EUROPSKA KOMISIJA Bruxelles, 22.2.2017. SWD(2017) 76 final RADNI DOKUMENT SLUŽBI KOMISIJE Izvješće za Hrvatsku 2017.

s detaljnim preispitivanjem o sprječavanju i ispravljanju makroekonomskih neravnoteža Priložen dokumentu KOMUNIKACIJA KOMISIJE EUROPSKOM PARLAMENTU, VIJEĆU, EUROPSKOJ SREDIŠNJOJ BANCI I EUROSKUPINI

Europski semestar 2017.: procjena napretka u provedbi strukturnih reformi te sprječavanju i ispravljanju makroekonomskih neravnoteža i rezultati detaljnih preispitivanja u skladu s Uredbom (EU) br. 1176/2011



{COM(2017) 90 final}

{SWD(2017) 67 final do SWD(2017) 93 final}











Sadržaj Sažetak1 1.Stanje i izgledi gospodarstva4 2.Napredak ostvaren u pogledu preporuka za Hrvatsku10 3.Sažetak glavnih zaključaka detaljnog preispitivanja na temelju postupka zbog makroekonomskih neravnoteža13 4.Prioriteti reformi19 4.1.Javne financije19 4.2.Dug privatnog sektora i financijski sektor24 4.3.Tržište rada, socijalne politike i obrazovanje31 4.4.Poslovno okruženje i ulaganja39 4.5.Upravljanje javnim sektorom48 A.Tablica56 B.Pregled postupka zbog makroekonomskih neravnoteža61 C.Standardne tablice62 Reference67



Popis tablica 1.1.Glavni gospodarski, financijski i socijalni pokazatelji – Hrvatska9 2.1.Tablica sa sažetim prikazom ocjene napretka ostvarenog u pogledu preporuka 2016.11

3.1.Matrica procjene postupka zbog makroekonomskih neravnoteža17 4.1.1.Porezni razredi poreza na dohodak (HRK/mjesečno)23 4.2.1.Pokazatelji financijskog zdravlja svih banaka28 B.1.Pregled postupka zbog makroekonomskih neravnoteža za Hrvatsku61 C.1.Pokazatelji financijskog tržišta62 C.2.Pokazatelji tržišta rada i socijalni pokazatelji63 C.3.Pokazatelji tržišta rada i socijalni pokazatelji (nastavak)64 C.4.Pokazatelji uspješnosti tržišta proizvoda i politika65 C.5.Zeleni rast66 Popis grafikona 1.1.Rast realnog BDP-a prema komponentama potražnje4 1.2.Struktura stope zaposlenosti (lijevo) i nezaposlenosti (desno)5 1.3.Doprinosi stopi promjene godišnjih jediničnih troškova rada5 1.4.Sastav tekućeg računa, bruto vanjski dug i neto stanje međunarodnih ulaganja6 1.5.Dinamika inflacije i glavne komponente u Hrvatskoj i europodručju i kamatne stope na tržištu novca6 1.6.Prosječan trošak kredita denominiranih u eurima monetarnih financijskih institucija za nefinancijske korporacije (novi poslovi)7 1.7.Dug i teret servisiranja duga kao postotak BDP-a za nefinancijske korporacije, kućanstva i sektor opće države 7 1.8.Rast realnog i potencijalnog outputa8 3.1.Razina i promjena neto stanja međunarodnih ulaganja15

4.1.1.Dug opće države prema valuti i tržištu izdanja19 4.1.2.Doprinosi godišnjoj promjeni udjela duga u BDP-u i ukupni udio duga u BDP-u20 4.1.3.Rashodi za plaće i intermedijarna potrošnja u usporedbi s usporedivim gospodarstvima 2016.20 4.1.4.Proračunski prihodi od bespovratnih sredstava EU-a: projekcije, rebalansi i izvršenje 2014. – 2017.21 4.1.5.Bruto javni dug prema različitim scenarijima21 4.2.1.Promjene u ukupnom korporativnom dugu24 4.2.2.Udio duga prema kategorijama rizika i sektorima (2010. i 2015.)25 4.2.3.Sastav korporativnog duga prema valuti25 4.2.4.Promjene u ukupnom dugu kućanstava26 4.2.5.Ključni pokazatelji za bankarski sektor u Hrvatskoj27 4.2.6.Loši krediti28 4.3.1.Stopa nezaposlenosti: doprinos zaposlenosti i sudjelovanja na tržištu rada31 4.3.2.Stopa aktivnosti prema dobi i razini vještina (treće tromj. 2015. i treće tromj. 2016.)31 4.3.3.Novi umirovljenici prema vrsti mirovine32 4.3.4.Privremena zaposlenost prema statusu na tržištu rada u prethodnoj godini i udio privremenih ugovora među ukupno zaposlenima33 4.4.1.Potencijalni output u Hrvatskoj i u usporedivim gospodarstvima srednje i istočne Europe39 4.4.2.Ulaganja po sektorima, kumulativni rast41 4.4.3.Ulaganja po sektorima: 2009. u usporedbi sa 2015.41 4.4.4.Izvori financiranja ulaganja po sektoru (2015.)42 4.4.5.Produktivnost u Hrvatskoj i usporedivim gospodarstvima iz srednje i istočne Europe (CEE) po sektoru (2014., CEE ukupno = 100)42

4.4.6.Promjena prosječne produktivnosti po sektoru (2010. – 2014.)43 4.4.7.Pokazatelj restriktivnosti44 4.4.8.Širokopojasna veza u Hrvatskoj po brzini (% kućanstava)46 4.5.1.Ukupni rashodi jedinica lokalne uprave u 2015. po funkcijama48 4.5.2.Tekući prihodi i rashodi općina i gradova (*) u 2015. po razredu veličine49 4.5.3.Razlika u produktivnosti poduzeća u državnom vlasništvu prema strukturi vlasništva51 Popis okvira 2.1.Doprinos proračuna EU-a strukturnim promjenama u Hrvatskoj12 4.3.1.Učinak reforme poreza na dohodak na nejednakost i poticaje za rad34 4.4.1.Izazovi za ulaganja i reforme u Hrvatskoj40 Sažetak U ovom izvješću hrvatsko se gospodarstvo ocjenjuje u kontekstu Godišnjeg pregleda rasta koji je Europska komisija objavila 16. studenoga 2016. U tom pregledu rasta Komisija poziva države članice EU-a da udvostruče svoja nastojanja u pogledu tri elementa trokuta uspješnosti ekonomske politike, koji se sastoji od poticanja ulaganja, provedbe strukturnih reformi i osiguravanja odgovornih fiskalnih politika. Države članice pritom bi se trebale usredotočiti na poboljšanje socijalne pravednosti radi ostvarenja uključivijeg rasta. Komisija je istovremeno objavila Izvješće o mehanizmu upozoravanja, kojim je započet šesti ciklus postupka zbog makroekonomskih neravnoteža. U njemu je zaključeno da bi se za Hrvatsku trebalo provesti detaljno preispitivanje, koje se predstavlja u ovom izvješću. Oporavak je u 2016. dobio na zamahu. Neznatno povećanje BDP u 2015. označilo je kraj jedne od najdužih i najdubljih recesija u EU-u. Oporavak se u 2016. ubrzao po procijenjenoj stopi od 2,8 %. Potrošnja je bila potaknuta poboljšanjima na tržištu rada, niskim cijenama energenata i reformom poreza na dohodak. Napokon je zabilježen i oporavak ulaganja, djelomično zahvaljujući većoj apsorpciji sredstava iz fondova EU-a. Nastavio se i rast izvoza hrvatske robe, dok je velik broj turističkih dolazaka potaknuo izvoz usluga. Snažan i sveobuhvatan ekonomski rast trebao bi se nastaviti u kratkoročnom razdoblju, a predviđaju se i daljnja poboljšanja na tržištu rada. Povoljni utjecaji koji su pridonosili oporavku posljednje dvije godine postupno slabe, no zamjenjuju ih povoljne nove okolnosti zbog kojih se u 2017. predviđa relativno snažan rast BDP-a od 3,1 % odnosno 2,5 % u 2018. Očekuje se da će nedavno donesena porezna reforma potaknuti potrošnju jer bi niži porezi na dohodak trebali više nego nadoknaditi učinak inflacije na raspoloživi dohodak kućanstava. Dodatno povećanje apsorpcije sredstava iz fondova EU-a te i dalje povoljni uvjeti kreditiranja trebali bi poduprijeti ulaganja. Očekuje se umjeren rast izvoza i daljnji rast uvoza, što će dovesti do postupnog smanjenja suficita na tekućem računu. Predviđaju se daljnja poboljšanja na tržištu rada uz stabilizaciju stopa aktivnosti i daljnji pad stope nezaposlenosti. Ekonomski oporavak pridonosi smanjenju domaćeg i vanjskog duga, no ranjivosti su još prisutne. Dug privatnog sektora i dalje se smanjuje, a u 2016. počeo se smanjivati i udio duga opće države. Smanjuju se vanjske obveze jer tekući račun još uvijek bilježi solidan suficit. Općenito stabilan financijski sektor temelj je kontinuirane makrofinancijske stabilnosti. No ranjivosti još postoje, osobito u pogledu visokih razina duga denominiranog u stranoj valuti. Skromni izgledi za rast i dalje su ključan izazov za gospodarstvo. Dugotrajno spori rast produktivnosti i niska i opadajuća iskorištenost ljudskog kapitala smanjuju dugoročne izglede gospodarstva za rast. Procijenjena stopa potencijalnog rasta za Hrvatsku trenutačno iznosi 1 %, što je niže nego za ostala sustižuća gospodarstva. Realni je BDP posljednje dvije godine rastao iznad te stope i predviđa se da će tijekom razdoblja prognoze gospodarstvo i dalje rasti iznad svojeg potencijala. Međutim, u srednjoročnom razdoblju očekuje se da će se gospodarstvo vratiti na svoj dugoročni potencijalni rast. Time će se usporiti proces konvergencije i dinamika uklanjanja makroekonomskih neravnoteža. Za poboljšanje tog dugoročnog scenarija bit će potrebna odlučna provedba strukturnih reformi. Hrvatska je, u kontekstu općih izbora koji su u manje od godinu dana održani dvaput, ostvarila ograničeni napredak u provedbi preporuka koje su joj upućene 2016. Do danas je provedeno tek nekoliko obećanja u pogledu politika iznesenih u Nacionalnom programu reformi 2016. Hrvatska je ostvarila ograničeni napredak u jačanju numeričkih fiskalnih pravila i Povjerenstva za fiskalnu politiku te poboljšanju proračunskog planiranja i jačanju višegodišnjeg proračunskog okvira. Ostvaren je određeni napredak u reformi periodičnog oporezivanja nekretnina i poboljšanju upravljanja dugom. Nije ostvaren napredak u pogledu odvraćanja od ranog umirovljenja, bržeg prijelaza na višu dobnu granicu za zakonsko umirovljenje i usklađivanja odredbi o mirovinama za posebne kategorije s općim pravilima za umirovljenje. Ostvaren je ograničeni napredak u pogledu mjera kojima se omogućuju primjerena dokvalifikacija i prekvalifikacija, dok napredak nije ostvaren u konsolidaciji socijalnih naknada. Ostvaren je ograničeni napredak u smanjivanju rascjepkanosti i poboljšanju funkcionalne raspodjele nadležnosti u javnoj upravi. Nije ostvaren napredak u usklađivanju okvira za određivanje plaća u javnoj upravi i javnim službama. Ostvaren je ograničeni napredak u jačanju praćenja rezultata rada poduzeća u državnom vlasništvu i odgovornosti njihovih upravnih tijela, bržem uvrštenju njihovih dionica na burzu i procesu prodaje državne imovine. Ostvaren je ograničen napredak u smanjenju neporeznih davanja i administrativnog opterećenja poduzeća i uklanjanju neopravdanih regulatornih prepreka reguliranim profesijama. Ostvaren je ograničeni napredak u poboljšanju kvalitete i učinkovitosti pravosudnog sustava u okviru trgovačkih i upravnih sudova. Naposljetku, određeni napredak ostvaren je u olakšavanju rješavanja loših kredita. Kad je riječ o napretku u pogledu nacionalnih ciljeva u okviru strategije Europa 2020., Hrvatska je postigla različite rezultate. Hrvatska ostvaruje očekivane rezultate u pogledu energetske učinkovitosti, smanjenja emisija stakleničkih plinova, povećanja udjela obnovljive energije (osim u prometu), smanjenju ranog napuštanja školovanja te smanjenju siromaštva i socijalne isključenosti. Međutim, rezultati su slabiji kad je riječ o ciljevima u pogledu stjecanja tercijarnog obrazovanja i stopa zaposlenosti, ulaganja u istraživanje i razvoj i obnovljive energije u prometu.

