Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o indeksima koji se rabe kao referentne vrijednosti u financijskim instrumentima i financijskim ugovorima /* COM/2013/0641 final - 2013/0314 (COD) */





OBRAZLOŽENJE 1. KONTEKST PRIJEDLOGA 1.1. Opći kontekst, razlozi za prijedlog i njegovi ciljevi Indeks je mjera, uglavnom cijene ili količine, koja se s vremena na vrijeme utvrđuje na temelju reprezentativnih podataka. Indeks koji se primjenjuje kao referentna cijena financijskog instrumenta ili ugovora postaje referentna vrijednost. Različiti davatelji usluga, od javnih tijela do specijaliziranih neovisnih subjekata, bave se utvrđivanjem referentnih vrijednosti s pomoću različitih metodologija. Dogovori između nekih nadležnih tijela i određenog broja banaka u vezi s manipulacijom kamatnim stopama LIBOR i EURIBOR pokazuju koliko su referentne vrijednosti važne i osjetljive. Nadležna tijela istražuju navode o pokušaju manipuliranja procjenama cijena robe, što ih utvrđuju agencije za izvješćivanje o cijenama robe, a IOSCO je preispitao cijene nafte koje su te agencije procijenile. Cjelovitost referentnih vrijednosti ključna je za određivanje cijena mnogih financijskih instrumenata, primjerice kamatnih ugovora o razmjeni, i komercijalnih ili nekomercijalnih ugovora, primjerice hipoteka. Manipuliranje referentnom vrijednošću može izazvati znatne gubitke nekim ulagateljima koji su vlasnici financijskih instrumenata čija se vrijednost utvrđuje na temelju te referentne vrijednosti. Lažnim signalima o stanju na temeljnom tržištu može se narušiti realno gospodarstvo. Općenito, zabrinutost za rizik od manipulacije referentnim vrijednostima narušuje tržišno povjerenje. Referentne vrijednosti osjetljive su na manipulacije ako u postupku njihova utvrđivanja ima sukoba interesa ili diskrecijskih prava koji ne podliježu primjerenom upravljanju i kontroli. Prvi dio Komisijina odgovora na navodno manipuliranje LIBOR-om i EURIBOR-om bila je izmjena postojećeg prijedloga uredbe o zlouporabi tržišta (MAR) i prijedloga direktive o kaznenim sankcijama zbog zlouporabe tržišta (CSMAD), čime se razjašnjuje da je svako manipuliranje referentnim vrijednostima jasno i nedvosmisleno protupravno djelovanje, koje podliježe upravnim ili kaznenim sankcijama. Promjenama u sankcioniranju ne može se međutim poboljšati način utvrđivanja i uporabe referentnih vrijednosti; sankcioniranjem se ne uklanja rizik od manipuliranja koji proizlazi iz neprimjerenog upravljanja postupkom utvrđivanja referentnih vrijednosti obilježenim sukobima interesa i diskrecijskim pravima. Da bi se zaštitili ulagatelji i potrošači, referentne bi vrijednosti osim toga trebale biti stabilne, pouzdane i ispunjivati svoju svrhu. U svjetlu tih razmatranja ovaj prijedlog uredbe sadržava četiri osnovna cilja za poboljšanje okvira u kojem se referentne vrijednosti utvrđuju, stavljaju na raspolaganje i rabe: – poboljšati upravljanje i kontrolu postupkom utvrđivanja referentnih vrijednosti, posebno kako bi se izbjegli sukobi interesa administratora ili barem kako bi se njima primjereno upravljalo; – poboljšati kvalitetu ulaznih podataka i metodologije kojima se koriste administratori te posebno osigurati da se pri utvrđivanju referentnih vrijednosti primjenjuje dovoljna količina točnih podataka; – osigurati da subjeti koji pridonose utvrđivanju referentnih vrijednosti podliježu primjerenoj kontroli, posebno radi izbjegavanja sukoba interesa i primjerene kontrole njihovih doprinosa; mjerodavna nadležna tijela trebala bi, po potrebi, moći ovlastiti subjekte koji pridonose utvrđivanje referentnih vrijednosti da to nastave činiti te – osigurati primjerenu zaštitu potrošača i ulagatelja koji se koriste referentnim vrijednostima tako što će se povećati transparentnost, osigurati primjerena pravna zaštita i, po potrebi, procjena primjerenosti. 1.2. Postojeće odredbe u području prijedloga Pravom Unije obuhvaćeni su određeni aspekti uporabe referentnih vrijednosti: – U članku 2. stavku 3. točki (d) i članku 8. stavku 1. točki (d) prijedloga uredbe o zlouporabi tržišta (MAR)[1] te u prijedlogu direktive o kaznenim sankcijama zbog zlouporabe tržišta (CSMAD)[2] (MAR je bio predmet političkog dogovora Europskog parlamenta i Vijeća u lipnju 2013.) razjašnjuje se da je svako manipuliranje referentnim vrijednostima jasno i nedvosmisleno protupravno djelovanje, koje podliježe upravnim ili kaznenim sankcijama. – Uredbom o integritetu i transparentnosti tržišta energije (REMIT)[3] utvrđena je protupravnost manipuliranja referentnim vrijednostima koje se primjenjuju kod veleprodajnih energetskih proizvoda. – U Direktivi o tržištima financijskih instrumenata[4] zahtijeva se da se svakim financijskim instrumentom koji je uvršten za trgovanje na uređenom tržištu može trgovati korektno, uredno i djelotvorno. U provedbenoj uredbi[5] uz tu Direktivu dodatno se određuje da cijena ili druga mjera vrijednosti temeljne imovine mora biti pouzdana i javno dostupna. – Članak 30. prijedloga Europske komisije o uredbi o tržištima financijskih instrumenata (MiFIR)[6] (koji je trenutačno predmet pregovora Europskog parlamenta i Vijeća) sadržava odredbu kojom se zahtijeva neisključivo licenciranje referentnih vrijednosti u svrhu poravnanja i trgovine. – Direktivom o prospektu i njezinom provedbenom uredbom[7] predviđeno je da izdavatelj, u slučaju kad se u prospektu upućuje na indeks, navede vrstu temeljne imovine, pojedinosti o dostupnosti informacija o temeljnoj imovini, povijesnom i budućem prinosu te imovine i njezinoj volatilnosti te naziv indeksa. Izdavatelj koji je sastavio indeks mora priložiti i njegov opis. Izdavatelj koji nije sastavio indeks mora objasniti kako se mogu dobiti informacije o indeksu, a u slučaju da je kod temeljne imovine riječ o kamatnoj stopi, izdavatelj mora dostaviti opis kamatne stope. – Direktivom o subjektima za zajedničko ulaganje u prenosive vrijednosne papire[8] predviđeno je da fondovi UCITS-a u svojem portfelju mogu imati samo određeni maksimalni udjel instrumenata koje je izdalo jedno tijelo. Kada je riječ o indeksu koji UCITS želi replicirati, države članice mogu na 20 % povisiti ograničenje koje se primjenjuje na to koliki udio UCITS-ova portfelja može otpadati na ulaganje u dionice ili dužničke vrijednosne papire koje izdaje isti izdavatelj, uz uvjet da je sastav indeksa dovoljno diversificiran, da indeks bude primjerena referentna vrijednost tržišta na koje se odnosi i da se primjereno objavljuje. 2. REZULTATI SAVJETOVANJA SA ZAINTERESIRANIM STRANAMA I PROCJENE UČINKA 2.1. Savjetovanja Tromjesečno javno savjetovanje pokrenuto je 3. rujna i zaključeno 29. studenoga 2012. Zaprimljena su 84 priopćenja sudionika, davatelja referentnih vrijednosti i korisnika, uključujući burze, banke, ulagatelje, skupine potrošača te trgovinska i javna tijela. Dionici su priznali slabosti u postupku utvrđivanja i uporabe referentnih vrijednosti te izrazili široku podršku djelovanju na razini EU-a. Sudionici savjetovanja naglasili su i potrebu za međunarodnom koordinacijom i pažljivim određivanjem područja primjene bilo kakve inicijative. ESMA i EBA zajednički su istraživale propuste EBF-EURIBOR-a pri utvrđivanju EURIBOR-a pa su 11. siječnja 2013. pokrenule savjetovanje o načelima za postupak utvrđivanja referentnih vrijednosti u EU-u[9]. U dopisu od 7. ožujka 2013. EBA, ESMA i EIOPA pružaju u kontekstu tih napora savjete u vezi sa sadržajem predloženog zakonodavstva. Službe Komisije sudjelovale su 13. veljače 2013. na javnom saslušanju ESMA-e i EBA-e[10] o tim načelima u postupcima utvrđivanja referentnih vrijednosti. Službe Komisije sudjelovale su i u javnoj raspravi o suzbijanju kulture manipuliranja tržištem i globalnim mjerama nakon LIBOR-a/EURIBOR-a održanoj 29. rujna 2012. 