani sigurni, zaštićeni, čisti te da se iskorištavaju na zakonit i održiv način. Nadalje, EU-ovi trgovinski sporazumi i sporazumi o ulaganju uključuju posebne odredbe o održivom upravljanju i očuvanju prirodnih resursa, kao što su bioraznolikost mora i ribarstvo. U okviru EU-ova programa za promatranje Zemlje Copernicus osigurani su i proizvodi za praćenje stanja oceana, u cilju poboljšanja kvalitete vode.

EU je i dalje odlučan da bude predvodnik u borbi protiv klimatskih promjena i da do 2030. ostvari svoj cilj smanjenja emisija stakleničkih plinova od najmanje 40 % u odnosu na razinu iz 1990. U jesen 2018. Komisija je predstavila prijedlog dugoročne strateške vizije EU-a u skladu s Pariškim sporazumom koja uključuje mehanizme za postizanje nultih neto stakleničkih plinova u EU-u do 2050. Komisija je iznijela sveobuhvatnu viziju stvaranja modernijeg, konkurentnijeg, otpornijeg i socijalno pravednijeg europskog gospodarstva za sve Europljane, u kojem neće biti zapostavljenih. EU treba i dalje predvoditi djelovanja u području klimatskih politika i poticati ambicioznije djelovanje na globalnoj razini nakon 2030. u svim zemljama koje su najveći svjetski zagađivači. U tom je kontekstu u žarištu daljnje jačanje ambicioznog globalnog odgovora na utjecaj klimatskih promjena. Smanjenje rizika od katastrofa, prilagodba klimatskim promjenama i ublažavanje klimatskih promjena i dalje je jedan od najvažnijih prioriteta. EU će i dalje surađivati u međunarodnim forumima, kao što su Međunarodna organizacija civilnog zrakoplovstva i Međunarodna pomorska organizacija.

Klimatske promjene jedan su od najvećih globalnih izazova naše generacije. Za borbu protiv klimatskih promjena potrebno je globalno djelovanje kako bi se smanjile emisije stakleničkih plinova u svijetu. EU na međunarodnom planu predvodi napore za postizanje globalnog klimatskog dogovora. Međunarodna zajednica, uključujući EU, obvezala se da će zaustaviti porast globalne temperature na razini znatno nižoj od 2 °C iznad predindustrijskih razina i nastaviti ulagati napore kako bi se to povećanje ograničilo na 1,5 °C. Ti su ciljevi, potkrijepljeni znanstvenim istraživanjima u okviru Međuvladinog tijela za klimatske promjene, utvrđeni u Pariškom sporazumu. EU se obvezao smanjiti emisije stakleničkih plinova za 20 % do 2020. i za najmanje 40 % do 2030. (u odnosu na razine iz 1990.). EU je na dobrom putu da ostvari svoje ciljeve smanjenja emisija do 2020. i donio je propise za postizanje svojeg cilja za 2030., uključujući ambiciozno zakonodavstvo o energetskoj učinkovitosti i obnovljivoj energiji. Od 2013. strategijom EU-a za prilagodbu klimatskim promjenama podupiru se djelovanja kojima je svrha povećati otpornost EU-a na klimatske promjene. Međutim, EU treba učiniti još više kako bi ostvario ciljeve Pariškog sporazuma i znatno smanjio svoju ovisnost o fosilnim gorivima, koja su i dalje u znatnoj mjeri subvencionirana. Komisija je u studenome 2018. predstavila svoju stratešku dugoročnu viziju za prosperitetno, moderno, konkurentno i klimatski neutralno gospodarstvo do 2050. U njoj se opisuje način na koji bi svi sektori i politike trebali pridonijeti ostvarenju tog prijelaza. Na međunarodnom planu EU u svoje vanjske i sigurnosne politike, razvojne politike, politike proširenja i politike susjedstva aktivno uključuje klimatske ciljeve. Borba protiv klimatskih promjena uvrštena je i u poglavlja o trgovini i održivom razvoju novih trgovinskih sporazuma i sporazuma o ulaganju EU-a i sastavni je dio stajališta EU-a u okviru G20, vodećeg foruma najvećih svjetskih gospodarstava.

Na razini EU-a: Novi propisi EU-a o otpadu doneseni su 2018. Cilj im je da do 2030. sve države članice ostvare minimalnu stopu ponovne upotrebe ili recikliranja komunalnog otpada od 60 % i ambalažnog otpada od 70 % te da do 2035. smanje udio otpada odloženog na odlagalištima na manje od 10 %. Novim se pravilima o otpadu prvi put od država članica zahtijeva donošenje posebnih programa za sprečavanje rasipanja hrane te za smanjenje, praćenje i izvješćivanje o razinama otpada od hrane.

Europa će i dalje morati usmjeravati napore na održivu proizvodnju i potrošnju s obzirom na pritisak na opskrbu sirovinama i relativno ograničene domaće materijalne resurse. Posebnu pozornost treba posvetiti metalnim rudama i kritičnim sirovinama gdje Europa posebno ovisi o uvozu. Osim toga, posebnu pozornost trebat će posvetiti teškim, energetski intenzivnim materijalima, kao što su cement, aluminij, čelik i plastika, s obzirom na njihov potencijal za smanjenje emisija stakleničkih plinova. Potrebno je obratiti pozornost i na sektore u kojima upotreba resursa ima posebno velik utjecaj na okoliš (npr. s obzirom na količinu utrošene vode, onečišćenje, kvalitetu zraka i hranjive tvari), kao što su prehrambeni sustavi i tekstil. Zahvaljujući revidiranom zakonodavstvu EU-a o otpadu i akcijskom planu EU-a o rasipanju hrane, EU će svake godine smanjivati količinu otpada od hrane kako bi pridonio ostvarenju globalnog cilja smanjenja otpada od hrane za polovinu do 2030. Zakonodavstvom o otpadu pravno obvezujuća stopa recikliranja podići će se na 60 % do 2030., a za mnoge ambalažne materijale ta će stopa biti i viša. Trebat će povećati ne samo količinu nego i kvalitetu recikliranja, boljim dizajnom proizvoda smanjiti utrošak resursa i proizvodnju otpada i primjenjivati sustavne pristupe kojima je svrha proizvode i materijale što dulje zadržati u upotrebi, čime će se dodati vrijednost u gospodarstvu. Potrebno je povećati udio recikliranog materijala u novim proizvodima, posebno u proizvodima od plastike.

·Od 2004. do 2016. količina stvorenog otpada, ne uključujući veći mineralni otpad, smanjila se u EU-u za 6,5 %. U razdoblju od 2004. do 2014. stopa recikliranja EU-a blago je porasla s 53 % na 55 %, a stopa kružne uporabe materijala, koja pokazuje udio materijala koji potječu iz prikupljenog otpada u ukupnoj uporabi materijala, porasla je s 8,3 % na 11,7 %.

Održiva potrošnja i proizvodnja usmjerene su na smanjenje ekološkog otiska Europe promjenom načina proizvodnje, distribucije i potrošnje robe te upotrebe resursa. EU je proteklih godina ostvario napredak prema resursno učinkovitom, zelenom i konkurentnom gospodarstvu s niskom razinom emisija ugljika, ali održiva potrošnja i proizvodnja i dalje su ključni izazov za ostvarivanje ciljeva održivog razvoja u EU-u za koje su potrebni stalni napori na svim razinama. Pristup EU-a jest promicanje učinkovite upotrebe resursa uz istodobno smanjenje utjecaja na okoliš prijelazom na kružno gospodarstvo u kojem se vrijednost proizvoda, materijala i resursa u gospodarstvu održava što je dulje moguće, a stvaranje otpada i onečišćenje svode na najmanju moguću mjeru. Pedeset i četiri mjere iz Akcijskog plana EU-a za kružno gospodarstvo iz 2015. provode se u svim fazama ciklusa proizvoda i materijala (proizvodnja, potrošnja, gospodarenje otpadom, tržište sekundarnih sirovina, inovacije i ulaganje, praćenje) i u pet prioritetnih područja (plastika, otpad od hrane, kritične sirovine, izgradnja i rušenje, biomasa i proizvodi na biološkoj osnovi). Do 2018. provedeno je više od 85 % mjera te je pokrenuta provedba preostalih mjera. Europska platforma dionika kružnog gospodarstva pokrenuta je 2017. radi poticanja poduzeća, javnih tijela i drugih dionika da razmjenjuju znanje i dobre prakse, a platforma EU-a o gubitku i rasipanju hrane pokrenuta je 2016. U okviru plana EU-a za gradove osnovano je posebno partnerstvo koje bi trebalo razmotriti to pitanje i predložiti mjere za uvođenje kružnog gospodarstva u gradove. Nadalje, Strategijom EU-a za biogospodarstvo, koja je obnovljena 2018., podupire se modernizacija i jačanje industrijske osnove EU-a stvaranjem novih lanaca vrijednosti te zelenijih i troškovno učinkovitijih industrijskih procesa. Kad je riječ o vanjskom djelovanju, EU promiče odgovorno upravljanje lancima opskrbe te poštene i etične sustave trgovanja u okviru svojeg trgovinskog programa utemeljenog na vrijednostima. Osim toga, EU u provedbi svojih razvojnih politika, politike proširenja i politike susjedstva naglašava važnost održive potrošnje i proizvodnje.

Na regionalnoj/lokalnoj razini: Pilot-projekt „Housing First for Families” („Najprije stan – za obitelji”) koji vode lokalne vlasti u Brnu u Češkoj primjer je inicijative u kojoj lokalne vlasti surađuju s lokalnim partnerima radi rješavanja problema beskućništva. Projekt obuhvaća dodjelu gradskih stanova i intenzivno upravljanje predmetima stambenog zbrinjavanja 50 romskih i neromskih obitelji, koje su prije živjele u skloništima ili drugim oblicima beskućništva. Na temelju pilot-projekta donesen je Akcijski plan za uklanjanje obiteljskog beskućništva u Brnu 2018.–2025.

Nejednakost kao i siromaštvo zahvaća više dimenzija. Ona obuhvaća nejednakost u ishodima i mogućnostima, primjerice nejednakost prihoda, nejednak pristup socijalnoj zaštiti i međugeneracijski prijenos nejednakosti. Nejednakost mogućnosti snažan je pokretač nejednakosti prihoda. Prihodi u EU-u konvergiraju, a životni standard u većini država članica oporavlja se od posljedica krize. Međutim, s obzirom na to da europska gospodarstva ponovno jačaju, raste zabrinutost u pogledu uključivosti gospodarskog rasta. Nejednakost prihoda unutar EU-a u cjelini posljednjih se godina stabilizirala, iako je njezina razina i dalje izazov. Marginalizirane i ugrožene skupine, kao što su osobe s invaliditetom, migranti i etničke manjine (među kojima i Romi), beskućnici ili izolirane starije osobe te djeca trpe posebne oblike nejednakosti. Njihova je socioekonomska uključenost i dalje nedovoljna. Nejednakost može kočiti gospodarski rast, makroekonomsku stabilnost i može dovesti u pitanje socijalnu koheziju. Globalno, dugotrajno visoke nejednakosti u partnerskim zemljama EU-a prijetnja su napretku u ostvarivanju većine ciljeva održivog razvoja. Zbog globalnih nejednakosti može doći i do pojačanih migracija u EU. Reagirajući na nedavne izazove u području migracija Komisija je poduzela mjere za hitni odgovor i izgradnju održivog sustava otpornog na buduće krize. Ključno je pitanje održivo upravljanje migracijskim tokovima. Vanjsko djelovanje EU-a, koje uključuje vanjsku i sigurnosnu politiku, razvojnu politiku, politike proširenja i politike susjedstva, te trgovinska politika i politika ulaganja EU-a pridonose rješavanju uzroka nejednakosti izvan Europe. Na primjer, u Europskom konsenzusu o razvoju promiče se načelo da nitko ne bude zapostavljen i preuzimaju obveze djelovanja u cilju smanjenja nejednakosti u ishodima i promicanja jednakih mogućnosti za sve.

·Od 2000. do 2016. emisije stakleničkih plinova u industrijskim procesima i uporabi proizvoda smanjile su se za više od 17 %. Štoviše, to se poboljšanje potvrđuje i smanjenjem potrošnje energije u industriji za 17 % u razdoblju od 2000. do 2016.

Na razini civilnog društva: Portugalska koalicija nacionalnih krovnih organizacija civilnog društva osnovana je 2014. radi pripreme zajedničkog stajališta o Programu Ujedinjenih naroda za održivi razvoj do 2030. Ta je koalicija organizirala nacionalne javne rasprave, pripremila internetske upitnike i lokalne radionice za raspravu o očekivanjima od Programa Ujedinjenih naroda za održivi razvoj do 2030., uključujući očekivanja od cilja održivog razvoja br. 8.