U nastavku slijede glavni zaključci detaljnog preispitivanja iz ovog izvješća i povezani izazovi politika: U 2016. udio duga opće države počeo se smanjivati, no rizici za održivost još nisu u potpunosti otklonjeni. Nakon što se tijekom šestogodišnje recesije dug opće države više nego udvostručio, očekuje se da se u 2016. smanjio na 84,1 % BDP-a i da će se u kratkoročnom razdoblju i dalje smanjivati. Tom rezultatu pridonijelo je nekoliko čimbenika, među ostalim i ostvarenje primarnog suficita u 2015. i njegov rast u 2016., smanjenje troškova servisiranja duga, veći BDP i blaga aprecijacija kune u odnosu na euro u 2016., što je dovelo do smanjenja vrijednosti nepodmirenih državnih obveza denominiranih u stranoj valuti. Javni je dug, međutim, i dalje visok i znatno veći od razina zabilježenih prije krize te je znatan udio tog duga denominiran u stranoj valuti, što znači da je izložen valutnom riziku. Iako su rizici za održivost niski u dugoročnom razdoblju, u srednjoročnom su razdoblju i dalje visoki. Na njih negativno utječu i nedostatci u fiskalnom upravljanju, uključujući u strateškom planiranju i okviru upravljanja dugom. Smanjuje se dug privatnog sektora, iako je i dalje visok, osobito u korporativnom sektoru, i znatno izložen valutnom riziku. U 2015. i 2016. ubrzalo se smanjenje duga korporativnog sektora i kućanstava. To se objašnjava većim rastom i blagom aprecijacijom nacionalne valute u odnosu na euro jer je u stranoj valuti denominiran i znatan udio privatnog duga. Međutim, dug korporativnog sektora i dalje je visok i koncentriran je u nekoliko sektora te svega nekoliko poduzeća. Propisana konverzija kredita kućanstava u švicarskim francima u eure pridonijela je smanjenju zaduženosti kućanstava u 2016., no financijskom je sektoru uzrokovala znatne gubitke. Očekuje se da će oporavku pridonijeti financijski sektor, koji je i dalje izložen neizravnom kreditnom riziku. Unatoč gubitcima uzrokovanima konverzijom kredita u švicarskim francima, financijski sektor i dalje je dobro kapitaliziran te je tijekom 2016. ponovno postao profitabilan. Očekuje se da će potražnja za kreditima biti potaknuta boljim ekonomskim uvjetima i niskim kamatnim stopama. To bi, u kombinaciji s boljom kvalitetom imovine banaka, trebalo dovesti do blago pozitivnih neto kreditnih tokova. Međutim, udio loših kredita još uvijek je visok u usporedbi s drugim državama članicama. Novim odredbama o tretmanu otpisa loših kredita u okviru porezne reforme moglo bi se potaknuti njihovo brzo rješavanje. No bankarski je sektor još uvijek izložen neizravnim kreditnim rizicima zbog visoke izloženosti stranim valutama njegovih korporativnih i privatnih klijenata. Te rizike znatno smanjuje središnja banka čvrstim upravljanjem tečaja. Stopa nezaposlenosti brzo se smanjuje zahvaljujući umjerenom otvaranju novih radnih mjesta, ali i smanjenju radne snage. U 2016. stopa nezaposlenosti pala je na 12,8 %, što je više od 3,5 postotna boda manje od stope zabilježene godinu prije. Međutim, više od polovine tog smanjenja posljedica je smanjenja radne snage, dok se većina novootvorenih radnih mjesta temelji na ugovorima na određeno vrijeme. Nezaposlenost mladih i dugotrajna nezaposlenost i dalje su na visokoj razini. Moguće je da se sudjelovanje na tržištu rada destimulira ograničenom raspoloživosti privlačnih mogućnosti zaposlenja i da se zbog toga povećavaju migracijski odljevi. Taj problem dodatno pogoršavaju neusklađenost vještina stanovništva u radno aktivnoj dobi i mnogobrojni načini ranog napuštanje tržišta rada. Stopa zaposlenosti i dalje je među najnižima u EU-u jer zbog ranog umirovljenja i, u slučaju žena, odgovornosti za skrb, velik udio potencijalne radne snage u zreloj dobi ne sudjeluje na tržištu rada. Unatoč niskoj iskorištenosti radnog potencijala očekuje se da će naglo smanjenje broja tražitelja zaposlenja dovesti do ponovnog pritiska na plaće nakon dužeg razdoblja ograničenog rasta plaća. Posljedica složenog poslovnog okruženja jest smanjenje produktivnih ulaganja i slabiji rast produktivnosti. Kad je riječ o rastu produktivnosti, hrvatsko gospodarstvo u svim sektorima zaostaje u odnosu na usporediva gospodarstva srednje i istočne Europe. Prosječna se produktivnost hrvatskih poduzeća popravila posljednjih godina, no neučinkovita raspodjela resursa onemogućuje brži rast produktivnih poduzeća u odnosu na njihove manje produktivne konkurente. Osobito je slaba produktivnost državnih poduzeća i izrazito reguliranih sektora, primjerice energetskog sektora i u manjoj mjeri sektora prometa. Visoka razina administrativnog opterećenja u pogledu pružanja usluga i visoka razina neporeznih davanja i dalje koče ulaganja u otvaranje novih poduzeća i njihovo širenje. Osim toga, regulatorno okruženje za pružatelje usluga i regulirana zanimanja i dalje je ograničavajuće. Brže širenje malih i srednjih poduzeća onemogućeno je zbog poteškoća u pristupu financiranju. U izvješću se analiziraju i druga ključna ekonomska pitanja, koja upućuju na posebne izazove s kojima se suočava hrvatsko gospodarstvo. Riječ je o sljedećem: Rascjepkana javna uprava otežava učinkovito pružanje javnih usluga. Izražena teritorijalna rascjepkanost i složeni fiskalni odnosi na različitim razinama vlasti u Hrvatskoj ne pridonose učinkovitom pružanju javnih usluga i smanjenju regionalnih nejednakosti. Okvir za određivanje plaća u javnoj upravi i javnim službama i dalje je neusklađen. Unatoč smanjenom broju neriješenih predmeta, poboljšanje učinkovitosti i kvalitete pravosuđa i dalje je izazov. Zdravstveni su ishodi i dalje ispod prosjeka EU-a. Iako se dugovi u tom sektoru i dalje gomilaju, ne provode se mjere kojima bi se potaknulo održivo i učinkovito financiranje zdravstvene skrbi. Naposljetku, novoosnovano Ministarstvo državne imovine moglo bi promicati usklađeniji pristup i poticati restrukturiranje i privatizaciju. Čini se da Hrvatskoj banci za obnovu i razvitak još nedostaju visoki standardi transparentnosti i odgovornosti koji su joj potrebni za izvršavanje svojih zadaća. U obrazovnom sustavu i sustavu socijalne zaštite i dalje su prisutne strukturne slabosti. Zbog nedostatka osnovnih vještina otežan je prijelaz u status zaposlenosti. Odgođena je iščekivana reforma obrazovnog sustava, a nedovoljna su i nastojanja da se radnoj snazi osigura stjecanje vještina potrebnih na tržištu rada. Hrvatska i dalje bilježi visoke razine siromaštva i socijalne isključenosti, a dvjema uzastopnim reformama poreza na dohodak smanjen je kapacitet poreznog sustava za rješavanje problema dohodovne nejednakosti. Učinkovitost i pravednost sustava socijalne zaštite oslabljene su zbog neusklađenosti, rascjepkane pokrivenosti i nedostatka transparentnosti. Naposljetku, trenutačne i buduće mirovine nisu na primjerenoj razini, što dovodi do visokog rizika od siromaštva u starosti, posebno za osobe s kratkim radnim vijekom. 1. Stanje i izgledi gospodarstva Rast BDP-a Hrvatska je u 2015. izašla iz šestogodišnje recesije i sada je u tijeku snažan oporavak. Ekonomska i financijska kriza iz 2008. imala je značajan i dugotrajan učinak na hrvatsko gospodarstvo jer je ukazala na važne strukturne slabosti i makroekonomske neravnoteže akumulirane u godinama koje su prethodile krizi. Realni BDP se od 2008. do 2014. smanjio za više od 12 %. Nakon pristupanja EU-u u srpnju 2013. izvoz robe počeo je pozitivno pridonositi rastu, a godinu poslije i snažan rast izvoza usluga, osobito u turizmu. Budući da su pad cijena energenata i smanjenja poreza na dohodak uvedena krajem 2015. pridonijeli rastu raspoloživog dohotka kućanstava, u 2015. napokon je ponovno zabilježen pozitivan rast realnog BDP-a od 1,6 %. Tijekom 2015. počeo je i oporavak ulaganja, koja su sljedeće godine počela ubrzano rasti. Općenito, predviđa se da se u 2016. rast BDP-a ubrzano povećao na 2,8 % (vidi grafikon1.1), te da su mu sveobuhvatno pridonijele sve komponente potražnje i sektori. Snažan rast očekuje se sve do 2018., no obujam outputa i dalje će biti manji nego u razdoblju prije krize. Povoljni uvjeti koji su posljednje dvije godine poticali oporavak trenutačno slabe. Ne očekuje se daljnji značajni rast troškovne konkurentnosti zbog i dalje slabog rasta produktivnosti i ponovnog rasta plaća. Kad je riječ o udjelima na izvoznom tržištu, nakon tri godine znatnog rasta predviđa se da će se do 2018. postupno stabilizirati. Budući da je rast izvoza i dalje snažan, predviđa se da je neto vanjska potražnja u 2016. negativno utjecala na rast i da će takav utjecaj nastaviti i tijekom razdoblja prognoze. Istovremeno se očekuje da će potrošnja biti potaknuta rastom zaposlenosti i plaća te propisanim smanjenjem poreza na dohodak (vidi odjeljak 4.1.), dok bi na ulaganja pozitivno trebali utjecati i dalje povoljni uvjeti financiranja i veća apsorpcija sredstava iz fondova EU-a. Na temelju svega navedenoga, u Komisijinoj zimskoj prognozi 2017. predviđa se da će u 2017. BDP ubrzano porasti na 3,1 % i zatim se u 2018. smanjiti na 2,5 %. No predviđa se da će do 2018. realni BDP i dalje biti oko 3 % manji od najveće vrijednosti zabilježene 2008. Grafikon 1.1.Rast realnog BDP-a prema komponentama potražnje Izvor: Eurostat Tržište rada Ubrzanim rastom outputa potiče se zapošljavanje, ali se proces otvaranja novih radnih mjesta uglavnom temelji na ugovorima na određeno vrijeme. Spora prilagodba plaća tijekom krize pridonijela je gubitku radnih mjesta (vidi grafikon 1.2). Stopa nezaposlenosti dosegnula je sredinom 2013. najvišu razinu od 18 %. U cilju poboljšanja fleksibilnosti tržišta rada, osobito u pogledu ugovora na određeno vrijeme, u 2013. i 2014. provedene su dvije reforme i započela je prilagodba plaća. Zaposlenost je počela rasti krajem 2013.( ). Predviđa se da je u 2016. porasla za 1,9 %. Proces otvaranja novih radnih mjesta gotovo se isključivo temeljio na ugovorima na određeno vrijeme, i to zbog širenja sektora povezanih sa sezonskim turizmom. Ove se godine očekuje ubrzani rast zaposlenosti, koji bi se nakon toga trebao neznatno usporiti. Grafikon 1.2.Struktura stope zaposlenosti (lijevo) i nezaposlenosti (desno) Izvor: Eurostat, ARS Stopa nezaposlenosti brzo se smanjuje, djelomično i zbog izraženog smanjenja radne snage, i plaće ponovno rastu. U 2016. stopa nezaposlenosti pala je na 12,8 %. To brzo smanjenje tek je djelomično uzrokovano rastom zaposlenosti. Tijekom 2016. nastavilo se daljnje smanjenje radne snage, koje je među ostalim i posljedica neto migracijskih odljeva. Stopa aktivnosti u trećem je tromjesečju pala na 65,6 % (dobna skupina 15 – 64), što je otprilike 8 postotnih bodova manje od prosjeka EU-a. U budućnosti se ne očekuju daljnja značajna smanjenja radne snage. U skladu s tim očekuje se da će se stopa nezaposlenosti umjereno smanjivati i da će do kraja 2018. pasti na 9,3 %. Naglo smanjenje broja tražitelja posla dovodi do ponovnog pritiska na plaće. Nakon što je duže razdoblje rast plaća bio ograničen, u 2016. predviđa se njihov rast od otprilike 1,7 % (tj. realni rast od 2,3 %). S druge strane, u 2016. predviđa se ponovni rast jediničnih troškova rada i njihov daljnji rast u skladu s kretanjima u europodručju (vidi grafikon 1.3). Ishod aktualnih pregovora o plaćama u javnom sektoru (vidi odjeljak 5.1.) mogao bi imati demonstracijski učinak i dovesti do pritiska na plaće u privatnom sektoru. Općenito, u 2017. i 2018. predviđa se rast plaća zaposlenika od oko 2,5 %. Grafikon 1.3.Doprinosi stopi promjene godišnjih jediničnih troškova rada Izvor: Eurostat, Komisijina zimska prognoza 2017. Socijalna kretanja