2.2. Procjena učinka U skladu sa strategijom donošenja što djelotvornijih propisa, Komisija je obavila procjenu učinka različitih političkih rješenja. Političke opcije uključuju mogućnosti ograničavanja poticaja za manipuliranje, smanjivanje diskrecijskih prava, jamčenje toga da se referentne vrijednosti temelje na dostatnim, pouzdanim i reprezentativnim podatcima, osiguranje internog upravljanja i kontrole, suočivanje s rizikom, osiguranje učinkovitog nadzora nad referentnom vrijednošću, povećanje transparentnosti i jačanje zaštite ulagatelja. Sva politička rješenja procijenjena su na temelju sljedećih kriterija: utjecaja na dionike, djelotvornosti i učinkovitosti. Osobito su važna sljedeća temeljna prava iz Povelje o temeljnim pravima: poštovanje privatnog i obiteljskog života, zaštita osobnih podataka te sloboda izražavanja i informiranja. Ograničavanje tih prava i sloboda dopušteno je na temelju članka 52. Povelje. Prethodno postavljeni ciljevi u skladu su s obvezom EU-a da poštuje temeljna prava. Međutim svako ograničenje povezano s ostvarivanjem tih prava i sloboda mora biti utemeljeno na pravu te mora poštovati bit tih prava i sloboda. Podložno načelu razmjernosti, ograničenja su moguća samo u slučaju potrebe i ako se njima doista ispunjuju ciljevi od općeg interesa kako ih priznaje Unija odnosno ako se time zaštićuju prava i slobode drugih. U slučaju referentnih vrijednosti, cilj osiguravanja integriteta tržišta cilj je od općeg interesa kojim se opravdavaju određena ograničenja temeljnih prava. Potrebom da se zaštiti pravo na vlasništvo (članak 17. Povelje) isto se opravdavaju određena ograničenja temeljnih sloboda jer ulagatelji imaju pravo na to da vrijednost njihove imovine (npr. zajmovi, izvedenice) bude zaštićena od gubitaka uzrokovanih poremećajima na tržištu. Pravo na slobodu izražavanja i informiranja podrazumijeva poštovanje slobode medija. Ovu Uredbu treba tumačiti i primjenjivati u skladu s tim temeljnim pravom. Stoga, ako osoba u okviru svoje novinarske djelatnosti samo objavi referentnu vrijednost ili uputi na nju iako nema kontrolu nad njezinim pružanjem, ta osoba ne bi trebala podlijegati zahtjevima koji su na temelju ove Uredbe uvedeni za administratore. Na taj način novinari mogu slobodno, pri obavljanju novinarske djelatnosti, izvješćivati o financijskim i robnim tržištima. Zbog toga je definicija administratora referentne vrijednosti usko formulirana kako bi se osiguralo da obuhvati pružanje referentne vrijednosti, ali da ne uključi elemente novinarske djelatnosti. 3. PRAVNI ELEMENTI PRIJEDLOGA 3.1. Pravna osnova Prijedlog se temelji na članku 114. Ugovora o funkcioniranju Europske unije („UFEU”). 3.2. Supsidijarnost i razmjernost Prijedlog Komisije za regulaciju referentnih vrijednosti u skladu je s načelom supsidijarnosti kako je utvrđeno člankom 5. stavkom 3. Ugovora o Europskoj uniji (UEU), kojim je utvrđeno da Unija treba djelovati samo ako i u mjeri u kojoj ciljeve predloženog djelovanja države članice ne mogu dostatno ostvariti, nego se zbog opsega ili učinka predloženog djelovanja oni na bolji način mogu ostvariti na razini Unije. Iako su brojne referentne vrijednosti nacionalne, sektor referentnih vrijednosti međunarodnog je karaktera i u pogledu njihova utvrđivanja i u pogledu njihove uporabe. Iako se djelovanjem na nacionalnoj razini koje se odnosi na nacionalne indekse može pridonijeti tomu da intervencije budu prilagođene problemima na toj razini, to može dovesti do razlika u pravilima, nejednakog položaja na jedinstvenom tržištu te nedosljednosti i neusklađenosti pristupa. Referentne vrijednosti rabe se za utvrđivanje cijena mnogih prekograničnih transakcija, posebno na tržištu međubankovnog financiranja i u vezi s izvedenicama. Razlike u nacionalnim pravilima onemogućile bi utvrđivanje prekograničnih referentnih vrijednosti, čime bi se onemogućile prekogranične transakcije. G20 i FSB prepoznali su taj problem i zadužili IOSCO da sastavi opći paket načela za primjenu u području financijskih referentnih vrijednosti. Inicijativom EU-a pridonijet će se jačanju jedinstvenog tržišta tako što će se stvoriti zajednički okvir za pouzdane i pravilno primijenjene referentne vrijednosti u različitim državama članicama. Iako u većini država članica trenutačno nema propisa na nacionalnoj razini o uslugama utvrđivanja referentnih vrijednosti, dvije su države članice već donijele nacionalno zakonodavstvo o referentnim kamatnim stopama za svoje nacionalne valute. IOSCO je osim toga nedavno usuglasio načela o referentnim vrijednostima koja njegovi članovi trebaju provoditi. U tim je načelima predviđena međutim fleksibilnost u pogledu područja njihove primjene, načina njihove provedbe i određenih uvjeta. Države će članice, u nedostatku usklađenog europskog okvira za referentne vrijednosti, vjerojatno donijeti propise na nacionalnoj razini koji će vjerojatno biti neujednačeni. Primjerice, u ovom trenutku područje primjene zakonodavstva u određenoj državi članici može biti jednako široko kao IOSCO-vo, dok se zakonodavstvo druge države članice u području referentnih vrijednosti može odnositi samo na referentne kamatne stope. Takvi neujednačeni pristupi mogu dovesti do fragmentiranja unutarnjeg tržišta jer bi administratori i korisnici referentnih vrijednosti u različitim državama članicama podlijegali različitim pravilima. U nedostatku Unijina zakonodavnog okvira, pojedinačne bi nacionalne mjere bile i neučinkovite jer države članice nisu obvezne surađivati niti ih se na to potiče, a nedostatak te suradnje ostavlja prostor za regulatornu arbitražu. Određeni aspekti zaštite ulagatelja u tom području općenito su obuhvaćeni MiFID-om. Na temelju MiFID-a tvrtke su obvezne provoditi ocjenu prikladnosti. Tim se testom utvrđuje raspolaže li klijent potrebnim iskustvom i znanjem da bi razumio rizike koji su povezani s ponuđenim ili traženim proizvodima ili investicijskim uslugama. Na taj je način predviđena dostatna razina zaštite ulagatelja. U pogledu zaštite potrošača, Direktiva o potrošačkim kreditima sadržava pravila o otkrivanju odgovarajućih informacija, kao i direktiva o hipotekarnim kreditima koja će se uskoro donijeti i koja sadržava zahtjev za preporučivanje prikladnih kreditnih ugovora. Međutim ta se pravila EU-a o zaštiti potrošača ne odnose na konkretno pitanje prikladnosti referentnih vrijednosti za financijske ugovore. Osim toga nejednaka pregovaračka moć i primjena općih uvjeta poslovanja znači da potrošači imaju ograničen utjecaj na odabir primijenjene referentne vrijednosti. Potrošači nemaju potrebno znanje ili iskustvo za primjereno ocjenjivanje prikladnosti referentnih vrijednosti. Ovim se prijedlogom stoga dopunjuje postojeće zakonodavstvo EU-a u tom području tako što se osigurava da za ocjenu prikladnosti referentne vrijednosti za maloprodajne ugovore odgovorni budu zajmodavci ili vjerovnici. Tako će se osigurati usklađivanje pravila EU-a o zaštiti potrošača u vezi s primjenom referentnih vrijednosti u financijskim ugovorima. Zajednički regulatorni okvir za potrošače i vjerovnike koji se odnosi na financijske ugovore potreban je kako bi se primjenom prekograničnih referentnih vrijednosti zamijenio fragmentirani nacionalni pristup. Zbog pritužaba potrošača i sudskih postupaka povezanih s primjenom neprikladnih referentnih vrijednosti u nekoliko država članica, na nacionalnoj bi se razini vjerojatno donosile neujednačene mjere o zaštiti potrošača. To bi moglo dovesti do fragmentiranosti unutarnjeg tržišta. Predložena je uredba i razmjerna, kako se zahtijeva u članku 5. stavku 4. UEU-a. Odnosi se samo na indekse koji se rabe kod financijskih instrumenata ili financijskih ugovora, primjerice hipoteka, jer manipulacija tim referentnim vrijednostima može imati izravan i neminovan ekonomski učinak. Predložena uredba osim toga sadržava odredbe o prilagodbi svojih zahtjeva različitim sektorima i vrstama referentnih vrijednosti, primjerice robi, međubankovnoj kamatnoj stopi i referentnim vrijednostima koje se koriste podatcima s burzi. Razmjernost pristupa osigurana je tako što je većina obveza uvedena administratoru referentne vrijednosti. Mnogi administratori referentnih vrijednosti već poštuju barem neke od tih zahtjeva, što znači da ne bi došlo do nerazmjernog povećanja administrativnog opterećenja. Osim toga postupke unutarnjeg upravljanja i kontrole moraju imati samo nadzirani subjekti koji pridonose utvrđivanju, što znači da utjecaj na subjekte koji pridonose utvrđivanju i koji nisu pod nadzorom, primjerice neregistrirane trgovatelje, neće biti znatan. Konačno, ova je Uredba u svim važnim dijelovima usklađena s međunarodno usuglašenim načelima IOSCO-a za financijske referentne vrijednosti objavljenima 17. srpnja 2013., o čemu je provedeno opširno savjetovanje s dionicima. Time se ograničavaju troškovi prilagodbe. U tom je smislu djelovanje EU-a primjereno u skladu s načelima supsidijarnosti i razmjernosti. 