Na razini EU-a: „Plan ulaganja za Europu”, tzv. „Junckerov plan”, ostvario je velik uspjeh u poticanju ulagačke klime. U srpnju 2018. Europski fond za strateška ulaganja (EFSU) postigao je svoj početni cilj od 315 milijardi EUR ulaganja, a od 2015. do prosinca 2018. mobilizirao je 371 milijardu EUR dodatnih ulaganja u EU-u. Njegovo je postojanje podržalo više od 750 000 radnih mjesta. Taj bi broj do 2020. trebao porasti na 1,4 milijuna. Više od 850 000 malih i srednjih poduzeća ima koristi od boljeg pristupa financiranju. Najmanje 40 % financiranja Europskog fonda za strateška ulaganja u okviru dijela za infrastrukturu i inovacije podupire komponente projekta koje doprinose borbi protiv klimatskih promjena u skladu s Pariškim sporazumom o klimatskim promjenama.

·Sudjelovanje na tržištu rada i dalje stabilno raste, a 2017. stopa aktivnosti dosegnula je 73,4 %. To su povećanje uglavnom potaknuli stariji radnici i žene. Ukupna zaposlenost dosegnula je dosad nezabilježenih 239 milijuna radnika, za 2,3 milijuna narastao je broj radnih mjesta s punim radnim vremenom, a broj radnika s nepunim radnim vremenom nije se promijenio. Samo u sektoru ekoloških dobara i usluga u području zaštite okoliša zaposlenost je od 2000. do 2015. narasla za 47,3 %. Dugotrajna nezaposlenost i dalje je u padu, ali i dalje čini nešto manje od polovine ukupne nezaposlenosti. Nezaposlenost mladih, koja je 2013. dosegnula 23,8 %, pala je 2017. na 16,8 %. U 2017. godini 7,7 % europskih zaposlenika nesvojevoljno je radilo na temelju ugovora na određeno vrijeme, što je 57,7 % svih zaposlenika na određeno vrijeme, a taj se udio u proteklom desetljeću blago povećao. Udio nesvojevoljnog rada na nepuno radno vrijeme u EU-u, a uglavnom je riječ o ženama, kao postotak ukupnog broja zaposlenih na nepuno radno vrijeme narastao je sa 25,6 % u 2008. na 29,6 % u 2014., a zatim se u 2017. spustio na 26,4 %.

S oporavkom Europe od gospodarske krize stalno raste i zaposlenost. Ulaganja su gotovo jednaka kao i prije krize, a poboljšava se i stanje javnih financija, iako tom oporavku prijete negativni rizici. Međutim, taj rast nije jednak za sve građane i države članice: nezaposlenost je u nekima i dalje visoka. S obzirom na kretanja ulaganja i produktivnosti, treba više poticati oporavak i prijelaz na održiviji gospodarski rast u okviru dugoročnih globalnih izazova demografskih promjena i digitalizacije. Uz stalno nastojanje da postigne dugoročnu održivost javnih financija EU nastavlja zagovarati ulaganje, posebno u obrazovanje, osposobljavanje i istraživanje i razvoj, kao i strukturne reforme radi povećanja učinkovitosti poslovanja te tržišta proizvoda i rada. Plan ulaganja za Europu ključan je za privlačenje privatnih ulaganja u strateške sektore europskog gospodarstva. Strukturne reforme namijenjene poboljšanju tržišta rada i socijalnih politika trebale bi radnicima pomoći da steknu vještine potrebne za prijelaz na zeleno gospodarstvo, omogućiti ravnopravnu dostupnost tržišta rada, pravednih radnih uvjeta te održivih i primjerenih sustava socijalne zaštite. One bi trebale pridonijeti i povećanju produktivnosti rada, a time i rastu plaća. Uključivanje socijalnih partnera u oblikovanje i provedbu reformi može poboljšati odgovornost, učinak i rezultate. Na međunarodnoj razini EU teži uključivu i održivu rastu, otvaranju pristojnih radnih mjesta te promicanju radnih i ljudskih prava. Europski konsenzus o razvoju, Plan EU-a za vanjska ulaganja, Akcijski plan EU-a za ljudska prava i demokraciju za razdoblje od 2015. do 2019. te djelovanje EU-a politikama susjedstva i proširenja, primjeri su vanjskog djelovanja u tom pogledu. Trgovinska politika EU-a zalaže se za poštovanje temeljnih međunarodnih standarda rada i ljudskih prava. Promicanje odgovornog poslovanja prema međunarodnim smjernicama temelji se na nekoliko politika EU-a, uključujući trgovinsku.

EU će nastaviti ostvarivati napredak prema cjenovno pristupačnoj, pouzdanoj, održivoj i modernoj energiji dostupnoj svima, a utemeljenoj na ambicioznom regulatornom okviru dogovorenom na razini EU-a. Glavni su ciljevi EU-a do 2030. smanjenje emisija stakleničkih plinova za barem 40 %, najmanje 32 % energije iz obnovljivih izvora te povećanje energetske učinkovitosti za najmanje 32,5 %. Time se postavljaju potrebni temelji za temeljitu društvenu preobrazbu koja vodi u čistu i održivu energetsku budućnost. Instrument za povezivanje Europe i dalje će podupirati razvoj energetske infrastrukture. U okviru novog okvirnog programa „Obzor Europa” predložen je intenzivan program za istraživanje i inovacije s proračunom od 15 milijardi EUR za energiju, mobilnost i klimu. Općenito bi u višegodišnjem financijskom okviru za razdoblje od 2021. do 2027. predloženi cilj uključivanja klimatskih pitanja od 25 % značio da će se svaki četvrti euro potrošiti na pitanja povezana s klimom, što je relevantno i za energetski sektor. Trajni je angažman nužan za ostvarenje energetske unije, među ostalim i aktivnim dijalogom s civilnim društvom i dionicima, jer su njihova predanost i njihov doprinos ključ uspjeha energetske tranzicije.

·EU je na dobrom putu da do 2020. ostvari svoj cilj od 20 % konačne potrošnje energije iz obnovljivih izvora. Tijekom posljednjeg desetljeća u EU-u potrošnja energije iz obnovljivih izvora neprestano je rasla: od 2005. do 2016. sa 9,0 % na 17 % konačne bruto potrošnje energije. Predviđeni regulatorni okvir EU-a, učinkovitije tehnologije, smanjenje troškova tehnologije iskorištavanja obnovljivih izvora energije i veća tržišno orijentirana potpora bili su glavni pokretači tog rasta.

Zbog energetskih i klimatskih ciljeva EU-a do 2020. EU je na pravom putu da svim Europljanima zajamči sigurnu, povoljnu i čistu energiju. Europska unija nastavlja s prelaskom na čistu energiju, a već je intenzivirala upotrebu energije iz obnovljivih izvora i povećala energetsku učinkovitost. Postupno se ostvaruje pretvorba EU-a iz gospodarstva koje se oslanja na fosilna goriva u niskougljično gospodarstvo s digitaliziranim energetskim sustavom usmjerenim na potrošače. Nastavlja se odvajanje emisija stakleničkih plinova od bruto domaćeg proizvoda, uglavnom na temelju inovacija. Nastavlja se i odvajanje gospodarskog rasta od potrošnje energije. Globalne promjene u proizvodnji i potrošnji energije imaju znatan utjecaj na geopolitiku i industrijsku konkurentnost. To je zahtjevna situacija za Europu, no pruža i jedinstvene prilike. Zato EU želi ojačati svoju vodeću ulogu u prijelazu na čistu energiju i ujedno svim svojim građanima osigurati opskrbu energijom. Svojom energetskom unijom EU želi sigurnu, pristupačnu, održivu i čistu energiju za svoje građane i poduzeća. U međunarodnim odnosima Europski konsenzus o razvoju usmjeren je na bolju dostupnost pristupačnih, modernih, pouzdanih i održivih energetskih usluga, na širu primjenu mjera koje potiču upotrebu obnovljive energije i zalažu se za energetsku učinkovitost te na sudjelovanje u borbi protiv klimatskih promjena. Svojim instrumentima za spajanje, planom EU-a za vanjska ulaganja i inicijativom za financiranje elektrifikacije EU aktivno potiče ulaganja privatnog sektora u sektor održive energije. U tom su području važne i politike susjedstva i proširenja.

Općenito, očekuje se da EU nastavi napredovati u području održivog upravljanja vodom i sanitarne infrastrukture. Gotovo svi građani imat će dobar pristup vodnim uslugama, kao što su voda za piće i pročišćavanje otpadnih voda, te sanitarnoj infrastrukturi. Međutim, potrebno je uložiti dodatni napor da bi se svim građanima EU-a osigurao puni pristup, da bi se otpadne vode tretirale do potrebnih standarda na cijelom području EU-a i postiglo dobro stanje svih europskih vodnih tijela. Idućih se godina treba pozabaviti novim bitnim onečišćivačima kao što su mikroplastika i farmaceutski proizvodi. Raspršeno onečišćenje iz poljoprivrede treba još više smanjiti Potrebno je dodatno poboljšati učinkovitost upotrebe vode. Konačno, zbog klimatskih promjena i njihovih otegotnih učinaka na suše i poplave u regijama EU-a povećava se potreba za održivijim gospodarenjem vodama. Klimatske promjene dovest će do većih poteškoća u opskrbi vodom kakve se već osjećaju u vodnim tijelima, uglavnom južne Europe, ali sve više i u drugim dijelovima kontinenta. U rješavanju tih problema pomoći će provedba postojećeg zakonodavstva o vodi i izrada novog zakonodavstva, kao što su nedavni prijedlozi o vodi za piće i ponovnoj uporabi. Kontinuiranom evaluacijom/provjerom primjerenosti znatnog dijela zakonodavstva EU-a o vodama lakše će se utvrditi treba li prilagoditi zakonodavni okvir da se do kraja ostvare relevantni ciljevi održivog razvoja.

Stalni napredak u području rodne ravnopravnosti i osnaživanja žena i djevojčica zahtijeva predanost, veća financijska sredstva i trajne napore aktera na svim razinama, od pojedinačnih kućanstava do institucija EU-a. Iako su regulatorni poticaji važni za ubrzanje tog napretka, rodna ravnopravnost uvelike ovisi o kulturnim i etičkim vrijednostima te o društvenim promjenama. Do 2030. mogli bismo očekivati daljnji napredak EU-a u ekonomskom osnaživanju žena, rodnoj ravnoteži u donošenju odluka i borbi protiv nasilja nad ženama i djevojčicama. Ostvarenje i opseg tog napretka ovisi o razvoju kulturnog i političkog konteksta, kao i o budućim regulatornim mjerama.

·Razlika u stopi zaposlenosti muškaraca i žena na razini EU-a bila je 2017. ispod 12 postotnih bodova, što je znatno niže nego 2008. kada je dosegnula 15,1 postotni bod. To poboljšanje uglavnom je posljedica povećanja stope zaposlenosti žena. Nedostatak dostupnih, pristupačnih i kvalitetnih usluga organizirane skrbi, posebno za malu djecu, jedna je od glavnih prepreka sudjelovanju žena na tržištu rada. U EU-u je 2016. samo 32,9 % djece u dobi do tri godine bilo zbrinuto u okviru organiziranih usluga ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja, ali i to je porast u odnosu na 28 % u 2008.

EU je među svjetskim predvodnicima u području rodne ravnopravnosti te je tijekom posljednjih desetljeća u tom području ostvario napredak. Napredak je posljedica zakonodavstva o jednakom postupanju, rodno osviještene politike i posebnih mjera za unapređenje prava žena i rodnu ravnopravnost. Iako je na tržištu rada EU-a više žena i one stječu bolje obrazovanje i osposobljavanje, žene su i dalje prekomjerno zastupljene u slabije plaćenim sektorima i nedovoljno zastupljene na položajima na kojima se odlučuje. Zbog rodno uvjetovane razlike u dohotku i razvoju karijere žene često imaju i manja mirovinska prava. Još postoji potreba za poboljšanjem, a i zamah je još snažan. Posebno istraživanje Eurobarometra iz 2017. pokazalo je da su građani EU-a općenito za rodnu ravnopravnost: 84 % Europljana smatra da je rodna ravnopravnost važna za njih osobno (uključujući 80 % muškaraca). Na međunarodnoj razini rodnu perspektivu EU uključuje putem svoje vanjske politike, od trgovinskih instrumenata do Europskog konsenzusa o razvoju te EU-ove politike susjedstva i proširenja.