Dohodovna se nejednakost od razdoblja krize uglavnom stabilizirala i približava se prosjeku EU-a. Dohodak 20 % najbogatijih kućanstava u 2014. bio je 5,3 puta veći od dohotka 20 % najsiromašnijih kućanstava, što je uglavnom u skladu s prosjekom EU-a ( ). No dohodovna nejednakost u Hrvatskoj uzrokovana je činjenicom da je udio dohotka siromašnijih kućanstava manji nego u ostalim državama EU-a ( ). Nejednakost dohotka prije poreza i naknada, tzv. „tržišna dohodovna nejednakost”, bila je 66 % veća od nejednakosti dohotka nakon poreza i naknada. To znači da se u Hrvatskoj poreznim sustavom i sustavom naknada nejednakost smanjuje gotovo u istoj mjeri kao što je i prosjek EU-a. Predviđa se da će se nedavno provedenim poreznim reformama (na kraju 2015. i 1. siječnja 2017.) u određenoj mjeri oslabiti redistributivni kapacitet sustava (vidi okvir 4.3.1.). Grafikon 1.4.Sastav tekućeg računa, bruto vanjski dug i neto stanje međunarodnih ulaganja Izvor: Eurostat, HNB Vanjski položaj Budući da je domaća štednja i dalje veća od ulaganja, tekući račun i dalje bilježi suficit, a vanjske se obveze smanjuju. Nakon rekordnog deficita od 9 % BDP-a 2008., u 2013. saldo tekućeg računa zabilježio je mali suficit. Poboljšanje je prvo bilo potaknuto smanjenjem uvoza, no od 2013. glavni pokretači bili su pozitivni rezultati izvoza robe, a nedavno i usluga. Suficit se postupno povećavao i 2015. dosegnuo je rekordnih 5,0 % BDP-a (vidi grafikon 1.4). Zbog slabljenja učinka privremenih čimbenika ( ), stabilizacije udjela na izvoznom tržištu i ponovnog rasta cijena nafte, očekuje se da će se do 2018. suficit tekućeg računa smanjiti na 1,3 % BDP-a. Poboljšanje salda tekućeg računa pridonijelo je promjeni trenda rastuće vanjske zaduženosti. Stanje neto vanjskih obveza poboljšalo se s rekordno negativne vrijednosti od oko –98 % BDP-a zabilježene početkom 2011. na vrijednost od –75,8 % BDP-a zabilježenu sredinom 2016. Slično tome, u istom se razdoblju bruto vanjski dug smanjio sa 106 % BDP-a na 97 % BDP-a. U kratkoročnom razdoblju očekuje se daljnje smanjenje udjela vanjskih obveza jer će se kontinuirani suficiti kombinirati sa snažnijim rastom. Kretanja inflacije i kamatnih stopa Nakon dvogodišnjeg razdoblja deflacije došlo je do preokreta u dinamici cijena zbog oporavka cijena energenata i rasta plaća. Pad cijena energenata na međunarodnim tržištima 2015. prelio se na cijene energenata na domaćem tržištu i pridonio negativnoj inflaciji koja je 2015. iznosila –0,3 % te –0,6 % 2016. Rast cijena ponovno je zabilježen krajem 2016. i očekuje se da će taj trend rasta jačati tijekom razdoblja prognoze zbog oporavka cijena energenata (djelomično neutraliziranih smanjenjem PDV-a) i, u manjoj mjeri, rasta plaća. Stoga se predviđa da će inflacija 2017. porasti na 1,7 % i neznatno se smanjiti 2018. kako bude usporavao oporavak cijena energenata. Grafikon 1.5.Dinamika inflacije i glavne komponente u Hrvatskoj i europodručju i kamatne stope na tržištu novca Izvor: Eurostat Prilagodljiva monetarna politika dovodi do nižih kamatnih stopa, no razlika prinosa između lokalnih stopa i stopa u europodručju i dalje je velika. Kombinacija gospodarskog oporavka, veće potražnje za kreditima u kunama i solidan suficit tekućeg računa omogućila je središnjoj banci da provodi ekspanzivniju monetarnu politiku. Visoka kunska likvidnost oslobođena je s pomoću nekoliko operacija refinanciranja. Unatoč tradicionalno slabim mehanizmima prijenosa domaće monetarne politike, smanjile su se kamatne stope za novoodobrene kredite (vidi grafikon 1.6), prije svega u segmentu denominiranom u eurima. Međutim, razlika prinosa između prosječnih kamatnih stopa za novoizdane kredite denominirane u eurima nefinancijskim korporacijama u Hrvatskoj i europodručju i dalje je velika, povremeno čak veća od 200 baznih bodova. Grafikon 1.6.Prosječan trošak kredita denominiranih u eurima monetarnih financijskih institucija za nefinancijske korporacije (novi poslovi) Izvor: Hrvatska narodna banka, Europska središnja banka, vlastiti izračuni Privatna zaduženost Poduzeća i kućanstva nastavljaju smanjivati svoj visoki dug i izloženost stranim valutama. Razduživanje poduzeća i kućanstava sporo je napredovalo tijekom recesije jer su negativni kreditni tokovi bili djelomično neutralizirani smanjivanjem prihoda. Procjenjuje se da se korporativni dug do sredine 2016. smanjio na 72 % BDP-a (od čega oko 55 % čine vanjske obveze, a 22 % domaći dug, ugovoren u stranoj valuti). Procjenjuje se da se dug kućanstava smanjio na oko 36,5 % BDP-a (od čega je nešto više od 60 % ugovoreno u eurima, što je smanjenje sa 68 % BDP-a koliko je iznosio krajem 2015.)( ). Nedavno smanjenje uglavnom je bilo potaknuto većim rastom, konverzijom kredita u švicarskim francima (što je u nekim slučajevima dovelo do ubrzane otplate) i vrijednosnim učincima povezanima s valutom, dok je doprinos neto kreditnih tokova bio uglavnom neutralan. Ublažavanje pritisaka na razduživanje i poboljšanje financijskih uvjeta temelj su nove faze rasta kredita. Razine duge još uvijek su relativno visoke. Ipak, u uvjetima niskih kamatnih stopa smanjilo se dugovno opterećenje kućanstava i poduzeća (definirano kao udio plaćenih kamata u BDP-u) jer je većina kredita kućanstava ugovorena uz promjenjivu kamatnu stopu, a za otplatu korporativnog duga dogovoreni su povoljniji uvjeti. Zbog toga i zbog ubrzanja gospodarske aktivnosti očekuje se veća potražnja za kreditima. Nakon što je sredinom 2015. dosegnuo najveću vrijednost od 17,3 %, udio loših kredita pao je ispod 15 % sredinom 2016., što je u velikoj mjeri bila posljedica ubrzane prodaje i otpisa loše imovine. Očekuje se da će se ograničena ponuda ublažiti oslobađanjem pričuva i visoke kunske likvidnosti. Ponovni rast kredita predviđa se stoga već 2017. Valutne i ročne neusklađenosti između potražnje za novim kreditima (dugoročno u kunama) i depozita (kratkoročno u kunama ili dugoročno u eurima) ipak mogu postati ograničavajući čimbenik ako kućanstva i dalje budu pokazivala sklonost prema depozitima u stranoj valuti. Grafikon 1.7.Dug i teret servisiranja duga kao postotak BDP-a za nefinancijske korporacije, kućanstva i sektor opće države Izvor: Europska komisija, GU ECFIN Javne financije Javne financije značajno su se pogoršale tijekom recesije, no od 2016. predviđa se smanjenje duga opće države. U razdoblju krize glavni pokretači duga opće države bili su akumulacija visokih deficita i transakcija povezanih s državnim poduzećima. Fiskalna se politika temelji na proračunskim ciljevima utvrđenima na temelju postupka u okviru prekomjernog deficita. Nakon što je 2011. dosegnuo rekordno visoki iznos od 7,8 % BDP-a, deficit se u 2015. smanjio na 3,3 % BDP-a te se očekuje da je u 2016. iznosio 1,8 % BDP-a. Predviđa se da se udio javnog duga u BDP-u počeo smanjivati zahvaljujući kombinaciji tih čimbenika i povoljnijih prognoza rasta. Predviđa se da se taj udio u 2016. smanjio na 84,1 % i da će se u 2018. dodatno smanjiti na 81,3 %. Potencijalni rast Održivost procesa prilagodbe temelji se na povećanju niskog potencijalnog rasta. Oporavak unutarnje potražnje pridonosi rastu BDP-a iznad stope njegova potencijalnog rasta. Međutim, očekuje se da će rast outputa srednjoročno konvergirati prema svojem potencijalu, koji se trenutačno procjenjuje na oko 1 %. Dugoročni izgledi za rast poboljšavaju se zahvaljujući postojećem oporavku kapitalnih rashoda, no bit će potrebne godine stabilnog rasta ulaganja prije nego što produbljivanje kapitala počne pridonositi potencijalnom rastu BDP-a u jednakoj mjeri kao i u razdoblju prije krize. Nadalje, negativna kretanja na tržištu rada i slaba ukupna faktorska produktivnost i dalje ograničavaju dugoročne izglede Hrvatske za rast (vidi grafikon 1.8). Preduvjet smanjenja akumuliranog domaćeg i vanjskog duga uglavnom se temelji na dužem razdoblju stabilnog rasta. S druge strane, to ovisi o provedbi strukturnih politika kojima se povećava rast ukupne faktorske produktivnosti i iskorištenost radnog potencijala. Grafikon 1.8.Rast realnog i potencijalnog outputa Izvor: Europska komisija, GU ECFIN

Tablica 1.1.:Glavni gospodarski, financijski i socijalni pokazatelji – Hrvatska Izvor: Europska komisija, ESB

2. Napredak ostvaren u pogledu preporuka za Hrvatsku Napredak u pogledu preporuka upućenih Hrvatskoj 2016. ( ) mora se razmatrati kao dio procesa koji je počeo uvođenjem europskog semestra. Hrvatska je u ciklus europskog semestra uključena 2014. i otada je većina preporuka ostala ista. Najznačajniji napredak ostvaren je u pogledu trajnog smanjenja prekomjernog deficita i smanjenja udjela duga opće države. Deficit opće države značajno se smanjio 2016. iako je to u većoj mjeri posljedica neočekivanih prihoda i nedovoljnog izvršenja rashoda nego strukturnih konsolidacijskih mjera kojima bi se osigurala stabilna fiskalna disciplina. Još nisu provedene mjere za poboljšanje fiskalnog okvira, dok je u siječnju 2017. donesena strategija upravljanja javnim dugom. Hrvatska je 2014. provela reforme u cilju poboljšanja fleksibilnosti tržišta rada, ali slabosti mirovinskog sustava i sustava socijalne zaštite još nisu uklonjene. Provedene su dvije reforme kako bi se poboljšala fleksibilnost tržišta rada. Poboljšana je kvaliteta usluga Hrvatskog zavoda za zapošljavanje te su revidirane aktivne politike tržišta rada kako bi se usmjerile na mlade koji nemaju radnog iskustva, među ostalim na one koji se ne obrazuju, ne rade niti se stručno usavršavaju. Trenutačno se ponovno ocjenjuje sveobuhvatna reforma obrazovnog sustava, pa je njezina provedba odgođena. Nadležna tijela donijela su plan reforme sustava strukovnog obrazovanja kojim bi se trebala unaprijediti kvaliteta i relevantnost obrazovanja za tržište rada. Međutim, još nije pronađeno primjereno rješenje problema niske iskorištenosti rada jer još nisu provedene mjere kojima se potiče dulji radni vijek i racionalizacija odredbi o mirovinama. S pozitivne strane, usklađena je procjena invalidnosti i njezina je provedba prebačena u novoosnovano Jedinstveno tijelo vještačenja. Naposljetku, nedostatci u sustavu socijalne zašite još nisu otklonjeni. Znatno se kasni s provedbom mjera politike namijenjenih poboljšanju poslovnog okruženja i javne uprave. One uključuju glavne stupove reforme javne uprave i zakon o plaćama u javnom sektoru, koji se najavljuje za 2019. Ukinuta su ili smanjena neka neporezna davanja te je donesen akcijski plan za smanjenje administrativnog opterećenja. Upravljanje državnom imovinom prebačeno je na novoosnovano ministarstvo. Prodaja državnih poduzeća nije provedena u skladu s najavljenim planovima, a odgođeno je i donošenje kodeksa korporativnog upravljanja.

Sporo napreduju reforme zdravstvenog sustava i apsorpcije sredstava iz fondova EU-a, ali provedene su mjere poboljšanja pravosudnog sustava. Ostvaren je ograničeni napredak u provedbi strukturnih mjera u zdravstvenom sustavu i rješavanju problema gomilanja dugova. Apsorpcija sredstava iz fondova EU-a i dalje je otežana zbog ograničenih administrativnih kapaciteta i strateškog planiranja. Stečajni su postupci temeljito revidirani, a reformom karte pravosudnih područja poboljšana je učinkovitost sustava. Međutim, zbog velikog broja neriješenih predmeta i dugog razdoblja potrebnog za donošenje odluka kvaliteta i učinkovitost pravosudnog sustava i dalje su izazov. U provedbi preporuka o financijskom sektoru zamijećeni su određeni nedostatci. U 2014. sveobuhvatnom provjerom portfelja bankarskog sektora potvrđena je njegova otpornost i otklonjeni su određeni utvrđeni nedostatci. Udio loših kredita još uvijek je relativno visok, no dobro su pokriveni rezervacijama i u posljednje se vrijeme ubrzala njihova prodaja. Konverzija kredita iz švicarskih franaka u eure pogodila je profitabilnost bankarskog sektora i može dovesti do pravne nesigurnosti. Općenito, Hrvatska je ostvarila ograničeni napredak ( ) u provedbi preporuka iz 2016. U kontekstu dvaju parlamentarnih izbora održanih u manje od godinu dana Hrvatska je poduzela ograničene mjere u području politika. Ostvaren je određeni napredak u upravljanju javnim dugom i uvođenju jednostavnog periodičnog poreza na nekretnine, koje je najavljeno za 2018. Nadalje, porezna reforma 2017. uključuje odredbe o poreznom priznavanju otpisa loših kredita, kojima bi se bankama trebalo pomoći da poboljšaju kvalitetu svoje imovine. Tablica 2.1.:Tablica sa sažetim prikazom ocjene napretka ostvarenog u pogledu preporuka 2016. Izvor: Europska komisija 3. Sažetak glavnih zaključaka detaljnog preispitivanja na temelju postupka zbog makroekonomskih neravnoteža U Izvješću o mehanizmu upozoravanja 2017. zatraženo je novo detaljno preispitivanje radi praćenja napretka u uklanjanju prekomjernih neravnoteža utvrđenih prethodnih godina. Komisija je u ožujku 2016. zaključila da Hrvatska bilježi prekomjerne makroekonomske neravnoteže te je zatražila novo detaljno preispitivanje kako bi se dodatno ispitalo postojanje makroekonomskih rizika i pratio napredak u uklanjanju prekomjernih neravnoteža. One se uglavnom odnose na visoke razine vanjskog i domaćeg duga, denominiranog uglavnom u stranoj valuti, u kontekstu visoke nezaposlenosti. Ovo izvješće sadržava detaljno preispitivanje načina nastanka utvrđenih neravnoteža. Analiza relevantna za preispitivanje opisana je u sljedećim odjeljcima: analiza državnog duga u odjeljku 4.1.; analiza duga privatnog sektora i financijskog sektora u odjeljku 4.2.; analiza tržišta rada u odjeljku 4.3.; analiza poslovnog okruženja i ulaganja i upravljanja javnim sektorom (sva pitanja relevantna za rješavanje niskog rasta produktivnosti) u odjeljku 4.4. odnosno 4.5. 3.1.Neravnoteže i njihova ozbiljnosT Očekuje se da će se, nakon šest godina brzog rasta, u 2016. udio duga opće države smanjiti na 84,1 % BDP-a. Smatra se da su izazovi koji se odnose na dugoročnu održivost duga savladivi, no slabosti su znatne u srednjoročnom razdoblju. Protekle se godine udio duga smanjio, no taj se udio ne smanjuje prema svim predviđenim scenarijima i razine duga mogle bi i sljedećih godina biti visoke. Nadalje, velik udio javnog duga izložen je valutnim rizicima. To se odnosi na dio javnog duga koji drže strani ulagači (35 % BDP-a) i domaći dug denominiran ili indeksiran u eurima (37 % BDP-a). Predviđa se smanjenje duga privatnog sektora na 115 % BDP-a do sredine 2016., no taj je dug i dalje u velikoj mjeri izložen valutnim rizicima. Čini se da je određeni broj sektora (prvenstveno građevinski sektor) prezadužen. Više od polovine korporativnog duga otpada na prekogranično zaduživanje, što znači da je izložen valutnom riziku. S druge strane, dio prekograničnog duga (oko 13 % BDP-a u 2015.) otpada na pozajmljivanje među poduzećima, koje je obično manje izloženo rizicima refinanciranja. Nadalje, valutnim rizicima izloženo je i barem 18 % preostalog domaćeg korporativnog duga. Iako je do sredine 2016. dug kućanstava iznosio umjerenih 36,5 %, više od polovine tog duga ugovoreno je na domaćem tržištu, ali u stranoj valuti i to uglavnom u eurima. Financijski sustav uspio se oduprijeti financijskoj krizi i brzoj akumulaciji loših kredita, no i dalje je izložen kreditnim rizicima svojih nezaštićenih dužnika. Udio loših kredita iznosio je 14,7 % do sredine 2016., no loša imovina bila je dobro osigurana. Izravna izloženost financijskog sektora valutnom riziku bila je ograničena, iako su izvor ranjivosti visoke razine nezaštićene izloženosti stranim valutama njegovih korporativnih i privatnih klijenata. Čvrsto upravljanje tečajem bilo je uspješno u upravljanju tim rizicima. Visok korporativni dug i državni dug utječu na visoku razinu vanjskog duga i negativno neto stanje međunarodnih ulaganja. Akumulacija znatnih vanjskih obveza uzrokovana je viškom ulaganja u odnosu na domaću štednju. No do sredine 2016. bruto vanjski dug smanjio se na oko 97 % BDP-a, dok je neto stanje međunarodnih ulaganja iznosilo –75 % BDP-a. Rizici povezani s velikim udjelom vanjskih obveza smanjeni su znatnim udjelom pozajmljivanja među poduzećima; s druge strane, gotovo trećina vanjskog duga u obliku je državnih vrijednosnih papira. Rast potencijalnog outputa i dalje je nizak zbog slabe iskorištenosti rada i slabog rasta proizvodnje. Stopa sudjelovanja od 66,8 % zabilježena krajem 2015. (dobna skupina 15 – 65) bila je jedna od najnižih u EU-u. To je uglavnom uzrokovano niskim stopama aktivnosti muškaraca u zreloj dobi. Unatoč niskoj stopi sudjelovanja, stopa nezaposlenosti i dalje je bila na visokoj razini od 16,5 %, osobito nezaposlenost mladih (43 % u dobnoj skupini 15 – 24) i niskokvalificiranih radnika (22,8 %). Posljednjih je šest godina produktivnost (mjerena ukupnom faktorskom produktivnosti) negativno pridonosila rastu, no spore je stope rasta bilježila i prije krize. Negativna kretanja produktivnosti uzrokovana su slabim poslovnim okruženjem i upravljanjem javnim sektorom, čime se onemogućuje učinkovitija raspodjela resursa u gospodarstvu. Zbog niskog potencijalnog rasta usporava se uklanjanje neravnoteža povezanih s obvezama i povećavaju se povezane slabosti.

