Treći prioritet trebalo bi biti osiguravanje što veće dosljednosti u odnosima agencija za pravosuđe i unutarnje poslove (PUP), posebno Europola i Eurojusta, s trećim zemljama, čime se osigurava moguća daljnja suradnja tijela za izvršavanje zakonodavstva i pravosudna suradnja. Trenutačno Komisija, u ime Europola, nastoji sklopiti sporazume s 8 od 10 navedenih zemalja. Komisija smatra da bi bilo dobro u te buduće pregovore uključiti, u mjeri u kojoj je to moguće i izvedivo, i Eurojust i Europol, što bi ih moglo i učiniti privlačnijima za predmetne treće zemlje.

Iako Komisija priznaje te operativne potrebe, jasno je da one nisu jednakog intenziteta. Trenutačna razina suradnje ovisi o raznim čimbenicima, kao što je dostupnost kontakt točke Eurojusta u predmetnoj zemlji. S obzirom na ograničene resurse Komisija ne može istodobno započeti pregovore sa svim tim trećim zemljama te smatra da je potrebno dodatno precizirati prioritete. Smatra da bi prvi prioritet trebalo biti jačanje suradnje sa zemljama kandidatkinjama i potencijalnim zemljama kandidatkinjama jer bi te treće zemlje trebale biti najbolje pripremljene za pravosudnu suradnju na visokoj razini u kaznenim stvarima u kontekstu prilagodbe svojeg zakonodavstva pravnoj stečevini EU-a. Stajalište Komisije u pogledu Bosne i Hercegovine i Turske opisano je u redovitim izvješćima Komisije za 2020. Za obje je zemlje sklapanje međunarodnog sporazuma kojim se omogućuje razmjena osobnih podataka s Eurojustom podložno tome da provedu potrebne izmjene svojih zakona o zaštiti podataka.

Od početka primjene Uredbe o Eurojustu 12. prosinca 2019. te u skladu s Ugovorom Komisija je u ime Unije nadležna za pregovore o međunarodnim sporazumima s trećim zemljama za suradnju i razmjenu osobnih podataka s Eurojustom. U mjeri u kojoj je to potrebno za izvršavanje njegovih zadaća, u skladu s poglavljem V. Uredbe o Eurojustu, Eurojust može uspostavljati i održavati odnose suradnje s vanjskim partnerima putem radnih dogovora. Međutim, oni sami po sebi ne mogu biti pravna osnova za razmjenu osobnih podataka.

U globaliziranom svijetu u kojem su teška kaznena djela i terorizam sve više transnacionalni i polivalentni, tijela za izvršavanje zakonodavstva i pravosudna tijela trebala bi biti u potpunosti opremljena za suradnju s vanjskim partnerima u cilju jamčenja sigurnosti njihovih građana. Eurojust bi stoga trebao moći surađivati i razmjenjivati osobne podatke s pravosudnim tijelima trećih zemalja u mjeri u kojoj je to potrebno za izvršavanje njegovih zadaća. Eurojust trenutačno ima sklopljene sporazume o suradnji kojima se omogućuje razmjena osobnih podataka s Crnom Gorom, Ukrajinom, Moldovom, Lihtenštajnom, Švicarskom, Sjevernom Makedonijom, SAD-om, Islandom, Norveškom, Gruzijom, Albanijom i Srbijom. Na temelju članka 80. stavka 5. Uredbe (EU) 2018/1727 („Uredba o Eurojustu”) ti sporazumi o suradnji i dalje su valjani.

EU i Jordan donijeli su u prosincu 2016. prioritete partnerstva EU-a i Jordana kao okvir politike koji vrijedi do 31. prosinca 2020. te Pakt EU-a i Jordana za razdoblje 2016.–2018. U okviru prioriteta partnerstva EU i Jordan potvrdili su odlučnost da dodatno ojačaju suradnju u pogledu triju stupova od zajedničkog interesa: 1) vanjska i sigurnosna politika, uključujući borbu protiv terorizma i sprečavanje nasilnog ekstremizma; 2) područje gospodarstva, za održavanje makroekonomske stabilnosti Jordana i jačanje njegova društvenog i ekonomskog razvoja; 3) jačanje upravljanja, vladavine prava, demokratske reforme i ljudskih prava. Sastanak pododbora EU – Jordan za pravosuđe i sigurnost održan 15. veljače 2018. u Ammanu bio je prilika za daljnju raspravu o mogućnostima za poboljšanje pravosudne suradnje između EU-a i Jordana.