Na razini EU-a: Provedbom prvog načela Europskog stupa socijalnih prava Komisija koordinira novi program vještina za Europu i surađuje s državama članicama u uspostavi Europskog prostora obrazovanja do 2025. Cilj je poboljšati uključive sustave obrazovanja i osposobljavanja koji se temelje na cjeloživotnom učenju i inovacijama. Mjere predstavljene 2018. za ostvarenje Europskog prostora obrazovanja do 2025. odnose se na automatsko uzajamno priznavanje diploma i razdoblja studiranja u inozemstvu, ključne kompetencije, digitalne vještine, zajedničke vrijednosti i uključivo obrazovanje, visokokvalitetno predškolsko obrazovanje i skrb te bolje učenje i poučavanje jezika.

Očekuje se da će se stupanj obrazovanja mladih nastaviti povećavati zbog strukturnih promjena na tržištima rada, demografskih promjena i reformi politika. Do 2030. Europski prostor obrazovanja bit će čvrsto utemeljen i očekuje se da neće biti ograničenja ni prepreka za uključivu obrazovnu mobilnosti i akademsku suradnju. Sve bi mlade osobe trebale imati pristup boljem obrazovanju i osposobljavanju, neovisno o svojem socioekonomskom položaju, što bi dovelo do brojnijih i boljih vještina. Očekuje se da se uključivim obrazovanjem i cjeloživotnim učenjem još više smanji broj osoba koje rano napuštaju školovanje i poveća broj učenika na svim razinama. Očekuje se i da promjene na tržištima rada potaknu veće sudjelovanje odraslih osoba u obrazovanju i osposobljavanju. Osobe će moći dobiti potvrdu za vještine koje su razvile izvan okvira formalnog obrazovanja i osposobljavanja. Svako obrazovanje i osposobljavanje uključivat će jaču dimenziju učenja kroz rad i bolju suradnju s poduzećima i civilnim društvom. I dalje će biti nužno bolje uključivanje obrazovanja o održivom razvoju u nastavne programe na svim razinama obrazovanja.

·Sigurnost na cesti u EU-u posljednjih se desetljeća znatno poboljšala. EU je postao najsigurnija regija na svijetu sa 49 smrtnih slučajeva u prometnim nesrećama, na milijun stanovnika. U razdoblju od 2001. do 2010. broj smrtnih slučajeva na cestama u EU-u smanjio se za 43 %, a u razdoblju od 2010. do 2017. za još 20 %.

·Broj smrtnih slučajeva uzrokovanih nezaraznim bolestima prije 65. godine postojano se smanjivao od 2002. do 2015. Međutim, na liječenje nezaraznih bolesti troši se i do 80 % sredstava zdravstvene zaštite. Unatoč tome, samo se oko 3 % proračuna za zdravstvo troši na prevenciju. Smrtnost u EU-u uzrokovana HIV-om, tuberkulozom i hepatitisom od 2002. do 2015. postupno se smanjivala. Procjenjuje se da je antimikrobna otpornost godišnje odgovorna za oko 33 000 smrtnih slučajeva u EU-u, što je 1,5 milijardi EUR u troškovima zdravstvene zaštite i gubitku produktivnosti.

·U razdoblju od 2014. do 2016. stalno se popravljala učinkovitost sektora akvakulture u EU-u. Sektor akvakulture EU-a stavio je 2016. na tržište 1,4 milijuna tona plodova mora vrijednih gotovo 5 milijardi EUR; riječ je o godišnjem povećanju količine od 2,2 %, a vrijednosti od 3,1 %. u razdoblju od 2014. do 2016. Sve je primjetniji i prijelaz s konvencionalne na ekološku akvakulturu.

·Udio ekološke poljoprivrede u ukupnoj poljoprivrednoj površini gotovo se udvostručio od 2005. do 2017., s 3,6 % na 7,0 %. Točnije, ukupna površina zemljišta na kojem se provodi ekološki uzgoj u EU-28 (tj. potpuno prenamijenjeno zemljište i zemljište u prenamjeni) iznosila je u 2016. gotovo 12 milijuna hektara. Vrijednost ekološkog maloprodajnog tržišta u EU-u iznosila je 2016. 30,7 milijardi EUR, a od 2015. do 2016. zabilježen je porast maloprodaje od 12 %.

Iako je EU uglavnom predvodnik u području zapošljavanja i socijalnih pitanja, i naše se društvo suočava s izazovima koje treba riješiti. Siromaštvo je prepreka ostvarivanju potencijala građana, njihovu aktivnom sudjelovanju u društvu i pravu pristupa kvalitetnim uslugama. Siromaštvo je višedimenzionalno: ono nije samo nedostatak odgovarajućeg prihoda, nego uključuje i druge aspekte kao što su materijalna oskudica, diskriminacija i nemogućnost sudjelovanja u donošenju odluka. Siromaštvo može biti dugotrajno i obuhvaćati više generacija. EU na razne načine rješava problem unutarnjeg i vanjskog siromaštva, od zakonodavnih intervencija, dodjele namjenskih sredstava, koordinacije politika do promicanja društveno odgovornog poslovanja / odgovornog poslovnog ponašanja i socijalnog dijaloga, poštujući pritom svoje nadležnosti i načela supsidijarnosti i proporcionalnosti. U 2017. prvi se put od početka svjetske krize smanjio broj ljudi kojima prijeti siromaštvo ili socijalna isključenost u odnosu na referentnu godinu 2008.: riziku od siromaštva ili socijalnoj isključenosti izloženo je 3,1 milijuna osoba manje nego 2008., što je 10,8 milijuna ljudi manje u odnosu na najvišu razinu iz 2012. Međutim, tek treba ostvariti cilj EU-a da do 2020. barem 20 milijuna ljudi izađe iz siromaštva ili socijalne isključenosti, u odnosu na 2008. Ugrožene skupine kao što su djeca, mladi, osobe s invaliditetom, osobe s niskom razinom obrazovanja, nezaposleni, osobe rođene izvan EU-a, osobe iz marginaliziranih zajednica i osobe koje žive u kućanstvima s vrlo niskim intenzitetom rada ili rade na nesigurnim radnim mjestima, u većoj su opasnosti od siromaštva ili socijalne isključenosti. S druge strane, EU je svjetski predvodnik u iskorjenjivanju siromaštva zahvaljujući koherentnoj kombinaciji politika, uključujući razvojnu suradnju, razne instrumente trgovinske politike te europsku politiku susjedstva i politiku proširenja. U središtu Europskog konsenzusa o razvoju, okvira za razvojnu suradnju koju provode EU i države članice, nalaze se iskorjenjivanje siromaštva, borba protiv diskriminacije i nejednakosti te načelo da nitko ne bude zapostavljen. Smanjenje siromaštva u zemljama u razvoju podupire se sporazumima EU-a o slobodnoj trgovini, jednostranim trgovinskim povlasticama te ažuriranom strategijom za pomoć trgovini iz 2017.

U usporedbi s ostatkom svijeta, sedam država članica EU-27 među deset je vodećih na svjetskoj ljestvici indeksa ciljeva održivog razvoja, a sve države članice EU-27 među vodećih su 50 od 156 ocijenjenih zemalja. U proteklih pet godina EU u cjelini ostvario je napredak u postizanju gotovo svih ciljeva održivog razvoja. Najveći je napredak postignut u pogledu cilja održivog razvoja br. 3 – Zdrav i dobar život za ljude svake dobi i cilja održivog razvoja br. 4 – Uključivo, pravedno i kvalitetno obrazovanje te mogućnost cjeloživotnog učenja za sve, koji su ujedno i među tri najbolje rangirana cilja održivog razvoja za države članice EU-27 na svjetskoj ljestvici. Države članice EU-27 u prosjeku imaju najbolje rezultate na svjetskoj ljestvici za cilj održivog razvoja br. 1 – Iskorijeniti svaki oblik siromaštva. U odnosu na cilj održivog razvoja br. 10, Smanjenje nejednakosti unutar svake države i među državama, u EU-u je došlo do otklona i znatne su razlike među državama članicama. Važno je napomenuti da postizanje napretka ne podrazumijeva nužno da je trenutačni status relevantnog cilja zadovoljavajući za EU. Primjerice, znatan napredak postignut je u ostvarenju cilja održivog razvoja br. 12 – Ostvariti održivu potrošnju i proizvodnju, ali to je ujedno i cilj u kojem države članice EU-27 imaju drugi najniži prosječni rezultat i na kojem je još uvijek potrebno raditi. Države članice EU-27 u prosjeku bilježe najslabiji rezultat na svjetskoj ljestvici za cilj održivog razvoja br. 14 – Održiv razvoj uz očuvanje i održivo iskorištavanje oceana, mora i morskih resursa.

U ovom dokumentu daje se uvid u uspješnost EU-a u postizanju ciljeva održivog razvoja. Za svaki od ciljeva naveden je prikaz postojećeg stanja u EU-u, kretanja razvoja i usporedba EU-a u globalnom kontekstu. Pružen je pregled očekivanog napretka EU-a do 2030. i onoga što će potaknuti, a što može biti prepreka na putu prema održivoj Europi. Održivi razvoj mora biti zajedničko nastojanje u koje moraju biti uključeni svi članovi društva. Imajući to na umu navedeno je i nekoliko primjera iz stvarnog života kako bi se pokazale dobre prakse različitih aktera na različitim razinama.

Svrha je dugoročne vizije odrediti smjer klimatske politike EU-a i otvoriti temeljitu raspravu o tome kako bi se EU trebao pripremiti za razdoblje do 2050. s ciljem da do 2020. dostavi ambicioznu dugoročnu strategiju EU-a Okvirnoj konvenciji UN-a o promjeni klime do 2020.

U srpnju 2018. Europski fond za strateška ulaganja u okviru Junckerova plana postigao je svoj početni cilj ulaganja u iznosu od 315 milijardi EUR te je od 2015. do prosinca 2018. mobilizirano 371 milijardi EUR dodatnih ulaganja diljem EU-a. Njegovo je postojanje podržalo više od 750 000 radnih mjesta. Taj bi broj do 2020. trebao porasti na 1,4 milijuna. Više od 850 000 malih i srednjih poduzeća ima koristi od boljeg pristupa financiranju. Najmanje 40 % financiranja Europskog fonda za strateška ulaganja u okviru dijela za infrastrukturu i inovacije podupire komponente projekta koje doprinose borbi protiv klimatskih promjena u skladu s Pariškim sporazumom o klimatskim promjenama.

Junckerova Komisija postavila je temelje za politike sljedeće generacije kojima će se stvarati održiva europska budućnost – od Europskog stupa socijalnih prava i Europskog konsenzusa o razvoju, globalne strategije za vanjsku i sigurnosnu politiku do strategije „Trgovina za sve” koja je utemeljena na vrijednostima, Strateškog angažmana za rodnu ravnopravnost i Europskog prostora obrazovanja; od paketa za kružno gospodarstvo, paketa za mobilnost i čistu energiju do strategije plavog rasta; od Plana ulaganja za Europu i Akcijskog plana o održivom financiranju do Plana EU-a za gradove i Akcijskog plana za prirodu, da samo spomenemo neke. Komisija je predložila i jačanje veze između financiranja EU-a i vladavine prava, ocjenjivanje svih aktivnosti istraživanja i inovacija koje sufinancira EU u pogledu njihova učinka na okoliš i socijalnih učinaka te donošenje ambicioznijih ciljeva u pogledu rashoda povezanih s klimom u sljedećem proračunu EU-a. Komisija je nedavno predstavila dugoročnu europsku stratešku viziju prosperitetnog, modernog, konkurentnog i klimatski neutralnoga gospodarstva do 2050., kojom se postavljaju temelji za strukturni pomak europskog gospodarstva, potiču se rast i razvoj te se istodobno postiže klimatska neutralnost. Za to će biti potrebna revolucionarna rješenja i ulaganje u istraživanje i inovacije.

U Programu održivog razvoja do 2030. koji su donijeli Ujedinjeni narodi 25. rujna 2015. utvrđen je opći okvir za postizanje održivog razvoja do 2030. Okvir sadržava 17 ambicioznih ciljeva održivog razvoja i 169 povezanih specifičnih ciljeva za države i dionike.

EUROPSKA KOMISIJA Bruxelles, 30.1.2019. COM(2019) 22 final Dokument za razmatranje Prema održivoj Europi do 2030.