3.2.Kretanja, izgledi i odgovori politike Predviđa se daljnje smanjenje deficita opće države u 2016., dok se udio duga u BDP-u počeo smanjivati. Hrvatska je 2015. značajno smanjila ukupni deficit. Jačanje oporavka u 2016. dovelo je do neočekivanih prihoda koji su, u kombinaciji s ograničenim rastom rashoda, doveli do ukupnog deficita od nešto više od 2 %. Predviđa se da je taj manji deficit, u kombinaciji s ubrzanim rastom i vrijednosnim učincima povezanima s tečajem, doveo do neznatnog smanjenja udjela duga u BDP-u na 84,1 %. Predviđa se nastavak tog trenda zahvaljujući boljoj makroekonomskoj situaciji. Nadalje, sadašnje niske kamatne stope utječu na smanjenje troškova refinanciranja. Ranjivosti povezane s visokom valutnom izloženosti javnog duga i dalje postoje. Analiza održivosti duga pokazala je da su rizici za kratkoročnu i dugoročnu održivost niski, ali je rizik u srednjoročnom razdoblju visok, iako su od 2015. ostvarena poboljšanja. Poboljšali su se izgledi za kreditni rejting Hrvatske, no on je i dalje na razini neinvesticijskog rejtinga. Nedavno donesena porezna reforma potaknut će ulaganja i potrošnju, ali će dovesti i do pogoršanja javnih financija. Reformom su smanjene stope poreza na dobit i poreza na dohodak, a cilj joj je pojednostavniti postupke i modernizirati poreznu upravu. Očekivani izravan učinak reforme na proračun jest smanjenje prihoda u vrijednosti od 0,6 % BDP-a u 2017. i dodatnih 0,2 % u 2018. Očekuje se da će reforma pozitivno utjecati na potrošnju i ulaganja, ali nije usmjerena na kućanstva s niskim dohotkom ni na isplativost rada za niskokvalificirane radnike. Razduživanje kućanstava povećalo se 2016. zbog većeg rasta, vrijednosnih učinaka i propisane konverzije kredita u švicarskim francima. Predviđa se da se do sredine 2016. dug kućanstava dodatno smanjio za oko 2,5 postotnih bodova BDP-a. Učinak transakcija općenito se neutralizirao zbog blagog povećanja kredita u kunama. Snažan rast zabilježen u prvom dijelu godine pridonio je bržem razduživanju. No glavni je pokretač bilo smanjenje duga prema kreditnim institucijama zbog zakonom uređene konverzije kredita indeksiranih u švicarskim francima u kredite denominirane u eurima. Procjenjuje se da je do prvog tromjesečja 2016. (vidi u nastavku) učinak na bilance banaka iznosio otprilike 2,3 % BDP-a, no ta vrijednost uključuje i prodaju loših kredita. Učinak na dug kućanstava stoga je manji. Aprecijacija tečaja kune pomogla je i kućanstvima s dugom denominiranim u eurima da smanje vrijednost svojih nepodmirenih obveza. U prvoj polovini 2016. nastavilo se smanjenje ukupne zaduženosti nefinancijskog korporativnog sektora. Predviđa se da se do sredine 2016. konsolidirani korporativni dug dodatno smanjio za oko 2,5 postotnih bodova BDP-a. Učinak transakcija bio je općenito neutralan. Vrijednosni učinci, uglavnom temeljeni na aprecijaciji kune u odnosu na euro, imali su važnu ulogu, ali većina se smanjenja temeljila na bržem rastu. Smanjenje vanjskog duga, djelomično uzrokovano razmjenama duga za kapital, bilo je glavni pokretač smanjenja zaduženosti. U uvjetima niskih kamatnih stopa znatno je smanjen teret otplate duga. No i dalje je velika izloženost fluktuacijama tečaja jer vanjski dug i dalje iznosi 39,8 % BDP-a, a domaći dug ugovoren u stranoj valuti iznosi najmanje 16,2 % BDP-a. U 2015. konverzija kredita u švicarskim francima utjecala je na profitabilnost banaka, no ona se sad oporavila. Prethodno navedena konverzija kredita u švicarskim francima uzrokovala je bankama gubitke koji se procjenjuju na 7,6 milijardi HRK (ili 2,3 % BDP-a). No banke su i dalje bile vrlo dobro kapitalizirane te se kvaliteta njihove imovine poboljšava. Općenito, udio loših kredita bio je do trećeg tromjesečja 2016. manji od 15 %, što je najniži udio zabilježen u tri godine. Ubrzana prodaja, potaknuta i progresivnim i automatskim rezerviranjem sredstava koje je uvela središnja banka, bila je glavni pokretač tog naglog smanjenja. Porezna reforma uključuje odredbe o poreznom tretmanu otpisa takvih kredita, zbog čega bi se mogla dodatno poboljšati kvaliteta imovine banaka. Izmijenjeni okviri stečaja trgovačkih društava i osobnog stečaja počeli su pokazivati rezultate, no zbog nedostatka primjerenog sustava praćenja teško je kvantitativno utvrditi u kojoj mjeri pridonose razduživanju. Istovremeno razduživanje kućanstava, države i poduzeća rezultiralo je velikim suficitima tekućeg računa i progresivnim smanjivanjem vanjskih obveza. Iako i dalje bilježi solidan suficit (2,8 % BDP-a), u 2016. očekuje se blago pogoršanje tekućeg računa zbog rasta profita bankarskog sektora koji je uglavnom u stranom vlasništvu. Vanjski se dug do sredine 2016. smanjio za oko 6,5 % BDP-a. U razduživanju je uglavnom posredovao financijski sektor, no ono je bilo potaknuto i izravnim vanjskim razduživanjem državnog i korporativnog sektora. Vrijednost nepodmirenih obveza smanjila se zbog prethodno navedenih vrijednosnih učinaka povezanih uglavnom s aprecijacijom kune. Ta su se poboljšanja prenijela na neto stanje međunarodnih ulaganja, koje se poboljšalo u vrlo sličnoj mjeri. Udio neto stanja međunarodnih ulaganja u BDP-u ipak je i dalje u većoj mjeri negativan u usporedbi s bonitetnim pragom (–35 % BDP-a). Nezaposlenost se naglo smanjila iako uglavnom zbog smanjenja radne snage. U četvrtom tromjesečju 2016. stopa nezaposlenosti smanjila se na 11,4 % BDP-a sa 15,6 % zabilježenih prošle godine. Iako se otvaranje novih radnih mjesta pojačalo, više od polovine tog smanjenja posljedica je daljnjeg smanjenja radne snage uzrokovanog negativnom demografskom dinamikom, smanjenom aktivnosti i neto migracijskim odljevima. Zabilježen je blago pozitivan doprinos ukupne faktorske proizvodnje potencijalnom rastu u 2016., no tržišne neučinkovitosti još uvijek koče hrvatski potencijalni rast. Produktivnost poduzeća u prosjeku se poboljšava, no svi sektori gospodarstva i dalje bilježe negativne razlike u odnosu na usporediva gospodarstva u regiji. Glavna razlika odnosi se na neučinkovitu dodjelu sredstava jer manje produktivna poduzeća, kako se čini, bilježe veći rast od produktivnijih poduzeća. Prekomjerna birokracija, uska grla na razini određenih sektora i ograničeni pristup manjih poduzeća financijskim sredstvima ograničavaju slobodan tok radne snage i kapitala u područja u kojima bi se mogli najučinkovitije iskoristiti. Grafikon 3.1.Razina i promjena neto stanja međunarodnih ulaganja Izvor: HNB, Eurostat Strukturne su reforme potrebne za uklanjanje uskih grla u rastu produktivnosti, no općenito provedba plana reformi nije napredovala. Nakon što je vlada u ljeto 2016. izgubila povjerenje u Saboru, u rujnu 2016. održani su novi opći izbori. Time se produžilo razdoblje mirovanja u provedbi reformi koje je započelo uoči parlamentarnih izbora u studenome 2015. Zbog toga je do danas provedeno tek nekoliko ambicioznih obećanja u pogledu politika iznesenih u nacionalnom programu reformi koje su hrvatske vlasti dostavile u travnju 2016. Nova vlada tek treba dostaviti detaljan program strukturnih reformi. 3.3.Opća ocjena Ubrzava se uklanjanje uzroka neravnoteža povezanih s dugom zahvaljujući jačem ekonomskom rastu, ali ranjivosti i dalje postoje. Snažan rast u 2016. pridonosi razduživanju, a javni se i privatni dug smanjuju. Budući da je velik udio duga denominiran u stranoj valuti, trenutačnom aprecijacijom kune smanjuje se vrijednost nepodmirenih obveza. Istovremenim razduživanjem privatnog i javnog sektora smanjuju se vanjske obveze i poboljšava neto stanje međunarodnih ulaganja. Iako vrijednosni učinci trenutačno pridonose razduživanju, oni upućuju i na osjetljivost gospodarstva na fluktuacije tečaja, zbog čega je i dalje potrebno da središnja banka provodi politiku čvrstog upravljanja tečajem. To znači da su potrebne i politike kojima se održava ponovno stečena konkurentnost, a pritom izbjegavaju makroekonomske i fiskalne mjere koje bi mogle pogoršati stanje tekućeg računa. Financijski je sektor dobro kapitaliziran te se poboljšava kvaliteta imovine banaka, no i dalje je izložen neizravnim kreditnim rizicima. Banke ubrzavaju rješavanje problema loše imovine i poboljšavaju kvalitetu svojih portfelja. Poboljšavaju se i pokazatelji profitabilnosti. Financijski sektor i dalje je neizravno izložen valutnom riziku zbog kredita kućanstava i korporativnog sektora ugovorenih u stranoj valuti. Neizravni rizici smanjeni su čvrsto upravljanim tečajem kune u odnosu na euro. Niski potencijal rasta u dugoročnom razdoblju ugrožava uklanjanje neravnoteža povezanih s obvezama. Međutim, za dugotrajnu prilagodbu potrebno je duže razdoblje stabilnog ekonomskog rasta. Predviđa se da će rast tijekom razdoblja prognoze i dalje biti stabilan, znatno iznad trenutačnog potencijala gospodarstva. Kako bi se postojeće stope rasta dugoročno održale, bit će potrebno ukloniti glavne uzroke niskog potencijala rasta, odnosno smanjenje radne snage i spori rast produktivnosti. Ostvaren je ograničen napredak u provedbi strukturnih reformi kojima se potiče rast. Ključni elementi preporuka upućenih Hrvatskoj usmjereni su na poticanje zapošljavanja i produktivnosti uklanjanjem čimbenika kojima se odvraća od ulaska na tržište rada i poboljšanjem poslovnog okruženja. Kako je navedeno u prethodnom odjeljku, ostvaren je tek ograničeni napredak u provedbi politika. Da bi se osigurala trajna prilagodba neravnoteža povezanih s dugom, bit će ključan nastavak provedbe plana reformi. Tablica 3.1.:Matrica procjene postupka zbog makroekonomskih neravnoteža ( nastavak na sljedećoj stranici ) Tablica (nastavak ) Izvor: Europska komisija 4. Prioriteti reformi