3.3. Izbor instrumenta Uredba se smatra najprimjerenijim pravnim instrumentom za uvođenje ujednačenih pravila o pružanju referentnih vrijednosti, pridonošenju ulaznih podataka za te referentne vrijednosti i njihovoj primjeni u Uniji. Odredbama ovog prijedloga utvrđuju se određeni zahtjevi za administratore, subjekte koji pridonose utvrđivanju i korisnike referentnih vrijednosti. Zbog prekogranične naravi mnogih referentnih vrijednosti stvara se potreba za maksimalnom usklađenošću tih zahtjeva. Budući da uređivanje referentnih vrijednosti uključuje mjere koje sadržavaju precizne zahtjeve koji se odnose na podatke i metodologiju, čak i sitna neusklađenost u pristupu može dovesti do znatnih zapreka u prekograničnom pružanju referentnih vrijednosti. Primjenom uredbe, koja se izravno primjenjuje bez potrebe za nacionalnim zakonodavstvom, ograničit će se mogućnost nadleženim tijelima na nacionalnoj razini da poduzimaju neusklađene mjere te će se osigurati dosljedan pristup i veća pravna sigurnost širom EU-a. 3.4. Detaljno objašnjenje prijedloga 3.4.1. Područje primjene (članak 2.) Predložena uredba primjenjuje se na sve objavljene referentne vrijednosti koje se rabe za financijske instrumente kojima se trguje ili koji su primljeni za trgovanje na reguliranom mjestu trgovanja, ili za financijske ugovore (primjerice hipoteke), ili za referentne vrijednosti kojima se mjeri uspješnost investicijskog fonda. Ako u postupku utvrđivanja referentne vrijednosti postoje diskrecijska prava koja podliježu sukobu interesa, u nedostatku primjerenog upravljanja i kontrole postoji rizik od manipulacije. Stoga indeksi koji uključuju diskrecijska prava trebaju podlijegati regulatornim mjerama. Svi indeksi uključuju određenu razinu diskrecijskih prava, no ta razina varira. Stoga područjem primjene trebaju biti obuhvaćene sve referentne vrijednosti, neovisno o metodi izračuna ili naravi pridonesenih podataka. U područe primjene trebaju biti uključeni svi indeksi, uključujući objavljene indekse, jer bilo kakva sumnja u točnost i pouzdanost tih indeksa mogla bi naštetiti javnosti više nego indeksi koji nisu objavljeni. Kad se referentne vrijednosti rabe kao referentne cijene za financijski instrument ili ugovor, manipulacija uzrokuje ekonomski gubitak. Ako subjekt koji pridonosi utvrđivanju rabi financijski instrument utemeljen na referentnoj vrijednosti kojoj pridonosi, u tom slučaju postoji inherentan sukob interesa koji potiče manipulaciju. Osim toga, ako se koriste za mjerenje uspješnosti financijskih instrumenata, referentne vrijednosti mogu podlijegati sukobu interesa i njihova manipulacija dovest će do toga da će se ulagatelji donositi neoptimalne odluke pri ulaganju. Stoga je važno obuhvatiti sve referentne vrijednosti s pomoću kojih se određuje cijena financijskih instrumenata ili potrošačkih ugovora te mjeri uspješnost investicijskih fondova. Kod referentnih vrijednosti sa širokom primjenom čak i neznatna manipulacija može imati znatan utjecaj, no osjetljivost i važnost referentnih vrijednosti mijenja se s vremenom. Ograničavanjem područja primjene na važne i osjetljive indekse ne bi se obuhvatili rizici koje referentne vrijednosti mogu imati u budućnosti. S obzirom na ta razmatranja i radi osiguravanja jasne i sveobuhvatne primjene ove Uredbe, područje njezine primjene ne ovisi o naravi ulaznih podataka, tj.o tome je li riječ o ekonomskoj (npr. cijena dionice) ili neekonomskoj (npr. vremenske prilike) vrijednosti ili veličini. Ključni element pri određivanju područja primjene način je na koji se na temelju izlazne vrijednosti utvrđuje vrijednost financijskog instrumenta i financijskog ugovora te mjeri uspješnost investicijskog fonda. U tom smislu, kad vrijednost posluži kao referenca za financijski ugovor ili instrument, njezina prethodno neekonomska narav postaje nebitna. Svi administratori referentnih vrijednosti mogu podlijegati sukobu interesa, koristiti se diskrecijskim pravima i imati neprimjerene sustave upravljanja i kontrole. Zbog toga trebaju biti predmet primjerene regulacije. S obzirom na to da kontroliraju postupak utvrđivanja referentnih vrijednosti i budući da je nadzor najučinkovitiji način osiguravanja ispravnosti referentne vrijednosti, svim administratorima referentnih vrijednosti uvodi se obveza pribavljanja odobrenja. Subjekti koji pridonose utvrđivanju mogu jednako tako podlijegati sukobu interesa, koristiti se diskrecijskim pravima i biti izvor manipulacije. Pridonošenje utvrđivanju referentne vrijednosti dobrovoljna je aktivnost. Ako se na temelju bilo kakve inicijative od tog subjekta zahtijeva znatna promjena poslovnog modela, subjekt može prestati pridonositi predmetnoj referentnoj vrijednosti. Međutim u slučaju subjekata koji već podliježu regulaciji i nadzoru (takozvani nadzirani subjekti) očekuje se da zahtjev za dobrim sustavima upravljanja i kontrole ne bi trebao dovesti do znatnih troškova i nerazmjernog administrativnog opterećenja. Stoga je primjereno u područje primjene ove Uredbe uključiti sve nadzirane subjekte koji pridonose utvrđivanju. Subjekti koji pridonose utvrđivanju, a ne podliježu regulaciji i nadzoru (nenadzirani subjekti), mogu imati znatne troškove i dodatni administrativni teret zbog pribavljanja odobrenja odnosno drugačijeg podlijeganja pravilima. Ni regulatori ne bi bili učinkoviti ako bi nadzirali poduzeća za koja nemaju stručnost. Stoga bi uvođenje nadzora nad trenutačno nenadziranim subjektima i osobama izazvalo znatne troškove uz postizanje minimalne koristi. Bez obzira na to, određeni dijelovi Uredbe, primjerice potreba za pružanjem točnih i pouzdanih ulaznih podataka, neizravno su relevantne za sve subjekte koji pridonose utvrđivanju jer i dalje podliježu Uredbi o zlouporabi tržišta i bit će ugovorno obvezni poštovati zahtjeve kodeksa ponašanja za administratore na temelju ove Uredbe. Prijedlogom su iz područja primjene izuzete središnje banke koje su članice Europskog sustava središnjih banaka. Konačno, u nekim slučajevima osoba može utvrditi indeks, ali ne biti svjesna da je taj indeks referentna vrijednost jer se, primjerice, kao takva koristi u financijskom instrumentu bez znanja osobe koja ga utvrđuje. Uredbom je stoga predviđen mehanizam s pomoću kojega se osoba koja utvrđuje indeks obavješćuje o tome da njezin indeks jest ili može postati referentna vrijednost, pružajući im pritom mogućnost da odbiju primjenu svog indeksa kao referentne vrijednosti. Ako pristane, osoba koja utvrđuje indeks podlijegat će u pogledu te referentne vrijednosti predloženoj uredbi. Ako odbije, indeks se ne može primjenjivati kao referentna vrijednost i zahtjevi za administratore iz ove Uredbe ne primjenjuju se. 3.4.2. Upravljanje i kontrola za administratore (članci 5. – 6.) Prijedlogom se osiguravaju izbjegavanje sukoba interesa te djelotvornost upravljanja i kontrole. To je uređeno zahtjevima koji se odnose na upravljanje i kontrolu, a detaljni zahtjevi uključeni su u prilogu. 3.4.3. Ulazni podatci i metodologija (članak 7.) U prijedlogu se navode tri zahtjeva, detaljnije uređena u prilogu, koji se odnose na ulazne podatke i metodologiju koja se primjenjuje pri utvrđivanju referentnih vrijednosti te radi smanjenja diskrecijskih prava i povećanja ispravnosti i pouzdanosti: – ulazni podatci trebaju biti dostatni i točni te odražavati stvarno tržišno ili ekonomsko stanje koje se treba mjeriti referentnom vrijednošću; – ulazni podatci trebaju potjecati od pouzdanih i reprezentativnih radnih tijela ili skupine subjekata koja pridonosi utvrđivanju i – administratori se trebaju koristiti stabilnom i pouzdanom metodologijom za utvrđivanje referentnih vrijednosti. 3.4.4. Zahtjevi za subjekte koji pridonose utvrđivanju (članci 9. i 11.) Administrator mora sastaviti kodeks ponašanja subjekata koji pridonose utvrđivanju, u kojem su jasno određene obveze i odgovornosti tih subjekata u vezi pružanja ulaznih podataka za utvrđivanje referentne vrijednosti. Ako su subjekti regulirana tijela, ona moraju izbjegavati sukob interesa i primjenjivati odgovarajuću kontrolu. 3.4.5. Sektorski zahtjevi (članci 10. i 12. – 14.) Kako bi se osigurale razmjernost i primjerena prilagodba prijedloga različitim vrstama i sektorima referentnih vrijednosti, prilozi II. i III. sadržavaju detaljnije odredbe o robnim referentnim vrijednostima i referentnim kamatnim stopama. Dodatni zahtjevi uvedeni su u vezi s ključnim referentnim vrijednostima, uključujući ovlast mjerodavnog nadležnog tijela da dodjeljuje ovlast za doprinose utvrđivanju. Referentne vrijednosti za koje ulazne podatke pružaju regulirana mjesta trgovanja oslobođena su određenih obveza kako bi se izbjeglo dvostruko reguliranje. 3.4.6. Transparentnost i zaštita potrošača (članci 15. – 18.) Zaštita ulagatelja poboljšava se odredbama o transparentnosti. Administratori moraju izdati izjavu o tome što se referentnom vrijednošću mjeri i njezinim slabostima te objaviti podatke koji omogućuju korisnicima da odaberu najprimjereniju referentnu vrijednost. Tom izjavom korisnike se obavješćuje da trebaju poduzeti odgovarajuće mjere u slučaju da administrator prestane pružati referentnu vrijednost. Konačno, bankama se uvodi ocjena prikladnosti koja se odnosi na njihovo poslovanje s potrošačima povezano s financijskim ugovorima, primjerice zajmovima osiguranima hipotekom. 3.4.7. Postupak nadzora i odobravanja administratora (članci 22. – 37.) Djelatnost pružanja referentnih vrijednosti podlijegat će prethodnom odobrenju i tekućem nadzoru. Prijedlogom se utvrđuju uvjeti i postupak za to da administrator referentne vrijednosti smješten u Uniji pribavi odobrenje od mjerodavnog nadležnog tijela. Prijedlogom se uspostavlja mehanizam za djelotvornu provedbu uredbe. Nadležna su tijela tako ovlaštena osigurati da administratori poštuju uredbu. U slučaju ključnih referentnih vrijednosti treba uspostaviti kolegije supervizora radi lakše razmjene informacija i osiguravanja ujednačene provedbe odobravanja i nadzora. 