Prema održivoj Europi do 2030. Sadržaj Predgovor prvog potpredsjednika Timmermansa i potpredsjednika Katainena 1. Održiv razvoj za poboljšanje životnih uvjeta: konkurentske prednosti Europe 2. Europski i globalni izazovi 3. Prema održivoj Europi do 2030. 3.1. Temelji politike za održivu budućnost 3.1.1. Od linearnog na kružno gospodarstvo 3.1.2. Održivost od polja do stola 3.1.3. Energija, zgrade i mobilnost otporni na promjene u budućnosti 3.1.4. Osigurati socijalnu pravednost i potporu pravednom prijelazu na održivost 3.2. Horizontalni čimbenici za prijelaz na održivost 3.2.1. Obrazovanje, znanost, tehnologija, istraživanje, inovacije i digitalizacija 3.2.2. Financije, određivanje cijena, oporezivanje i tržišno natjecanje 3.2.3. Odgovorno poslovanje, društveno odgovorno poslovanje i novi poslovni modeli 3.2.4. Otvorena trgovina utemeljena na pravilima 3.2.5. Upravljanje i osiguravanje usklađenosti politika na svim razinama 4. EU kao predvodnik održivog razvoja u svijetu 5. Scenariji za budućnost





Predgovor prvog potpredsjednika Timmermansa i potpredsjednika Katainena Mi Europljani možemo biti ponosni na postignute rezultate. Integracijom i bliskom suradnjom ostvarili smo dosad nezabilježeno blagostanje, visoke socijalne standarde i velike mogućnosti za naše građane. Svoja zajednička načela i vrijednosti demokracije, ljudskih prava i vladavine prava ugradili smo u Ugovore i izgradili slobodnu i jedinstvenu Europsku uniju. Taj uspjeh dugujemo činjenici da Europljani postavljaju visoke ciljeve. Naša snažna demokratska kultura potiče žustre rasprave, a tako i treba biti. Sada nije trenutak za opuštanje i pasivno promatranje dok se pred našim očima odvija povijest. Stalno trebamo raditi na poboljšanju životnog standarda svih Europljana, boljoj sigurnosti, obrani i osnaživanju svih građana te zaštiti od raznih prijetnji s kojima smo suočeni, bilo da je riječ o terorizmu ili klimatskim promjenama. Svijet je u stanju previranja i usred smo četvrte industrijske revolucije. Sve se mijenja i ta promjena utječe na sve nas. Pretvarati se da to nije tako znači zanemariti zdrav razum. Pitanje je samo jesmo li žrtve te promjene ili ćemo je prihvatiti i usmjeravati. Europljani se suočavaju s hitnim izazovima kao što su uništavanje okoliša i klimatske promjene, demografske promjene, migracije, nejednakost i pritisak na javne financije. Građani su zabrinuti za svoju budućnost i budućnost svoje djece. Stvaramo ekološki dug koji utječe na sve. Ako ubrzo nešto ne poduzmemo, taj dug morat će uz visoke kamate vraćati buduće generacije. Europska unija dužna je služiti europskim građanima, a ne obrnuto, te im mora pomoći u ostvarivanju njihovih snova. Isto tako mora učinkovito i hitno rješavati njihove probleme, a da bi to učinila potrebno je najprije utvrditi stvarno stanje i suočiti se sa stvarnošću i nepobitnim činjenicama. Međutim, te činjenice ne bi trebale izazivati zabrinutost i strahove, već nas potaknuti na djelovanje. Mnogi od tih problema povezani su s izazovima koji ne poznaju državne granice i ugrožavaju radna mjesta, naše blagostanje, naše životne standarde, našu slobodu i zdravlje. Niti jedna država ili nacija ne može se učinkovito s tim izazovima nositi sama. Potrebna nam je dimenzija Europske unije, koja je, kada je ujedinjena i odlučna, globalna sila na koju treba računati. Međutim, ni europska dimenzija u konačnici neće biti dovoljna. Potreban nam je plan za globalno djelovanje, koji je najbolje artikuliran kroz 17 ciljeva održivog razvoja. Te ciljeve potpisale su 193 države, uključujući Europsku uniju i njezine države članice. U tim ciljevima ucrtan je plan za prevladavanje sadašnjih izazova, poboljšanje našeg staništa, našega gospodarstva i života. Održivi razvoj složeno je pitanje, ali jednostavan koncept: osigurati da naš gospodarski rast omogućuje model razvoja koji donosi pravedne ishode za čitavo čovječanstvo te da ne trošimo više resursa nego što ih Zemlja može ponuditi. To znači da moramo modernizirati svoje gospodarstvo kako bismo se prilagodili održivim obrascima potrošnje i proizvodnje, ispravili neravnoteže u svojem prehrambenom sustavu te usmjerili svoju mobilnost, proizvodnju i potrošnju energije te dizajn građevina na put održivosti. Kako bismo u tome uspjeli i ostvarili ciljeve održivog razvoja, moramo angažirati cjelokupnu svoju znanost, financije, porezni sustav i upravu. To nije pitanje lijevih ili desnih, to je pitanje ispravnog ili pogrešnog puta. Srećom, Europska unija ima dobru polazišnu točku zbog svojih snažnih konkurentskih prednosti. Europa je razvila standarde zaštite okoliša koji su među najvišima u svijetu, provodi ambiciozne klimatske politike i zagovara Pariški klimatski sporazum. U okviru svojih vanjskih politika i otvorenog trgovinskog programa utemeljenog na pravilima, Europska unija ta održiva rješenja podijelila je s trećim zemljama. Europska unija utemeljena je na pretpostavci da se „svjetski mir ne može se očuvati ako se ne ulažu kreativni napori razmjerni opasnostima koje ga ugrožavaju”, kao što je Robert Schuman vrlo elokventno sročio prije gotovo 70 godina. Danas riječima „svjetski mir” možemo pridodati riječi „dobrobit i opstanak naših građana”. Plan održivosti pozitivan je i njime se nastoji poboljšati život ljudi. Europa ima sve što joj je potrebno za suočavanje s najvećim izazovima. Mi to možemo ostvariti zajedničkim snagama. No potrebno nam je sudjelovanje sviju i politička volja. Dok se drugi povlače, Europa mora stremiti prema naprijed, poboljšati svoju konkurentnost, ulagati u održiv rast i biti predvodnica ostatka svijeta. Nije dovoljno samo imati jasnu viziju, već se moramo dogovoriti o konkretnom načinu njezina ostvarenja. Ovaj dokument za razmatranje naš je doprinos toj raspravi. Ne bismo ga mogli završiti bez neprocjenjivog doprinosa europskih dionika. Civilno društvo, privatni sektor i akademska zajednica sudionici su u ovoj raspravi. Platforma na visokoj razini s više dionika za ciljeve održivog razvoja, koju je Europska komisija pokrenula 2017., vrlo je pozitivan primjer povezivanja transverzalnih ideja. Namjera razmatranja iznesenih u ovom dokumentu jest u nadolazećim mjesecima među građanima, dionicima, vladama i institucijama potaknuti raspravu o budućnosti Europe, pripremiti strateški plan Europske unije za razdoblje 2019.–2024. i odrediti prioritete sljedeće Europske komisije. 1.Održiv razvoj za poboljšanje životnih uvjeta: konkurentske prednosti Europe

U rujnu 2015. na Općoj skupštini Ujedinjenih naroda zemlje diljem svijeta potpisale su Program Ujedinjenih naroda za održivi razvoj do 2030., s njegovih 17 ciljeva održivog razvoja, te su usuglasile konkretan popis mjera za dobrobit čovječanstva i planeta. Svjetski čelnici obvezali su se da će iskorijeniti siromaštvo, zaštititi planet i osigurati mir i blagostanje svim ljudima. Ciljevi održivog razvoja, zajedno s Pariškim sporazumom o klimatskim promjenama, plan su za bolji svijet i globalni okvir za međunarodnu suradnju u području održivog razvoja i njegove gospodarske, društvene, ekološke i upravne dimenzije. EU je bio predvodnik u donošenju Programa Ujedinjenih naroda za održivi razvoj do 2030. i u potpunosti je predan njegovoj provedbi. Održivi razvoj – razvoj koji zadovoljava potrebe sadašnjih generacija bez ugrožavanja mogućnosti budućih naraštaja da zadovolje svoje potrebe – duboko je ukorijenjen u europski projekt. Europske integracije i politike EU-a pridonijele su prevladavanju poslijeratnog siromaštva i gladi te su stvorile prostor slobode i demokracije u kojem su europski građani mogli doseći dotad nezabilježeno blagostanje i dobrobit. EU neprekidno nastoji ostvariti uključivija društva utemeljena na demokraciji i vladavini prava, a to načelo ugrađeno je u članak 2. Ugovora o Europskoj uniji. Socijalni i zdravstveni standardi EU-a među najambicioznijima su u svijetu te je Europa kontinent koji ima najveći očekivani životni vijek. Naše socijalno tržišno gospodarstvo stvorilo je blagostanje i sigurnost zahvaljujući snažnim sustavima socijalne skrbi. Znatnim ulaganjima u istraživanje i inovacije potaknut je razvoj novih tehnologija i proizvodnih modela koji omogućuju održiviju upotrebu resursa i primjenu digitalnih rješenja. Za to su od ključne važnosti zdravi proračuni i moderna gospodarstva, dok je napretkom prema uravnoteženim fiskalnim politikama i strukturnim reformama smanjena razina duga i potaknuto otvaranje radnih mjesta. U trećem tromjesečju 2018. stopa zaposlenosti osoba u dobi od 20 do 64 godine povećala se na 73,5 %, što je najviša dosad postignuta razina u EU-u. To pozitivno utječe na produktivnost i rast u Europi. Iako su gospodarske, socijalne i teritorijalne razlike među državama članicama i regijama i dalje prisutne, kohezijska politika EU-a pridonijela je rastu svih njih i smanjenju tih razlika diljem kontinenta (uzlazna konvergencija). Nadalje, EU je postavio neke od najviših socijalnih standarda i standarda zaštite okoliša, uspostavio neke od najambicioznijih politika za zaštitu ljudskog zdravlja i postao svjetski predvodnik u borbi protiv klimatskih promjena, a njegove države članice ostvarile su izuzetan napredak u mnogim područjima Programa Ujedinjenih naroda za održivi razvoj do 2030. Sve to pridonijelo je činjenici da je EU jedno od najboljih mjesta za život na svijetu, ako ne i najbolje. Europska unija jedno je od najboljih mjesta za život üMeđu 20 najsretnijih zemalja u svijetu čak je devet država članica EU-27, a na samom vrhu te ljestvice nalazi se Finska. üOpćenito zadovoljstvo životom u EU-u, na temelju subjektivnog osjećaja dobrobiti europskih građana, iznosi 70 %. üJedanaest država članica EU-27 nalazi se među prvih 20 zemalja prema svjetskom indeksu napretka mladih (Youth Progress Index) Europskog foruma mladih. Taj indeks jedan je od prvih instrumenata koji se razvijen kako bi se dobila potpuna slika o životu mladih danas, neovisno o gospodarskim pokazateljima. Međutim, ništa nije potpuno ili trajno. Naša demokracija, naše gospodarstvo i naše prirodno okruženje iziskuju stalne napore kako bi se postignuti rezultati konsolidirali, negativne posljedice gospodarske i financijske krize u potpunosti prevladale, poboljšanje zdravlja, blagostanja i dobrobiti odvojilo od uništavanja okoliša, društvene nejednakosti prevladale i kako bismo se suočili s izazovima koji ne poznaju državne granice. Upravo smo usred četvrte industrijske revolucije, a promjene koje ona donosi utjecat će na sve nas. Pitanje je samo hoćemo li moći na njih odgovoriti u skladu sa svojim vrijednostima i interesima. EU i njegove države članice raspolažu snažnim konkurentskim prednostima koje nam omogućuju da preuzmemo vodstvo i moderniziramo svoja gospodarstva, očuvamo prirodni okoliš i poboljšamo zdravlje i dobrobit svih Europljana. To će zahtijevati prihvaćanje ciljeva održivog razvoja te daljnje ulaganje u inovacije i nove tehnologije kako bi nam one pomogle u preusmjeravanju našeg gospodarstva i društva na put održivosti. Moramo razmisliti o tome kako unaprijediti svoje obrasce proizvodnje i potrošnje. Moramo djelovati odmah kako bismo zaustavili globalno zatopljenje i gubitak ekosustava i biološke raznolikosti, koji ugrožavaju ne samo našu dobrobit i izglede za održivi rast, već i život na ovom planetu. Iako za to imamo sposobnosti, vrijeme nam ističe. Nejednakosti i teritorijalne razlike i dalje su raširene, unatoč postignutom napretku. Rješavanje tih problema važno je za društvenu pravednost, ali i zaštitu i jačanje socijalne kohezije te osiguranje socijalne i političke stabilnosti u državama članicama EU-a i među njima. Osim toga, svjetski poredak utemeljen na pravilima koji se poštuje i koji je učinkovit najbolja je protuteža zakonu džungle i anarhiji s nuklearnim oružjem, ekstremizmom i ograničenim resursima. Nacionalizam utemeljen na ideji „moja zemlja na prvom mjestu” opasan je i sve više jača te može dovesti do razmirica i sukoba. Nekoliko zemalja počelo je okretati leđa svojim globalnim obvezama u pogledu dobrobiti čovječanstva, sigurnosti, zaštite okoliša i klimatske politike u suprotnosti s poretkom utemeljenim na pravilima. Ciljevi održivog razvoja nisu sami sebi svrha, već nam služe kao kompas i karta. Oni pružaju potrebnu dugoročnu perspektivu koja nadilazi predizborna razdoblja i kratkoročne trijumfe. Oni su naš orijentir kako bismo bolje mogli njegovati stabilne demokracije, izgraditi moderna i dinamična gospodarstva te dati svoj doprinos svijetu s poboljšanim životnim standardima i smanjenim nejednakostima u kojem nitko nije zapostavljen, uz istovremeno stvarno uvažavanje granice do koje možemo iskorištavati naš planet kako bismo ga mogli ostaviti u nasljeđe budućim generacijama.