4.1. Javne financije Deficit opće države se do 2015. stalno povećavao te je doveo do znatnog povećanja javnog duga. S ciklički prilagođenim deficitima koji su u razdoblju 2004. – 2009. u prosjeku iznosili više od 5 % BDP-a, Hrvatska je ušla u recesiju s ograničenim fiskalnim manevarskim prostorom. Dugotrajna recesija oslabila je ubiranje prihoda, što je u razdoblju 2009. – 2014. dovelo do velikih deficita. Na javni su dug, osim deficita državnog proračuna, značajno utjecale izvanproračunske transakcije, uključujući rastuće neto zaduživanje poduzeća u državnom vlasništvu klasificiranih u sektor opće države i dug koji je vlada preuzela na temelju učestalih aktiviranja jamstava odobrenih javnim poduzećima (što je zajedno u tom razdoblju na godišnjoj razini prosječno iznosilo 1,4 % BDP-a) (Europska komisija, 2016., str. 14.). Kao posljedica toga, dug opće države povećao se sa 39,6 % BDP-a u 2008. na 86,7 % BDP-a u 2015. Rast duga pridonio je povećanju izloženosti stranim valutama. Zbog ograničene apsorpcije duga na domaćem tržištu gotovo 40 % duga akumuliranog tijekom krize izdano je u inozemstvu. Nadalje, većina duga opće države koji drže domaći ulagatelji bila je izdana ili indeksirana u euru, što odražava visoku razinu euroizacije gospodarstva. To je dovelo do povećanja izloženosti javnih financija tečajnim rizicima. Dug opće države osjetno se smanjio u razdoblju 2015. – 2016. zahvaljujući snažnom ekonomskom rastu i ograničenju rashoda. U razdoblju od 2014. do 2015. deficit opće države smanjio se sa 5,4 % BDP-a na 3,3 % BDP-a te se prema Komisijinoj zimskoj prognozi 2017. dodatno smanjio na 1,8 % BDP-a u 2016. Deficit je smanjen zahvaljujući neočekivanim prihodima koji su rezultat neočekivano snažnijeg rasta i ograničenju rashoda čemu su pridonijele dvije tehničke vlade koje tijekom dužeg razdoblja u godini nisu imale zakonodavne ovlasti. To ograničenje nije utjecalo na javna ulaganja. Suprotno tomu, procjenjuje se da su se zahvaljujući snažnijoj apsorpciji sredstava iz fondova EU-a (koja se procjenjuje da će biti 20 % veća) javna ulaganja povećala za 16 %. Ona su 2010. znatno smanjena (za gotovo 40 %) zbog nastojanja da se ograniči nagli porast javne potrošnje i nakon toga su se tek umjereno povećala. Grafikon 4.1.1.:Dug opće države prema valuti i tržištu izdanja Izvor: Hrvatska narodna banka, Europska komisija Smanjenje deficita i snažan rast doveli su do prvog smanjenja udjela duga od 2007. Snažan rast BDP-a pridonio je, osim nižim deficitima zahvaljujući kojima se smanjila potreba za izdavanjem novog duga, smanjenju udjela duga na temelju učinka nazivnika. Nadalje, prethodno navedena velika izloženost hrvatskog javnog duga euru imala je pozitivan učinak jer je aprecijacija kune (nešto više od 1 % od kraja 2015. do kraja 2016.) pridonijela i smanjenju udjela duga (prema procjeni za 0,7 % BDP-a u 2016. (vidi grafikon 4.1.2). Stoga se procjenjuje da se u 2016. dug opće države smanjio na 84 % BDP-a te se predviđa njegovo daljnje smanjenje na 81,3 % BDP-a do 2018. Strukturom javnih rashoda ne osigurava se dovoljan poticaj rastu i zapošljavanju. Relativno visoka intermedijarna potrošnja i rashodi za plaće čine gotovo jednu petinu hrvatskog BPD-a, što znači da je funkcioniranje države skupo u usporedbi s usporedivim državama regije kao i s prosjekom EU-a (vidi grafikon 4.1.3). Ako se usto uzmu obzir i dalje visoki troškovi servisiranja duga, malo je fiskalnog prostora za financiranje produktivnih ulaganja, obrazovanja ili sustava socijalnih izdataka koji je izložen demografskim pritiscima. Stoga je srednjoročni izazov za fiskalnu politiku poboljšanje učinkovitosti potrošnje na temelju strukturnih reformi. Grafikon 4.1.2.:Doprinosi godišnjoj promjeni udjela duga u BDP-u i ukupni udio duga u BDP-u Izvor: Eurostat, HNB i zimska prognoza U skorom se vremenu očekuje jačanje srednjoročnog proračunskog okvira, dok se vjerodostojnost proračunskih ciljeva razlikuje među stavkama. Uskoro bi se trebao donijeti novi zakon o fiskalnoj odgovornosti. Njime će se prenijeti Direktiva EU-a o zahtjevima za proračunske okvire država članica (Vijeće, 2011.), uključujući jačanje neovisnosti i uloge Povjerenstva za fiskalnu politiku. Predviđa se i donošenje novog zakona o proračunu na temelju kojeg bi proračunski okvir središnjih i lokalnih tijela vlasti trebao postati u većoj mjeri obvezujući, prvenstveno utvrđivanjem uvjeta na temelju kojih je dopušteno odstupanje od utvrđenog proračunskog cilja. Time bi se trebala smanjiti učestalost i značaj revizija ciljeva tijekom godine, što se događalo u prošlosti. Nadalje, kako bi se poboljšala pouzdanost godišnjeg i višegodišnjeg proračunskog planiranja i izvršenja, i dalje je važan preduvjet osigurati kvalitetu projekcija na kojima se ono temelji. Neočekivani rast u 2015. i 2016. objašnjava većinu razlika između projekcija i izvršenja na strani prihoda. Međutim, moguće je poboljšanje proračunskih projekcija za stavke kao što su prihodi od poreza na dobit (koji su podcijenjeni za 16 %) i dividende od poduzeća iz javnog sektora. Prihodi od bespovratnih sredstava EU-a neprestano se precjenjuju (vidi grafikon 4.1.4), iako u načelu to ne predstavlja rizik za deficit jer se oni obično usklade sa sličnim precjenjivanjem na strani rashoda. Grafikon 4.1.3.:Rashodi za plaće i intermedijarna potrošnja u usporedbi s usporedivim gospodarstvima 2016. Izvor: Eurostat, Komisijina zimska prognoza Ekspanzivan karakter državnog proračuna za 2017. oslanja se na veliku apsorpciju sredstava iz fondova EU-a. Unatoč snažnom rastu, u proračunu se predviđa skroman rast poreznih prihoda (otprilike 1,5 %) uglavnom zbog negativnog učinka porezne reforme koji se u 2017. procjenjuje na 2 milijarde HRK (što čini 0,6 % BDP-a ili 2,8 % poreznih prihoda 2016.). S druge strane, najavljeno je povećanje proračunski utvrđenih rashoda za 6 %, što ne uključuje povećanja transfera iz središnjih tijela vlasti u lokalna tijela vlasti radi nadoknade gubitaka iz zajedničkog poreza na dohodak koji su posljedica porezne reforme. Očekuje se da otprilike polovina predviđenog povećanja neće utjecati na deficit jer ono ovisi o financiranju na temelju vanjskih izvora (uglavnom sredstava iz fondova EU-a). Predviđa se rast rashoda za plaće za 3,7 % jer je s dijelom zaposlenika javnog sektora postignut novi dogovor o uvjetima kolektivnog ugovora. Predviđa se i znatan rast intermedijarne potrošnje (oko 14 %), iako većina tog predviđenog povećanja ne bi trebala utjecati na proračun jer se predviđa da će biti financirano sredstvima iz fondova EU-a. Izvori proračunskih rizika uključuju procjenu učinka porezne reforme i daljnje povećanje rashoda za plaće do kojeg bi moglo doći ako se s ostatkom zaposlenika u javnom sektoru postigne novi dogovor o kolektivnom ugovoru. U državni proračun uključene su još dvije agencije, što će imati neznatan i uglavnom isti učinak na prihode i rashode. Ta se mjera smatra dobrodošlom jer će time obuhvaćenost proračunskih korisnika biti u većoj mjeri u skladu s uvjetima metodologije ESA 2010. No proračun i dalje ne sadržava cilj temeljen na ESA-i (ni za središnja tijela vlasti ni za opću državu u cjelini). Grafikon 4.1.4.:Proračunski prihodi od bespovratnih sredstava EU-a: projekcije, rebalansi i izvršenje 2014. – 2017. Izvor: Narodne novine, procjena Europske komisije (za izvršenje 2016.) Čini se da su rizici refinanciranja u kratkoročnom razdoblju niski. Iako se javni dug u 2016. počeo smanjivati, njegova procijenjena razina od 84,1 % BDP-a i dalje je izvor ranjivosti za hrvatsko gospodarstvo. Potrebe za državnim zaduživanjem u 2016. zadovoljene su bez većih poteškoća, djelomično zahvaljujući visokoj likvidnosti financijskog sektora u kombinaciji sa sadašnjim niskim kamatnim stopama. Općenito, kratkoročni fiskalni rizici koji proizlaze iz fiskalnih i općih makrofinancijskih uvjeta u Hrvatskoj znatno su se smanjili nakon krize te se čini da su sada umjereni. Slično tomu, dvije agencije za kreditni rejting nedavno su poboljšale izglede za hrvatski kreditni rejting, što bi moglo značiti niže troškove financiranja u srednjoročnom razdoblju. No budući da će zbog dospjelog duga potrebe za refinanciranjem biti veće u 2017., moguće je povećanje rizika ako se pogoršaju uvjeti kamatnih stopa i tečaja. Grafikon 4.1.5.:Bruto javni dug prema različitim scenarijima Izvor: Europska komisija U srednjoročnom razdoblju očekuje se da će rizik za hrvatsku fiskalnu održivost i dalje biti velik. Poboljšano proračunsko stanje upućuje na to da se poboljšanje strukturnog primarnog salda u razdoblju 2019. – 2023., potrebno za smanjenje udjela duga u BDP-u na 60 % BDP-a do 2031., znatno smanjilo (s ukupnih 4,5 % BDP-a prošle godine na 3,2 % BDP-a). Međutim, analiza osjetljivosti dinamike javnog duga na temelju alternativnih scenarija (vidi grafikon 4.1.5) i dalje upućuje na visoke rizike za održivost u srednjoročnom razdoblju. Na temelju Komisijine zimske prognoze 2017. i u uobičajenim ekonomskim uvjetima bez promjene fiskalne politike nakon razdoblja prognoze, predviđa se da će se do 2018. udio javnog duga smanjivati, a da će se nakon toga ponovno početi povećavati te da će u 2027. iznositi 93 % BDP-a. Kad bi se u potpunosti ostvario fiskalni napor koji je Vijeće preporučilo te nakon toga ostvario hrvatski srednjoročni cilj strukturnog salda od –1,75 %, udio duga nastavio bi se smanjivati te bi u 2027. iznosio 78,5 % BDP-a. Suprotno tomu, na temelju nepovoljnijih pretpostavki o kamatnim stopama i tečaju, udio duga bio bi veći od 90 % BDP-a, što je kritični prag na temelju kojeg se određeni scenarij smatra visokorizičnim. Izloženost valutnom riziku smanjena je monetarnom politikom koju provodi Hrvatska narodna banka (grafikon 4.1.1). Velik udio javnog duga indeksiranog ili denominiranog u stranoj valuti, uglavnom eurima, upućuje na znatan valutni rizik, što se pokazalo točnim 2016. kad je blaga aprecijacija kune u odnosu na euro pridonijela smanjenju udjela duga u BDP-u (vidi prethodno). Prema simulaciji koja se temelji na pretpostavci o deprecijaciji kune u odnosu na euro 2017. i 2018., javni dug u 2027. povećao bi se na 101,2 % BDP-a. No tečajni rizik u velikoj mjeri smanjuje središnja banka sa svojim čvrsto upravljanim fluktuirajućim tečajem kune u odnosu na euro. U dugoročnom razdoblju Hrvatsku očekuju niski rizici za fiskalnu održivost ako se ne promijene politike. I dalje nepovoljno početno proračunsko stanje i predviđeno povećanje troškova za zdravstvo više su nego neutralizirani znatnim predviđenim smanjenjem rashoda za mirovine zbog provedbe prethodnih reformi. U te reforme ubraja se uvođenje obveznog stup mirovinskih fondova s kapitalnim pokrićem u 2002., što nije uključeno u projekcije. No nameće se pitanje primjerenosti mirovinskog sustava (vidi odjeljak 4.3.3.), zbog čega je taj sustav podložan promjenama politike. Nadležna tijela su napokon donijela strategiju upravljanja javnim dugom za razdoblje 2017. – 2019., no nije ojačan okvir upravljanja dugom. Velike potrebe državnog sektora u pogledu financiranja i velika izloženost državnog duga valutnom riziku upućuju na važnost razvoja i održavanja pouzdanih izvora financiranja koji podliježu razboritom upravljanju rizikom. Tri godine nakon isteka zadnje strategije (koja je obuhvaćala razdoblje 2011. – 2013.) nova strategija upravljanja javnim dugom za razdoblje od sljedeće tri godine donesena je u siječnju 2017. Njome se naglasak stavlja samo na dug državnog sektora, čime su isključene potrebe za financiranjem izvanproračunskih korisnika i lokalnih tijela vlasti. Posljednjih su godina izvanproračunski korisnici u velikoj mjeri pridonijeli gomilanju duga. No u međuvremenu nisu poduzete mjere kako bi se u okviru Ministarstva financija ojačali okvir upravljanja dugom ili funkcija upravljanja dugom. Sveobuhvatna porezna reforma nedavno je stupila na snagu. Paket porezne reforme sadržava nekoliko elemenata, točnije pojednostavnjenje i smanjenje poreza na dohodak, racionalizaciju poreza na dobit, jednokratni poticaj za otpis loših kredita, promjene u kategorijama PDV-a te osnovu za buduće uvođenje periodičnog poreza na nekretnine. Reformom poreza na dohodak dodatno se smanjila porezna osnovica. Kako je opisano u tablici 4.1.1, broj poreznih razreda poreza na dohodak smanjen je s tri (12%, 25%, 40%) na dva (24 % i 36 %) te je znatno povećan osobni odbitak (sa 2600 na 3800 HRK). Ostale promjene poreza na dohodak uključuju progresivno povećanje faktora osobnog odbitka za uzdržavanu djecu te ograničavanje kriterija prihvatljivosti za ostale uzdržavane članove obitelji. Smanjeni su i doprinosi za obvezna osiguranja za „drugi dohodak”, odnosno neredovite prihode od samostalnog rada i samostalne djelatnosti. Zbog toga se broj osoba koje više neće plaćati porez na dohodak povećao za 560 000 dosegnuvši tako 1,5 milijun (više od polovine svih osoba s dohotkom), dok se osobama s visokim dohotkom znatno smanjuju porezne obveze (dodatno analizirano u okviru 4.3.1.). Nadležna tijela procjenjuju da će se u 2017. porezni prihodi zbog reforme poreza na dohodak smanjiti za 0,4 % BDP-a (što čini veći dio ukupnog učinka reforme koji iznosi –0,6 % BDP-a) te da se time u određenoj mjeri povećava nejednakost dohotka (vidi poglavlje 4.3.). Predviđa se da će proračunski učinak smanjenja doprinosa za obvezna osiguranja biti neznatan jer se ona primjenjuju samo na drugi dohodak, koji čini manje od 2% dohotka od samostalnog rada i samostalne djelatnosti.

