HR Službeni list Europske unije C 170/11

Mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora o Statističkim alatima za mjerenje volontiranja (samoinicijativno mišljenje)

2014/C 170/02

Izvjestitelj: Krzysztof Pater

Dana 14. veljače 2013., sukladno Pravilu 29. stavku 2. svojeg Poslovnika, Europski gospodarski i socijalni odbor je 14. veljače 2013., sukladno Pravilu 29. stavku 2. svojeg Poslovnika, odlučio sastaviti samoinicijativno mišljenje o temi

Statistički alati za mjerenje volontiranja

(samoinicijativno mišljenje).

Stručna skupina za ekonomsku i monetarnu uniju te ekonomsku i socijalnu koheziju, odgovorna za pripremu rada Odbora o toj temi, usvojila je mišljenje 14. studenog 2013. godine.

Europski socijalni i gospodarski odbor usvojio je mišljenje na 494. plenarnom zasjedanju održanom 10. i 11. prosinca 2013. (sastanak od 10. prosinca 2013.), sa 109 glasova za, 1 protiv i 5 suzdržanih.

1. Zaključci i preporuke

1.1 Uzimajući u obzir da je volontiranje:

1.1.1 važan pokretač uključivog rasta, koji pridonosi i socijalnom i ljudskom kapitalu, njeguje međugeneracijsku solidarnost te istovremeno donosi značajnu gospodarsku vrijednost,

1.1.2 ključan čimbenik u mnogim socijalnim politikama i pokazatelj učinaka javnih politika, koji valja djelotvorno mjeriti i pratiti kako bi donositelji odluka dobili odgovarajuća znanja,

1.1.3 predmet istraživanja, koji se trenutno nedovoljno mjeri zbog nedosljednih i pretjerano ograničavajućih anketa, u kojima su zapostavljena pitanja poput pomoći koju volonteri ljudima pružaju izravno, mimo svake organizacijske strukture, i u kojima se zanemaruje gospodarska vrijednost volonterskog rada,

1.2 Odbor poziva Europsku komisiju da:

1.2.1 omogući uvjete za započinjanje metodološkog rada i pilot-istraživanja, kojima bi cilj bio definiranje načela za istraživanje volonterskog rada, koje bi provodili državni uredi za statistiku država članica EU-a. Pritom bi valjalo koristiti Priručnik o mjerenju volontiranja Međunarodne organizacije rada (ILO), kao i iskustva država koje su već provele istraživanja koristeći se rješenjima preporučenim u priručniku.

1.2.2 tijekom sljedećih nekoliko godina radi na standardiziranoj metodologiji za istraživanje volonterskog rada i da osigura njezino usvajanje odgovarajućom direktivom Europske komisije u svrhu redovitih istraživanja koje bi provodile države članice.

1.2.3 poduzme korake kako bi se urede za statistiku država članica potaknulo da se uključe u istraživanje volonterskog rada i prije uvođenja direktive.

1.2.4 prikupi i učini dostupnima dosljedne informacije koje su rezultat istraživanja o volontiranju iz pojedinačnih država ili na razini EU-a.

1.2.5 uvede pravne mjere, obvezujuće na razini EU-a i država članica, koje bi omogućile da neprofitni sektor sufinancira javne potpore ekonomskom vrijednošću volonterskog rada, procijenjenom na temelju čvrstih statističkih podataka do kojih se došlo pomoću statističkih alata razvijenih u skladu s ovim mišljenjem.

1.3 Uz to, EGSO koristi ovu priliku da ponovno istakne potrebu za povoljnim okruženjem i podrškom volonterskim aktivnostima. Precizni prijedlozi za povoljno okruženje za volontiranje razvijeni su u okviru Europske godine volontiranja 2011., što uključuje i održivu potporu volonterskim aktivnostima koje značajno doprinose općem dobru. (1)

2. Kontekst

2.1 U skladu sa široko rasprostranjenom definicijom (u institucijama EU-a), pojam „volontiranje” se odnosi na sve oblike volonterskih aktivnosti, formalne ili neformalne, koje osoba obavlja slobodnom voljom, izborom i motivacijom, ne vodeći se željom za financijskim dobitkom.