4. UTJECAJ NA PRORAČUN Prijedlog ima utjecaj na proračun Zajednice. Poseban utjecaj prijedloga na proračun odnosi se na zadaću dodijeljenu ESMA-i, kako je navedeno u zakonodavnim financijskim izvještajima uz ovaj prijedlog. Nove zadaće obavljat će se s pomoću ljudskih resursa dostupnih na temelju godišnjeg postupka raspodjele proračunskih sredstava, u kontekstu proračunskih ograničenja koja vrijede za sva tijela EU-a i u skladu s financijskim programom za agencije. Resursi koji su potrebni agencijama za nove zadaće bit će usklađeni s kadrovskim i financijskim programiranjem za ESMA-u, kako je navedeno u nedavnoj Komunikaciji Europskom parlamentu i Vijeću o programiranju kadrovskih i financijskih resursa za decentralizirane agencije u razdoblju 2014. – 2020. (COM(2013)519). U financijskim izvještajima priloženima uz ovaj prijedlog procjenjuje se i konkretan utjecaj na proračun Komisije. Najvažniji utjecaj prijedloga na proračun može se sažeti u sljedeće točke: a) osoblje GU MARKT: 1 član osoblja razine AD (puno radno vrijeme) za sastavljanje delegiranih akata, vrednovanje, praćenje provedbe i moguće preispititivanje inicijative; ukupni godišnji trošak procjenjuje se na 0,141 milijun €; b) ESMA: (i.) troškovi osoblja: dvoje članova privremenog osoblja za sudjelovanje i posredovanje u kolegiju supervizora ključnih referentnih vrijednosti, pružanje tehničkih savjeta Komisiji u vezi s provedbom ove Uredbe, koordiniranje razvoja aranžmana za suradnju s trećim zemljama, sastavljanje smjernica za promicanje konvenrgencije i međusektorske dosljednosti u režimu sankcioniranja i održavanje registra obavijesti o primjeni referentnih vrijednosti i popisa registriranih administratora referentnih vrijednosti. Ukupni godišnji troškovi za dvoje članova privremenog osoblja iznosili bi 0,326 milijuna €, čemu bi Komisija pridonijela sa 40 % (0,130 mil. €), a države članice sa 60 % (0,196 mil. €) godišnje. (ii.) operativni i infrastrukturni troškovi: početni troškovi za ESMA-u procjenjuju se na 0,25 mil. €, čemu bi Komisija pridonijela sa 40 % (0,1 mil. €), a države članice sa 60 % (0,15 mil. €) u 2015. Ti se troškovi uglavnom odnose na IT-sustave s pomoću kojih bi ESMA ispunjivala sljedeće zahtjeve: – održavanje popisa administratora registriranih u skladu s ovom Uredbom i društava iz trećih zemalja koja pružaju referentne vrijednosti u Uniji – zaprimanje obavijesti o upotrebi referentnih vrijednosti u financijskom instrumentu ili financijskom ugovoru unutar Unije, održavanju registra i osiguravanju toga da administratori znaju za tu upotrebu. ESMA će trebati sastaviti izvješće o primjeni ove Uredbe do 1. siječnja 2018. uz ukupni trošak od 0,3 mil. €, čemu bi Komisija pridonijela sa 40 % (0,12 mil. €), a države članice sa 60 % (0,18 mil. €) u 2017. 2013/0314 (COD) Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o indeksima koji se rabe kao referentne vrijednosti u financijskim instrumentima i financijskim ugovorima (Tekst značajan za EGP) EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 114., uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije, nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima, uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora[11], uzimajući u obzir mišljenje Europske središnje banke, djelujući u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom, budući da: (1) Utvrđivanje cijene mnogih financijskih instrumenata i financijskih ugovora ovisi o točnosti i ispravnosti referentnih vrijednosti. Slučajevi manipuliranja referentnim kamatnim stopama, primjerice LIBOR-om i EURIBOR-om, te navodne manipulacije referentnim vrijednostima u sektorima energetike, nafte i deviznog poslovanja potvrđuju da referentne vrijednosti čiji postupci utvrđivanja imaju određene zajedničke značajke, primjerice podložnost sukobu interesa, iskorištavanje diskrecijskih prava i slabo upravljanje, mogu biti podložne manipuliranju. Netočnost i neispravnost indeksa koji se rabe kao referentne vrijednosti, odnosno sumnja u njihovu točnost i ispravnost, mogu narušiti tržišno povjerenje, uzrokovati gubitke potrošačima i ulagateljima te poremetiti realno gospodarstvo. Stoga je potrebno osigurati točnost, stabilnost i ispravnost referentnih vrijednosti i postupka njihova utvrđivanja. (2) Direktiva 2004/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o tržištima financijskih instrumenata[12] sadržava određene zahtjeve povezane s pouzdanošću referentnih vrijednosti koje se rabe pri utvrđivanju cijene financijskih instrumenata u kotaciji. Direktiva 2003/71/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o prospektu koji je potrebno objaviti prilikom javne ponude vrijednosnih papira ili prilikom uvrštavanja u trgovanje[13] sadržava određene zahtjeve povezane s referentnim vrijednostima kojima se koriste izdavatelji. Direktiva 2009/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na subjekte za zajednička ulaganja u prenosive vrijednosne papire (UCITS)[14] sadržava određene zahtjeve povezane s investicijskim fondovima UCITS-a i njihovom primjenom referentnih vrijednosti. Uredba (EU) br. 1227/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o cjelovitosti i transparentnosti veleprodajnog tržišta energije[15] sadržava određene odredbe kojima se zabranjuje manipuliranje referentnim vrijednostima koje se primjenjuju na veleprodajne energetske proizvode. Tim su zakonodavnim aktima međutim obuhvaćeni samo određeni aspekti određenih referentnih vrijednosti, a ne sve slabosti u postupku utvrđivanja referentnih vrijednosti općenito. (3) Referentne vrijednosti ključne su za utvrđivanje cijene prekograničnih transakcija i na taj način olakšavaju djelotvorno funkcioniranje unutarnjeg tržišta velikog broja financijskih instrumenata i usluga. Mnoge referentne vrijednosti koje se rabe kao referentne stope u financijskim ugovorima, osobito kod hipoteka, utvrde se u jednoj državi članici, a njima se koriste kreditne institucije i potrošači u drugim državama članicama. Te kreditne institucije osim toga često poslove omeđivanja rizika ili dobivanja sredstava za odobravanje tih financijskih ugovora obavljaju na prekograničnom međubankovnom tržištu. Samo dvije države članice donijele su nacionalne propise o referentnim vrijednostima, ali već i njihov pravni okvir za referentne vrijednosti sadržava neusklađenost, primjerice u pogledu područja primjene. Osim toga Međunarodna organizacija nadzornih tijela za vrijednosne papire (IOSCO) nedavno je usuglasila načela za referentne vrijednosti, ali s obzirom na to da je tim načelima predviđena određena fleksibilnost u pogledu područja i sredstava njihove primjene te određenih uvjeta, države članice na nacionalnoj bi razini vjerojatno donosile propise koji bi dovele do neusklađene primjene tih načela. (4) Ti neusklađeni pristupi doveli bi do fragmentiranja unutarnjeg tržišta jer bi administratori i korisnici referentnih vrijednosti podlijegali različitim pravilima u različitim državama članicama, a referentne vrijednosti utvrđene u jednoj državi članici ne bi se mogle primjenjivati u drugim državama članicama. U nedostatku usklađenog okvira kojim bi se osigurale točnost i ispravnost referentnih vrijednosti koje se rabe u financijskim instrumentima i financijskim ugovorima u Uniji, razlike u zakonodavstvu država članica vjerojatno bi stvorile prepreke neometanom funkcioniranju unutarnjeg tržišta za pružanje referentnih vrijednosti. (5) Pravila EU-a o zaštiti potrošača ne odnose se na konkretno pitanje prikladnosti referentnih vrijednosti za financijske ugovore. Zbog pritužaba potrošača i sudskih postupaka povezanih s primjenom neprikladnih referentnih vrijednosti u nekoliko država članica, legitimna bi zabrinutost za zaštitu potrošača vjerojatno dovela do donošenja neusklađenih mjera na nacionalnoj razini, što bi uzrokovalo fragmentiranje unutarnjeg tržišta zbog neusklađenih uvjeta tržišnog natjecanja povezanih s različitim razinama zaštite potrošača. (6) Stoga je, da bi se osiguralo pravilno funkcioniranje unutarnjeg tržišta i poboljšali uvjeti njegova funkcioniranja, osobito u pogledu financijskih tržišta, te da bi se zajamčila visoka razina zaštite potrošača i ulagatelja, potrebno utvrditi regulatorni okvir za referentne vrijednosti na razini Unije. (7) Primjereno je i potrebno da ta pravila budu u zakonodavnom obliku uredbe kako bi se u cijeloj Uniji osigurala ujednačena primjena odredaba kojima se izravno uvode obveze za osobe koje sudjeluju u utvrđivanju referentnih vrijednosti, pridonose njihovu utvrđivanju ili ih rabe. Budući da pravni okvir za pružanje referentnih vrijednosti nužno uključuje mjere koje sadržavaju precizne zahtjeve koji se odnose na različite aspekte povezane s pružanjem referentnih vrijednosti, čak i sitna neusklađenost u pristupu tim aspektima može dovesti do znatnih zapreka u prekograničnom pružanju referentnih vrijednosti. Stoga se primjenom uredbe, koja se izravno primjenjuje bez potrebe za nacionalnim zakonodavstvom, treba smanjiti mogućnost poduzimanja neusklađenih mjera na nacionalnoj razini, osigurati dosljedan pristup i veća pravna sigurnost te