C 341/59

Mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora o „Zelenoj knjizi o Europskoj strategiji za plastični otpad“

COM(2013) 123 final

2013/C 341/14

Izvjestitelj: g. ZBOŘIL

Dana 10. travnja 2013. godine, sukladno članku 304. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, Europska komisija odlučila je savjetovati se s Europskim gospodarskim i socijalnim odborom o sljedećem dokumentu:

Zelena knjiga o Europskoj strategiji za plastični otpad

COM(2013) 123 final.

Stručna skupina za poljoprivredu, ruralni razvoj i zaštitu okoliša, odgovorna za pripremu rada Odbora na tu temu, usvojila je mišljenje 3. rujna 2013.

Europski socijalni i gospodarski odbor usvojio je mišljenje na svom 492. plenarnom zasjedanju održanom 18. i 19. rujna 2013. (sjednica od 19. rujna), sa 138 glasova za, 6 protiv i 6 suzdržanih.

1. Zaključci i preporuke

U vodenom i morskom okolišu, plastični otpad čini veliku većinu vidljivog plutajućeg otpada. Problem pogoršava raspadanje plastičnih materijala koji postaju nevidljivi i tako ulaze u hranidbeni lanac. Stoga je od ključne važnosti povećati točnost analiza o tokovima materijala i otpada koji sadrže plastiku, uključivši i analize načina na koji taj otpad dolazi u morski okoliš. Ne bismo smjeli tolerirati kršenja postojećih pravila do kojih dolazi uslijed lošeg upravljanja odlaganjem otpada. Plastični otpad u morskom okolišu je neprihvatljiv.

EGSO izuzetno cijeni inicijative koje razne interesne skupine organiziraju kako bi umanjile taj ozbiljan problem. Europska unija mogla bi predložiti međunarodnu inicijativu za čišćenje najgorih nakupina plutajućeg plastičnog otpada u oceanima. Ona bi trebala poduzeti sve korake u svojoj moći da spriječi da plastični otpad porijeklom iz Europe dospije u more, razmotriti mogućnosti korištenja programa pomoći u razvoju za promicanje i podržavanje održivijih načina upravljanja otpadom u zemljama u razvoju te, naročito, smanjiti nakupljanje plastičnog otpada iz tih zemalja u oceanima.

Odbor također konstatira da su identifikacija i odvajanje tokova smeća, kako na izvoru, gdje se pojavljuju, tako i nakon prikupljanja, preduvjet uspješnog recikliranja. On smatra da je potrebno steći bolji pregled nad cjelokupnim procesom prikupljanja otpada iz domaćinstava kako bi se utvrdile i proširile najbolje prakse. Odbor poziva Komisiju da usporedi razne usvojene sustave prikupljanja otpada kako bi vidjela ostavljaju li različite posljedice, naročito u odnosu na širenje plastičnog otpada po okolišu.

2. Zelena knjiga

plastika široke upotrebe relativno je jeftina i prilagodljiva te ima višestruku primjenu u industriji, što je dovelo do naglog porasta u njezinoj uporabi tijekom prošlog stoljeća, a taj se trend nastavlja;

Poboljšano recikliranje doprinijet će postizanju ciljeva Plana za učinkovito korištenje resursa u Europi (Roadmap to a Resource Efficient Europe) (1) te smanjenju emisije stakleničkih plinova i uvoza sirovina i fosilnih goriva. Dobro osmišljene mjere recikliranja plastike također bi mogle povećati konkurentnost i stvoriti nove gospodarske aktivnosti i radna mjesta.

Također bi trebala pomoći da se postigne napredak u uključivanju životnog ciklusa plastike, od ekstrakcije sirovine do završne faze njezina životnog ciklusa, u troškove plastičnih proizvoda.

3. Opće napomene

Većina plastika idealna je za zalihe goriva, ali za PVC spaljivanje nije najbolje rješenje. U velikom broju slučajeva spaljivanje plastike zajedno s ostalim otpadnim proizvodima moglo bi biti najbolji način budući da se time izbjegava uporaba svježe nafte ili plina kako bi se pomoglo u sagorijevanju. Analiza LCA mogla bi na to dati odgovor, ali se takva analiza u komunikaciji Komisije jedva i spominje.

Drugi važan izvor je (namjerno ili nesavjesno) neodgovorno bacanje otpada s brodova i izgubljene ribarske mreže. Nažalost, do sada još nije predočena niti jedna analiza tih izvora koja bi nam olakšala donošenje pouzdanih zaključaka.

Odbor upućuje na činjenicu da, s obzirom na globalni karakter problema u morskom okolišu, korektivne mjere treba usvojiti i provesti također na globalnoj razini. Odbor preporuča poduzimanje mjera kako bi se spriječio izvoz otpada EU-a bilo koje vrste u druge dijelove svijeta isključivo zbog deponiranja (ukoliko takvih slučajeva ima). Ako se smeće može ponovno upotrijebiti, onda to više nije smeće i trebalo bi ga tretirati kao koristan tok sirovina.