2.2 U takvo poimanje volontiranja uklapa se i definicija, iako mnogo preciznija, volonterskog rada u Priručniku o mjerenju volontiranja Međunarodne organizacije rada koji se koristi kao konceptualni okvir za mjerenje formalnog i neformalnog volontiranja u različitim kulturnim i pravnim okruženjima. Prema toj definiciji, volonterski rad znači „neplaćeni neobavezni rad, tj. vrijeme koje pojedinci, a da za to nisu plaćeni, posvećuju aktivnostima koje provode bilo kroz neku organizaciju, bilo izravno u korist drugih osoba izvan vlastitog kućanstva”. (2) Ova definicija, koja precizno navodi značajke volontiranja, trebala bi se koristiti u međunarodnim komparativnim istraživanjima. To proizlazi iz potrebe da se u definicijama koje se koriste u pojedinačnim državama u obzir uzmu sve važne karakteristike volonterskog rada, čime bi se osiguralo ujednačeno definiranje područja istraživanja, neovisno o lokalnim uvjetima.

2.3 Posljednjih godina, posebice u vezi s Europskom godinom volontiranja 2011., u mnogim dokumentima EK-a, EP-a i Vijeća te EGSO-a, OR-a i europskih udruga civilnog društva, isticalo se da je volontiranje povezano s ključnim vrijednostima EU-a, poput građanskog sudjelovanja i solidarnosti s potrebitima. Naglašeno je da volontiranje uvelike pridonosi onom dijelu dobrobiti društva koji se ne mjeri BDP-om te da ima snažan utjecaj na kvalitetu života ljudi. Sa sistemskog gledišta, volonterski rad pomaže stvoriti socijalni kapital, izgraditi i učvrstiti spone povjerenja i suradnje, istovremeno njegujući općeprihvaćene društvene norme i vrijednosti. Neformalno volontiranje važan je oblik ulaganja u ljudski kapital, npr. kroz neformalnu brigu i obrazovanje djece i mladih, dok formalno volontiranje ima ključnu ulogu, uz ostalo, u razvoju prenosivih vještina i stjecanju novih strukovnih vještina. Također, volonterska skrb za starije osobe, kao i skrb koju pružaju starije osobe, od iznimne je važnosti za europska društva koja stare. Sve navedene karakteristike, koje upućuju na ulogu volontiranja u izgradnji socijalne kohezije i olakšavanju zapošljavanja, znače da se volontiranje smatra važnim elementom uključivog rasta, jednim od triju stupova razvojne strategije EU-a – Europa 2020.

2.4 Ključan element rasprave bile su preporuke kojima se naglašava potreba prikupljanja usporedivih podataka koji ilustriraju i socijalnu i gospodarsku važnost volontiranja. S time u vezi, metodologija predložena u priručniku ILO-a istaknuta je kao primjeren model za provođenje statističkih istraživanja u ovom polju. (3)

2.5 Te su preporuke jasno povezane sa zaključkom da o volontiranju nije dostupno dovoljno podataka, a ta je procjena istinita i danas.

2.6 U pojedinim su zemljama provedena neka istraživanja o volontiranju koja su obuhvaćala mnoge ključne aspekte volontiranja (ne samo razinu sudjelovanja u volontiranju i demografski profil osoba uključenih u takav rad, nego na primjer i njihovu motivaciju). Jedna od prepreka korištenju ovih istraživanja za analizu na razini EU-a nedostatak je dosljednosti s obzirom na opseg definicije volontiranja i načine njegova definiranja, kao i ostale metodološke razlike (npr. razdoblje obuhvaćeno istraživanjem, nedosljednosti u dobnim kategorijama korištenima za ispitane populacije, različite metode istraživanja, točnost rezultata), zajedno s razlikama u datumima istraživanja. Kako je istaknuto u izvješću koje je, na zahtjev Europske komisije, sastavila konzultantska tvrtka GHK, razlike u rezultatima često mogu doseći i 30-40 postotnih bodova. (4)