spriječiti stvaranje znatnih prepreka u prekograničnom pružanju referentnih vrijednosti. (8) Područje primjene ove Uredbe trebalo bi biti toliko široko da stvori preventivan regulatorni okvir. Utvrđivanje referentnih vrijednosti uključuje diskrecijska prava i nužno podliježe određenim vrstama sukoba interesa, što znači da postoje mogućnosti i poticaji za manipulaciju tim referentnim vrijednostima. Ti čimbenici rizika povezani su sa svim referentnim vrijednostima te bi one trebale podlijegati zahtjevima za primjerenim upravljanjem i kontrolom. Budući da se osjetljivost i važnost referentnih vrijednosti mijenjaju s vremenom, ograničavanjem područja primjene na važne i osjetljive indekse ne bi se obuhvatili rizici koje referentne vrijednosti mogu imati u budućnosti. Konkretno, referentne vrijednosti koje trenutačno nemaju široku primjenu mogle bi se češće rabiti u budućnosti, pa bi, u tom pogledu, i neznatna manipulacija mogla imati znatan utjecaj. (9) Ključni element pri određivanju područja primjene trebao bi biti način na koji se s pomoću izlazne referentne vrijednosti utvrđuje vrijednost financijskog instrumenta i financijskog ugovora te mjeri uspješnost investicijskog fonda. Područje primjene stoga ne bi trebalo ovisiti o naravi ulaznih podataka. Zbog toga treba obuhvatiti referentne vrijednosti izračunane na temelju ekonomskih ulaznih podataka, primjerice cijena dionica, i neekonomskih veličina ili vrijednosti, primjerice podataka o vremenu. Okvirom treba obuhvatiti one referentne vrijednosti koje su podložne tim rizicima, ali i ponuditi razmjeran odgovor na rizike povezane s različitim referentnim vrijednostima. Stoga ovom Uredbom treba obuhvatiti sve referentne vrijednosti koje se rabe pri utvrđivanju cijena financijskih instrumenata koji kotiraju ili kojima se trguje na reguliranim mjestima trgovanja. (10) Veliki broj potrošača stranke su u financijskim ugovorima, posebno u potrošačkim kreditnim ugovorima osiguranima hipotekama, koji se temelje na referentnim vrijednostima koje podliježu jednakim rizicima. Stoga ovom Uredbom treba obuhvatiti indekse ili referentne stope iz [Direktive 2013/.../EU Europskog parlamenta i Vijeća o ugovorima o kreditu za potrošače koji se odnose na stambenu nepokretnu imovinu te o izmjeni Direktive 2008/48/EZ]. (11) Mnogi investicijski indeksi uključuju znatne sukobe interesa, a rabe se pri mjerenju uspješnosti fondova, primjerice fondove UCITS-a. Neke se od tih referentnih vrijednosti objavljuju, a druge se stavljaju na raspolaganje javnosti ili dijelu javnosti, besplatno ili uz naknadu, a manipulacija njima može nepovoljno utjecati na ulagatelje. Ovom bi Uredbom stoga trebalo obuhvatiti one indekse ili referentne stope koje se primjenjuju pri mjerenju uspješnosti investicijskog fonda. (12) Svi administratori referentnih vrijednosti mogu podlijegati sukobu interesa, koristiti se diskrecijskim pravima i imati neprimjerene sustave upravljanja i kontrole. Nadalje, s obzirom na to da administratori kontroliraju postupak utvrđivanja referentne vrijednosti, najučinkovitiji način osiguravanja njezine ispravnosti jest dodjela odobrenja administratoru i nadzor nad njim. (13) Subjekti koji pridonose utvrđivanju mogu jednako tako podlijegati sukobu interesa, koristiti se diskrecijskim pravima i biti izvor manipulacije. Pridonošenje utvrđivanju referentne vrijednosti dobrovoljna je aktivnost. Ako se na temelju bilo kakve inicijative od tog subjekta zahtijeva znatna promjena poslovnog modela, subjekt može prestati pridonositi. Međutim u slučaju subjekata koji već podliježu regulaciji i nadzoru očekuje se da zahtjev za dobrim sustavima upravljanja i kontrole ne bi trebao dovesti do znatnih troškova i nerazmjernog administrativnog opterećenja. Stoga se ovom Uredbom nadziranim subjektima koji pridonose utvrđivanju uvode određene obveze. (14) Administrator je fizička ili pravna osoba koja kontrolira pružanje referentne vrijednosti i posebno upravlja referentnom vrijednošću, prikuplja i analizira ulazne podatke, utvrđuje referentnu vrijednost i u određenim je slučajevima objavljuje. Međutim, ako osoba, u okviru novinarske djelatnosti, samo objavi referentnu vrijednost ili uputi na nju iako nema kontrolu nad njezinim pružanjem, ta osoba ne bi trebala podlijegati zahtjevima koji su na temelju ove Uredbe uvedeni za administratore. (15) Indeks se računa s pomoću formule ili neke druge metode na osnovi temeljnih vrijednosti. Pri sastavljanju formule, izračunu ili utvrđivanju ulaznih podataka postoje diskrecijska prava. Zbog tih diskrecijskih prava postoji rizik od manipulacije i stoga bi sve referentne vrijednosti koje dijele tu značajku trebale biti obuhvaćene ovom Uredbom. Ako se međutim pojedinačna cijena ili vrijednost koriste kao referentne vrijednosti, primjerice kad je cijena pojedinačnog vrijednosnog papira referentna cijena opcije, u tom slučaju nema izračuna, ulaznih podataka ili diskrecijskih prava. Stoga se pojedinačna cijena ili pojedinačne referentne cijene ne bi trebale smatrati referentnim vrijednostima za potrebe ove Uredbe. Referentne cijene ili cijene namire koje utvrde središnje druge ugovorne strane ne bi trebalo smatrati referentnim vrijednostima jer se koriste za utvrđivanje namire, iznosa nadoknade ili upravljanje rizikom te se s pomoću njih ne utvrđuje iznos koji treba platiti na temelju financijskog instrumenta ili vrijednost financijskog instrumenta. (16) Referentne vrijednosti koje pružaju središnje banke u Uniji podliježu kontroli javnih tijela te ispunjuju načela, norme i postupke kojima se osiguravaju točnost, ispravnost i neovisnost njihovih referentnih vrijednosti, kako je predviđeno ovom Uredbom. Stoga nije potrebno da te referentne vrijednosti podliježu ovoj Uredbi. Međutim i središnje banke trećih zemalja mogu pružati referentne vrijednosti koje se primjenjuju u Uniji. Potrebno je utvrditi izuzimanje od obveza na temelju ove Uredbe samo onih središnjih banaka iz trećih zemalja koje pružaju referentne vrijednosti i pritom podliježu standardima koji su slični onima uspostavljenima ovom Uredbom. (17) Slabosti u postupku utvrđivanja referentnih vrijednosti koje ne podliježu primjerenom upravljanju omogućuju manipuliranje tim referentnim vrijednostima. Ako su referentne vrijednosti dostupne javnosti, moguće je zanemariti puni rizik i zbog toga ne osigurati primjerenu kontrolu i upravljanje. Da bi se osigurala ispravnost referentnih vrijednosti, administratori referentnih vrijednosti morali bi provoditi primjerene aranžmane upravljanja i tako kontrolirati sukobe interesa i očuvati povjerenje u ispravnost referentnih vrijednosti. Čak i ako se njima djelotvorno upravlja, većina administratora podložna je nekoj vrsti sukoba interesa i mogla bi donositi procjene i odluke koje će utjecati na različite skupine dionika. Stoga je nužno da administratori raspolažu neovisnom funkcijom za nadzor provedbe i učinkovitosti mehanizma upravljanja kojim se osigurava djelotvoran nadzor. (18) Manipulacija ili nepouzdanost referentnih vrijednosti mogu naštetiti ulagateljima i potrošačima. Stoga ovom Uredbom treba uspostaviti okvir za čuvanje dokumentacije administratora i subjekata koji pridonose utvrđivanju te osiguranje transparentnosti u pogledu svrhe referentne vrijednosti i ulaznih podataka, na temelju čega se učinkovito i pošteno mogu riješiti eventualni odštetni zahtjevi u skladu s nacionalnim ili Unijinim pravom. (19) Revizija i djelotvorna provedba ove Uredbe zahtijevaju ex post analizu i dokaze te je stoga nužno da administratori referentnih vrijednosti tijekom dovoljnog dugog razdoblja čuvaju odgovarajuću dokumentaciju koja se odnosi na izračun referentne vrijednosti. Stvarnost koja se želi izmjeriti referentnom vrijednošću i okolina u kojoj se to mjerenje obavlja vjerojatno će se mijenjati tijekom vremena. Stoga je nužno redovito revidirati ili preispitivati postupak i metode pružanja referentnih vrijednosti kako bi se utvrdili nedostatci i moguća poboljšanja. Poremećaji u pružanju referentnih vrijednosti mogu utjecati na mnoge dionike, koji mogu pridonijeti otkrivanju tih nedostataka. Stoga je nužno uspostaviti neovisan postupak za pritužbe kako bi se osiguralo da ti dionici mogu administratoru referentne vrijednosti dostaviti pritužbu te da administrator može objektivno ocijeniti meritum te pritužbe. (20) Pružanje referentnih vrijednosti često uključuje izdvajanje određenih važnih funkcija, primjerice izračuna referentne vrijednosti, prikupljanja ulaznih podataka i informiranje o referentnoj vrijednosti. Da bi se osigurala djelotvornost aranžmana za upravljanje, nužno je osigurati i to da se takvim izdvajanjem funkcija administratoru ne oduzmu njegove obveze i nadležnosti te da to izdvajanje ne omete administratora pri ispunjivanju njegovih obveza i nadležnosti, odnosno da se ne omete nadzor mjerodavnog nadležnog tijela nad njim. (21) Administrator referentne vrijednosti središnji je primatelj ulaznih podataka koji