4. Posebne napomene – odgovori na pitanja iz Zelene knjige

4.1 Političke opcije za poboljšanje gospodarenja plastičnim otpadom u Europi

Kako je najbolje moguće osmisliti mjere koje će potaći veću reciklažu plastike? Jedino što još treba napraviti jest pravilno postaviti ciljeve ovih direktiva. To, međutim, zahtijeva održavanje ravnoteže između ciljeva recikliranja i korištenja energije, kako potrošači ne bi bili izloženi velikim troškovima, a kako bi ekološka učinkovitost ostala ista. Na primjer, dok je recikliranje raširene PE i PET plastike i ekonomski prihvatljivo i ekološki učinkovito, recikliranje rjeđih vrsta plastike zahtijevalo bi skup prijevoz na mali broj mjesta gdje se, zbog slabe potražnje za njihovim recikliranjem, nalaze specijalizirana postrojenja. Također, prijevoz na velike udaljenosti učinio bi recikliranje manje ekološki opravdanim od energijske oporabe. Problem je osigurati stalan dotok konstantne kvalitete i potrebnog volumena. Ovdje bi od pomoći trebale biti smjernice LCA.

Da li bi potpuna i učinkovita primjena uvjeta koje se tiču obrade otpada iz postojećeg zakonodavstva o odlagalištima u dovoljnoj mjeri smanjila trenutno odlaganje otpada? Poseban problem je proturječnost između ciljanog smanjenja mase ambalažnog otpada na izvoru i potrebe za većim recikliranjem. To je zato što mjere koje se poduzimaju za smanjenje mase uz istovremeno očuvanje potrebnih barijernih svojstava podrazumijevaju upotrebu višeslojne ambalaže, sastavljene od raznih vrsta plastike, koja se praktički ne može reciklirati. Umjesto da se plastiku pokušava učiniti lakšom, trebalo bi koristiti koncept "dizajniranja za recikliranje". Iako bi pravila o tome trebalo izmijeniti, ona bi trebala ostati što jednostavnija.

Pomoću kojih drugih mjera bi oporaba plastičnog otpada mogla zauzeti više mjesto na hijerarhijskoj ljestvici upravljanja otpadom? Konkretna zabrana odlaganja ili previsoko oporezivanje odlagališta samo će dovesti do masovne ekspanzije dobivanja energije iz miješanog otpada, uključujući i plastiku. Postupna obustava odlaganja plastike mora biti pažljivo organizirana da ne bi dovela tek do većeg spaljivanja. Ipak, spaljivanje je bolje od odlaganja, naročito nekontroliranog i protuzakonitog.

Da li bi u Europi trebalo promicati kombinaciju odvojenog prikupljanja svog plastičnog otpada od vrata do vrata i sustava za preostali otpad zasnovanih na načelu "plati koliko baciš"? Poželjno je odvajati plastiku od ostalih tokova materijala i trebalo bi odrediti kazne koje bi ljude odvratile od loših praksi. Pritom ne bi trebalo podcijeniti neke od povezanih poteškoća poput temeljnih gospodarskih i ekoloških problema koji otežavaju recikliranje plastike, na primjer težak prijevoz velikih (iako laganih) količina na veće razdaljine. Pri nametanju odvojenog prikupljanja svakom proizvođaču otpada mogle bi se uvesti iznimke za slučajeve gdje ima malo plastike za odvajanje pa troškovi prijevoza poništavaju prednosti recikliranja.

Je li potrebno postaviti konkretne ciljeve da bi se povećala stopa recikliranja plastičnog otpada? Iako bi u Okvirnu direktivu o otpadu bilo moguće uvrstiti konkretan cilj, to bi imalo svrhe učiniti tek nakon što se procijeni učinkovitost sadašnje direktive.

4.2 Ciljanje na ponašanje potrošača

Ima li prostora za razvijanje sustava kaucija s povratom ili zakupa za određene kategorije plastičnih proizvoda? Treba se usmjeriti na ponašanje potrošača i njihovu dobru volju a da to ne utječe na ciljanije prikupljanje otpada i procese recikliranja koji većinom ovise o raspoloživosti financijskih sredstava u lokalnoj zajednici, osim ako su zaista komercijalno isplativi za operatere. Budući da gotovo nijedna vlast, čak ni u Njemačkoj, trenutno nema dovoljno sredstava, trebalo bi predložiti rješenja za koja nisu potrebne velike subvencije i koja bi stoga ostavila više novca za obrazovanje, zdravstvo, socijalnu skrb, održavanje javnog reda, itd.

