1.UVOD

U proteklih gotovo dvadeset godina, do 2019., zakonodavni okvir EU-a o biljnom zdravstvu bio je uređen Direktivom Vijeća 2000/29/EZ. Direktivom je obuhvaćen koncept biljnih putovnica kao dogovorenih oznaka osmišljenih radi uravnoteživanja slobodne trgovine biljnog materijala u cijelom EU-u i zaštite područja Unije od širenja reguliranih štetnih organizama bilja koji obitavaju u EU-u. Biljna putovnica počela se prilagati biljnom materijalu koji se premješta između država članica, čime je zamijenila fitosanitarni certifikat, međunarodni dokument predviđen Međunarodnom konvencijom o zaštiti bilja. Biljne putovnice trebale su se upotrebljavati i za premještanje bilja unutar države članice kako bi se potvrdila usklađenost tog bilja s odgovarajućim zahtjevima zakonodavstva EU-a o biljnom zdravstvu. Osim toga, službene kontrole biljnih putovnica sad je umjesto na granici ili odredištu trebalo provesti na mjestu proizvodnje biljnog materijala (u prostorima subjekta) te je utvrđena obveza upisa u registar za subjekte koji rukuju reguliranim biljem i biljnim materijalima te izdaju biljne putovnice.

U skladu s Direktivom Vijeća 2000/29/EZ, i do 2019., biljna putovnica bila je potrebna samo za određene vrste bilja i sjemena te određene vrste biljnog materijala povezane s posebno identificiranim fitosanitarnim rizicima. Međutim, uz pripremu nove Uredbe o biljnom zdravstvu (Uredba (EU) 2016/2031) smatralo se da sustav za izdavanje biljnih putovnica ne funkcionira do svojeg punog potencijala te je dogovoreno da će se zahtjev da se uz bilje prilaže biljna putovnica proširiti na veći raspon sjemena, a posebno na sve bilje za sadnju. Proširenje sustava za izdavanje biljnih putovnica na sve bilje za sadnju dopunjeno je nekim drugim odredbama, koje su usmjerene na jačanje sustava za izdavanje biljnih putovnica, povećanje njegove otpornosti i pouzdanosti te poboljšanje njegova priznavanja, i to kod specijaliziranih subjekata. Glavne promjene koje su uvedene odnosile su se na uvođenje usklađenog formata biljne putovnice, obvezu subjekata da prilože biljnu putovnicu trgovinskoj jedinici bilja ili biljnog materijala ili njihovu paketu, svežnju ili spremniku te obveze subjekata da osiguraju sljedivost bilja ili biljnog materijala i da obavljaju preglede za biljnu putovnicu.

U skladu s člankom 79. stavkom 6. Uredbe (EU) 2016/2031 Komisija mora Europskom parlamentu i Vijeću podnijeti izvješće o iskustvu stečenom proširenjem sustava za izdavanje biljnih putovnica na sva premještanja bilja za sadnju unutar područja Unije, uz jasnu analizu troškova i koristi za subjekte te, ako je prikladno, tom izvješću prilaže zakonodavni prijedlog. U ovom su izvješću obrađeni ti zahtjevi.

Metodologija

Kako bi odgovorila na te zahtjeve, Komisija je ispitala sve dostupne dokaze. Javno dostupni podaci nisu se mogli upotrebljavati jer se zakonodavna promjena počela primjenjivati tek u prosincu 2019., a analiza je provedena u veljači 2021. Osim toga, za države članice ne postoje obveze izvješćivanja o aspektima koje bi trebalo ocijeniti, kao ni rezultati revizija provedbe sustava za izdavanje biljnih putovnica u državama članicama. Stoga je jedini pristup za dobivanje dokaza koji bi odgovorili na zahtjeve izvješćivanja bio izravno pitati gospodarske subjekte i upravna tijela uključena u upravljanje trgovinom biljem unutar EU-a i njezinu provedbu jer upravo oni doživljavaju zakonodavne promjene. Komisija je u tu svrhu izradila upitnik sa 70 pitanja koja su potvrdile države članice i udruženja EU-a. Pitanja su bila usmjerena na dobivanje rezultata o iskustvu stečenom proširenjem biljne putovnice na sva premještanja bilja za sadnju, kao i o troškovima, koristima i učincima, kako bi se provela analiza troškova i koristi. Upitnik je dobilo 27 nacionalnih organizacija za zaštitu bilja i nadležnih certifikacijskih tijela država članica te 48 relevantnih udruženja na razini EU-a. Udruženja na razini država članica, subjekti i šira javnost mogli su pristupiti upitniku putem internetske stranice GU-a SANTE. U potonjem slučaju Komisija i nacionalne organizacije za zaštitu bilja EU-a pomogle su objavljivanjem upitnika putem društvenih medija i drugih kanala. Zaprimljeno je ukupno 177 odgovora iz 25 država članica. Razina sudjelovanja razlikovala se među različitim kategorijama dionika kako slijedi: 24 nacionalne organizacije za zaštitu bilja, devet nadležnih certifikacijskih tijela iz sedam država članica, 43 subjekta iz 10 država članica, 44 nacionalna udruženja iz 13 država članica, 50 odgovora građana iz pet država članica i sedam udruženja na razini EU-a.

Kako bi poduprla ovo izvješće, Komisija je izradila tehničko izvješće s podacima o zaprimljenim povratnim informacijama i opsežnom analizom tih povratnih informacija, koja je javno dostupna.