Tablica 4.1.1.:Porezni razredi poreza na dohodak (HRK/mjesečno) Izvor: Ministarstvo financija Cilj je da se smanjenjem stopa poreza na dobit općenito nadoknadi ukidanje skupih poreznih olakšica i odbitaka. Opća stopa poreza na dobit smanjuje se sa 20 % na 18 % te se uvodi nova snižena stopa od 12 % za male poduzetnike i poljoprivrednike (s prihodima do 3 milijuna HRK). Istovremeno su nadležna tijela proširila poreznu osnovicu tako što su ukinula određene olakšice za poduzeća u potpomognutim (nedovoljno razvijenim) područjima i ukidanjem porezne olakšice za reinvestiranu dobit. Ta je porezna olakšica uvedena 2012. u cilju poticanja ulaganja koja su se smanjivala zbog negativnog kreditnog rasta i sporog razduživanja. Međutim, s obzirom na to da su se okolnosti poboljšale i da su se izmijenili uvjeti te porezne olakšice, provedba je postala skupa, a korist je imao tek manji broj poduzeća. Očekuje se da će zbog smanjenja stopa i istovremenog ukidanja poreznih odbitaka i olakšica te pojednostavnjenja okvira doći do sveobuhvatnijeg oslobađanja kapitala za ulaganja uz proračunski gubitak tek nešto veći od 0,1 % BDP-a. Dodatna pojednostavnjenja uključuju mogućnost da mali poduzetnici odaberu jednu od dvije metode za izračun svojih obveza u pogledu poreza na dobit i uvođenje sustava upozorenja i preporuka umjesto kazni za lakše prekršaje. Međutim, znatna razlika između opće i smanjene stope (6 postotnih bodova) mogla bi dovesti do rizika od toga da se destimulira rast poduzeća. Stope PDV-a nisu se promijenile, no promijenile su se kategorije robe i usluga na koje se primjenjuju pojedine stope. Kako bi se pomoglo malim poljoprivrednicima i kućanstvima, snižena stopa od 13 % primjenjuje se sad na ulazne proizvode u poljoprivredi, električnu energiju i komunalne usluge. S druge strane, umjesto snižene stope na usluge u ugostiteljstvu sad se primjenjuje opća stopa. Nadležna tijela u 2018. namjeravaju prag za ulazak u sustav PDV-a povećati za 30 % i ponovno uvesti odbitak pretporeza za automobile po stopi od 50%. Nadležna tijela procjenjuju da će neto učinak tih mjera na proračunske prihode iznositi oko –0,1 % BDP-a u 2017. te dodatnih –0,1 % BDP-a u 2018. Ako se reformom PDV-a smanje cijene električne energije i ulaznih proizvoda u poljoprivredi, pridonijet će se kupovnoj moći kućanstava i konkurentnosti malih poljoprivrednika i poduzeća. Za 2018. najavljeno je uvođenje periodičnog poreza na nekretnine, dok se smanjuje stopa poreza na promet nekretnina. Nadležna tijela i dalje su odlučna uvesti periodični porez na nekretnine kako je predviđeno u nacionalnom programu reformi 2016. Tim se dugim procesom prvo predviđa uvođenje jednostavnog poreza na nekretnine (2018.), a zatim u 2020. uvođenje vrijednosnog poreza na nekretnine. Jednostavan porez na nekretnine bit će poboljšana verzija postojeće komunalne naknade i zamijenit će porez na kuće za odmor te jedno neporezno davanje (spomeničku rentu). Izračun porezne osnovice bit će isti kao za komunalnu naknadu, uz dodatak dvaju novih koeficijenata (za godinu izgradnje i stanje građevine). Postojeća će se porezna oslobođenja ukinuti. Jedinice lokalne uprave bit će nadležne za dostavu podataka o koeficijentima. Prva faza tog procesa dobro napreduje jer je 96 % jedinica lokalne uprave do studenoga 2016. provelo potrebnu evidenciju nekretnina. Stopa poreza na promet nekretninama smanjena je sa 5 % na 4 %, s time da je sad cjelokupni iznos namijenjen jedinicama lokalne uprave (dok im je prije bilo namijenjeno 80 % iznosa). 4.2. Dug privatnog sektora i financijski sektor Znatan dio privatnog duga uglavnom je financiran izvana i u stranoj valuti. Uoči izbijanja krize višak ulaganja u odnosu na domaću štednju djelomično je financiran izravnim vanjskim zaduživanjem velikih korporacija, uključujući pozajmljivanja među poduzećima, i preko financijskog sektora. Veliki porast kredita domaćih banaka, kao rezultat tih kretanja, djelomično je financiran izvana, pa je došlo i do naglog porasta vanjske zaduženosti ( ). U 2010. korporativni dug dosegnuo je vrhunac od 83,2 % BDP-a, dok je dug kućanstava iznosio 42,0 % BDP-a. Osim toga znatan dio domaćeg kreditiranja obavljen je u stranoj valuti, povećavajući tako izloženost valutnom riziku ( ). Razduživanje privatnog sektora ubrzalo se, a financijski sektor i dalje je snažan. Očekuje se da je ukupna razina privatnog duga u 2016. znatno smanjena. Depoziti kućanstava i dalje rastu, a povećao se i raspoloživi dohodak. Zahvaljujući poboljšanim gospodarskim uvjetima popravila se profitabilnost korporativnog sektora, a potražnja za investicijskim kreditima počela je rasti. Profitabilnost financijskog sektora oporavila se nakon pada uzrokovanog konverzijom kredita denominiranih u švicarskom franku, dok je sam sektor i dalje dobro kapitaliziran, likvidan i stabilan. 4.2.1.Korporativni dug Visoke stope ulaganja u godinama prije krize dovele su do naglog povećanja korporativnog duga. Uz rast ulaganja prosječnom stopom većom od 10 % u razdoblju 2002. – 2008, ukupni je dug nefinancijskih korporacija naglo rastao do 2010. Domaća su društva često, djelomično i zbog ograničene ponude, zaobilazila domaći bankarski sektor i dobivala prekogranične kredite izravno od stranih banaka i, u manjoj mjeri, matičnih društava. U 2010. vanjski je dug iznosio više od 50 % ukupnog duga nefinancijskih korporacija, i to uglavnom iz zemalja europodručja. Osim toga dvije trećine domaćeg duga bilo je denominirano u stranoj valuti, uglavnom u euru. Grafikon 4.2.1.:Promjene u ukupnom korporativnom dugu Izvor: Europska komisija (Eurostat) Korporativni dug smanjio se za približno 7 postotnih bodova od 2010. do 2015. Smanjenje uglavnom proizlazi iz smanjenja ulaganja. Kako su kreditni tokovi postali negativni, udio duga u BDP-u smanjen je do 2015. na 75,8 %, dok je vanjski korporativni dug pao na oko 42,5 %. Prognozira se da je taj udio do sredine 2016. smanjen za dodatnih 2,5 postotnih bodova. To je rezultat ubrzanja gospodarskih aktivnosti, ali i vrijednosnih učinaka, jer je blagom aprecijacijom kune smanjena vrijednost nepodmirenog duga denominiranog u eurima. Proces razduživanja tekao je paralelno s preraspodjelom resursa po sektorima. Iako je ukupna razina duga smanjena, korporativne bilance upućuju na redistribuciju duga među industrijskim sektorima. U razdoblju od 2010. do 2015. povećao se udio poljoprivrede, proizvodnje, prijevoza i skladištenja te smještajnih i prehrambenih usluga u ukupnom dugu. Takvo je kretanje u skladu s dokazima o tome da su se tijekom recesije proizvodni resursi usmjerili prema sektorima koji su izloženiji vanjskoj potražnji. Suprotno tomu, udio duga znatno je smanjen u veleprodajnom i maloprodajnom sektoru te u sektoru komunalnih usluga. Povećan udjel duga u ionako visokozaduženom građevinskom sektoru vjerojatno se može povezati s kontinuiranom uključenošću domaćih banaka u kreditiranje nekretnina, uz očekivanje postupnog oporavka tržišta nekretnina. Grafikon 4.2.2.:Udio duga prema kategorijama rizika i sektorima (2010. i 2015.)) Izvor: Orbis, Europska komisija Održivost korporativnog duga i dalje se poboljšava, no rizici su koncentrirani u nekoliko sektora i manjem broju poduzeća. U razdoblju 2010. – 2015. udio korporativnog duga koji se smatrao visokorizičnim smanjio se sa 39 % na 31 % ( ). Poboljšanje u profilu rizičnosti načelno je povezano s povećanjem dobiti, što je dovelo do značajnog smanjenja u omjeru duga i prihoda, koji je jedan od ključnih mjerila za procjenu održivosti duga. Visokorizični dugovi ipak su i dalje u velikoj mjeri koncentrirani u nekoliko sektora, uključujući komunalne usluge (oznake NACE: D i E) i usluge koje se ne odnose na maloprodaju i veleprodaju (oznake NACE: M do S) ( ). Apsolutni iznos visokorizičnog duga u građevinskom sektoru i dalje je visok, ali prosjek se u zadnje vrijeme smanjuje i trenutačno iznosi 27 %. Moguće je međutim da je profil rizičnosti duga u građevinskom sektoru i sektoru nekretnina podcijenjen zbog toga što su neprodane nekretnine vrednovane prema cijenama prije krize ( ). Nadalje, dug u građevinskom sektoru koncentriraniji je u odnosu na razdoblje prije krize jer je broj građevinskih poduzeća tijekom recesije smanjen za oko jednu četvrtinu. Grafikon 4.2.3.:Sastav korporativnog duga prema valuti Izvor: Hrvatska narodna banka, Europska komisija (korištenje statističkim podacima) Iako razina korporativnog duga djeluje umjereno, izloženost valutnom riziku i dalje je visoka. Iako se povećava kreditiranje u domaćoj valuti, više od 85 % korporativnog duga (ukupni vanjski dug i dio domaćeg duga) denominirano je u stranoj valuti. Važno je istaknuti to da se rizik od valutnih šokova smanjuje zahvaljujući stabilnim tečajnim stopama. Rizik je umanjen i zahvaljujući valutnom usklađivanju prihoda i rashoda u poduzećima koja posluju u sektoru razmjenjivih dobara. Međutim u određenim sektorima nerazmjenjivih dobara (npr. u građevinskom) bilježi se natprosječna valutna neusklađenost (Hrvatska narodna banka, 2015.a, str. 32.). Izloženost kamatnom riziku umanjuje se duljim dospijećem duga i djelomično ugovorno fiksiranim kamatnim stopama. Iako se čini da mogućnost šoka u trenutačnom okruženju nije velika, procijenjeni je učinak znatan i zahtijeva pozorno praćenje. 4.2.2.Dug kućanstava Procvat stanogradnje i očekivana brza konvergencija prihoda s prosjekom EU-a bili su pokretač za povećanje duga kućanstava. U razdoblju 2002. – 2008. realni raspoloživi dohodak kućanstava porastao je za 20 % zahvaljujući dinamičnom rastu plaća i snažnom zapošljavanju. Cijene nekretnina naglo su rasle, dok je očekivana konvergencija prihoda poticala potražnju za trajnim dobrima. Izgledi za visokom dobiti privukli su banke, uglavnom u inozemnom vlasništvu, da povećaju ponudu kredita, među ostalim i u stranoj valuti. Zaduženost kućanstava dosegnula je zbog toga 42 % BDP-a u 2010., što je i dalje nisko u odnosu na prosjek EU-a, ali je i jedna od najviših vrijednosti u usporedbi s drugim sustižućim gospodarstvima. Razduživanje kućanstava započelo je 2011., ali napredak je bio spor zbog dugih rokova dospijeća i sve većeg opterećenja otplatom duga. Kad su se cijene nekretnina počele prilagođivati, rast kredita u sektoru kućanstava se smanjio. Budući da je gotovo polovina kredita odobrena za kupnju nekretnina, prosječno trajanje nepodmirenog duga kućanstava i dalje je dugačko. Naglo pogoršanje uvjeta na tržištu rada i smanjenje raspoloživog dohotka omeli su brzu otplatu duga kućanstava i povećali njihovo dugovno opterećenje. Kao i u korporativnom sektoru, recesija je pridonijela sporijem razduživanju. Stoga je u razdoblju 2010. – 2015. ukupni dug kućanstava smanjen za samo oko 3 postotna boda, od čega 1,4 postotnih bodova otpada samo na 2015. Grafikon 4.2.4.:Promjene u ukupnom dugu kućanstava Izvor: Hrvatska narodna banka, Europska komisija (Eurostat)