Od početka svojeg mandata Junckerova Komisija radila je na uključivanju održivog razvoja u svoje politike i postavila temelje za sljedeću generaciju održivih politika – od europskog stupa socijalnih prava, novog Europskog konsenzusa o razvoju do strategije „Trgovina za sve” utemeljene na vrijednostima, strateškog angažmana za rodnu ravnopravnost i europskog prostora obrazovanja, od paketa za kružno gospodarstvo, paketa „Europa u pokretu” i energetske unije do strategije plavog rasta i strategije za biogospodarstvo te od plana ulaganja i akcijskog plana o održivom financiranju do plana EU-a za gradove i akcijskog plana za prirodu itd. Junckerova Komisija predložila je i povećanje održivosti financija EU-a jačanjem veze između financiranja EU-a i vladavine prava kao i postavljanjem ambicioznijeg cilja u iznosu od 25 % za rashode povezane s klimom u budućem proračunu EU-a. Junckerova Komisija nedavno je predstavila dugoročnu stratešku viziju uspješnog, modernog, konkurentnog i klimatski neutralnog gospodarstva EU-a do 2050.. Tom vizijom otvara se put za strukturni pomak europskog gospodarstva i poticanje održivog rasta i zapošljavanja. Sve te strateške politike morat će se u potpunosti i nedvosmisleno provesti na terenu kao i dopuniti daljnjim mjerama s obzirom na međuovisnost svih politika. Pritom treba voditi računa o novim izazovima, činjenicama i dokazima koji će se pojavljivati. U tom smislu važnu ulogu imaju socijalni dijalog i dobrovoljne mjere privatnog sektora. EU je u iznimno dobrom položaju za preuzimanje vodstva. Zbog politika povlačenja drugih svjetskih sila nastaje politički vakuum. Time se EU-u pruža prilika da preuzme inicijativu i bude predvodnik ostatka svijeta. U svibnju ove godine europski će građani glasovati za novi Europski parlament, dok će nova Komisija preuzeti dužnost na jesen. Datum završetka strategije Europa 2020. za pametan, održiv i uključiv rast sve se više primiče. Stoga se moramo okrenuti prema sljedećem europskom petogodišnjem ciklusu i sljedećem višegodišnjem financijskom okviru (VFO) za razdoblje 2021.–2027. Europsko vijeće pozdravilo je namjeru Komisije da objavi ovaj Dokument za razmatranje, kojim bi se trebalo utrti put za sveobuhvatnu provedbenu strategiju u 2019. Ovim dokumentom za razmatranje otvara se rasprava o daljnjem razvoju vizije održivog razvoja EU-a i fokusu sektorskih politika nakon 2020. kao priprema za dugoročnu provedbu ciljeva održivog razvoja. Komisija želi pridonijeti istinski sveobuhvatnoj raspravi o budućnosti i za budućnost Europe, a održivi razvoj neraskidivo je povezan s tom budućnošću. 2.Europski i globalni izazovi Zahvaljujući reformama na svim razinama, temeljne ekonomske značajke EU-a bilježe rast nakon gospodarske i financijske krize. Međutim, najnovije prognoze upućuju na potrebu povećanja stopa rasta, smanjenja stopa duga i zadržavanja fiskalne discipline kako bi se osigurao okvir za snažno gospodarstvo. Ako ne poduzimamo mjere za povećanje gospodarske otpornosti i rješavanje strukturnih slabosti, sljedećih godina mogli bismo se suočiti s gubitkom zamaha i znatnim rizicima od gospodarskog pada. S druge strane, ako provedemo potrebne strukturne reforme, možemo osigurati veću dobrobiti i bolju budućnost, među ostalim ulaganjem u istraživanje i inovacije, javne usluge, sustave socijalne skrbi i zaštitu okoliša. Potrebno je djelovanje na razini EU-a i država članica kako bi se osigurali fiskalni i mirovinski sustavi otporni na promjene u budućnosti, uključujući stabilne porezne prihode na jedinstvenom tržištu. Osim toga, brojni izazovi sve su kritičniji i ugrožavaju našu dobrobit i gospodarsko blagostanje. Svi su oni složeni i međusobno snažno povezani, što znači da rješavanje jednog od njih može imati pozitivne posljedice na druge.

Najveći nedostatak u pogledu održivosti i naš najveći izazov jest ekološki dug koji stvaramo prekomjernim iskorištavanjem i osiromašenjem prirodnih resursa, što je prijetnja našoj sposobnosti zadovoljenja potreba budućih naraštaja u granicama našeg planeta. Na svjetskoj razini pritisak na ključne resurse, od pitke vode do plodnog zemljišta, dovodi u opasnost opstojnost ljudske vrste. Danas čovječanstvo iskorištava prirodne resurse koji 1,7 puta premašuju kapacitete planeta Zemlje. S obzirom na to da se globalna potrošnja materijalnih resursa u razdoblju od 1900. do 2015. povećala četrnaest puta, a predviđa se da će se od 2015. do 2050. više nego udvostručiti, svijet se ubrzano kreće prema nekoliko prijelomnih točaka. Uz pritisak na okoliš, to predstavlja ozbiljan izazov za gospodarstvo EU-a, koje ovisi o materijalima s međunarodnih tržišta. Ljudsko djelovanje sve više ugrožava bioraznolikost i ekosustave, te se u samo 40 godina broj jedinki vrsta kralježnjaka smanjio za u prosjeku za 60 %. Tropske šume sve se više uništavaju te svake godine nestaje površina približno veličine Grčke. To nije „tuđi problem” – u EU-u samo je 23 % vrsta i 16 % staništa u dobrom stanju. Proizvodnja hrane životinjskog podrijetla zahtijeva iznimno velike zemljišne površine, a sve veća potražnja za morskim plodovima znatno opterećuje morske ekosustave. Globalne emisije stakleničkih plinova i dalje rastu alarmantnom brzinom, a glavni su pokretači tog trenda potrošnja energije, ali i prekomjerna potrošnja resursa i uništavanje ekosustava. Na promet otpada 27 % emisija stakleničkih plinova EU-a, a mnoga urbana područja krše dogovorena ograničenja onečišćenja zraka u EU-u. Proizvodnja hrane i dalje znatno pridonosi potrošnji vode, energije i onečišćenju te je odgovorna za približno 11,3 % emisija stakleničkih plinova u EU-u. U EU-u fosilna goriva još uvijek primaju javne subvencije u iznosu od 55 milijardi EUR godišnje, odnosno oko 20 % vrijednosti europskog uvoza goriva, unatoč ambicioznim mjerama EU-a za dekarbonizaciju i obvezama postupnog ukidanja subvencija preuzetih na razini G-7 i G-20. Ukupno gledajući, EU je uspio smanjiti svoje emisije i odvojiti ih od gospodarskog rasta, čime je odlučno pridonio globalnim naporima, uzimajući u obzir i emisije ugrađene u europski izvoz i uvoz. Međutim, potrebni su još veći napori, kako na razini EU-a, tako i globalno. Ako nešto ne poduzmemo, razorni učinci klimatskih promjena i degradacije prirodnog kapitala imat će ozbiljne posljedice za gospodarstvo, smanjenje kvalitete života diljem svijeta te povećanje intenziteta i učestalosti prirodnih katastrofa, a time i ugroziti više ljudskih života. Iako zaustavljanje tih negativnih trendova ima svoju cijenu i iziskuje snažne zajedničke napore, cijena koju ćemo morati platiti ako ne učinimo ništa, i društvene posljedice koje bi to izazvalo, bili bi znatno veći. Osim izazova očuvanja našeg planeta, i model socijalne skrbi u EU-u, koji je jedan od temelja europskog projekta, nalazi se na nesigurnom tlu. Tehnološke, strukturne i demografske promjene u globaliziranom svijetu utjecale su na promjenu prirode rada i dovele u pitanje našu solidarnost te potkopale očekivanje da će svaka generacija od prethodne naslijediti bolji svijet. To bi moglo značiti i povećanu prijetnju fundamentalnim vrijednostima EU-a, kao što su demokracija, vladavina prava i temeljna ljudska prava. Trenutačno je 22,5 % stanovništva EU-a izloženo riziku od siromaštva i socijalne isključenosti, a 6,9 % Europljana i dalje živi u teškoj materijalnoj oskudici. Dohodovna se nejednakost u državama članicama EU-a u 2017. smanjila, prvi put nakon financijske krize, no razlike u dohotku i dalje su prevelike, a većina bogatstva koncentrirana je u rukama najbogatijih. To ima višestruke socijalne posljedice, među kojima su i razlike u dobrobiti i kvaliteti života. Države članice EU-a suočavaju se i s nizom izazova u osiguravanju cjenovno pristupačne energije za sve Europljane, pri čemu milijuni građana nemaju sredstava za grijanje u svojim domovima. Dok si približno 43 milijuna ljudi u EU-u ne može priuštiti redovan kvalitetan obrok svaki drugi dan, bacamo otprilike 20 % hrane koju smo proizveli, te je više od polovine odraslog stanovništva pretilo, što donosi povećanje ozbiljnih zdravstvenih rizika. Dodatni je rizik za zdravlje antimikrobna otpornost, koja bi u narednim desetljećima mogla uzrokovati više od deset milijuna smrtnih slučajeva godišnje.

Danas muškarci i žene još uvijek nisu potpuno ravnopravni. Unatoč činjenici da je zaposlenost žena rekordno visoka te da ih je na pozicijama moći više nego ikad prije, u nekim područjima napredak stagnira ili čak nazaduje. Dvanaest država članica EU-a u proteklih je deset godina nazadovalo u odnosu na uravnoteženu podjelu vremena između muškaraca i žena kada je riječ o skrbi, radu u kućanstvu i društvenim aktivnostima. I dalje postoje razlike u području zapošljavanja i plaća. Činjenica da Europa ima najduži očekivani životni vijek u svijetu veliki je uspjeh. No sve veći broj starijih osoba, uz smanjenje broja radno sposobnog stanovništva, donosi svojevrsne izazove za naš socioekonomski model. Starenje stanovništva, uz dugovječnost i povećanu vjerojatnost razvoja kroničnih bolesti, mogu imati znatne posljedice za javne financije, uključujući zdravstvene sustave. Time će se povećati i rizik od nejednakosti među generacijama. Nejednakosti i smanjena društvena pokretljivost predstavljaju rizik za naš ukupni gospodarski razvoj i socijalnu koheziju. U EU-u se stanje u pogledu dohodovnih nejednakosti općenito može ocijeniti relativno dobrim, ali je situacija nešto lošija kada je riječ o pružanju jednakih mogućnosti. Zbog nejednakosti mogućnosti određenim skupinama stanovništva otežano je socijalno uključivanje i uključivanje na tržište rada, a sve to ograničava mogućnosti rasta. Uklanjanje nejednakosti presudno je za javnu podršku prijelazu na održivo gospodarstvo. Rast izolacionizma i nacionalizma mogući su pokazatelj da previše Europljana ne osjeća da su dobro zaštićeni u svijetu koji im se čini sve nepravedniji. Očigledno je međutim da niti jedna država članica nije dovoljno velika ili snažna da bi se sama mogla nositi s transnacionalnim izazovima. Ujedinjena Europa nudi nam zaštitu. I nejednakosti na globalnoj razini izazivaju ozbiljnu zabrinutost. S obzirom na velike razlike u rastu stanovništva i životnom standardu diljem svijeta, zagrijavanje Zemlje i nestajanje ekosustava, neizbježno je povećanje prisilnih raseljavanja i migracija u cijelom svijetu. Primjerice, do 2050. procjenjuje se da će stotine milijuna ljudi morati napustiti svoje domove zbog klimatskih promjena i uništavanja okoliša. To je jasan primjer povezanosti i međuovisnosti brojnih složenih problema koji ilustrira zašto oni iziskuju sveobuhvatan odgovor. Za te velike i ozbiljne izazove ne postoji jednostavno rješenje ili magična formula. Modernizacija našeg gospodarskog modela, rješavanje socijalnih problema s kojima se suočavamo kao i daljnje poticanje i unapređenje snažne multilateralne suradnje utemeljene na pravilima zahtjevna su zadaća, ali su istovremeno i recept za osiguranje socijalne stabilnosti, prosperitet naših gospodarstava i poboljšanje zdravlja. Našim slobodnim društvima potrebni su gospodarska dinamičnost i stalno ulaganje u ključne razvojne tehnologije i obrazovanje. Kako bismo osigurali bolju budućnost za sve, potreban nam je novi oblik održivog rasta utemeljen na shvaćanju da se prirodna ograničenja 21. stoljeća uvelike razlikuju od onih iz prošlosti. Taj izazov dočekujemo spremni.