Za povrat depozita i slične sustave nema mnogo prostora. Takvi sustavi već postoje u poslovanju među poduzećima i nije im potrebna posebna podrška. Jedno od područja u kojem bi se to moglo upotrijebiti je ambalaža pića. Odvajanje kaucijskog otpada od ostatka sakupljenog otpada moglo bi zbuniti potrošače, čime bi se smanjila učinkovitost sakupljanja otpada koji ne spada u sustav kaucije i smanjila ekonomičnost sortiranja. Dobre informacije zasnovane na pouzdanim analizama stoga moraju ići ruku pod ruku s provedbom takvih sustava.

Kako bi se informacije o kemijskom sastavu plastike mogle staviti na raspolaganje svim sudionicima u lancu recikliranja otpada? Informacije o kemijskom sastavu plastike ili proizvoda od plastike lako su dostupne sve do trenutka prodaje. Vrijednost takvih informacija za potrošača je upitna: jedini način na koji bi se to moglo napraviti bilo bi pomoću jednostavnih tekstova koji se lako čitaju te upotrebom tvari, u proizvodnji plastike ili drugog ambalažnog materijala, čija je sigurnost provjerena izlaganjem i testiranjem utjecaja (REACH).

Kako se najbolje mogu riješiti problemi koji nastaju upotrebom mikroplastike u proizvodima ili industrijskim procesima te nanočestica u plastici? Pitanje mikroplastike i nanočestica u plastici zahtijeva da se analizira do koje mjere one – uglavnom njihovi inertni sastavni dijelovi koji se koriste u malim koncentracijama – mogu ući u okoliš u rizičnim količinama. Postoje, zapravo, dva odvojena problema: mikroplastika, ili bolje, ostaci plastike i nanočestice, koje, zbog njihova porijekla i učinaka, treba rješavati zasebno. Ipak, premalo toga se zna o njihovim učincima na okoliš, potencijalnim rizicima za ljudsko zdravlje te njihovom utjecaju na morski svijet. Pravilno upravljanje otpadom općenito bi pomoglo u rješavanju većeg dijela ovog problema. Plastični ostaci pojavili su se pred vjerojatno više od 50 godina, a problem predstavljaju samo u slučajevima gdje se pokaže da stvaraju ili povećavaju rizik za ljudski život i okoliš.

4.3 Trajnost plastike i plastičnih proizvoda

Da li bi trebalo uvesti tržišne instrumente koji bi točnije odražavali ekološki trošak od proizvodnje plastike do konačnog bacanja. S obzirom na veliku raznolikost proizvoda, treba detaljno proučiti internalizaciju vanjskih čimbenika za komponente plastičnih proizvoda kao i za druge sirovine, čime će se izbjeći preveliko administrativno opterećenje, smanjenje konkurentnosti te davanje prednosti uvozu. Za sve materijale koji su konkurencija plastici trebalo bi provesti potrebne analize životnog ciklusa, a te bi analize trebalo provesti i za robu koja se uvozi iz trećih zemalja.

Kako je najbolje riješiti problem opterećenja otpadom koji stvaraju potrošni plastični proizvodi i plastični proizvodi za jednokratnu upotrebu? Opterećenje otpadom nastalo zbog kratkotrajnih plastičnih proizvoda i plastičnih proizvoda za jednokratnu uporabu najbolje se može riješiti odvojenim prikupljanjem prema vrsti plastike i odgovarajućim sortiranjem. Neke zemlje to uspješno rade, dok kod drugih zbog većih troškova to nije slučaj.

4.4 Biorazgradiva plastika

Da li bi bilo prihvatljivo pooštriti postojeće zakonske uvjete postavljanjem jasne razlike između plastike koja se u kompost može pretvoriti prirodnim putem i one koja je biorazgradiva uz pomoć tehnologije? O tim problemima treba raspravljati na stručnoj razini i na temelju relevantnih informacija i podataka. Znanje o tom području treba proširiti.

4.5 Inicijative EU-a koje se bave morskim otpadom uključujući plastični otpad; međunarodne mjere

Koje bi se mjere, osim onih opisanih u Zelenoj knjizi, mogle predvidjeti za smanjenje morskog otpada? Analize načina na koji plastični otpad dospijeva u morski okoliš, bilo slučajno ili sustavnim procesima, treba provjeriti te proširiti na međunarodnu i europsku razinu. Na temelju njih treba razmotriti mogućnost potpune zabrane ispuštanja otpada, uključujući i plastiku, u more. Naravno, da bi se u potpunosti promijenilo javno mišljenje treba sustavno raditi na informiranju i poticanju javnosti, u što spada i čišćenje plaža i druge aktivnosti.

