pružatelji usluga informacijskog društva, uključujući pružatelje usluga pristupa, usluga smještaja informacija na poslužitelju i usluga internetskih platformi. Budući da kriminalci zloupotrebljavaju usluge i infrastrukturu koje pružatelji usluga informacijskog društva nude, potonji su dobro pozicionirani za suradnju u provedbi članka 25. Na primjer, pružatelji usluga smještaja informacija na poslužitelju imaju mogućnost da uklone materijal sa svojih poslužitelja, a pružatelji internetskih usluga mogu mu spriječiti pristup;

korisnici interneta, koji na internetu (namjerno ili nenamjerno) naiđu na materijal koji sadržava seksualno zlostavljanje djece i odluče ga prijaviti izravno pružatelju usluga informacijskog društva ako postoji tehnologija koja to omogućuje, npr. gumb „Prijavite zlouporabu” na internetskoj stranici ili u pregledniku. Korisnici mogu takve slučajeve prijavljivati na namjenski dežurni telefonski broj organizacije civilnog društva ili odgovornom tijelu kaznenog progona;

posebne dežurne telefonske linije, koje obično vode nevladine udruge ili udruženja pružatelja usluga informacijskog društva ili medijske kompanije i koje omogućuju anonimnu prijavu korisnicima koji možda nisu skloni prijavljivanju zloporaba policiji i ne mogu ih ili ne žele prijavljivati izravno pružatelju usluga informacijskog društva. U mnogim se slučajevima prijave primljene u jednoj državi odnose na materijal pohranjen na poslužiteljima u drugoj državi. Za uklanjanje tog materijala potrebna je međunarodna suradnja, koju mreža INHOPE olakšava;

tijela kaznenog progona, u čijem radu pomažu prijave na dežurnim telefonskim linijama i izravne prijave korisnika interneta. Ona međusobno razmjenjuju prijave u Europi (izravno te u okviru Europola i njegova Europskog centra za borbu protiv kibernetičkog kriminala) i šire (u okviru Interpola) i

pravosudna tijela, koja osiguravaju primjenu zakona u državama članicama. U nekim su državama potrebni sudski nalozi za uklanjanje materijala ili sprečavanje pristupa materijalu. Eurojust pomaže u koordinaciji pravosudne suradnje u kaznenim stvarima među državama članicama.

1.2.Svrha i metodologija ovog izvješća

Člankom 27. Direktive zahtijeva se od država članica da donesu zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom i da ih dostave Komisiji do 18. prosinca 2013.

Ovim se izvješćem ispunjuje obveza Komisije iz članka 28. stavka 2. Direktive da Europskom parlamentu i Vijeću podnese izvješće u kojem se ocjenjuje provedba mjera iz članka 25. Direktive. Cilj je izvješća pružiti sažet informativni pregled glavnih mjera prenošenja koje su poduzele države članice.

Do roka za prenošenje samo je 12 država članica obavijestilo Komisiju da su dovršile postupak prijenosa Direktive. Komisija je stoga pokrenula postupak zbog povrede protiv ostalih država članica koje nisu izvijestile o nacionalnim mjerama prenošenja: BE, BG, IE, EL, ES, IT, CY, LT, HU, MT, NL, PT, RO, SI i UK. Svi su ti postupci zbog povrede zaključeni do 8. prosinca 2016. Kašnjenje u donošenju nacionalnih mjera prenošenja i obavješćivanje o njima dovelo je do kašnjenja analize Komisije i kašnjenja objavljivanja izvješća o prenošenju.

Opis i analiza u ovom izvješću temelje se na informacijama koje su države članice dostavile do 1. studenoga 2016. Obavijesti primljene nakon tog datuma nisu uzete u obzir. Osim pitanja utvrđenih u ovom izvješću, mogu postojati i dodatne teškoće u prenošenju i druge odredbe koje nisu prijavljene Komisiji ili daljnje zakonodavne i nezakonodavne promjene. Stoga se ovim izvješćem ne sprečava Komisiju da dodatno ocijeni neke odredbe ni da nastavi podržavati države članice u prenošenju i provedbi članka 25.

2.MJERE ZA PRENOŠENJE

2.1.Uklanjanje (članak 25. stavak 1.)

2.1.1. Sadržaj na poslužiteljima na području države članice

Države članice donijele su dvije vrste mjera kako bi osigurale žurno uklanjanje internetskih stranica koje sadržavaju ili šire dječju pornografiju s poslužitelja koji se nalaze na njihovu državnom području: mjere na temelju Direktive 2000/31/EZ (Direktiva o elektroničkoj trgovini) i mjere na temelju nacionalnog kaznenog prava.

U Direktivi o elektroničkoj trgovini definiraju se ograničenja odgovornosti posrednog davatelja internetskih usluga koje se sastoje samo od prijenosa, privremenog smještaja i smještaja informacija na poslužitelju. Pružatelj usluga smještaja informacija na poslužitelju ne može se smatrati odgovornim ako:

a.nema saznanja o sadržaju informacija koje se prenose ili pohranjuju niti ima kontrolu nad njima i

b.nakon što dozna za nezakonite aktivnosti ili postane svjestan da postoje, žurno djeluje kako bi uklonio te informacije ili im onemogućio pristup.