Ciljevi održivog razvoja po samoj su svojoj definiciji globalni ciljevi, odnose se sve dijelove svijeta i na taj im način moramo i pristupiti, imajući u vidu međunarodnu perspektivu. Pritom trebamo biti dobar primjer drugima postavljanjem globalnih standarda i poticanjem zemalja, industrija i građana da nam se pridruže tim nastojanjima. Kao najveće jedinstveno tržište na svijetu, vodeći trgovinski partner, ulagač i pružatelj razvojne pomoći, EU može znatno utjecati na uspjeh Programa Ujedinjenih naroda za održivi razvoj do 2030. EU već provodi mnoge najsuvremenije politike za poticanje održivosti. Kako bismo osigurali održivu Europu do 2030., te napore moramo nastaviti i dodatno pojačati. Više si ne možemo dopustiti da tu odgovornost prebacimo na sljedeće generacije jer za to više nema vremena. O tome što ćemo poduzeti u sljedećih nekoliko godina ovisit će hoćemo li te trendove još moći preokrenuti. 3.Prema održivoj Europi do 2030. Održivi razvoj znači poboljšanje životnog standarda tako što nam omogućuje stvarni izbor i stvara poticajno okružje u kojem se širi znanje i pružaju bolje informacije. Na taj bismo način trebali stvoriti uvjete u kojima „dobro živimo u granicama svojeg planeta” uz pomoć pametne uporabe resursa i modernoga gospodarstva koji služe našem zdravlju i dobrobiti. Stoga bismo trebali nastaviti putem koji smo sami odredili: prijelaz na niskougljično, klimatski neutralno, resursno učinkovito i bioraznoliko gospodarstvo potpuno u skladu s Programom Ujedinjenih naroda za održivi razvoj do 2030. i sa 17 ciljeva održivog razvoja. Taj prijelaz treba koristiti svima, nikoga se ne smije zapostaviti te treba jamčiti jednakost i uključivost. Naš gospodarski rast mora biti manje ovisan o neobnovljivim izvorima, tako da u najvećoj mjeri iskoristimo obnovljive izvore i usluge ekosustava kojima se održivo upravlja. EU je već započeo taj prijelaz. Zaposlenost se u sektoru okoliša u razdoblju od 2000. do 2015. povećavala brže nego u ukupnom gospodarstvu. Niskougljične tehnologije postaju glavni trgovinski proizvod, a EU ostvaruje korist od znatnih pozitivnih trgovinskih bilanci. U razdoblju od 2012. do 2015. izvoz tehnologija čiste energije iz EU-a dosegao je 71 milijardu EUR, što za 11 milijardi EUR premašuje uvoz. EU već dokazuje da je moguće istodobno razvijati gospodarstvo i smanjivati emisije ugljika. Ako EU preuzme vodstvo u provedbi ciljeva održivog razvoja i prijelazu na održivo gospodarstvo, među ostalim i pametnim ulaganjima u inovacije i ključne razvojne tehnologije, može odrediti standarde za ostatak svijeta. EU bi tako prvi mogao iskoristiti prednosti tranzicije i imao bi najveću konkurentsku prednost na globalnom tržištu sutrašnjice. Time će se pridonijeti jačanju država članica u jačoj Uniji, pomoći će se građanima da ostvare svoje ciljeve u pogledu slobode i dobrobiti, a time i ispunjenju europske vizije. „Od zelenog rasta svi će imati koristi”, kako proizvođači tako i potrošači. Procjenjuje se da bi se postizanjem ciljeva održivog razvoja u području prehrane, poljoprivrede, energetike, materijala, gradova te zdravlja i dobrobiti mogle stvoriti tržišne prilike u vrijednosti većoj od 10 bilijuna EUR. Ambicija EU-a da postigne resursno učinkovito i klimatski neutralno gospodarstvo pokazat će da prijelaz na zeleno gospodarstvo može biti povezan s povećanjem blagostanja. Kako bi se u tome uspjelo, EU i njegove države članice moraju biti predvodnici u području znanosti, tehnologije i moderne infrastrukture. Moramo poticati i nastajanje novih poslovnih modela, ukloniti prepreke na jedinstvenom tržištu i iskoristiti nove tehnologije kao što je umjetna inteligencija. Važni horizontalni čimbenici kao što su istraživanje i inovacije, financije, određivanje cijena i oporezivanje, odgovorno poslovanje, novi poslovni modeli i obrazovanje stvorit će prave uvjete za prijelaz na održivost ako su usmjereni na inovativnu zelenu, uključivu i društveno pravednu gospodarsku tranziciju. Kako bismo to ostvarili, trebamo nastaviti ulagati u ljude i različite sustave na kojima se temelji naše društvo. Izolirani, nesustavni pristupi nisu djelotvorni. Moramo osmisliti sveobuhvatne i integrirane strategije. Na primjer, ekološka pitanja ne mogu se rješavati samo politikama zaštite okoliša ako se u gospodarskim politikama i dalje promiču fosilna goriva, neučinkovitost resursa ili neodrživa proizvodnja i potrošnja. Isto tako, socijalne politike nisu dovoljne za četvrtu industrijsku revoluciju i potporu radnoj snazi na koju utječe prijelaz na niskougljično gospodarstvo; snažne politike obrazovanja i osposobljavanja te istraživanje i razvoj također će biti od ključne važnosti za izgradnju potrebne otpornosti u našim društvima. Potrebno je djelovati na svim razinama. Institucije EU-a, države članice i regije morat će se uključiti. Gradovi, općine i ruralna područja trebali bi biti pokretači promjena. Građani, poduzeća, socijalni partneri te istraživačke i znanstvene zajednice morat će se udružiti. EU i države članice morat će surađivati s međunarodnim partnerima. Ako želimo uspjeti, svi moramo djelovati u istom smjeru. 3.1.Temelji politike za održivu budućnost

Stoga je od iznimne važnosti da svi akteri u EU-u prijelaz na održivo gospodarstvo počnu smatrati prioritetom. Oni moraju dalje razvijati međusektorske programe politika koji su posljednjih godina doneseni na razini EU-a. Važni dijelovi politika EU-a već su usmjereni na postizanje ciljeva održivog razvoja, ali ih države članice tek trebaju provesti na integriran način. Na primjer, troškovi neprovođenja postojećeg zakonodavstva EU-a o okolišu procjenjuju se na oko 50 milijardi EUR godišnje u zdravstvenim troškovima i izravnim troškovima za okoliš. Potpuno usklađivanje s propisima EU-a o okolišu ne bi samo donijelo goleme koristi za okoliš i naše zdravlje, već bi pridonijelo i otvaranju radnih mjesta Isto tako, nije riječ samo o ubrzavanju i povećanju broja održivih rješenja, već i o izgradnji mostova i povećanju usklađenosti između različitih programa na svim razinama. Usklađenost politika ključni je uvjet kako bi se osiguralo postizanje ciljeva održivog razvoja i dugoročan zelen i uključiv rast u EU-u. U skladu sa snažnim dokazima o ključnim izazovima i mogućnostima za EU u pogledu održivosti, važno je usredotočiti se na proizvodnju i potrošnju u području materijala i proizvoda, prehrane, energije, mobilnosti i izgrađenog okoliša i pri tome imati na umu društvene posljedice promjena u tim područjima. U tom su slučaju promjene u pogledu održivosti najpotrebnije i potencijalno najkorisnije za gospodarstvo, društvo i prirodni okoliš EU-a, a imaju i snažne pozitivne učinke prelijevanja na globalnoj razini. Ta područja ne funkcioniraju izolirano, već su jako povezana i međusobno se osnažuju. 3.1.1.Od linearnog na kružno gospodarstvo Povećanjem dostupnosti i pristupačnosti različitih materijala i proizvoda naši su životi jednostavniji, a povećavaju se i životni standard i kvaliteta života u EU-u. Međutim, naša kultura potrošnje dovela je do prekomjernog iskorištavanja resursa i povećanja pritiska na prirodni kapital i klimu. Moramo se pobrinuti za to da nam gospodarstvo održivo raste i da nam se poboljšava životni standard u skladu sa željama građana. Za to će biti potrebni novi oblici materijala i proizvoda kako bismo bili dobro opremljeni za sve veću ponovnu uporabu, popravak i recikliranje. Time će se, osim smanjenja otpada, smanjiti i potreba za izdvajanjem novih resursa koje uključuje velike financijske i ekološke troškove. Kada proizvodu istekne vijek trajanja, bio to par traperica, pametni telefon, spremnik za hranu ili komad namještaja, istinsko kružno gospodarstvo osigurava da se većina njegove materijalne vrijednosti očuva, tako da se ono što se nekad smatralo otpadom može ponovno upotrijebiti za izradu novih proizvoda. Prijelaz na kružno gospodarstvo, uključujući kružno biogospodarstvo, golema je prilika za stvaranje konkurentske prednosti na održiv način. Primjenom načela kružnoga gospodarstva u svim sektorima i industrijama Europa će imati okolišne i društvene koristi te potencijal za stvaranje neto ekonomske koristi od 1,8 bilijuna EUR do 2030. i otvaranje više od 1 milijuna novih radnih mjesta u EU-u do 2030., a ta će načela uvelike dovesti i do smanjenja emisija stakleničkih plinova. S obzirom na to da se proizvodi iz EU-a uvelike oslanjaju na resurse u drugim dijelovima svijeta, prijelaz na kružno gospodarstvo pomogao bi EU-u i da smanji ekološke, socijalne i gospodarske pritiske na svjetskoj razini te da poveća svoju stratešku autonomiju. Gospodarstvo EU-a u najboljem je položaju da ostvari korist od prijelaza na kružno gospodarstvo na način da kružne proizvode pretvori u jednu od svojih glavnih robnih marki i tako stvori konkurentsku prednost. Međutim, kako bismo zadržali tu prednost, morat ćemo pojačati napore. Akcijskim planom za kružno gospodarstvo, koji je Junckerova Komisija donijela 2015., utvrđuju se mjere za usmjeravanje gospodarstva EU-a prema kružnom gospodarstvu i za pomoć EU-u da postane svjetski predvodnik u tom prijelazu. Plan uključuje mjere za promjenu obrazaca potrošnje i proizvodnje te stavlja naglasak na dizajn proizvoda (trajnost, mogućnost popravka, ponovna uporaba i mogućnost recikliranja), gospodarenje otpadom (izbjegavanje, recikliranje materijala, oporaba energije i izbjegavanje odlaganja otpada na odlagališta) te povećanje svijesti potrošača. Ostvareni su već gotovo svi elementi Akcijskog plana, ali će biti potrebno poduzeti više kako bi se izgradilo potpuno kružno europsko gospodarstvo. Obnovljena strategija EU-a za biogospodarstvo, predstavljena 2018., nadopunjuje Akcijski plan za kružno gospodarstvo te se njome poboljšava i povećava održiva uporaba obnovljivih izvora i omogućuje pretvaranje obnovljivih sirovina i industrijskih nusproizvoda u proizvode dobivene od bioloških sirovina, kao što su goriva, kemikalije, kompoziti, namještaj i gnojiva. Sada je od ključne važnosti da se realiziraju politike koje su na snazi te da se i dalje prednost daje novim mjerama na svim razinama upravljanja u EU-u. Na primjer, države članice morat će u praksi provesti ambicioznu modernizaciju propisa EU-a o otpadu. Ocjenjivanje proizvoda tijekom njihova životnog ciklusa trebalo bi postati norma, a okvir za ekološki dizajn, koji je donesen kako bi se povećala učinkovitost proizvoda radi smanjenja potrošnje energije i resursa, trebalo bi što više proširiti. Rad koji je započeo u području kemikalija, netoksičnog okoliša, ekoloških oznaka i ekoloških inovacija, kritičnih sirovina i gnojiva potrebno je ubrzati. Poticanje tržišta sekundarnih sirovina mora i dalje biti glavni prioritet. Uspješan rad na kružnom gospodarstvu u području plastike morat će i dalje biti u središtu pozornosti, a industrije koje troše velike količine resursa i koje dovode do velikog onečišćenja, kao što su prehrana, tekstil i elektronika, morat će se podupirati i poticati da prijeđu na kružno gospodarstvo. Potrebno je povećati i ojačati bioindustrijske sektore uz zaštitu naših ekosustava i izbjegavanje prekomjernog iskorištavanja prirodnih resursa. U budućnosti bi kružno gospodarstvo trebalo postati okosnica industrijske strategije EU-a, čime bi se omogućila kružnost u novim područjima i sektorima, potrošači bi mogli donositi informirane odluke, a u javnom bi se sektoru povećali napori putem održive javne nabave. Sada je pravi trenutak, a sve veća javna potpora strategiji EU-a za plastiku pokazuje da za nastavak tog puta postoji povećano razumijevanje. Kružno gospodarstvo na djelu: EU uvodi prvu sveobuhvatnu strategiju za plastiku na svijetu Strategijom EU-a za plastiku i zakonodavstvom o plastičnim proizvodima za jednokratnu upotrebu okoliš će se štititi od onečišćenja plastikom te će se istodobno poticati rast i inovacije. Sva plastična ambalaža stavljena na tržište EU-a morat će do 2030. biti prikladna za recikliranje na gospodarski održiv način te će se zabraniti namjerno dodana mikroplastika i najštetniji plastični proizvodi za jednokratnu upotrebu za koje postoje zamjena, a reciklirana plastika sve će se više upotrebljavati za izradu novih proizvoda. 3.1.2.Održivost od polja do stola Poljoprivredni sektor i ruralna područja EU-a ključni su za dobrobit Europljana. Zahvaljujući našoj poljoprivredi i prehrambenoj industriji EU je jedan od vodećih svjetskih proizvođača hrane, jamac sigurnosti opskrbe hranom i pružatelj milijuna radnih mjesta za Europljane. Poljoprivrednici EU-a također su prvi čuvari prirodnog okoliša i brinu se o prirodnim resursima na 48 % zemljišta EU-a, a šumari na daljnjih 40 %. Ruralna područja u EU-u otvaraju vrata inovativnim sektorima kao što je biogospodarstvo. Osim toga, naša ruralna područja služe i za rekreaciju i turizam. Međutim, s obzirom na to da se prosječne temperature i dalje povećavaju, a prirodni okoliš uništava, poljoprivrednici i šumari najizravnije su pogođeni. U poljoprivredi EU-a ostvaren je stvaran napredak u području klime i okoliša te je od 1990. smanjena emisija stakleničkih plinova za 20 %, a razina nitrata u rijekama za 17,7 %. Međutim, utvrđene izazove tek treba riješiti. Ako želimo modernizirati gospodarstvo, zaštititi okoliš i poboljšati kvalitetu hrane, potrebno je ispraviti neravnoteže u našem prehrambenom lancu, od poljoprivrede i ribarstva, industrije hrane i pića do prometa, distribucije i potrošnje. Napredak možemo ostvariti s pomoću ciljeva održivog razvoja. Procjenjuje se da bi svjetski prehrambeni i poljoprivredni sustav u skladu s ciljevima održivog razvoja mogao do 2030. stvoriti novu gospodarsku vrijednost veću od 1,8 bilijuna EUR. Mogao bi isporučiti hranjivu i pristupačnu hranu za rastuće svjetsko stanovništvo, omogućiti veće prihode, pomoći u obnovi šuma, slatkovodnih resursa i ekosustava te biti mnogo otporniji na klimatske rizike. Očekuje se da će se održivim praksama u poljoprivredi i proizvodnji hrane do 2050. u svijetu otvoriti više od 200 milijuna radnih mjesta u punom radnom vremenu. I u tom području raste javna potražnja. Građani sve više cijene hranu čija proizvodnja ima šire koristi za društvo, kao što su ekološki proizvodi, proizvodi s oznakom zemljopisnog podrijetla, lokalizirani sustavi za proizvodnju hrane s manjim ugljičnim otiskom i inovativna rješenja u pogledu hrane s niskom razinom emisija. Ekološki uzgoj s naglaskom na zaštiti okoliša i dobrobiti životinja od 2005. sve više raste u svim državama članicama EU-a te se očekuje da će nastaviti s rastom.