EGSO izuzetno cijeni inicijative koje razne interesne skupine organiziraju kako bi uklonile taj ozbiljan problem. Europska unija će možda predložiti međunarodnu inicijativu za čišćenje najgorih nakupina plutajućeg plastičnog otpada u oceanima. Ona bi trebala poduzeti sve korake u svojoj moći da spriječi da plastični otpad porijeklom iz Europe dospije u more, razmotriti mogućnosti korištenja programa pomoći u razvoju za promicanje i podržavanje održivijih načina upravljanja otpadom u zemljama u razvoju te, naročito, smanjiti nakupljanje plastičnog otpada iz tih zemalja u oceanima.

(1) COM(2011) 571.

PRILOG I

mišljenju Odbora

Sljedeći odlomci mišljenja Stručne skupine izmijenjeni su da bi odrazili amandmane koje je usvojila Skupština, a koji su dobili više od četvrtine danih glasova (Pravilo 54., stavak 4. Poslovnika):

Točka 4.1.8.

Da li bi u Europi trebalo promicati kombinaciju odvojenog prikupljanja svog plastičnog otpada od vrata do vrata i sustava za preostali otpad zasnovanih na načelu "plati koliko baciš"? Poželjno je odvajati plastiku od ostalih tokova materijala, no pritom ne bi trebalo podcijeniti neke od s time povezanih poteškoća, među kojima su temeljni gospodarski i ekološki problemi koji otežavaju recikliranje plastike tj. zahtjevan prijevoz velikih (iako laganih) količina na dulje razdaljine. Nametanje odvojenog prikupljanja svakom proizvođaču otpada moglo bi dovesti do toga da, u slučajevima gdje ima malo plastike za odvajanje, troškovi prijevoza ponište prednosti recikliranja. Stoga se ta obveza ne bi smjela primjenjivati na sve proizvođače u EU-u, a o detaljima bi trebale odlučivati države članice, u skladu s načelom supsidijarnosti.

Rezultat glasovanja

Za : 74 Protiv : 50 Suzdržani : 22

Točka 4.1.11.

Da li bi dodatne volonterske inicijative, naročito od strane proizvođača i trgovaca na malo, mogle biti odgovarajući i učinkovit instrument? Dobrovoljne inicijative, naročito proizvođača i trgovaca na malo, mogle bi biti prikladan i učinkovit instrument za bolju upotrebu resursa u životnom ciklusu plastičnih proizvoda, posebice s obzirom na dogovore o uporabi plastične ambalaže koja sadrži elemente (kombinacija materijala, boje itd.) koji olakšavaju recikliranje. Međutim, to bi moglo biti protiv pravila tržišnog natjecanja jer pretpostavlja postojanje dogovora o usklađivanju marketinških praksi. Također, moglo bi dodatno pojačati ogorčenost javnosti zbog uplitanja Europske unije u aspekte svakodnevnog života koji su već sami po sebi problematični. Prije nego što se predlože rješenja koja bi se mogla pokazati neuspješnima potrebno je situaciju sagledati na realan način.

Rezultat glasovanja

Za : 77 Protiv : 57 Suzdržani : 15

Točka 4.2.3.

Koje podatke bi, po vašem mišljenju, potrošači trebali imati na raspolaganju kako bi pri izboru plastičnog proizvoda izravno doprinijeli učinkovitoj upotrebi resursa? Navesti potrošače da izravno sudjeluju nije lak zadatak. Da bismo uspješno promijenili ponašanje potrošača, moramo ne samo podići razinu njihove osviještenosti već im, iznad svega, ponuditi i proizvode i sustave koji su jednostavni za korištenje i koji im omogućavaju da naprave dobar odabir, kako pri kupovini proizvoda, tako i pri njegovom odlaganju. Jedina informacija relevantna za potrošače tiče se pravilnog rukovanja plastikom pri odvojenom prikupljanju otpada iz domaćinstava, tj. označavanja predmeta ili uputa za sortiranje. Obvezatne informacije o kemijskom sastavu otpada koji se može reciklirati bile bi kontraproduktivne jer potrošači možda ne bi mogli donijeti informiranu odluku o tome što treba uraditi.

Rezultat glasovanja

Za : 74 Protiv : 66 Suzdržani : 13

Točka 4.2.4.

Kako bi se informacije o kemijskom sastavu plastike mogle staviti na raspolaganje svim sudionicima u lancu recikliranja otpada? Informacije o kemijskom sastavu plastike ili proizvoda od plastike lako su dostupne sve do trenutka prodaje. Doista ne bi bilo realno očekivati da ih se sačuva u fazi recikliranja i obrade otpada. Vrijednost takvih informacija za potrošača je upitna: učinkovitije je u proizvodnji plastike ili drugog ambalažnog materijala upotrebljavati supstance čija je sigurnost provjerena izlaganjem i testiranjem utjecaja (REACH).

Rezultat glasovanja