EU i Izrael smatraju da je borba protiv sigurnosnih prijetnji prioritet te u dijalogu izražavaju zajednički interes za učinkovitu suradnju. Borba protiv terorizma jedno je od važnih područja suradnje, pa je važno istaknuti da su se već održala tri kruga dijaloga između EU-a i Izraela o borbi protiv terorizma i sigurnosti, i to u ožujku 2015., rujnu 2016. i lipnju 2018. Na tim sastancima stranke su se složile da će surađivati u područjima kao što su borba protiv nasilnog ekstremizma, financiranja terorizma i nekonvencionalnog terorizma, sigurnost u zračnom i cestovnom prometu te kiberkriminalitet.

Egipat je važan partner EU-a i mogao bi imati središnju ulogu u promicanju mira, blagostanja i stabilnosti u južnom susjedstvu. Opći okvir za suradnju između EU-a i Egipta propisan je Sporazumom o pridruživanju, koji je na snazi od 2004. U okviru zajednički dogovorenih prioriteta partnerstva EU-a i Egipta za razdoblje 2017.–2020. utvrđena su najvažnija područja suradnje. To su: 1) razvoj održivog i modernog gospodarstva i socijalni razvoj Egipta; 2) jačanje suradnje u području vanjske politike; 3) jačanje suradnje u procesu stabilizacije, posebno u području dobrog upravljanja, ljudskih prava, sigurnosti i migracija.

Libanon

EU i Libanon suočavaju se sa zajedničkim izazovima povezanima s dugotrajnim krizama i nestabilnošću u regiji. Imaju čvrsto partnerstvo, koje obuhvaća mnoge sektore, kako je definirano Sporazumom o pridruživanju, koji je na snazi od 2006. Libanon se suočava s ozbiljnim političkim, gospodarskim, socijalnim i sigurnosnim poteškoćama, posebno nezapamćenom gospodarskom i financijskom krizom, koja je dodatno produbljena zbog posljedica pandemije bolesti COVID-19. Devetogodišnji sukob u Siriji povećao je pritisak na libanonske institucije i infrastrukturu te je negativno utjecao na socioekonomsku stabilnost zemlje, što je dodatno naglasilo nedostatke u sustavu. U Libanon je došlo više od milijun registriranih sirijskih izbjeglica, uz otprilike 300 000 palestinskih izbjeglica koje su već bile u zemlji, te je on stoga postao zemlja s najvećim udjelom izbjeglica po glavi stanovnika na svijetu.

EU i Libanon potpisali su 2016. i Pakt koji sadržava zajedničke obveze i prioritetne akcije za poboljšanje životnih uvjeta sirijskih izbjeglica i zajednica domaćina, u skladu s Izjavom o namjeri donesenom na konferenciji u Londonu 2016. Obnovljene obveze preuzete na uzastopnim konferencijama u Bruxellesu (od 2017. do 2020.) o potpori budućnosti Sirije i regije potvrdile su te zajedničke odgovornosti za uklanjanje posljedica sirijske krize. Partnerstvo EU-a i Libanona čvrsto je te omogućuje suradnju u mnogim sektorima, kako je definirano Sporazumom o pridruživanju. EU i Libanon donijeli su 11. studenoga 2016. prioritete partnerstva postavljajući okvir politike za razdoblje od 2016. do 2020.

U okviru prioriteta partnerstva izrazili su predanost daljnjem produbljivanju veza na temelju triju glavnih stupova zajedničkog interesa i izazova: 1) sigurnost i borba protiv terorizma; 2) upravljanje i vladavina prava; 3) poticanje rasta i prilika za zapošljavanje. Na sastanku skupine EU – Libanon za sigurnost i pravosuđe održanom 3. listopada 2018. u Bejrutu ponovno je istaknuta važnost pitanja sigurnosti i pravosuđa kao sastavnih dijelova partnerstva EU – Libanon. Dogovorena je daljnja pravosudna suradnja, koja će uključivati i istraživanje mogućnosti za jačanje suradnje s Eurojustom u tu svrhu.