Kao najveći svjetski izvoznik i uvoznik poljoprivredno-prehrambenih proizvoda EU je u dobrom položaju da iskoristi tu gospodarsku priliku i postane globalni predvodnik i u području održive prehrane. Mi to možemo postići. Za to nam je potreban sveobuhvatan pristup kojim ćemo uistinu promijeniti način na koji proizvodimo, prerađujemo, trošimo i distribuiramo hranu tako što ćemo ubrzati prijelaz na održiv prehrambeni sustav koji se temelji na načelima kružnoga gospodarstva i što ćemo proizvodnju inovativne, zdrave, sigurne i hranjive hrane koja je pogodna za okoliš i dobrobit životinja pretvoriti u jednu od naših glavnih europskih robnih marki. Komisija je predložila moderniziranu zajedničku poljoprivrednu politiku (ZPP) u okviru koje nacionalni planovi država članica moraju sadržavati stroga načela održivosti u skladu s ciljevima ZPP-a. Zajednička ribarstvena politika ostvarila je velik napredak u poboljšanju održivosti europskog ribarstva. Međutim, i dalje je nužna pravilna provedba zajedničke ribarstvene politike, uključujući održivo upravljanje svim ribljim stokovima i razvoj održive akvakulture. Okvir: Potpora prijelazu na održivu poljoprivredu s pomoću moderniziranog ZPP-a U okviru budućeg ZPP-a (za razdoblje od 2021. do 2027.) i dalje će se osiguravati pristup kvalitetnoj hrani i snažna potpora jedinstvenom europskom poljoprivrednom modelu s većim naglaskom na okolišu i klimi, čime će se poduprijeti daljnji prijelaz na održiviji poljoprivredni sektor i razvoj dinamičnih ruralnih područja. Nove obveze uključuju očuvanje tla bogatog ugljikom putem zaštite močvarnih zemljišta i tresetišta; obvezni alat za upravljanje hranjivim tvarima kako bi se smanjile razine amonijaka i dušikova oksida i tako poboljšala kvaliteta vode te plodored umjesto raznolikosti usjeva. Svi poljoprivrednici koji se koriste potporom u okviru ZPP-a morat će poštovati te osnovne standarde. Svaka država članica morat će, osim obveznih zahtjeva, razviti ekološke programe za potporu i/ili poticanje poljoprivrednika da prednost daju poljoprivrednim praksama koje pogoduju klimi i okolišu. Isto tako, poljoprivrednici će moći dodatno pridonijeti poboljšanju održivosti zahvaljujući dodatnoj potpori u okviru različitih dobrovoljnih programa. U tom je kontekstu važno opreznije upotrebljavati antimikrobna sredstva kako bi se smanjio rizik od daljnje antimikrobne otpornosti kod životinja i ljudi, nastaviti s akcijskim planom EU-a za borbu protiv rasipanja hrane, povećati usredotočenost na standarde dobrobiti životinja, osigurati održivu upotrebu pesticida te pretvoriti biološki otpad, preostale i odbačene materijale u vrijedne resurse. Stvaranje transparentnih lanaca vrijednosti i poticanje proizvođača i supermarketa da ponude, a potrošača da odaberu, održivu i zdravu hranu moglo bi se poduprijeti odgovarajućim i inovativnim mjerama, uključujući bolje obrazovanje i informiranje potrošača kako bi se omogućio stvaran, povoljan i zdrav izbor. Prijelaz na održiviju potrošnju proizvoda životinjskog podrijetla uvelike bi koristio i zdravlju potrošača i pozitivno utjecao na prirodni okoliš. 3.1.3.Energija, zgrade i mobilnost otporni na promjene u budućnosti Čista energija ključna je za održivu budućnost. Moramo proizvoditi, skladištiti i trošiti energiju na održiv način kako bismo smanjili utjecaj na okoliš i zaštitili zdravlje Europljana. Europska unija već je gospodarstvo s jednom od najnižih emisija ugljika na svijetu. Obnovljiva energija sastavni je dio europske kombinacije energetskih izvora, a više od polovine opskrbe električnom energijom u EU-u klimatski je neutralno. Zahvaljujući mjerama energetske učinkovitosti, uključujući označivanje energetske učinkovitosti, posljednjih se godina smanjila potrošnja energije. Pri kupnji uređaja ljudi sve više odlučuju za energetski učinkovitu opciju. U Europi je u području obnovljive energije i energetske učinkovitosti zaposleno gotovo 1,5 milijuna ljudi.