može dosljedno ocjenjivati cjelovitost i točnost ulaznih podataka. Stoga je nužno da administrator referentne vrijednosti raspolaže primjerenim načinima za ocjenu točnosti ulaznih podataka te da o sumnjivima podatcima obavješćuje mjerodavno nadležno tijelo. (22) Zaposlenici administratora mogu utvrditi moguće kršenje ove Uredbe ili moguće slabosti koje bi mogle dovesti do manipulacije ili pokušaja manipulacije. Ovom se Uredbom stoga treba osigurati uspostava primjerenih aranžmana koji će omogućiti zaposlenicima da na povjerljiv način obavijeste administratora o mogućem kršenju ove Uredbe. (23) Sva diskrecijska prava koja se mogu primijeniti pri pružanju ulaznih podataka otvaraju mogućnost manipulacije referentnom vrijednošću. Ako se ulazni podatci temelje na transakcijama, manje je diskrecijskih prava i mogućnosti za manipulaciju podatcima. Stoga bi se administratori, kao opće pravilo, trebali koristiti ulaznim podatcima stvarnih transakcija, ako je to moguće, a drugim podatcima samo u slučaju kad se na temelju podataka o transakcijama ne može osigurati cjelovitost i točnost referentne vrijednosti. (24) Točnost i pouzdanost referentne vrijednosti da izmjeri ekonomsku stvarnost za koju je namijenjena, ovisi o korištenoj metodologiji i ulaznim podatcima. Stoga je nužno prihvatiti metodologiju kojom se osiguravaju pouzdanost i točnost referentne vrijednosti. (25) Da bi se osigurala trajna točnost referentne vrijednost, možda će biti potrebno promijeniti metodologiju, ali sve takve promjene utječu na dionike i korisnike referentne vrijednosti. Stoga je nužno odrediti postupke kojih se treba pridržavati pri promjeni metodologije koja se odnosi na referentnu vrijednost, uključujući potrebu za savjetovanjem, kako bi korisnici i dionici mogli poduzeti mjere potrebne u svjetlu tih promjena ili kako bi mogli obavijestiti administratora ako su zabrinuti zbog tih promjena. (26) Cjelovitost i točnost referentnih vrijednosti ovisi o cjelovitosti i točnosti ulaznih podataka koje dostave subjekti koji pridonose utvrđivanju. Nužno je jasno odrediti obveze tih subjekata u pogledu ulaznih podataka te da oni budu pouzdani i usklađeni s načinima kontrole i metodologijom administratora referentne vrijednosti. Stoga je nužno da administrator referentne vrijednosti sastavi kodeks ponašanja kojim će definirati te zahtjeve i kojeg će se subjekti koji pridonose utvrđivanju morati pridržavati. (27) Mnoge referentne vrijednosti utvrđuju se na temelju ulaznih podataka koji dolaze od reguliranih mjesta trgovanja, burza energije i platformi za dražbu emisijskih jedinica. Ta mjesta trgovanja podliježu reguliranju i nadzoru, čime se osigurava cjelovitost ulaznih podataka te predviđaju uvjeti upravljanja i postupci obavješćivanja o kršenju propisa. Stoga su te referentne vrijednosti oslobođene određenih obveza kako bi se izbjeglo dvostruko reguliranje i zbog toga što njihov nadzor osigurava cjelovitost korištenih ulaznih podataka. (28) Subjekti koji pridonose utvrđivanju mogu biti podložni sukobu interesa i primjenjivati diskrecijska prava pri određivanju ulaznih podataka. Stoga je nužno da subjekti koji pridonose utvrđivanju budu obuhvaćeni aranžmanom za upravljanje kako bi se osiguralo upravljanje sukobima interesa te da ulazni podatci budu točni, u skladu sa zahtjevima administratora i da se mogu potvrditi. (29) Različite vrste i sektori referentnih vrijednosti imaju različita svojstva, slabosti i rizike. Odredbe ove Uredbe trebaju biti detaljnije usmjerene na određene sektore i vrste referentnih vrijednosti. Međubankovne referentne kamatne stope referentne su vrijednosti koje imaju važnu ulogu u prijenosu monetarne politike, stoga je nužno odrediti kako bi se te odredbe trebale primijeniti na referentne vrijednosti u ovoj Uredbi. Robne referentne vrijednosti imaju široku primjenu i posebne značajke specifične za sektor, pa je potrebno odrediti kako bi se odredbe iz ove Uredbe mogle primjenjivati na njih. (30) Poremećaji određenih ključnih referentnih vrijednosti mogu znatno utjecati na financijsku stabilnost, tržište i ulagatelje, pa je nužno primijeniti dodatne zahtjeve kako bi se osigurale cjelovitost i stabilnost tih ključnih referentnih vrijednosti. Referentna će vrijednost imati takav utjecaj ako se na njoj temelji znatna vrijednost financijskog instrumenta. Stoga je nužno da Komisija utvrdi na kojim se referentnim vrijednostima temelje financijski instrumenti iznad određenog praga, pa bi se one trebale smatrati ključnim referentnim vrijednostima. (31) Subjekti koji prestanu pridonositi utvrđivanju mogu narušiti vjerodostojnost ključnih referentnih vrijednosti. Da bi se otklonila ta slabost, mjerodavno nadležno tijelo trebalo bi imati ovlast da zahtijeva obvezno pridonošenje utvrđivanju ključnih referentnih vrijednosti. (32) Da bi korisnici mogli odabrati odgovarajuće referentne vrijednosti i da bi razumjeli njihov rizik, trebaju znati što se tim referentnim vrijednostima mjeri i koje su njihove slabosti. Stoga bi administrator referentne vrijednosti trebao objaviti izjavu koja sadržava te elemente, kao i ulazne podatke iskorištene pri utvrđivanju referentne vrijednosti. (33) Poštrošači mogu sklopiti financijske ugovore, posebno ugovore o hipotekama i potrošačkim kreditima, uzimajući u obzir referentne vrijednosti, ali nejednaka pregovaračka moć i primjena općih uvjeta poslovanja znači da imaju ograničen utjecaj na odabir primijenjene referentne vrijednosti. Stoga je nužno osigurati da odgovornost za procjenu prikladnosti takvih referentnih vrijednosti za potrošača bude na zajmodavcima i vjerovnicima, koji su subjekti pod nadzorom, jer su oni osposobljeniji za odabir referentne vrijednosti. Međutim ocjena prikladnosti referentne vrijednost za upotrebu u financijskom instrumentu ne bi se trebala zahtijevati ovom Uredbom jer je već predviđena Direktivom [MIFID]. (34) Ovom Uredbom uzimaju se u obzir načela za financijske referentne vrijednosti, koja je 17. srpnja 2013. izdala Međunarodna organizacija nadzornih tijela za vrijednosne papire (IOSCO) (dalje u tekstu „IOSCO načela”) i koja služe kao globalni standard za regulatorne zahtjeve koji se odnose na referentne vrijednosti. U svrhu zaštite ulagatelja potrebno je, prije nego što se referentna vrijednost pružena u trećoj zemlji bude mogla primijeniti u Uniji, procijeniti i utvrditi istovrijednost nadzora i propisa te treće zemlje s nadzorom i propisima Unije u pogledu referentnih vrijednosti. (35) Administrator treba imati odobrenje i biti pod nadzorom nadležnog tijela države članice u kojoj je smješten. (36) U određenim okolnostima osoba može obaviti uslugu pružanja indeksa i pritom ne biti svjesna da se ta referentna vrijednost primjenjuje kao referentna cijena za financijski instrument ili financijski ugovor. To se osobito događa u slučaju kada su korisnici i administrator referentne vrijednosti smješteni u različitim državama članicama. Stoga je nužno da nadležna tijela, čim ustanove da se referentna vrijednost primjenjuje kod financijskog instrumenta, o tome obavijeste središnje koordinacijsko tijelo, primjerice ESMA-u, koje zatim o tome obavješćuje administratora. (37) Paket učinkovitih alata i ovlasti nadležnih tijela svake države članice jamči učinkovitost nadzora. Stoga bi ovom Uredbom posebno trebalo predvidjeti paket minimalnih nadzornih i istražnih ovlasti koje treba dodijeliti nadležnim tijelima država članica u skladu s nacionalnim pravom. Pri izvršavanju svojih ovlasti na temelju ove Uredbe nadležna tijela i ESMA trebaju djelovati objektivno i nepristrano te odlučivati autonomno. (38) U svrhu otkrivanja slučajeva kršenja ove Uredbe nadležnim je tijelima potrebno, u skladu s nacionalnim pravom, omogućiti pristup prostorima fizičkih i pravnih osoba radi zapljene dokumentacije. Pristup tim prostorijama potreban je ako se osnovano sumnja da postoje dokumenti i drugi podatci povezani s predmetom inspekcije ili istraživanja koji mogu biti važni za dokazivanje slučaja kršenja ove Uredbe. Pristup je osim toga potreban u sljedećim slučajevima: ako osoba kojoj je prethodno već poslan zahtjev za informaciju ne postupi u skladu s njim; ili ako se opravdano smatra da se ni u slučaju dostavljanja zahtjeva ne bi postupilo u skladu s njim odnosno da bi se dokumenti ili informacije na koje se zahtjev odnosi bili uklonjeni, promijenjeni ili uništeni. Ako je, u skladu s nacionalnim pravom, potrebno prethodno odobrenje pravosudnog tijela predmetne države članice, ta se ovlast za pristup prostoru koristi nakon što se zaprimi to prethodno sudsko odobrenje. (39) Postojeće snimke telefonskih razgovora i evidencija o prijenosu podataka nadziranih subjekata mogu biti ključni, katkad i jedini dokazi za utvrđivanje i dokazivanje kršenja ove Uredbe, osobito poštovanja zahtjeva u vezi s upravljanjem i kontrolom. Takve snimke i evidencija mogu pomoći pri provjeri identiteta osobe odgovorne za unos podataka i osobe odgovorne za njihovo