Libanon se trenutačno suočava s ozbiljnim socioekonomskim poteškoćama, koje pogoršavaju sirijski sukob i pandemija bolesti COVID-19.

Maroko

Maroko je jedna od ključnih susjednih i partnerskih zemalja EU-a. U sve nestabilnijem regionalnom kontekstu on je element stabilnosti u Magrebu te bi potencijalno mogao biti most između Europe i supsaharske Afrike. Dugotrajno partnerstvo EU-a i Kraljevine Maroka započelo je prije više od pedeset godina, a temelji se na nizu političkih i gospodarskih sporazuma. Maroko i EU potpisali su 1996. Euromediteranski sporazum o pridruživanju, koji je stupio na snagu 2000. Ojačali su bilateralne odnose u brojnim područjima, uključujući suradnju u području politike i sigurnosti, gospodarske i financijske odnose te društvene i ljudske odnose. Osim toga, Maroko od 2008. ima napredan status u okviru europske politike susjedstva. Akcijskim planom za provedbu naprednog statusa za razdoblje od 2013. do 2017., koji je produljen 2018. i 2019., obuhvaćen je širok spektar područja suradnje, uključujući suradnju u pitanjima pravosuđa i unutarnjih poslova, kao što su borba protiv mreža organiziranog kriminala, upravljanje državnim granicama ili pravosudna i policijska suradnja.

Nakon zahlađenja bilateralnih odnosa kao posljedice presude Suda Europske unije iz prosinca 2015. o zemljopisnom području primjene Sporazuma o pridruživanju, EU i Maroko pregovarali su o predmetnim pravnim instrumentima s obzirom na sudsku praksu Suda i početkom 2019. odlučili obnoviti partnerstvo. Ta je ponovna uspostava partnerskih odnosa službeno odobrena na 14. sastanku Vijeća za pridruživanje 27. lipnja 2019., kada je donesena ambiciozna Zajednička politička deklaracija. U toj deklaraciji utvrđuje se niz ključnih područja u kojima Maroko i EU namjeravaju poboljšati svoju suradnju u narednim godinama. Posebno se naglašavaju četiri strateška područja: vrijednosti, gospodarska i socijalna kohezija, znanje i sigurnost, te dvije ključne horizontalne osi (mobilnost/migracija i klima/okoliš).

Ponovnim uspostavljanjem odnosa omogućen je i nastavak dijaloških struktura koje proizlaze iz Sporazuma o pridruživanju, čiji pododbori posebno uključuju dijalog u širokom spektru područja, kao što su suradnja u području pravosuđa i sigurnosti ili politike. Istodobno je znatno poboljšana operativna suradnja u područjima povezanima sa sigurnošću i upravljanjem državnim granicama, uključujući borbu protiv krijumčarenja migranata, trgovine ljudima i drugih kriminalnih mreža. Štoviše, Maroko je s državama članicama EU-a razvio blisku bilateralnu suradnju u borbi protiv terorizma. Član je globalne koalicije za borbu protiv Daiša, a od 2016. predsjedava Globalnim forumom za borbu protiv terorizma. U Maroku se nalazi i jedan od regionalnih centara izvrsnosti u području kemijske, biološke, radiološke i nuklearne sigurnosti koji financira EU.

Tunis

Tunis je važan partner EU-a, primjer demokratske tranzicije i stup stabilnosti u regiji. Odnosi između EU-a i Tunisa započeli su još 1976., a znatan su zamah dobili 1995. nakon potpisivanja Sporazuma o pridruživanju između Tunisa i EU-a, kojim su uspostavljene čvršće veze u svim sektorima suradnje. Nakon revolucije 2011. EU i Tunis sklopili su povlašteno partnerstvo (2012.), koje obuhvaća pojačanu gospodarsku i trgovinsku integraciju i partnerstvo za mobilnost. Od 2011. EU znatno politički i financijski podupire Tunis te je udvostručio financijsku pomoć koju mu dodjeljuje, čime je Tunis postao jedan od najvećih korisnika potpore EU-a po glavi stanovnika. EU snažno podupire konsolidaciju demokratske tranzicije u Tunisu i provedbu relevantnih političkih i gospodarskih reformi koje su u tijeku.