2.7 Dostupni podaci o volontiranju, koji se redovito prikupljaju i koji su usporedivi na međunarodnoj razini, poprilično su ograničena opsega te se uglavnom odnose na uključenost u volonterski rad (uz različite definicije) koji se provodi kroz organizacije (formalni volonterski rad) i na demografski profil osoba koje sudjeluju u takvim aktivnostima. Ponekad se istraživanja dotaknu i drugih pitanja, poput učestalosti volontiranja. (5) Neka od tih istraživanja nisu ograničena na općenito pitanje o volontiranju, definiranom na ovaj ili onaj način, nego se umjesto toga usredotočuju na više (do otprilike 12) vrsta organizacija ili aktivnosti kojima ljudi posvećuju svoje slobodno vrijeme. (6) Komparativno govoreći, pitanje koje se najrjeđe postavlja jest broj sati koji odrade volonteri. (7)

2.8 Unatoč velikim razlikama u rezultatima pojedinačnih međunarodnih istraživanja, kao i između nacionalnih i internacionalnih rezultata, i dalje se može reći da je volontiranje – čak i ako se u obzir uzme samo formalni volonterski rad – vrlo široko rasprostranjeno. Procjene broja volontera u EU-u starijih od 15 godina kreću se od 92 do 150 milijuna, što bi značilo da je između 22 i 36% odraslih diljem država EU-a uključeno u volonterski, neplaćeni rad u različitim vrstama organizacija. (8) Stavovi o volontiranju koje su usvojile glavne institucije EU-a temelje se na relativno niskoj procjeni broja volontera, prema kojoj ih nema više od 100 milijuna. (9)

2.9 Na temelju trenutno dostupnih podataka o volontiranju, nije moguće provesti analizu koja se zahtijeva u dokumentima EK-a, Parlamenta, Europskog vijeća i EGSO-a. Trenutno nije moguće pouzdano pratiti ekonomsku važnost volontiranja ili njegovog doprinosa politikama na razini EU-a. Nije moguće utvrditi ukupno vrijeme posvećeno volonterskom radu ili njegovu novčanu vrijednost te, stoga, ni ocijeniti koliko je opsežan u smislu univerzalnih gospodarskih pokazatelja, kao što su nacionalna zaposlenost (broj ljudi koji su zaposleni u nacionalnom gospodarstvu) ili BDP. Jedini trenutačno dostupni podaci, koji su, međutim, ograničeni na formalno volontiranje u neprofitnim organizacijama i procijenjeni na temelju metoda koje baš nisu ujednačene, dolaze iz međunarodnog Komparativnog projekta neprofitnog sektora, koji koordinira Sveučilište Johns Hopkins. Ti su podaci utvrdili udio volonterskog rada koji se obavlja u neprofitnim tijelima u odnosu na BDP te u odnosu na radni potencijal gospodarski aktivne populacije, ali samo u tri države EU-a: Češkoj (0,2% BDP-a, 0,5% gospodarski aktivne populacije), Francuskoj (1,4%, 3,2%) i Belgiji (0,7%, nema dostupnih podataka). (10)

2.10 Na temelju metodoloških načela utvrđenih u priručniku ILO-a, nacionalni uredi za statistiku u tri su države EU-a (Poljskoj, Mađarskoj i Italiji) proveli ankete o opsegu i vrijednosti volonterskog rada, dok se u nekim drugim zemljama pripremaju za to. (11) Trenutno su dostupni podaci za Poljsku za 2011. godinu. Oni pokazuju da je, općenito gledajući, formalno i neformalno volontiranje činilo ekvivalent rada 9,6% onih koji rade u širem nacionalnom gospodarstvu (uključujući volonterski rad) i 2,8 % široko definiranog BDP-a. U Poljskoj, gdje su veze unutar proširene obitelji izrazito snažne, volonterski se rad uglavnom sastojao od neformalnog volontiranja – njegov je udio u broju ljudi zaposlenih u nacionalnom gospodarstvu, koji također uključuje volonterski rad, iznosio 8%, a njegov doprinos široko definiranom BDP-u 2,2%. Formalni volonterski rad predstavljao je 1,6% i 0,6% prethodno spomenutih kategorija. (12)