odobravanje te provjeri toga je li se poštovala fizička razdvojenost zaposlenika. Stoga bi nadležna tijela trebala moći zahtijevati postojeće snimke telefonskih razgovora, elektroničke komunikacije i evidencije prijenosa podataka koje imaju nadzirani subjekti ako se opravdano sumnja da snimke koje se odnose na svrhu inspekcije ili istrage mogu biti bitne za dokazivanje tržišne manipulacije ili kršenja ove Uredbe. (40) Neke odredbe ove Uredbe primjenjuju se samo na fizičke ili pravne osobe u trećim zemljama koje se koriste referentnom vrijednošću, ili pridonose njezinu utvrđivanju, ili su na neki drugi način uključene u postupak njezina utvrđivanja. Nadležna bi tijela stoga morala dogovoriti aranžmane s nadzornim tijelima u trećim zemljama. ESMA bi morala koordinirati razvoj tih aranžmana o suradnji i razmjenu među nadležnim tijelima povezanu s informacijama zaprimljenima iz trećih zemalja. (41) Ovom Uredbom poštuju se temeljna prava i u obzir uzimaju načela priznata Ugovorom o funkcioniranju Europske unije (UFEU) i Poveljom Europske Unije o temeljnim pravima , osobito pravo na poštovanje privatnog i obiteljskog života, zaštita osobnih podataka, pravo na slobodu izražavanja i informiranja, sloboda poduzetništva, pravo na vlasništvo, pravo na zaštitu potrošača, pravo na učinkoviti pravni lijek i pravo na obranu. Stoga ovu Uredbu treba tumačiti i primjenjivati u skladu s tim pravima i načelima. (42) Pravo dotičnih osoba na obranu u potpunosti se poštuje. Osobama koje su predmet postupka osobito se omogućuje pristup nalazima na kojima nadležna tijela temelje svoje odluke i osigurava pravo na saslušanje. (43) Transparentnost u pogledu referentnih vrijednosti nužna je radi stabilnosti financijskog tržišta i zaštite ulagatelja. Svaka razmjena ili prijenos informacija, što ih obavljaju nadležna tijela, treba biti u skladu s pravilima o prijenosu osobnih podataka utvrđenima u Direktivi 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka[16]. Svaka razmjena ili prijenos informacija, što ih obavi ESMA, trebaju biti u skladu s pravilima o prijenosu osobnih podataka utvrđenima u Uredbi (EZ) 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2000. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama i tijelima Zajednice i o slobodnom kretanju takvih podataka[17]. (44) Uzimajući u obzir načela navedena u Komunikaciji Komisije o jačanju sustava kazni u sektoru financijskih usluga i pravne akte Unije donesene nakon te Komunikacije, države članice trebaju utvrditi pravila o kaznama i upravnim mjerama koje se primjenjuju u slučaju povrede odredaba ove Uredbe te osigurati njihovu provedbu. Te kazne i upravne mjere trebaju biti učinkovite, razmjerne i odvraćajuće. (45) Stoga treba predvidjeti paket upravnih mjera, kazni i novčanih kazni kako bi se osigurao zajednički pristup u državama članicama i pojačao njihov odvraćajući učinak. Kazne koje se primjenjuju u posebnim slučajevima treba utvrditi uzimajući, prema potrebi, u obzir čimbenike poput povrata identificirane financijske koristi, ozbiljnosti i trajanja kršenja, otežavajućih ili olakšavajućih čimbenika, potrebe da novčana kazna ima odvraćajući učinak te bi, prema potrebi, trebalo omogućiti njezino smanjenje u slučaju suradnje s nadležnim tijelom. Stvarni iznos upravne novčane kazne koja se odredi u posebnom slučaju treba dosegnuti maksimalnu razinu predviđenu ovom Uredbom, ili višu razinu predviđenu nacionalnim pravom, osobito u slučaju vrlo teškog kršenja, dok se novčane kazne koje su znatno niže od maksimalne razine mogu primijeniti na manja kršenja ili u slučaju nagodbe. Nadležnom tijelu treba biti dostupna ovlast zabrane obavljanja upravnih funkcija u odnosu na administratora referentnih vrijednosti ili subjekt koji pridonosi utvrđivanju. Ovom Uredbom ne treba se ograničiti mogućnost država članica da odrede više razine upravnih sankcija. (46) Kako bi se osiguralo da odluke koje donesu nadležna tijela imaju odvraćajući učinak na što veći dio javnosti, načelno bi ih se trebalo objaviti. Objava odluka važan je instrument nadležnih tijela i u svrhu obavješćivanja sudionika na tržištu o tome koje se ponašanje smatra povredom ove Uredbe te u svrhu promicanja dobrog ponašanja među sudionicima na tržištu. Ako bi se takvom objavom riskiralo izazivanje nerazmjerne štete uključenim osobama, ugrozi stabilnost financijskih tržišta ili tekuće istrage, nadležno tijelo treba objaviti sankcije i mjere na anonimnoj osnovi ili odgoditi predmetnu objavu. Nadležna tijela morala bi imati mogućnost ne objaviti kazne ako se smatra da se anonimnom ili odgođenom objavom ne može dostatno osigurati neugrožavanje stabilnosti financijskih tržišta. Nadležna tijela nisu dužna objaviti ni mjere koje se smatraju mjerama blaže naravi ako bi njihova objava bila nerazmjerna. (47) Ključne referentne vrijednosti mogu uključivati subjekte koji pridonose utvrđivanju, administratore i korisnike u više država članica. Stoga bi prestanak pružanja takve referentne vrijednosti ili bilo koji događaj koji može narušiti njezinu ispravnost utjecao na više država članica, što znači da nadzor nad referentnom vrijednošću koji obavlja nadležno tijelo države članice iz koje ta referentna vrijednost potječe neće biti djelotvoran u smislu postupanja sa svim rizicima koji su povezani s tom referentnom vrijednošću. Trebalo bi uspostaviti kolegij nadležnih tijela, čime bi se osigurala djelotvorna razmjena informacija o nadzoru među nadležnim tijelima te usklađenost njihovih aktivnosti i nadzornih mjera. Aktivnosti kolegija trebaju pridonijeti usklađenoj primjeni pravila iz ove Uredbe i usklađenosti nadzornih praksi. ESMA-ino pravno obvezujuće posredovanje ključan je element za postizanje usklađenosti, dosljednosti nadzora i konvergencije nadzorne prakse. Referentne vrijednosti mogu se rabiti kod financijskih instrumenata i financijskih ugovora koji imaju dugi rok trajanja. U određenim slučajevima, kada ova Uredba počne proizvoditi učinke, takve referentne vrijednosti neće biti dopuštene jer se njihove značajke ne mogu prilagoditi zahtjevima ove Uredbe. Međutim zabranom nastavka pružanja takve referentne vrijednosti može se izazvati prestanak ili narušavanje financijskih instrumenata ili financijskih ugovora i tako nanijeti šteta ulagateljima. Stoga je nužno predvidjeti odredbu kojom se dopušta daljnje pružanje takvih referentnih vrijednosti tijekom prijelaznog razdoblja. (48) Da bi se osigurali ujednačeni uvjeti za provedbu ove Uredbe i dodatno odredili tehnički elementi prijedloga, ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. UFEU-a trebalo bi delegirati Komisiji radi određivanja tehničkih elemenata u definicijama, uvjetima upravljanja i kontrole koji se primjenjuju na administratore i nadzirane subjekte koji pridonose utvrđivanju, zahtjevima koji se odnose na ulazne podatke i metodologiju, kodeks ponašanja, posebne zahtjeve kod određenih vrsta referentnih vrijednosti i informacije koje treba dostaviti pri podnošenju zahtjeva za odobrenje administratora. (49) Komisija treba, s pomoću delegiranih akata na temelju članka 290. UFEU-a i u skladu s člancima 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1095/2010, donijeti nacrt regulatornih tehničkih standarda koje sastavi ESMA i kojima se utvrđuje minimalni sadržaj aranžmana za suradnju s nadležnim tijelima trećih zemalja. (50) Kako bi se osigurali jednaki uvjeti za provedbu ove Uredbe, provedbene bi ovlasti u pogledu nekih njezinih aspekata trebalo prenijeti na Komisiju. Ti se aspekti odnose na utvrđivanje jednakovrijednosti pravnog okvira kojem podliježu središnje banke i pružatelji referentnih vrijednosti iz trećih zemalja te utvrđivanja ključne naravi određene referentne vrijednosti. Te bi ovlasti trebalo izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011.[18] o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s kontrolnim mehanizmima država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije. (51) Komisija treba, s pomoću delegiranih akata na temelju članka 291. UFEU-a i u skladu s člankom 15. Uredbe (EU) br. 1095/2010, imati ovlast donijeti provedbene tehničke standarde koje je sastavila ESMA i kojima se utvrđuju postupci i oblici razmjene informacija između nadležnih tijela i ESMA-e. Budući da cilj ove Uredbe, tj. uspostavu dosljednog i učinkovitog režima za rješavanje slabosti povezanih s referentnim vrijednostima, države članice ne mogu u dovoljnoj mjeri ostvariti samostalno – jer se ukupni utjecaj problema povezanih s referentnim vrijednostima može u potpunosti sagledati samo na razini Unije, pa se na toj razini i cilj može bolje ostvariti – Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti kako je navedeno u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom razmjernosti, kako je utvrđeno u tom članku, ova Uredba ne prelazi okvire onog što je potrebno za postizanje tih ciljeva, DONIJELI SU OVU UREDBU: GLAVA I. PREDMET, PODRUČJE PRIMJENE I DEFINICIJE Članak 1. Predmet Ovom Uredbom uvodi se zajednički okvir za osiguranje točnosti i ispravnosti indeksa koji se rabe kao referentne vrijednosti u financijskim instrumentima i financijskim ugovorima u Uniji. Time se ovom Uredbom pridonosi pravilnom funkcioniranju unutarnjeg tržišta uz istovremeno postizanje visoke razine zaštite potrošača i ulagatelja. Članak 2. Područje primjene 1. Ova se Uredba primjenjuje na pružanje referentnih vrijednosti, doprinos ulaznih podataka referentnim vrijednosti i uporabu referentnih vrijednosti unutar Unije. 