Sigurnosna situacija i dalje je osjetljiva, posebno zbog nestabilnog regionalnog okruženja. EU se obvezao unaprijediti provedbu opsežne suradnje s Tunisom u području sigurnosti, borbe protiv terorizma i sprečavanja nasilne radikalizacije i ekstremizma, među ostalim i jačanjem suradnje Tunisa s nadležnim agencijama i tijelima EU-a, posebno Europolom. Posljednjih su godina razvijena dva operativno-strateška partnerstva, prvo između nacionalne garde Tunisa i Europskih žandarmerijskih snaga (EFG) o kapacitetima za borbu protiv terorizma, a drugo između Policijske akademije Carthage Salamboand i Agencije EU-a za osposobljavanje u području izvršavanja zakonodavstva (CEPOL).

Aktivnosti organiziranog krijumčarenja migranata povećale su se od 2017. Pokretanje sudskih postupaka protiv krijumčara/trgovaca ljudima od presudne je važnosti, a EU će i dalje pružati stručnu podršku Eurojusta i Europola. U tu svrhu i dalje je važna razmjena informacija i analiza. Štoviše, suradnja u pogledu krivotvorenja isprava, područja kriminala povezanog s krijumčarenjem migranata, sektor je u kojem bi pojačana suradnja isto tako bila od velike koristi.

Turska

Turska je jedan od ključnih partnera Europske unije. U prosincu 1999. Europsko vijeće dodijelilo je Turskoj status zemlje kandidatkinje, a pregovori o pristupanju započeli su u listopadu 2005.

Na sastanku na vrhu EU-a i Turske održanom 29. studenoga 2015. dogovoreno je proširivanje i jačanje političkog dijaloga u svim područjima, uključujući vanjsku i sigurnosnu politiku, migracije i borbu protiv terorizma. Turska i EU potvrdili su svoju predanost suzbijanju prijetnje koju predstavlja Daiš i prijetnje koju i dalje predstavlja PKK. U Izjavi EU-a i Turske dogovorenoj 18. ožujka 2016. bilo je riječ o migracijskoj krizi. Predsjednici Europskog vijeća i Komisije sastali su se 9. ožujka 2020. s predsjednikom Turske i dogovorili se da će pojačati provedbu Izjave EU-a i Turske.

Poboljšanje suradnje s Eurojustom važno je u kontekstu ispunjavanja svih preostalih zahtjeva iz Plana za liberalizaciju viznog režima. Europska unija pokrenula je 16. prosinca 2013. dijalog o liberalizaciji viznog režima s Turskom. Dijalog o liberalizaciji viznog režima temelji se na Planu kojim se utvrđuju zahtjevi koje Turska treba ispuniti kako bi se našla na popisu zemalja čijim državljanima nije potrebna viza.

U međuvremenu su Turska i Eurojust uspostavili kontaktne točke kako bi olakšali razmjenu neosjetljivih informacija. Turske kontaktne točke sudjeluju i na sastancima Europske pravosudne mreže. Eurojust i turska nadležna tijela razmijenili su dopise o daljnjoj praktičnoj suradnji. Turska su tijela Eurojustu 2. svibnja 2016. poslala dopis kako bi formalno potvrdila namjeru da što prije zaključe sporazum o suradnji, a u međuvremenu pojačaju praktičnu suradnju. Ključno će biti da turske kontaktne točke brzo odgovaraju i ispunjavaju zahtjeve za informacije i suradnju koji im se šalju putem Eurojusta te da sudjeluju na strateškim sastancima o organiziranom kriminalu i terorizmu. Eurojust je turskim nadležnim tijelima odgovorio 3. svibnja 2016. i pozvao Tursku na taktički sastanak Eurojusta o terorizmu te usto predložio aktivno sudjelovanje turskih sudaca i državnih odvjetnika u Eurojustovim događanjima koji su posvećeni pojačanoj suradnji u pitanjima kaznenog pravosuđa, kao i razmjenu informacija i najbolje prakse. Nekoliko godina pregovori nisu napredovali, ali kontakti su ponovno uspostavljeni 2019.

2.PRAVNI ELEMENTI PREPORUKE

Uredbom (EU) 2018/1727 o Agenciji Europske unije za suradnju u kaznenom pravosuđu (Eurojust) utvrđuje se zakonodavni okvir za Eurojust, posebno njegovi ciljevi, zadaće, područje nadležnosti, odredbe o zaštiti podataka i načini suradnje s vanjskim partnerima.