3. Priručnik ILO-a kao sveobuhvatni i univerzalni pristup istraživanju volontiranja

3.1 Kako je već spomenuto, Priručnik o mjerenju volonterskog rada, objavljen pod pokroviteljstvom Međunarodne organizacije rada (ILO), u gotovo svim se dokumentima EU-a o volontiranju spominje kao prikladan model za provođenje statističkih istraživanja u tom području. Metodološka rješenja iz ovog priručnika također su istaknuta na Međunarodnoj konferenciji statističara rada kao prikladna osnova za istraživanje volonterskog rada. Predlaže se uključivanje volonterskog rada u službene statistike o radu. (13) Rješenja predložena u priručniku stekla su potporu dionika iz trećeg sektora, pri čemu mnoge nevladine organizacije promiču ovaj model za provođenje istraživanja o volontiranju. (14)

3.2 Metodološki pristup predložen u priručniku ILO-a je i odgovor na nedostatak ili nedosljednosti dostupnih podataka o volontiranju u trećem sektoru, što je problem na koji je ukazao Komparativni projekt neprofitnog sektora i koji je kasnije istaknut kao ozbiljna prepreka sastavljanju točne statistike za državne račune i satelitski račun neprofitnog sektora. (15)

3.3 Metodološki pristup temelji se na operativnoj definiciji fenomena koji se u priručniku naziva „volonterskim radom”. Ne temelji se na određenom uvjetu ili uvjetima koji se ujednačeno koriste za istraživanja u zemljama u kojima se provode ankete, već je riječ o opisnoj definiciji koja ističe tri temeljne značajke. Volonterski se rad definira kao djelatnosti koje: a) uključuju produktivan rad, b) nisu plaćene, c) nisu obavezne, i d) nisu namijenjene vlastitom kućanstvu. Priručnik ILO-a sadržava mnoga dodatna objašnjenja, što pomaže u rješavanju potencijalnih dvojbi oko interpretacije navedenih kriterija. (16)

3.4 Široko područje koje je u priručniku razrađeno za istraživanje, omogućuje da se zadovolje potrebe za informacijama mnogobrojnih dionika. Ključna definicija volonterskog rada dana u priručniku podrazumijeva širok raspon istraživanja, uključujući i formalno volontiranje (koje ILO naziva neizravni volonterski rad) i neformalno volontiranje (koje ILO naziva izravni volonterski rad). Nadalje, fokus nije ograničen na samo jedan sektor, već uključuje i volontiranje u trećem sektoru i u institucijama javnog sektora, što zahtijeva razdvajanje podataka, primjerice, po području i po institucionalnom sektoru. Prikupljeni podaci su jasno definirani, a istovremeno korisnicima ostavljaju fleksibilnost.

3.5 Model istraživanja predložen u priručniku ILO-a temelji se na nizu općih načela koja osiguravaju dosljednost, neovisno o vrsti ankete na kojoj se temelji istraživanje, a ona su sljedeća: a) najšira moguća pokrivenost stanovništva, kako bi se obuhvatile sve važne sastavnice stanovništva; b) upotreba definicije „volonterskog rada” prihvaćene u priručniku i terminologije koja se koristi da bi ga opisala; c) pokrivenost svih oblika volontiranja (tj. volonterski rad koji se obavlja za ili preko organizacija i volonterski rad koji se obavlja izravno u korist pojedinaca izvan svog kućanstva ili za zajednicu); d) pokrivenost varijabli uključenih u predloženi modul ankete: količina vremena volontiranja (stvarno odrađenih sati), vrsta radne aktivnosti (zanimanje), područje u kojem se volontiranje odvija (industrijski ili institucionalni sektor); e) mogućnost prevođenja volonterskih aktivnosti u standardne profesionalne (ISCO) i industrijske (standardna klasifikacija NACE ili klasifikacija ICNPO usmjerena prema aktivnostima neprofitnog sektora) kodove kako bi se omogućila dodatna analiza tržišta rada, uključujući određivanje gospodarske vrijednosti volonterskom radu. (17)

3.6 Predložena metodologija omogućuje da se istraživanja prvenstveno usredotoče na prikupljanje podataka potrebnih za kvantifikaciju opsega i vrijednosti volonterskog rada u standardnim gospodarskim jedinicama, što bi omogućilo usporedbu s nacionalnom zaposlenošću i BDP-om. Prikupljeni se podaci mogu koristiti za određivanje količine i vrijednosti različitih vrsta volonterskog rada prema institucionalnom i gospodarskom sektoru, obliku aktivnosti, regiji, razini urbanizacije itd.

