Siromaštvo i socijalna isključenost u EU-u smanjili su se u posljednjem desetljeću. Oko 91 milijuna građana (od kojih je 17,9 milijuna djece u dobi od 0 do 17 godina) bilo je izloženo riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti u EU-u 2019., što je gotovo 12 milijuna manje nego 2008. i oko 17 milijuna manje od vrhunca 2012. Međutim, ambiciozni socijalni cilj strategije Europa 2020. koji se odnosi na smanjenje od 20 milijuna nije ostvaren. Očekuje se da će pandemija bolesti COVID-19 pogoršati situaciju, što će kratkoročno dovesti do veće financijske nesigurnosti, siromaštva i dohodovne nejednakosti. Od 15 milijuna osoba koje treba izbaviti od siromaštva ili socijalne isključenosti, najmanje pet milijuna bi trebala biti djeca. Usmjerenost na djecu pružit će toj djeci nove mogućnosti, ali će i pridonijeti prekidanju međugeneracijskog ciklusa siromaštva i spriječiti da ta djeca postanu odrasle osobe izložene riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti te tako stvoriti dugoročne sistemske učinke.

U kontekstu oporavka i usporedne tranzicije povećanje sudjelovanja odraslih u osposobljavanju na 60 % neophodno je za poboljšanje zapošljivosti, poticanje inovacija, postizanje socijalne pravednosti i uklanjanje nedostatka digitalnih vještina. No do 2016. svake je godine samo 37 % odraslih sudjelovalo u aktivnostima učenja. Kad je riječ o niskokvalificiranim odraslim osobama, ta je stopa iznosila samo 18 %. Ključni je čimbenik za uspješno uključivanje odraslih u programe usavršavanja i prekvalifikacije u kasnijoj fazi života čvrst temelj osnovnih i transverzalnih vještina stečenih u početnom obrazovanju i osposobljavanju, posebice u skupinama u nepovoljnom položaju. Tijekom 2019., 10,2 % mladih napustilo je obrazovanje i osposobljavanje s najviše završenom osnovnom školom i više nisu sudjelovali u aktivnostima obrazovanja i osposobljavanja. Zbog aktualne krize te bi se brojke mogle i pogoršati. Stoga treba dodatno raditi na povećanju sudjelovanja odraslih u osposobljavanju i razine postignuća u početnom obrazovanju i osposobljavanju. To konkretno znači:

·smanjiti stopu mladih koji ne rade, nisu u sustavu redovitog obrazovanja te nisu u sustavu obrazovanja odraslih (NEET) u dobi od 15 do 29 godina s 12,6 % (2019.) na 9 %, i to poboljšavanjem njihovih izgleda za zapošljavanje.

ØNajmanje 78 % stanovništva u dobi od 20 do 64 godine trebalo bi biti zaposleno do 2030.

Ti će se novi ciljevi poduprijeti revizijom pregleda socijalnih pokazatelja. Revidiranim pregledom socijalnih pokazatelja pratit će se kretanja u državama članicama i njihova uspješnost, što će Komisiji omogućiti praćenje napretka u provedbi načela stupa socijalnih prava kao dijela ustaljenog okvira za koordinaciju politika u kontekstu europskog semestra.

3.Provedba načela stupa socijalnih prava

Od proglašenja stupa socijalnih prava na sastanku na vrhu u Göteborgu 2017. već su donesene važne mjere na razini EU-a te na nacionalnoj, regionalnoj ili lokalnoj razini uz potporu iz fondova EU-a, tehničku potporu i usmjeravanje kroz postupak europskog semestra te preporuke za jačanje socijalne dimenzije EU-a. Sad treba koordinirano raditi, uz sudjelovanje svih razina vlasti, socijalnih partnera i drugih aktera, na potpunoj provedbi načela stupa socijalnih prava. U odjeljcima u nastavku razrađuju se područja kojima je potrebno posvetiti više pozornosti, ne samo u trenutačnom kontekstu oporavka nego i dugoročno, kako bi se izgradila jača socijalna Europa do 2030. u korist svih Europljana.

3.1Brojnija i bolja radna mjesta

Stvaranje poslovnih prilika u realnom gospodarstvu

Očuvanje postojećih i otvaranje novih radnih mjesta danas je jedan od prioriteta EU-a. Kvalitetno radno mjesto primarni je izvor prihoda te ljudima daje osjećaj svrhe i postignuća, a važno je i za njihovu socijalnu uključenost i aktivno sudjelovanje u društvu. Od 2014. do 2019. gospodarstvo EU-a obogaćeno je s više od 14,5 milijuna novih radnih mjesta. Međutim, kriza uzrokovana bolešću COVID-19 zaustavila je taj trend i ugrozila prihode i izglede za zapošljavanje mnogih Europljana.