Osnivanjem energetske unije Europska komisija uspostavila je jedan od najcjelovitijih globalnih okvira politike za energetsku tranziciju i modernizaciju gospodarstva te tako povezala klimatsku, energetsku, prometnu, istraživačku i druge politike. Kao dio Uredbe o energetskoj uniji, ciljevi na razini EU-a koji se odnose na postizanje udjela od najmanje 32 % obnovljive energije u ukupnoj potrošnji energije i energetsku učinkovitost od najmanje 32,5 % u 2030. omogućit će nam da ostvarimo više nego što je predviđeno obvezama iz Pariškog klimatskog sporazuma o smanjenju emisija stakleničkih plinova za najmanje 40 % do 2030. u odnosu na razine iz 1990. Okvir: Čista energija prilika je za zapošljavanje i rast Od 2008. do 2014. broj radnih mjesta u području tehnologija obnovljivih izvora energije porastao je za 70 %. Ako se mobiliziraju javna i privatna ulaganja, do 2030. moglo bi se otvoriti dodatnih 900 000 radnih mjesta. U sektoru energetske učinkovitosti moglo bi se otvoriti do 400 000 dodatnih lokalnih radnih mjesta. Za razdoblje nakon 2030. potrebno je učiniti više kako bi se iskoristio pun gospodarski potencijal energetske tranzicije u okviru i duhu Pariškog klimatskog sporazuma. EU može znatno smanjiti skupu ovisnost o fosilnim gorivima, smanjiti račun za uvoz fosilnih goriva od približno 260 milijardi EUR, povećati energetsku autonomiju i pridonijeti pravednijem energetskom tržištu. Bitno je da nastavimo s integracijom energetskog tržišta tako da izgradimo veze koje nedostaju i olakšamo prekograničnu trgovinu energijom. Energija oceana i energija vjetra na moru mogu poduprijeti prijelaz na čistu energiju. EU bi kao predvodnik u tom području trebao iskoristiti prednosti koje mu taj položaj daje. Budući da su zgrade danas odgovorne za oko 40 % potrošnje energije, potrebno je promicati poboljšanu energetsku učinkovitost zgrada obnovom i modernizacijom, na čemu se već počelo raditi. Na primjer, u ekološkim industrijama povezanima posebno s obnovom zgrada više je od 3,4 milijuna radnih mjesta u Europi. Za smanjenje potrošnje energije u zgradama potrebna je povećana uporaba učinkovitog i čistog električnog grijanja, ali i pametnije zgrade i uređaji te bolji materijali za izolaciju, što je u skladu s načelima kružnoga gospodarstva. Direktivom o energetskim svojstvima zgrada nastoji se poboljšati kvaliteta života tako što će boljom izolacijom i prozračivanjem naše kuće postati bolja mjesta za život, pri čemu do 2050. treba dekarbonizirati naš fond zgrada. Takve će mjere dovesti do nižih životnih troškova i uštede novca. Međutim, potrebno je pronaći načine i sredstva da ljudi prvo ostvare taj prijelaz. Drugi ključni pokretač prijelaza na čistu, resursno učinkovitu i ugljično neutralnu budućnost sektor je mobilnosti, koji uključuje urbanu mobilnost, transeuropske mreže, cestovni promet te pomorski i zračni promet. U uslugama prometa i mobilnosti zaposleno je oko 11 milijuna ljudi, a potražnja za mobilnošću danas je vrlo visoka. No promet danas izaziva onečišćenje zraka, buku, zagušenje i prometne nesreće. Zaslužan je za gotovo četvrtinu emisija stakleničkih plinova u Europi, a njegov je otisak emisija u porastu. U Akcijskom planu za mobilnost s niskom razinom emisija, koji je Komisija predstavila 2016., i prijedlozima u okviru programa „Europa u pokretu” koji su uslijedili, predviđaju se brojne mjere za povećanje održivosti našeg prometnog sustava. Te su mjere usmjerene na smanjenje emisija stakleničkih plinova i potiču poduzeća iz EU-a da ulažu u čisti prijevoz, što će također pridonijeti otvaranju radnih mjesta i rastu. Potrebno je dati prednost čistim i cjenovno pristupačnim alternativama kako bi cestama EU-a vozila samo vozila s nultom stopom emisija te na najbolji način iskoristiti digitalne tehnologije radi smanjenja potrošnje goriva. Isto tako, smanjenju emisija pridonose i sustavi EU-a za satelitsku navigaciju, primjerice u zračnom i cestovnom prometu. Gradovi predvode u prijelazu na održivu mobilnost te zbog održivog urbanističkog planiranja, koje uključuje integrirano prostorno planiranje te rješavanje pitanja mobilnosti i infrastrukture, imaju važnu ulogu. Urbanim područjima trebalo bi pomoći i u uporabi digitalizacije, automatizacije i drugih inovativnih rješenja, a ona bi trebala raditi na uvođenju aktivnog i zajedničkog prijevoza, od više hodanja i uporabe bicikla do usluga dijeljenja automobila (carsharing) i zajedničke vožnje (carpooling). Osim toga, kako bi se u najvećoj mjeri iskoristile mogućnosti prelaska na kružno gospodarstvo, važno je uzeti u obzir konstrukciju i vijek trajanja vozila te prometnu infrastrukturu. Vozila na kraju vijeka trajanja sadržavaju veliku količinu vrijednih materijala. Zakonodavnim okvirom EU-a za otpadna vozila od proizvođača se zahtijeva projektiranje i proizvodnja novih vozila bez opasnih tvari te da pritom bude olakšana ponovna upotreba i recikliranje materijala iz starih vozila za izradu novih proizvoda. Može se i treba učiniti više u pogledu uporabe recikliranog sadržaja u vozilima, prometne infrastrukture i učinkovitijeg recikliranja. Na primjer, povećanjem stope prikupljanja i recikliranja baterija za električne automobile u EU-u mogla bi se smanjiti ovisnost o uvoznim materijalima i pomoći da se vrijednost oporabljenih materijala zadrži u gospodarstvu EU-a. Dodatni poticaji, regulatorni i financijski, bit će važni za iskorištavanje potencijala kružnoga gospodarstva u prometnom sektoru. 3.1.4.Osigurati socijalnu pravednost i potporu pravednom prijelazu na održivost Solidarnost i blagostanje vrline su sami po sebi i osnova su naših slobodnih i demokratskih društva. Prijelaz na ekološki održiv gospodarski rast i konkurentnost mogu biti uspješni jedino ako su istodobno i uključivi. Stoga se prijelazom na održivost istodobno promiču socijalna prava i dobrobit svih te pridonosi socijalnoj koheziji u državama članicama i u cijelom EU-u. Prijelaz na održivost može imati znatne pozitivne učinke prelijevanja u području društvenog blagostanja, npr. osim otvaranja pristojnih radnih mjesta, njime se mogu osigurati i znatne zdravstvene koristi. Dobro je poznato da je dobro zdravlje usko povezano sa stanjem našeg prirodnog okoliša, a jedan od najboljih primjera za to su štetne posljedice onečišćenja zraka i vode. Održivim sustavima prehrane može se svim građanima osigurati visokokvalitetna hranjiva hrana. Okvir: Zakonodavstvo EU-a o kemikalijama znatno je pridonijelo visokoj razini zaštite zdravlja ljudi. Tijekom protekla četiri desetljeća izloženost ljudi i okoliša opasnim tvarima dramatično se smanjila. Zakonodavstvo EU-a pridonijelo je i smanjenju izloženosti određenim karcinogenim tvarima na radnom mjestu, čime je tijekom posljednjih 20 godina prema procjenama spriječen nastanak oko milijun novih slučajeva karcinoma u EU-u. Stvaranje sinergija i modernizacija našeg gospodarstva ponekad znači i pristanak na teške kompromise. Tijekom prijelaza na održivost otvorit će se nova radna mjesta, a tradicionalna radna mjesta mogla bi nestati ili bi se mogla promijeniti digitalizacijom i automatizacijom, što će dovesti do privremenih poremećaja na tržištu rada. Na primjer, trenutačno je nejasno koje će točno posljedice imati uvođenje umjetne inteligencije na tržište rada. Usprkos činjenici da mnoga kućanstva jedva spajaju kraj s krajem, sve je jača svijest javnosti o potrebi promjene načina na koji proizvodimo i trošimo. Unatoč tome, ne samo da bi ti izazovi mogli razmjerno teže pogoditi srednju i nižu klasu, nego ih i troškovi moderniziranja domova i automobila ili unaprjeđenja vještina mogu više opteretiti. Prijelaz nosi posljedice za osobe zaposlene u pogođenim djelatnostima, a ponekad i za čitavu regiju. Prijelaz se temelji na načelu da se nikoga ne smije zapostaviti. Uspješan prijelaz na održivost jednostavno nije moguć nauštrb skupina ljudi, zajednica, sektora ili regija. Svi članovi našeg društva morat će imati jednake mogućnosti sudjelovanja u izgradnji održive europske budućnosti te od prijelaza ostvariti koristi. Osobito moramo ojačati položaj žena radi njihova ulaska na tržište rada i ostvarivanja ekonomske neovisnosti.

Kako bi naše društvo uspješno krenulo održivim putem, moramo u okviru svojih politika osigurati da svi Europljani mogu sudjelovati u toj promjeni, među ostalim i stjecanjem potrebnih vještina. Komisija je primjerice pokrenula inicijativu za rudarske regije u tranziciji, kojom se podupire izrada strategija i projekata za održive socijalne, gospodarske i tehnološke promjene u određenim regijama EU-a i koja će se proširiti na regije s visokim razinama ugljika. Takve bi rane inicijative kojima se predviđaju izazovi prijelaza trebalo ojačati i širiti na druge sektore u kojima je transformacija nužna, primjerice na automobilsku industriju i određene prehrambene sektore. Ključan je uvjet za prihvaćanje provedbe potrebnih mjera u javnosti osigurati da prijelaz bude i socijalno uključiv, pošten i pravedan i da na taj način postane uspjeh svih građana. To znači šire i pravednije sudjelovanje na tržištu rada, uz naglasak na kvaliteti radnih mjesta i radnim uvjetima, ali i poštovanje prava manjina. U tom se kontekstu urednom, zakonitom migracijom kojom se dobro upravlja mogu stvoriti mogućnosti za europsko gospodarstvo rješavanjem problema demografskih promjena, kako u zemljama podrijetla migranata tako i u njihovim zemljama odredišta. Integracija svih migranata koji u EU-u borave zakonito i propisno i njihovo potpuno sudjelovanje u kulturnom, društvenom i gospodarskom životu društva zajednička je odgovornost i ključni čimbenik osiguranja socijalne kohezije. Prijelaz na održivost zahtijeva i ulaganja u djelotvorne i integrirane sustave socijalne zaštite, uključujući kvalitetne usluge kao što su obrazovanje, osposobljavanje, cjeloživotno učenje, skrb o djeci, izvanškolska skrb, zdravstvena i dugotrajna skrb, koji su ključni za osiguranje jednakih mogućnosti za sve i za promicanje gospodarske i socijalne konvergencije. Posebno je važno izmijeniti zdravstvene sustave kako bi postali lako dostupni i pristupačni svima, uključujući bolji pristup lijekovima, prilagođeniji potrebama pacijenata i snažno usmjereni na promicanje zdravlja i sprječavanje bolesti. U tim bi sustavima trebalo proširiti i poboljšati planiranje i predviđanje zdravstvenih djelatnika te proširiti upotrebu troškovno učinkovitih digitalnih tehnologija. Stoga socijalna ulaganja moraju i dalje biti među najvažnijim prioritetima EU-a i njegovih država članica. Dokument za razmatranje o socijalnoj Europi važna je referentna točka u kojem se detaljno razmatraju opcije za prilagodbu naših socijalnih modela izazovima s kojima smo suočeni. Glavni je okvir za buduće djelovanje EU-a europski stup socijalnih prava, koji su institucije EU-a proglasile u studenome 2017. Svrha je stupa usmjeravati obnovljeni proces poboljšanja radnih i životnih uvjeta. U njemu se utvrđuju glavna načela i prava u području zapošljavanja i socijalnih pitanja, stoga naši napori moraju biti usmjereni na njegovo ostvarenje. U budućem je djelovanju nužno osigurati i da se u okviru provedbe stupa građanima omogući stjecanje odgovarajućih vještina za radna mjesta usklađena s prijelazom na zeleno gospodarstvo. Prijelaz na održivost morat će i dalje poticati rast i suradnju među državama članicama i među regijama te istodobno izbjegavati širenje nepravednosti i nejednakosti među regijama u EU-u, unutar urbanih i ruralnih područja te među njima. Iako ruralna područja čine 75 % površine EU-a, u urbanim područjima živi više od dvije trećine stanovništva EU-a i stvara se više od 85 % njegova BDP-a, no istovremeno se u njima troši približno 60 – 80 % energije i stanovništvo se često suočava s izazovima kao što su zagušenost, manjak odgovarajućeg smještaja, propadanje infrastrukture i onečišćenje zraka. Provedba i razvoj Plana EU-a za gradove trebali bi i dalje biti prioritet te bi trebalo jačati sinergije s različitim politikama održivosti i drugim instrumentima. Osim toga, ruralna područja glavni su proizvođači hrane, energije i materijala koje trošimo i zato su od ključne važnosti za prijelaz na održivost. Biogospodarstvo je jedan od primjera otvaranja radnih mjesta u ruralnim područjima uz znatan doprinos dekarbonizaciji našeg gospodarstva. I održivi turizam i prehrambeni sustavi dobar su primjer gospodarskih mogućnosti u ruralnim područjima koji obuhvaća zaštitu i unapređenje kulturne i prirodne baštine. 3.2.Horizontalni čimbenici za prijelaz na održivost 3.2.1.Obrazovanje, znanost, tehnologija, istraživanje, inovacije i digitalizacija Obrazovanje, znanost, tehnologija, istraživanje i inovacije preduvjet su za ostvarivanje održivog gospodarstva EU-a s koje ispunjuje ciljeve održivog razvoja. Stoga trebamo i dalje jačati svijest, širiti znanja i poboljšavati svoje vještine. Trebamo povećati ulaganja u ta područja i usmjeriti ih prema ciljevima održivog razvoja. Obrazovanje, osposobljavanje i cjeloživotno učenje nužni su čimbenici za stvaranje kulture održivosti. Čelnici EU-a dogovorili su se da će raditi na uspostavi Europskog prostora obrazovanja do 2025. kako bi u potpunosti iskoristili potencijal obrazovanja, osposobljavanja i kulture kao pokretača zapošljavanja, gospodarskog rasta i socijalne pravednosti. Obrazovanje je vrijednost samo po sebi i neprocjenjiv čimbenik za ostvarenje održivog razvoja. Stoga bi glavni naglasak trebao biti na jačanju jednakog pristupa uključivom visokokvalitetnom obrazovanju i osposobljavanju u svim životnim fazama, od ranog djetinjstva do visokog obrazovanja i obrazovanja odraslih. Obrazovne ustanove na svim razinama trebalo bi poticati da prihvate ciljeve održivog rasta kao smjernice za svoje djelovanje i pružati im potporu da postanu mjesta na kojima se vještine potrebne za održivost ne samo podučavaju, nego i aktivno uvježbavaju. Potrebno je pozabaviti se i reformom i modernizacijom obrazovnih sustava, od izgradnje zelenih škola i kampusa do razvoja novih vještina za digitalno gospodarstvo. Jačanje vještina u području IKT-a i osnovnih digitalnih kompe