3.7 Na temelju podataka prikupljenih modulom volonterskog rada mogu se provesti i brojne analize socijalne prirode. Moguće je analizirati opseg i stupanj intenziteta volonterskog rada, oblike koje poprima (za osobe ili organizacije – u slučaju formalnih struktura, može se specificirati područje aktivnosti ili sektor). Ta analiza u obzir može uzeti različite karakteristike volontera: demografske karakteristike (npr.: dob, spol, obiteljski status), lokaciju (npr.: regiju, veličinu mjesta) te profesionalni, obrazovni i materijalni status. Uvrštavanjem dodatnih pitanja u modul o volonterskom radu može se analizirati motivacija volontera, razlozi zbog kojih se ljudi ne uključuju u volontiranje, itd.

3.8 S obzirom na to da ispitanici obično mogu dati detaljne i pouzdane podatke samo kada je riječ o nedavnoj prošlosti, u priručniku je za pitanja o volonterskom radu usvojeno referentno razdoblje od četiri tjedna. To je uvjetovano potrebom za što preciznijim određivanjem broja sati posvećenih volontiranju. Istovremeno, razdoblje od četiri tjedna znatno je kraće od uobičajenog vremenskog okvira od 12 mjeseci koji se koristi u većini istraživanja o volontiranju. Kraće referentno razdoblje znači da će se dobiti niže brojke za opseg volonterskog rada (broj volontera) te stvara opasnost da se zbog sezonskih fluktuacija dobiju iskrivljeni rezultati. Stoga se preporučuje da se četverotjedno razdoblje zadrži radi usporedivosti, ali i da se pronađu metode kojima će se uravnotežiti sezonske razlike i osigurati da istraživanje obuhvaća odgovarajuću veličinu uzorka i da u njemu sudjeluje dovoljan broj volontera kako bi se mogle provesti dodatne procjene broja sati po različitim skupinama.

3.9 U priručniku se za istraživanja o volonterskom radu preporučuje anketa o radnoj snazi (ARS) ili neki drugi modul anketiranja kućanstava. Korištenje ankete o radnoj snazi ima niz prednosti: (a) potpunu usporedivost i pouzdanost rezultata dobivenih na temelju istraživanja pomoću velikog reprezentativnog uzorka i univerzalne metodologije (ARS), (b) svođenje opterećenja za službeni statistički sustav i ispitanike na najmanju moguću mjeru, (c) mogućnost analiziranja podataka o volonterskom radu u odnosu na podatke koji specificiraju demografsku, socijalnu i profesionalnu situaciju, dobivene u okviru ARS-a, (d) nizak trošak pristupa ispitanicima, (e) mogućnost korištenja anketara iskusnih u kodiranju različitih oblika rada pomoću klasifikacija koje se koriste u službenim statistikama, posebno klasifikacije zanimanja ISCO, (f) prikladan kognitivni kontekst za istraživanja (pitanja o neplaćenu radu prirodno nadopunjuju pitanja o plaćenu radu).