Zakonom uređena konverzija kredita iz švicarskog franka u euro pridonijela je bržem razduživanju kućanstava u 2016. Zahvaljujući konverziji kredita denominiranih u švicarskom franku u kredite denominirane u euru, propisanoj u rujnu 2015., znatno se pridonijelo smanjenju duga kućanstava jer su se smanjili glavnica i iznosi budućih rata za veliku većinu relevantnih dužnika. Podaci osim toga upućuju na to da su neka kućanstva, uz konverziju, odlučila refinancirati svoje kredite podizanjem kredita denominiranih u kunama. Unatoč neznatnom povećanju potražnje za novim kreditima, udio duga kućanstava u BDP-u trebao bi se u 2016., zbog konverzije kredita i aprecijacije kune, smanjiti za 2,5 postotnih bodova. Pritisci na smanjivanje duga kućanstava popuštaju kako se uvjeti na tržištu rada poboljšavaju, cijene nekretnina se stabiliziraju, a kamate su i dalje na povijesno niskim razinama. Niža razina duga i, što je još važnije, niske kamate smanjile su opterećenje u servisiranju duga kućanstava (tj. kamate plaćene za nepodmireni dug) na 0,4 % BDP-a u 2015., znatno ispod rekordne vrijednosti od 1,8 % BDP-a dosegnute 2009. Budući da se stanje na tržištu rada poboljšava – a čini se i da su cijene nekretnina dosegnule dno – preostali pritisak na smanjivanje razine duga čini se umjerenim (Hrvatska narodna banka, 2014., str. 27–30.). Prema Komisijinoj zimskoj prognozi 2016., stopa štednje kućanstava u razdoblju 2017. – 2018. trebala bi se smanjiti na nešto iznad 11 %. Stoga nije vjerojatno da će udio duga u BDP-a bilježiti sličan nagli pad. Teret duga više ne koči potrošnju kućanstava, ali izloženost kamatnim i valutnim rizicima i dalje je visoka. U trenutačnom okruženju, obilježenom niskim kamatnim stopama, čini se da su makroekonomski rizici koji proizlaze iz visoke zaduženosti umjereni. Sve manje opterećenje dugom pridonosi oporavku potrošnje. Neovisno o tome, bankovni krediti kućanstvima izloženi valutnom riziku još su sredinom 2016. iznosili oko 22 % BDP-a, no manji dio kućanstava vjerojatno je svoj rizik ograničio zahvaljujući financijskoj imovini ili prihodima denominiranima u stranoj valuti. Privatni dužnici u Hrvatskoj koji su za svoje kredite ugovorili promjenjivu kamatnu stopu izloženi su i kamatnom riziku, osobito na hipoteke, zbog dugih rokova otplate. Kao i u korporativnom sektoru, čini se da su rizici ograničeni i da su se tijekom prošle godine dodatno smanjili. 4.2.3.Financijski sektor Na profitabilnost bankarskog sektora utjecala je konverzija kredita denominiranih u švicarskim francima u kredite denominirane u eurima, ali nakon toga ponovno se bilježi oporavak. Propisima o konverziji omogućeno je dužnicima da svoje kredite u švicarskom franku konvertiraju u kredite u euru prema tečaju i uz kamatnu stopu iz ranijeg razdoblja. To je bankama donijelo bruto gubitak procijenjen na 7,6 milijarda HRK (Ministarstvo financija, 2016.) – oko 2,3 % BDP-a – čime je odmah u 2015. narušena njihova profitabilnost, a zatim i oslabljena njihova kapitalna pozicija. Zahvaljujući konverziji dužnici u švicarskom franku zaštićeni su od njegove aprecijacije, ali mjere vlade nisu bile posebno usmjerene na ugrožene dužnike, nego je odabran paušalni pristup koji može dovesti do pravne nesigurnosti i izazvati nepovjerenje među ulagateljima. Mjera je trenutačno predmet sudskog spora koji bi mogao dovesti do znatnog opterećenja državnog proračuna. Grafikon 4.2.5.:Ključni pokazatelji za bankarski sektor u Hrvatskoj Izvor: Hrvatska narodna banka Kvaliteta imovine poboljšava se od sredine 2015. zahvaljujući ubrzanoj prodaji loše imovine. Odnos između loših kredita (u skladu s nacionalnom definicijom ( )) i bruto kredita smanjen je sa 16,6 % krajem 2015. na 14,6 % u rujnu 2016., što je najniža vrijednost u zadnje tri godine. U istom razdoblju udio loših stambenih kredita u svim valutama smanjen je sa 9,8 % na 8,5 %. Slično tomu, udio loših kredita nefinancijskim korporacijama smanjen je sa 34,7 % na 30,0 %. Preliminarna analiza upućuje na to da je prodaja loših kredita bila osnovni pokretač tih poboljšanja. Povećanje prodaje vjerojatno je bilo potaknuto i čimbenicima ponude i čimbenicima potražnje; matične banke aktivnije su smanjivale svoje portfelje takvih kredita, dok su kupci prepoznavali potencijal hrvatskog tržišta. Zahtjevi za progresivno i automatsko rezerviranje sredstava, koje je središnja banka uvela 2013., vjerojatno su bitno utjecali na to jer je zahvaljujući takvoj politici pokrivenost loših kredita kontinuirano rasla (vidi grafikon 4.2.6..). U odjeljku 4.5.3. objašnjava se zašto je teško pratiti učinak revidiranih propisa o insolventnosti u procesu rješavanja loših kredita. U ovom je trenutku teško procijeniti i ulogu koju je konverzija kredita iz švicarskog franka u euro imala u smanjenju loših kredita. Unatoč nedavnim poboljšanjima udio takvih kredita u Hrvatskoj i dalje je visok, i u povijesnom kontekstu i u usporedbi s prosjekom EU-a. Tablica 4.2.1.:Pokazatelji financijskog zdravlja svih banaka Izvor: Europska središnja banka Nedavno donesena porezna reforma mogla bi poslužiti kao daljnji poticaj bankama za otpis loših kredita i nov početak za dužnike. Navodno, banke donedavno nisu imale poticaj na otpis loših kredita zbog nedorečenosti propisa o poreznom priznavanju. Zahvaljujući nedavnoj poreznoj reformi (vidi poglavlje 4.1.) banke mogu knjižiti rezervacije povezane s lošim kreditima kao porezno priznati rashod prilikom njihova otpisa. To bi strategiju rješavanja moglo s prodaje preusmjeriti na otpis. Međutim porezno priznavanje bilo bi moguće samo tijekom 2017. za loše kredite i povezane rezervacije koji su kao takvi, u skladu s definicijom Hrvatske narodne banke, knjiženi u bankovnim bilancama od kraja 2015. U području odobravanja novih kredita i polaganja depozita u domaćoj valuti bilježi se oporavak. Udio kredita u nacionalnoj valuti u ukupnom broju kredita kućanstvima znatno je porastao, sa 28 % na kraju 2014. na preko 40 % do rujna 2016. Razlog je za to povećana potražnja za kunskim kreditima, bilo kao novim zajmovima bilo za refinanciranje postojećih kredita u stranim valutama, a može biti i odraz bonitetnih mjera kojima se banke potiču na davanje više kredita u domaćoj valuti ( ). Banke su povećale kunsko kreditiranje zbog osjetnog povećanja kunskih depozita kućanstava i korporacija. Nasuprot tomu, depoziti kućanstava u stranoj valuti smanjili su se u odnosu na 2015. Grafikon 4.2.6.:Loši krediti Izvor: Hrvatska narodna banka Povećanje depozita i nastavak razduživanja pridonijeli su boljoj vanjskoj poziciji financijskog sektora. Kako je rast depozita premašio rast kredita, a domaće je tržište bilo obilježeno dostatnom likvidnošću, financijski je sektor započeo smanjivati svoj vanjski dug. U razdoblju 2011. – 2015. udio vanjskog duga u BDP-u smanjen je za više od 16 postotnih bodova. Velikom dijelu tog smanjenja pridonijele su banke, koje stoga sad bilježe pozitivnu neto vanjsku poziciju ( ). Međutim bruto vanjski dug i dalje je na vrlo visokoj razini, kao i neto stanje međunarodnih ulaganja. U lipnju 2016. bruto vanjski dug iznosio je 97 % BDP-a, a neto stanje međunarodnih ulaganja –75 % BDP-a. Banke su i dalje izložene valutno i kamatno induciranom kreditnom riziku. Hrvatsko gospodarstvo i dalje je obilježeno visokim stupnjem euroizacije zbog povijesno uvjetovanog nepovjerenja u domaću valutu kao sredstvo za pohranu vrijednosti nakon čestih epizoda hiperinflacije tijekom 1980-ih i ranih 1990-ih. Direktna je izloženost financijskog sektora valutnom riziku, kao i dosad, ograničena, uz relativno nizak udio nepokrivenih pozicija. Međutim financijski sektor i dalje je izložen indirektnom (tj. valutno induciranom) kreditnom riziku zbog uglavnom nepokrivenih pozicija kućanstava ( ) i nefinancijskih korporacija. Visoka izloženost indirektnom kreditnom riziku postala je očita tijekom deprecijacije kune u odnosu na švicarski franak. Međutim sustav je trenutačno izložen valutno induciranom kreditnom riziku samo u vezi s eurom, s kojim domaća valuta ima dokazano stabilan odnos zahvaljujući čvrstoj opredijeljenosti Hrvatske narodne banke za to da upravlja tečajem. Buduće prenošenje Direktive o stambenim kreditima i njezine odredbe o kreditima u stranoj valuti trebali bi poslužiti kao dodatna zaštita dužnicima u stranoj valuti omogućivanjem konverzije kredita u domaću valutu prema tržišnom tečaju, osiguravajući pritom dostatnu informiranost o rizicima povezanima s takvim kreditima. Postoji mogućnost da se neovisnost središnje banke naruši izmjenama Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci koje su u pripremi. Nacrtom izmjena predlaže se jačanje nadzornih ovlasti javnih tijela u odnosu na Hrvatsku narodnu banku na način kojim bi se mogli narušiti načelo neovisnosti središnje banke i pravila ESB-a o povjerljivosti. U dvama uzastopnim mišljenjima, u lipnju i listopadu 2016., ESB je izrazio zabrinutost (Europska središnja banka, 2016.) u vezi s opsegom ovlasti Državnog ureda za reviziju, osobito u pogledu pristupa povjerljivim informacijama, i pravom nacionalnog parlamenta da glasa o izvješćima središnje banke. ESB ističe da je nacionalnim središnjim bankama i članovima njihovih tijela nadležnih za odlučivanje zabranjeno tražiti ili primati upute od institucija, tijela ili agencija EU-a, od bilo koje vlade države članice ili od bilo kojeg drugog tijela. Parlament je donio zaključak o prihvaćanju nacrta zakona ne uzimajući u obzir mišljenje ESB-a. Prije nego što se formalno donese, zakon mora proći drugo parlamentarno čitanje. 4.2.4.Pristup financiranju Pristup malih i srednjih poduzetnika bankovnim kreditima postupno se poboljšava. Banke su glavni izvor vanjskog financiranja, osobito za male i srednje poduzetnike (MSP). Iako se njihov pristup financiranju poboljšava, u zadnjem istraživanju o pristupu poduzetnika financiranju upućuje se na to da hrvatski MSP-ovi u tom području imaju više problema nego poduzetnici u EU-u. U 2016. krediti su odobreni za 61 % od ukupnog broja ispitanih MSP-ova koji su ih u toj godini zatražili, što je pad u odnosu na 77 % u prethodnoj godini. Za 26 % ispitanih zahtjev je odbijen, ponuda je bila preskupa ili je odobren kredit u manjem iznosu, što je povećanje u odnosu na 23 % u prethodnoj godini. Preostalih 13 % još čeka da se njihovi zahtjevi riješe. Učinak odbijanja zahtjeva MSP-ova za kreditiranje mogao bi se neutralizirati, a ponovno odbijanje izbjeći, zahvaljujući aktivnostima usmjerenima na obvezivanje financijskih posrednika na to da MSP-ovima pruže povratne informacije u vezi s njihovim zahtjevima (Europska komisija, 2016.b; ESB, u pripremi). Osim izravnog bankovnog kreditiranja, drugi važni izvori financiranja su zajmovi i kreditne linije sa subvencioniranim kamatnim stopama Hrvatske banke za obnovu i razvitak (HBOR) koje provode županije i komercijalne banke. Poboljšano financiranje MSP-ova očekuje se zahvaljujući europskim strukturnim i investicijskim fondovima, ali drugi potencijalni izvori financiranja uglavnom su neiskorišteni. Očekuje se da će se pristup financiranju znatno olakšati zahvaljujući paketu novih instrumenata financiranja, koji se podupiru sredstvima Europskog fonda za regionalni razvoj i Europskog socijalnog fonda, u vrijednosti od 310 milijuna EUR i uz očekivani indeks financijske poluge veći od 3,6. Ti instrumenti uključuju male razvojne kredite, jamstva, subvencije za osigurane kredite te kredite za rast i širenje. Financiranjem bi se trebali potaknuti poduzetništvo i aktivnost MSP-ova, a trebalo bi poslužiti i kao temelj mjera kojima se potiču pokretanja poduzeća i omogućuje financiranje novoosnovanih društava (Europska komisija, 2016.b; ESB, u pripremi). U 2016. osnovan je fond poduzetničkog kapitala u vrijednosti od 2,5 milijuna EUR, čime se želi intenzivnije financirati rizični kapital za inovativne MSP-ove (IBRD, 2015.). Tekuće reforme na tržištima kapitala mogle bi pridonijeti poboljšanju pristupa financiranju, ali izazovi su i dalje prisutni. Nakon što je 2015. Zagrebačka burza kupila Ljubljansku burzu i nedavnih aktivnosti usmjerenih na potporu projektu SEE Link i pružanje usluga regionalne središnje druge ugovorne strane, Hrvatska je razvila potencijal za to da postane važan čimbenik na regionalnom tržištu kapitala. Napreduju i druge inicijative, primjerice razvoj domaćih instrumenata i tržišta za pokrivene obveznice. Preostali izazovi mogli bi se riješiti mjerama kao što su povećanje inicijalnih javnih ponuda poduzeća u državnom vlasništvu na Zagrebačkoj burzi i druge inicijative za poticanje financiranja u nacionalnoj valuti ( ). 4.3. Tržište rada, socijalne politike i obrazovanje