Mjere EU-a i nacionalne mjere poduzete kao hitan odgovor na krizu uvelike su ublažile negativne posljedice. Programima skraćenog radnog vremena djelotvorno su zadržana radna mjesta u kontekstu pandemije i trebalo bi ih ostaviti na snazi ondje gdje su potrebni. Europski instrument za privremenu potporu radi smanjenja rizika od nezaposlenosti u izvanrednoj situaciji (SURE) proizlazi iz političkih smjernica Komisije i alat je za zaštitu građana od vanjskih šokova. U okviru tog instrumenta daju se zajmovi za financiranje programa skraćenog radnog vremena i sličnih mjera, posebice za samozaposlene osobe. EU je izdao prve obveznice s društvenim učinkom za financiranje tih zajmova, što pridonosi razvoju socijalnog financiranja u Europi. Do kraja 2020. u okviru instrumenta SURE odobreno je ukupno 90,3 milijarde EUR financijske potpore za pomoć osamnaest država članica. Do početka veljače 2021. petnaest zemalja EU-a primilo je oko 53,5 milijardi EUR u okviru instrumenta SURE, a izdvojit će se još i više sredstava za veći broj zemalja. Detaljno ćemo evaluirati iskustvo s instrumentom SURE u nadolazećim godinama.

Kako Europa s odgovora na krizu prelazi na oporavak, za otvaranje kvalitetnih radnih mjesta i zapošljavanje nužna je potpora usmjerenija na budućnost kako bi se održivo ostvarivao cilj zaposlenosti od 78 % do 2030. Mnogi će se sektori dugo oporavljati od pandemije, a mnoga poduzeća iz krize će izaći s financijskim poteškoćama. Obnova i promicanje potpuno funkcionalnog jedinstvenog tržišta presudni su za oporavak i povećanje potencijala za otvaranje radnih mjesta u svim gospodarskim ekosustavima. U tom je kontekstu potrebno strateški pristupiti postupnom prelasku s hitnih mjera na mjere koje mogu pridonijeti oporavku. Ulaganje u ljude ključno je za olakšavanje prelazaka na radna mjesta u zelenom i digitalnom sektoru te za potporu restrukturiranju u sektorima koji su najviše pogođeni pandemijom. Nova rješenja trebala bi obuhvaćati usklađen skup aktivnih politika tržišta rada, uključujući poticaje za privremeno zapošljavanje i prelaske, politike u području vještina i unaprijeđene službe za zapošljavanje, uz potpuno iskorištavanje dostupnih financijskih sredstava EU-a. Mjere mogu uključivati, primjerice, potporu za naukovanje i poduzetničke planove ili planove za ponovno zapošljavanje osmišljene kako bi se pružila potpora radnicima kojima prijeti nezaposlenost. Ulaganje u vještine potrebne u novim sektorima trebalo bi biti prioritet kako bi se radnicima koji bi mogli dobiti otkaz kao višak ili koji su već nezaposleni dale realne prilike za rad. Kako bi poduprla oporavak država članica koji donosi velik broj radnih mjesta nakon krize uzrokovane bolešću COVID-19, Komisija uz ovaj Akcijski plan predstavlja i Preporuku Komisije o učinkovitoj aktivnoj potpori zapošljavanju (EASE), u kojoj se pružaju smjernice o kombinaciji mjera politike i dostupnom financiranju za promicanje otvaranja radnih mjesta i prelazaka na radna mjesta u sektorima koji se šire, posebice digitalnom i zelenom.

U tom procesu promjene suradnja sa službama za zapošljavanje i dijalog među socijalnim partnerima ključni su za poticanje društveno odgovornog restrukturiranja. Socijalni dijalog, informiranje, savjetovanje s radnicima i njihovim predstavnicima te njihovo sudjelovanje na različitim razinama (među ostalim na razini poduzeća i na razini sektora) imaju važnu ulogu u oblikovanju gospodarske tranzicije i poticanju inovacija na radnome mjestu, posebice radi tekuće usporedne tranzicije i promjena u svijetu rada. Na razini EU-a sveobuhvatan okvir direktiva o informiranju radnika i savjetovanju s njima, na nacionalnoj i transnacionalnoj razini, sadržava pravila za zaštitu prava radnika u procesu restrukturiranja. Nacionalna tijela i socijalni partneri moraju se pridržavati tih pravila. Mogli bi se predvidjeti posebni modaliteti za poboljšanje provedbe i primjene tih direktiva. Ulaganjem u modernizaciju javnih službi za zapošljavanje, među ostalim putem prihvatljivih mjera u okviru Mehanizma za oporavak i otpornost i Kohezijskog fonda, mogao bi se povećati njihov kapacitet za suočavanje s višim razinama nezaposlenosti kao posljedicom pandemije te za podupiranje sve većeg protoka radnika među sektorima.