3.10 Istraživanja o volontiranju pomoću modula ARS uključuju i određena ograničenja i probleme, koji se rješavaju u skladu s lokalnim uvjetima ili na temelju sveobuhvatnog pristupa: (a) primjena telefonske metode za provođenje istraživanja, koja je sve češća u ARS-u, umjesto izravnih intervjua, povećava pritisak zbog vremena trajanja razgovora pa rezultati mogu pokazivati nižu stopu volontiranja, posebice u zemljama u kojima je svijest o volontiranju niska i u kojima to nije sastavni dio svakodnevnog jezika. Intervjui stoga zahtijevaju vrijeme za dodatna objašnjenja ili primjere. (18) (b) prethodno spomenut problem može se riješiti tako da se u sveobuhvatne ankete provedene u izravnom kontaktu anketara i ispitanika (metoda licem u lice) uključe pitanja iz modula za mjerenje volonterskog rada. (19) (c) autori priručnika ILO-a preporučuju univerzalna rješenja za neke od navedenih problema o provedbi modula za istraživanja volonterskog rada. Primjerice, s obzirom na pokazatelje da su informacije dobivene od ispitanika iz druge ruke lošije kvalitete, preporučuje se da se intervjui provode samo s onim osobama na koje se anketa odnosi, umjesto da se koriste informacije o nečijem volonterskom radu dobivene od bračnih drugova ili ostalih članova kućanstva. U slučaju teškoća u primjeni složenih univerzalnih klasifikacija, kao što je NACE, autori ostavljaju mogućnost korištenja jednostavnijih klasifikacija, kao što je ICNPO. (20)

3.11 Priručnik o mjerenju volonterskog rada je sveobuhvatan te uključuje smjernice o organizaciji i provedbi istraživanja, kao i preporuke o sastavljanju i predstavljanju rezultata. Za procjenu vrijednosti volonterskog rada u priručniku se preporučuje pristup potpunog nadomještanja troškova, u kojem se uzima u obzir prosječna plaća za određenu vrstu aktivnosti (zvanje) u nacionalnom gospodarstvu te gospodarski i institucionalni sektor kojemu pripada tijelo za koje se obavlja volonterski rad.

3.12 Neovisno o sveobuhvatnom pristupu predloženih rješenja i solidnom obrazloženju za njih, priručnik ILO-a zadržava značajnu fleksibilnost u mnogim pitanjima koja pojedinačne zemlje mogu rješavati u kontekstu lokalnih uvjeta. To se odnosi primjerice na prilagodbu formulacija lokalnim uvjetima te više ili manje detaljan način izračuna vrijednosti volonterskog rada (neki drugi primjeri navedeni su u točki 3.10.). S druge strane, kako bi se osigurala međunarodna usporedivost podataka, potrebno je koristiti ključne elemente definicija volonterskog rada.

3.13 Fleksibilnost priručnika potječe iz želje da ga se učini univerzalnim i da se osigura njegova široka primjena, neovisno o značajnim kulturološkim i sociološkim razlikama na globalnoj razini. U EU-u su te razlike relativno male, što omogućuje razvoj ujednačenije metodologije, a samim time i dobivanje podataka koji su lako usporedivi.

4. Što treba učiniti?

4.1 S obzirom na značajnu potrebu za podacima o volontiranju, koja proizlazi iz njegove ključne uloge u stvaranju uključivog rasta i jačanju socijalne kohezije, društvenog i ljudskog kapitala, neformalnog obrazovanja, integracije u tržište rada i međugeneracijske solidarnosti, na razini EU-a postoji potreba za osiguravanjem uvjeta koji bi podržali sustavna i usporediva istraživanja o volontiranju u državama članicama. EGSO razumije da za sve nove aktivnosti institucija EU-a i država članica treba osigurati odgovarajuća financijska stabilnost te stoga izražava spremnost da ispita sve moguće načine podržavanja i financiranja istraživanja o mjerenju volontiranja, uključujući prijedlog koji se navodi u točki 4.2.

4.2 U skladu s preporukama u dokumentima EU-a kojima se države članice pozivaju da razvijaju istraživanja o volontiranju u na temelju priručnika ILO-a, EGSO potiče Europsku komisiju da tijekom sljedećih nekoliko godina radi na standardiziranoj metodologiji za istraživanje volonterskog rada te da osigura njezinu primjenu odgovarajućim uredbama u svrhu redovitih istraživanja koja bi provodile države članice.