4.3.1.Tržište rada Tržište rada se oporavlja, ali i dalje je suočeno s izazovima. Stopa nezaposlenosti skočila je s manje od 9 % u 2008. na 18 % u kolovozu 2013., a stopa gubitka radnih mjesta, kako se navodi u nacionalnim računima i anketi o radnoj snazi, dosegnula je vrhunac krajem 2013. Tržište rada počelo se oporavljati u 2014., pa je u 2016. stopa nezaposlenosti iznosila 12,8 %, u odnosu na 16,3 % u 2015. Značajno se smanjila i stopa nezaposlenosti među mladima od 15 do 24 godine, sa 41 % u trećem tromjesečju 2015. na 28 % u 2016. Udio mladih koji se ne obrazuju, ne rade niti se stručno usavršavaju smanjio se sa 19,6 % u 2013. na nešto iznad 18,5 % u 2015. Unatoč tim poboljšanjima nezaposlenost je i dalje iznad prosjeka EU-a, što se odnosi i na mlade, a više od dvije trećine nezaposlenih u tom je statusu više od jedne godine. Osim toga značajan pad stope aktivnosti objašnjenje je za više od polovine ukupnog smanjenja stope nezaposlenosti (vidi grafikon 4.3.1..). Grafikon 4.3.1.: Stopa nezaposlenosti: doprinos zaposlenosti i sudjelovanja na tržištu rada Izvor: Eurostat, izračuni Europske komisije I dalje visoka nezaposlenost u kombinaciji s kontinuirano niskom i opadajućom aktivnošću upućuju na velik i neiskorišten radni potencijal. U 2016. stopa aktivnosti (za dob od 15 do 64 godine) smanjila se za 2,5 postotnih bodova na 65,6 %, a posebno je pogođena bila radno sposobna nekvalificirana populacija (od 25 do 55 godina) (vidi grafikon 4.3.2..). Moguće je da se sudjelovanje na tržištu rada destimulira ograničenom raspoloživosti privlačnih mogućnosti zaposlenja te da se zbog toga povećavaju migracijski odljevi. U 2015. udio „nemotiviranih” radnika (nezaposlene osobe koje bi mogle raditi, ali ne traže posao) iznosio je 5 % ukupne populacije od 15 do 74 god., što je više nego dvostruko u odnosu na prosjek EU-a i značajno je više nego 2008. (3 %). Daljnje prepreke sudjelovanju na tržištu rada čine manjak vještina, odgovornosti povezani sa skrbi, kao i mnogi načini za rano napuštanje tržišta rada. Još uvijek visok broj dugotrajno nezaposlenih i dalje će biti dodatni rizik za stopu sudjelovanja na tržištu rada jer se mogućnost zapošljavanja tih osoba s vremenom smanjuje. Određeni koraci poduzeti su kako bi se poboljšala podrška dugotrajno nezaposlenim osobama radi povećanja izgleda za njihovo zapošljavanje. Čini se međutim da nedostaje politički fokus na privlačenje osoba na tržište rada. Grafikon 4.3.2.:Stopa aktivnosti prema dobi i razini vještina (treće tromj. 2015. i treće tromj. 2016.) Izvor: Europska komisija (Eurostat) Broj radno sposobnog stanovništva smanjuje se zbog starenja i emigracije. U podacima za 2015. upućuje se na ubrzanje negativnih demografskih kretanja koja se u Hrvatskoj bilježe u zadnja dva desetljeća. Razlozi za to su negativan prirodni priraštaj i migracijski odljev, koji se pojačao nakon pristupa EU-u 2013. Stvarni razmjer emigracije u službenim je brojkama vjerojatno znatno podcijenjen zato što mnoge osobe svoj odlazak ne prijavljuju nacionalnim tijelima. Kao snažni faktori privlačnosti ističu se bolja situacija na tržištima rada i bolji uvjeti života u odredišnim državama. Veći dio migranata u dobi je od 25 do 50 godina, što utječe na prethodno navedena kretanja u pogledu radne snage. Prema podacima iz odredišnih država, najpopularnije je odredište Njemačka, a slijede je Austrija i Irska. Državna tijela najavila su ulaganje većih napora u rješavanju demografskih izazova. Grafikon 4.3.3.:Novi umirovljenici prema vrsti mirovine Izvor: Europska komisija, na temelju podataka Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje od rujna 2016. (uz projekcije za mjesece do kraja 2016.). Mnoge mogućnosti za rani izlazak s tržišta rada još su uvijek glavni razlog za nisku zaposlenost među starijim radnicima. Očekuje se da se neznatno povećao udio novih umirovljenika koji su u 2016. napustili tržište rada napunivši zakonsku dob za umirovljenje. Međutim, ako se zbroje mogućnosti ranog umirovljenja (prijevremena starosna mirovina, starosna mirovina za dugogodišnjeg osiguranika prema čl. 35., invalidska mirovina), udio osoba koji je umirovljen uz te uvjete se povećao. Osim toga hrvatski mirovinski sustav još je uvijek obilježen mnogim posebnim propisima (npr. beneficirani radni staž ili veća stopa prirasta mirovine) za poslove koji su kategorizirani kao teški ili štetni ( ), za određene sektore (npr. sigurnost i obrana) i za ratne veterane ( ). Kada bi se pribrojile i te kategorije, udio ranije umirovljenih osoba bio bi još veći. Obveze u reformiranju mirovinskog sustava još nisu ispunjene. Uređenje mirovinskog sustava i nedostatak političkog napretka izvor su zabrinutosti u pogledu buduće adekvatnosti mirovina, kako je navedeno i u odjeljku 4.3.3. Mjere usmjerene na ograničavanje i odvraćanje od ranog umirovljenja ( ) te redefiniranje odredaba o mirovinama za posebne kategorije zanimanja još su na čekanju. U 2016. tijela su preispitala popis teških i štetnih zanimanja koja uživaju mirovinske povlastice, ali planirana racionalizacija tih odredaba zasad nije provedena. To vrijedi i za planirano ubrzavanje postupnog povišenja zakonske dobi za umirovljenje (koje bi prema trenutačnom tempu bilo dovršeno 2038.) te za izjednačivanje zakonske dobi za umirovljenje za muškarce i žene. U tijeku je ulaganje napora u reformu metodološkog okvira za ocjenu invalidskih mirovina. Druge mjere za produženje radnog staža, uključujući porezne poticaje i širenje mjera politike tržišta rada, još nisu provedene. Dodatnu prepreku većem sudjelovanju žena na tržištu rada čini i odgovornost za skrb. Hrvatska zaostaje za ciljevima EU-a u pružanju formalizirane skrbi za djecu, no čini se da se situacija poboljšava, osobito u području cjelodnevne skrbi za djecu do treće godine života. Nedostatak jedinstvene nacionalne politike doveo je do velikih razlika među općinama u pogledu dostupnosti i cijena takvih usluga. Kako je navedeno u prošlogodišnjem izvješću, odgovornost za skrb osobito utječe na žene starije dobi, koje se zbog toga ranije umirovljuju i izlaze s tržišta rada: u širokoj dobnoj kategoriji od 45 do 59 godina odgovornost za skrb razlog je neaktivnosti jedne trećine žena u Hrvatskoj (znatno iznad prosjeka EU-a). Hrvatska je osim toga jedna od nekoliko država članica u kojima roditeljski dopust za očeve nije plaćen. Osobe koje skrbe za uzdržavanog člana obitelji u većini slučajeva nemaju priznata skrbnička prava ( ). Ugovori o radu rijetko su toliko fleksibilni da dopuštaju smanjenje radnog vremena, posebne aranžmane i raspodjelu prava koja bi skrbnicima, a to su ponajprije žene, omogućila usklađivanje poslovnih obveza i skrbničke dužnosti. Nova radna mjesta uglavnom se otvaraju na temelju ugovora na određeno vrijeme. Nakon reforma tržišta rada 2013. i 2014., zahvaljujući kojima se povećala fleksibilnost tržišta rada, naglo je porastao broj ugovora na određeno vrijeme. To je osobito prisutno među mladima: u 2015., u dobnoj skupini od 15 do 29 godina 47,1 % ugovora bilo je na određeno vrijeme, u odnosu na prosjek EU-a za tu dobnu skupinu, koji iznosi 32,2 %. Udio takvih ugovora među ukupno zaposlenima narastao je sa 15,6 % u prvom tromjesečju 2013. na 24,2 % u trećem tromjesečju 2016. Taj se trend bilježi u svim gospodarskim sektorima, osobito u građevinskom, privatnom uslužnom i turističkom, zbog vrlo izražene sezonske naravi tih aktivnosti. U izvješću za Hrvatsku 2016. navodi se da se taj trend temelji na općenito većem broju osoba koje se zapošljavaju, ali i većoj vjerojatnosti za privremenim zapošljavanjem za sve kategorije radnika (vidi grafikon 4.3.4..) ( ). Osim toga čini se da se sve više primjenjuju i netipične vrste ugovora namijenjene posebnim situacijama, a to su ugovori o djelu i studentski ugovori (CELSI, 2016.). Pozitivna je međutim činjenica da, prema nedavnim podacima, raste udio zaposlenika čiji su ugovori na određeno vrijeme (37,8 % u 2015.) pretvoreni u ugovore na neodređeno vrijeme. Prognozira se neznatno povećanje troškova rada. Unatoč ograničenom razvoju produktivnosti nominalni jedinični troškovi rada smanjili su se u razdoblju 2013. – 2016. za gotovo 5 % kao rezultat slabosti na tržištu rada. Očekuje se da će naglo smanjenje broja tražitelja posla ponovno dovesti do pritiska na plaće unatoč niskom i sve manjem sudjelovanju na tržištu rada. Očekuje se povećanje plaća u 2016. za 1,8 %. To znači da zbog negativne inflacije stopa realnog rasta iznosi 2,4 %. Prognozira se da će rast plaća premašiti rast produktivnosti u 2017. i 2018., što će dovesti do manjeg povećanja jediničnih troškova rada. Grafikon 4.3.4.:Privremena zaposlenost prema statusu na tržištu rada u prethodnoj godini i udio privremenih ugovora među ukupno zaposlenima Izvor: Eurostat Nije bilo reforma u okviru za utvrđivanje plaća. Donošenje novih propisa o plaćama u državnom sektoru u cilju usklađivanja među tijelima javne uprave i pružateljima javnih usluga ( ) odgođeno je za više od dvije godine, na 2019. Vlada je razvila zajedničku metodologiju i smjernice za pregovore, koordiniranje i praćenje kolektivnih ugovora u javnoj upravi te ih prihvatila u veljači 2017. Dva temeljna kolektivna ugovora kojima se uređuju prava državnih i javnih službenika istekla su 2016. Oba će se privremeno produžiti i dogovoriti u 2017., djelomično i u cilju bolje usklađenosti pregovaračkog ciklusa ( ). U okviru dogovora sa sindikatima iz 2009. vlada je usuglasila povećanje plaće za državne službenike u visini od 6 % (vidi poglavlje 4.1.). Povećanje plaće za javne službenike još se treba dogovoriti. To bi zbog demonstrativnog učinka moglo dovesti do pritisaka u privatnom sektoru. Nisu poduzeti ni dodatni koraci za uspostavu koordiniranog sustava kolektivnog pregovaranja u poduzećima u državnom vlasništvu. Trenutačno se razmatra promjena minimalne plaće. Minimalna plaća koja je trenutačno na snazi u Hrvatskoj na donjem je dijelu ljestvice EU-a ( ). U 2016. nadležna nacionalna tijela naručila su studiju o institucionalnoj strukturi i učinku minimalne plaće u Hrvatskoj (Ekonomski institut, Zagreb, 2015.). U studiji su istaknuta značajna odstupanja u raširenosti i razini minimalne plaće (u odnosu na bruto prihod) među regijama i sektorima u Hrvatskoj. Zaposlenici koji zarađuju minimalnu plaću uglavnom su žene i osobe s relativno niskim obrazovanjem koji rade u uslužnom sektoru i ruralnim područjima te mladi. Studijom se predlažu preispitivanje definicije minimalne plaće u savjetovanju sa socijalnim partnerima te predvidljiviji i transparentniji postupak godišnje revizije. Preporučuje se i osnivanje neovisnog stručnog tijela za pružanje informacija na kojima će socijalni partneri i nadležna tijela temeljiti svoje rasprave. U 2017. vlada je najavila povećanje minimalne plaće za 5 %, ali nije jasno u kojoj će mjeri preporuke iz studije biti uzete u obzir. Nedavno primijenjenim smanjenjem poreza na dohodak smanjena je progresivnost poreznog sustava. Reforma poreza na dohodak koja je stupila na snagu u siječnju 2017. (vidi odjeljak 4.1.) ( ) nastavak je na prethodnu reformu poreza na dohodak, koja je na snazi od 2015. Reformom 2017. povećane su porezne olakšice i proširen srednji porezni razred (gornja granica podignuta je sa 8 000 HRK na 13 000 HRK). Očekuje se da će od poreznih rezova koristi imati uglavnom osobe s većim primanjima, dok se poticaji za rad nekvalificiranih radnika neće povećavati. Vidi okvir 4.3.1. 4.3.2.Obrazovanje i vještine

Niske, odnosno sve niže osnovne vještine među mnogim učenicima dovest će postupno do jaza na tržištu rada između ponuđenih i traženih vještina. U Programu OECD-a za međunarodnu procjenu učenika (PISA) u 2015. Hrvatska je zabilježila jedan od najlošijih rezultata u EU-u u području prirodnih i tehničkih predmeta i matematike. U odnosu na 2012. udio učenika s lošim rezultatom povećao se u matematici (sa 30 % na 32 %), a najviše se povećao u prirodnim predmetima (sa 17 % na 25 %), čime je anuliran napredak postignut do 2012. (OECD, 2016.). Udio učenika s najboljim rezultatima u prosjeku je 5 % niži, što upućuje na nedostatak usmjerenosti na traženje i podupiranje talentiranih učenika. Međutim u Studiji o trendovima znanja iz matematike i prirodnih predmeta 2015. navodi se da mlađi učenici (u dobi od 10 godina) značajno uspješnije rješavaju teorijske zadatke iz matematike i prirodnih predmeta nego 2011. te da je distribucija između najboljih i najlošijih učenika relativno ujednačena (IEA, 2015.). U području digitalnih vještina Hrvatska je i dalje ispod prosjeka EU-a, ali u odnosu na prethodnu godinu bilježi napredak; prema aktualnim podacima 27,9 % osoba ne raspolaže digitalnim vještinama, 17,4 % ima slabe vještine, 21,3 % ima osnovne vještine, a 33,3 % raspolaže vještinama koje su iznad osnovnih (Europska komisija, 2017a). Nacionalnim projektom e-školstva želi se osigurati da digitalno pismeni učitelji imaju pristup adekvatnoj informacijskoj i telekomunikacijskoj opremi te da razvijaju e-sadržaje za primjenu u nastavi. Trenutačno se ponovno ocjenjuje reforma obrazovnog sustava, a njezina je provedba znatno odgođena. Tijekom zadnje dvije godine razvoj politike obrazovnog sustava bio je obilježen provedbom strategije za obrazovanje, znanost i tehnologiju. Dio te strategije čini i sveobuhvatna i ambiciozna kurikularna reforma. Od početka 2015. školski se kurikulumi revidiraju i preusmjeruju na bolje sadržaje i bolje integriranje prenosivih vještina ( ). Iako učiteljski sindikati, roditelji i nevladin sektor podržavaju reformu, snažne kritike dolaze iz dijelova akademske zajednice. Zbog toga su svi članovi koordinacijskog tijela nadležnog za reformu podnijeli ostavke, a eksperimentalna provedba je odgođena iako je javno savjetovanje o konačnom nacrtu dokumenata o kurikulumu trajalo od lipnja do studenoga 2016. Nedostatak suglasnosti o nekim ključnim elementima reforme i napretka doveli su do slabljenja napora, ali čini se da postoji politička volja za ponovnim pokretanjem tog procesa u 2017. Oporavak tržišta rada otkrio je manjak u ponudi rada na obje strane spektra vještina. Unatoč tome što su razina nezaposlenosti i neaktivnosti još uvijek visoke, poslodavci u sektorima prijevoza, građevine, brodogradnje, turizma i drugim sezonskim sektorima i dalje bilježe manjak nekvalificiranih i polukvalificiranih radnika te se zalažu za povećanje ulaznih kvota za radnike iz inozemstva. To se djelomično može objasniti ograničenom privlačnošću sezonskih poslova, no manjak u drugim sektorima djelomično je povezan i s emigracijom. U nedavnoj studiji (CEDEFOP, 2016.) navodi se i manjak u zanimanjima koja zahtijevaju višu i visoku spremu (IKT stručnjaci, mehanički inženjeri i profesori matematike u srednjim školama)