Posebnu pozornost treba posvetiti mladima i niskokvalificiranim radnicima, koji su osjetljiviji na oscilacije na tržištu rada. Potrebna im je dodatna potpora jer su mnogi radili u sektorima koji su najviše pogođeni pandemijom kao što je turizam, neki od njih su po završetku studija imali manje mogućnosti za prvi ulazak na tržište rada, a neki su morali prekinuti obrazovanje ili osposobljavanje i nisu mogli steći planirane kvalifikacije. Ojačanom Garancijom za mlade pružaju se smjernice za stabilnu integraciju na tržište rada s naglaskom na kvalitetnom zaposlenju. To će se poduprijeti instrumentom NextGenerationEU i VFO-om, uglavnom putem Europskog socijalnog fonda plus (ESF+) uz potporu iz Mehanizma za oporavak i otpornost za prihvatljive mjere. Komisija ponavlja poziv državama članicama da namijene najmanje 22 milijarde EUR za potporu zapošljavanju mladih. Pripravništvo ili stažiranje daje praktično iskustvo iz prve ruke te mladima olakšava pristup tržištu rada. Međutim, taj cilj može se ispuniti samo ako je pripravništvo kvalitetno i podrazumijeva pravedne radne uvjete.

Potpora zapošljavanju i radnicima ne može biti uspješna bez potpore poduzećima i poduzetnicima. Aktivna industrija ključna je za napredak Europe i otvaranje novih radnih mjesta. U europskoj industriji zaposleno je oko 35 milijuna radnika, a još su milijuni radnih mjesta povezani s njom. Novom industrijskom strategijom i akcijskim planom EU-a za kružno gospodarstvo, pokrenutima u ožujku 2020., Komisija je postavila temelje za industrijsku politiku kojom se podupiru inovativni i konkurentni industrijski ekosustavi. Naše se ambicije nisu promijenile i moramo ubrzati oporavak. Strategija će se ažurirati kako bi se zadržala konkurentnost i otpornost Europe i kako bi industrija mogla predvoditi zelenu i digitalnu transformaciju.

Mala i srednja poduzeća (MSP-ovi) također imaju ključnu ulogu u oporavku koji donosi velik broj radnih mjesta. Neposredno prije pandemije 50 % MSP-ova s najmanje 10 zaposlenika povećalo je broj zaposlenih u tri prethodne godine, a 44 % MSP-ova planiralo je povećanje. Inovativna poduzeća više su zapošljavala od neinovativnih. Samo u uslužnom sektoru, kojim u velikoj mjeri dominiraju MSP-ovi, ostvareno je oko 70 % bruto domaćeg proizvoda (BDP) i zaposlenosti, odnosno otvorena je većina novih radnih mjesta. Primjer je sektor zdravstva i socijalne skrbi, čiji se potencijal za rast procjenjuje na osam milijuna novih radnih mjesta u sljedećih 10 godina. Žene su prekomjerno zastupljene u tom dijelu radne snage, a pružaju formalnu i neformalnu (i neplaćenu) skrb. Mala poduzeća i samozaposlene osobe posebno su pogođeni pandemijom i morali su se teško boriti za opstanak. Pojačana potpora MSP-ovima i poduzetništvu, uključujući žensko poduzetništvo, stoga je ključna kako bi im pomogla da ponovno uspostave svoje aktivnosti te potaknula inovativna novoosnovana poduzeća da se uspješno razvijaju dok se EU oporavlja od krize.

Nove mogućnosti proizići će i iz socijalne ekonomije, u kojoj se otvaraju radna mjesta i rješavaju ključna društvena pitanja u velikom broju sektora, često putem socijalnih inovacija. Plaćeno zaposlenje u socijalnoj ekonomiji varira od manje od 1 % do 10 % ukupne radne snage u državama članicama, što je velik neiskorišteni gospodarski potencijal.