4.3 Prije usvajanja takve uredbe, Europska komisija bi trebala poduzeti korake i poduprijeti metodološki rad i pilot studije, s ciljem utvrđivanja ujednačenih načela za istraživanja volonterskog rada po državnim uredima za statistiku, koristeći se glavnim načelima priručnika ILO-a i iskustvima država koje su već provele istraživanja i koristile rješenja koja su u njemu opisana. Pri razradi pojedinosti uredbe potrebno je poduzeti korake kako bi se troškovi i birokracija sveli na najmanju moguću mjeru. Najbolji pristup za postizanje tog cilja bio bi kombiniranje istraživanja volonterskog rada s nekim od drugih područja istraživanja koja trenutno provode državni uredi za statistiku u državama članicama.

4.4 S obzirom na značajnu potrebu za podacima o opsegu formalnog i neformalnog volontiranja i njegovu utjecaju na opću razinu dobrobiti i na izabrana područja javnog života u pojedinim državama i diljem EU-a, trebalo bi odrediti uvjete kojima bi se osiguralo da Europska komisija prikupi i učini dostupnima primjereno usklađene podatke iz studija provedenih u državama članicama i na razini EU-a. Jedna od mogućnosti za provođenje istraživanja o učincima volontiranja mogla bi biti, primjerice, anketa o obrazovanju odraslih kojom bi se prikupljali i analizirali podaci o učinku volonterskog rada na stjecanje vještina korisnih za dobivanje željenog zaposlenja.

4.5 Javna tijela moraju priznati i cijeniti gospodarsku vrijednost volonterskog rada. Europska komisija i države članice trebaju uvesti pravila koja omogućuju da gospodarska vrijednost volonterskog rada bude jedan od načina sufinanciranja javno financiranih projekata. Iskustvo i podaci dobiveni tijekom istraživanja o gospodarskoj vrijednosti volontiranja, provedenih na temelju jedinstvene metodologije u čitavom EU-u, bit će od pomoći u osmišljavanju praktičnih rješenja.

Bruxelles, 10. prosinca 2013. Predsjednik Europskog gospodarskog i socijalnog odbora Henri MALOSSE

(1) SL C 181, 21.6.2012., str. 150.

(2) Priručnik o mjerenju volontiranja, Međunarodna organizacija rada, Ženeva, 2011.

(3) (1) Komunikacija o politikama EU-a i volontiranju: Priznavanje i promicanje prekograničnog volonterskih aktivnosti u EU-u, Komunikacija Komisije Europskom parlamentu, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Odboru regija (COM(2011) 568 final); (2) Uloga volonterskih aktivnosti u socijalnoj politici – Zaključci Vijeća – Vijeće Europske unije, 2011.; (3) SL C 181, 21.06.2012., str. 150.

(4) Izvješće GHK-a Volontiranje u Europskoj uniji, GHK, 2010.

(5) Primjerice, u okviru Europskog društvenog istraživanja (ESS 2002. – 2010.) svake se dvije godine prikupljaju podaci o uključenosti u rad političkih stranaka ili ostalih organizacija ili udruga, motiviranoj željom da se čini dobro ili da se spriječe loše. Međutim, u istraživanju za 2006. i 2012., postavljeno je i pitanje koliko su često ispitanici u proteklih 12 mjeseci sudjelovali u radu za zajednicu ili u radu dobrotvornih organizacija.

(6) Europsko istraživanje vrijednosti (EIV) i neka istraživanja provedena u okviru istraživanja Eurobarometra – koordinirala Glavna uprava za komunikaciju (Eurobarometar 66.3/2006., 73.4/2010., 75.2/2011.).

(7) Europsko istraživanje o kvaliteti života (EQLS 2003., 2007.), Eurobarometar 60.3 (2003., 2004.). Najsveobuhvatniji podaci o vremenu posvećenom neplaćenom radu u okviru organizacija, neformalnoj pomoći u tuđim domaćinstvima ili sudjelovanju na sastancima organizacija, skupina ili zajednica, također uzimajući u obzir sezonske razlike tijekom godine – podaci su prikupljeni u okviru Istraživanja o korištenju vremena.

(8) Prethodno navedene procjene preuzete su iz izvješća Volontiranje u Europskoj uniji GHK-a, 2010.

(9) Brojka od 100 milijuna volontera uvrštena je u Izvješće o ulozi volontiranja u doprinosu gospodarskoj i socijalnoj koheziji, Europski parlament, Odbor za regionalni razvoj (2008.), (2007/2149 (INI) dokument A6- 0070/2008.

(10) Ovi se rezultati temelje na studijama neprofitnih organizacija. Istraživanje je obuhvaćalo izračun ukupnog broja sati volonterskog rada u neprofitnom sektoru (koji je pretvoren u ekvivalent rada s punim radnim vremenom) kako bi se zatim mogla napraviti usporedba s brojem profesionalno aktivnih ljudi u dotičnoj zemlji. Vrijednost volonterskog rada se zatim određivala tako da je broj tih ekvivalenata rada s punim radnim vremenom pomnožen s prosječnom plaćom koja se zarađuje u neprofitnom sektoru. Ova metoda može dovesti do nižih procjena količine i vrijednosti volonterskog rada u odnosu na metodu opisanu u priručniku ILO-a, budući da udruge uglavnom ne bilježe broj sati obavljenog volonterskog rada i sklone su ne uzimati u obzir volonterski rad koji se obavlja na povremenoj osnovi. Osim toga, dobiveni rezultati odnose se samo na neprofitni sektor, dok metodologija ILO-a omogućuje da se mjeri sav formalni volonterski rad u svim institucionalnim sektorima. Rezultati koji se navode u ovom odlomku dolaze iz sljedeće publikacije: Salamon, L. M., Sokolowski, S. W., Haddock, M. A., Tice, H.S., The State of Global Civil Society and Volunteering (Stanje globalnog civilnog društva i volontiranja). Najnovija otkrića iz provedbe UN-ovog Neprofitnog priručnika, Centar za istraživanja civilnog društva – Sveučilište Johns Hopkins, 2013.

(11) Ured za javnu statistiku u Portugalu već je proveo pilot modul ankete o radnoj snazi prema priručniku ILO-a; Irska i Španjolska su također izrazile spremnost da započnu sa sličnim studijama.

(12) Nałęcz, S., Goś-Wójcicka, K., (ur.) Volontiranje u organizacijama i ostali oblici volonterskog rada izvan vlastitog kućanstva – 2011. Središnji ured za statistiku u Poljskoj, Varšava, 2012.

(13) U skladu s rezolucijom usvojenom 11. listopada 2013. na 19. Međunarodnoj konferenciji statističara rada, statistička definicija rada uključuje volonterski rad. Kao rezultat toga predloženo je da volonterski rad podliježe redovitom statističkom promatranju.

(14) Primjerice, Savez EYV 2011., Europski volonterski centar (EVC), Centar Johns Hopkins za istraživanja građanskog društva (CCSS) i udruženje Associazione Promozione e Solidarietà (SPES).

(15) Priručnik o neprofitnim ustanovama u Sustavu nacionalnih računa, Statistički odjel Ujedinjenih naroda, New York, 2003.

(16) Službeni prijevodi priručnika dostupni su na francuskom, španjolskom, talijanskom i crnogorskom jeziku te se mogu skinuti sa stranica www.ilo.org i www.evmp.eu.

(17) Skraćena i izmijenjena inačica odredbi navedenih u Priručniku o mjerenju volonterskog rada (str. 10.). ISCO – Međunarodna standardna klasifikacija zanimanja; NACE – Statistička klasifikacija gospodarskih djelatnosti u EU-u; ICNPO – Međunarodna klasifikacija neprofitnih organizacija

(18) Nałęcz, S., Sharing the Experience of Volunteer Work Measurement. Lessons from pioneer implementation of the ILO methodology by the Central Statistical Office of Poland, http://evmp.eu/wp-content/uploads/Lessons-Podgorica-GUSISP.pdf.

(19) Cappadozzi, T., Sharing the Italian experience on the project of measurement of unpaid volunteer work. http://evmp.eu/wp-content/uploads/Cappadozzi_Presentation_EVMP-Conference_Madrid_3.28.2012.pdf.

(20) Pojednostavljene klasifikacije primijenjene su u sve tri države koje su dosad mjerile volonterski rad u skladu s priručnikom ILO-a.