2. Ova se Uredba ne primjenjuje na: (a) članice Europskog sustava središnjih banaka (ESSB) (b) središnje banke trećih zemalja čiji pravni okvir, odnosno njegova načela, norme i postupke, Komisija priznaje kao jednakovrijedne zahtjevima za točnošću, ispravnošću i neovisnošću pri pružanju referentnih vrijednosti predviđenih ovom Uredbom. 3. Komisija sastavlja popis središnjih banaka trećih zemalja iz stavka 2. točke (b). Ti se provedbeni akti donose u skladu s kontrolnim postupkom iz članka 38. stavka 2. Članak 3. Definicije 1. Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije: (1) „indeks” znači svaka brojka: (a) koja je objavljena ili dostupna javnosti; (b) koja se redovito utvrđuje, u cijelosti ili djelomično, primjenom formule, ili nekom drugom metodom izračuna, ili procjenom; (c) pritom se utvrđivanje obavlja na osnovi temeljne imovine, ili cijena, uključujući procijenjene cijene, ili drugih vrijednosti; (2) „referentna vrijednost” znači svaki indeks koji se koristi kao osnova za utvrđivanje iznosa koji se plaća na temelju financijskog instrumenta ili financijskog ugovora, ili vrijednosti financijskog instrumenta, ili za mjerenje uspješnosti financijskog instrumenta; (3) „pružanje referentne vrijednosti” znači: (a) upravljanje aranžmanima za utvrđivanje referentne vrijednosti i (b) prikupljanje, analiza ili obrada ulaznih podataka u svrhu utvrđivanja referentne vrijednosti i (c) utvrđivanje referentne vrijednosti primjenom formule ili druge metode izračuna ili ocjenjivanjem ulaznih podataka dostavljenih u tu svrhu, (4) „administrator” znači fizička ili pravna osoba koja kontrolira pružanje referentne vrijednosti; (5) „korisnik referentne vrijednosti” znači svaka osoba koja izdaje financijski instrument, ili je njegov vlasnik, ili je stranka u financijskom ugovoru utemeljenom na referentnoj vrijednosti; (6) „doprinos ulaznih podataka” znači pružanje administratoru, ili drugoj osobi u svrhu dostave administratoru, ulaznih podataka koji su potrebni u vezi s utvrđivanjem referentne vrijednosti te su u tu svrhu dostavljeni; (7) „subjekt koji pridonosi utvrđivanju” znači fizička ili pravna osoba koja ulaznim podatcima pridonosi utvrđivanju; (8) „nadzirani subjekt koji pridonosi utvrđivanju” znači subjekt pod nadzorom koji administratoru smještenom u Uniji dostavlja ulazne podatke; (9) „podnositelj” znači fizička osoba koju subjekt koji pridonosi utvrđivanju zapošljava u svrhu podnošenja ulaznih podataka; (10) „ulazni podatci” znači podatci o vrijednosti temeljne imovine ili cijenama, uključujući procijenjene cijene, ili o drugoj vrijednosti, koje administrator rabi za utvrđivanje referentne vrijednosti; (11) „regulirani podatci” znači ulazni podatci koji su pridoneseni izravno iz mjesta trgovanja kako je definirano u točki (25.) stavka 1. članka 2. [MIFIR-a], ili ovlaštenog sustava objavljivanja kako je definirano u točki (18.) stavka 1. članka 2. [MIFIR-a], ili odobrenog sustava izvješćivanja kako je definirano u točki (20.) stavka 1. članka 2. [MIFIR-a] u skladu sa zahtjevima za obvezne postprodajne podatke, ili burze električne energije iz točke (j) stavka 1. članka 37. Direktive 2009/72/EZ[19], ili burze prirodnog plina iz točke (j) stavka 1. članka 41. Direktive 2009/73/EZ[20], ili dražbovne platforme iz članka 26. odnosno 30. Uredbe (EU) br. 1031/2010 Europskog parlamenta i Vijeća; (12) „transakcijski podatci” znači cijene, stope i indeksi koji se mogu promatrati, ili vrijednosti transakcija između nepovezanih drugih ugovornih strana na aktivnom tržištu koje podliježe tržišnim silama ponude i potražnje; (13) „financijski instrument” znači svaki instrument naveden u odjeljku C Priloga I. Direktivi 2004/39/EZ za koji je podnesen zahtjev za trgovanje na mjestu trgovanja ili kojim se trguje na mjestu trgovanja; (14) „nadzirani subjekt” znači sljedeći subjekti: (a) kreditne institucije kako je definirano u točki 1. članka 3. Direktive 2013/36/EU[21]; (b) investicijska društva kako je definirano u točki (1.) stavka 1. članka 2. [MIFIR-a]; (c) društva za osiguranje kako je definirano u točki 1. članka 13. Direktive 2009/138/EZ[22]; (d) društva za reosiguranje kako je definirano u točki 4. članka 13. Direktive 2009/138/EZ; (e) subjekti za zajedničko ulaganje u prenosive vrijednosne papire (UCITS) kako je definirano u članku 1. stavku 2. Direktive 2009/65/EU[23]; (f) upravitelji alternativnih investicijskih fondova (UAIF) kako je definirano u točki (b) članka 4. stavka 1. Direktive 2011/61/EU Europskog parlamenta i Vijeća[24]; (g) središnje druge ugovorne strane kako je definirano u točki 1. članka 2. Uredbe (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća[25]; (h) trgovinski repozitoriji kako je definirano u točki 2. članka 2. Uredbe (EU) br. 648/2012; (i) administrator; (15) „financijski ugovor” znači: (a) svaki ugovor o kreditu kako je definirano u točki (c) članka 3. Direktive 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća[26]; (b) svaki ugovor o kreditu kako je definirano u točki 3. članka 3. [Direktive [2013/.../] Europskog parlamenta i Vijeća o ugovorima o kreditu koji se odnose na stambenu imovinu]; (16) „investicijski fond” znači AIF-ovi kako je definirano u točki (a) stavka 1. članka 4. Direktive 2011/61/EU Europskog parlamenta i Vijeća odnosno subjekti za zajedničko ulaganje koji su u području primjene Direktive 2009/65/EU Europskog parlamenta i Vijeća; (17) „upravno tijelo” znači upravljačko tijelo koje ima nadzornu i upravljačku funkciju te ovlasti za donošenje konačnih odluka, strategija, ciljeva i općeg usmjerenja subjekta; (18) „potrošač” znači fizička osoba koja u financijskim ugovorima obuhvaćenima ovom Uredbom djeluje u svrhe izvan svojeg obrta, poslovanja ili profesije; (19) „međubankovna referentna kamatna stopa” znači referentna vrijednost čija je temeljna imovina za potrebe točke 1. podtočke (c) ovog članka ona stopa po kojoj banke mogu pozajmiti od druge banke ili se kod nje zadužiti; (20) „robna referentna vrijednost” znači referentna vrijednost čija je temeljna imovina za potrebe točke 1. podtočke (c) ovog članka roba u smislu točke (2.) članka 2. Uredbe Komisije (EZ) br. 1287/2006[27]; emisijske jedinice kako je definirano u točki (11.) odjeljka C Priloga I. [MiFID-a] ne smatraju se robom za potrebe ove Uredbe; (21) „ključna referentna vrijednost” znači referentna vrijednosti čijem utvrđivanju pridonose većinom nadzirani subjekti i na kojoj se temelje financijski instrumenti čija zamišljena vrijednost iznosi najmanje 500 milijardi eura; (22) „smješten” znači, u odnosu na pravnu osobu, s registriranim uredom ili drugom službenom adresom u državi članici ili trećoj zemlji ili, u odnosu na fizičku osobu, u državi članici ili trećoj zemlji u kojoj je osoba rezident u porezne svrhe. 2. Komisija se ovlašćuje donositi delegirane akte u skladu s člankom 37. radi daljnjeg određivanja tehničkih elemenata definicija iz stavka 1., osobito određivanja toga što se, za potrebe definiranja indeksa, smatra činjenjem nečega dostupnim javnosti, te kako bi se u obzir uzeo razvoj tržišta ili tehnološki razvoj. Prema potrebi, Komisija uzima u obzir međunarodnu konvergenciju nadzorne prakse u pogledu referentnih vrijednosti. Članak 4. Isključivanje administratora koji nisu upoznati s uporabom referentne vrijednosti koju su pružili i administratora koji su uskratili pristanak 1. Ova se Uredba ne primjenjuje na administratora u vezi s referentnom vrijednošću koju je pružio a da nije znao ili opravdano nije mogao znati da se ona rabi u svrhe iz točke (2.) članka 3. stavka 1. 2. Ova se Uredba ne primjenjuje na administratora referentne vrijednosti iz članka 25. stavka 3. u vezi s tom referentnom vrijednošću. GLAVA II. ISPRAVNOST I POUZDANOST REFERENTNE VRIJEDNOSTI Poglavlje 1. Upravljanje i kontrola administratora Članak 5. Zahtjevi upravljanja 1. Sljedeći zahtjevi upravljanja primjenjuju se na administratora: (a) administrator ima stabilan sustav upravljanja koji obuhvaća jasnu organizacijsku strukturu i jasno definirane, transparentne i dosljedne uloge i odgovornosti svih osoba koje sudjeluju u pružanju referentne vrijednosti; administrator poduzima sve potrebne mjere kako bi osigurao da pružanje referentne vrijednosti ne bude pod utjecajem postojećeg ili mogućeg sukoba interesa te da se ono, u slučaju kad postupak utvrđivanja referentne vrijednosti uključuje diskrecijska prava, obavi neovisno i pošteno („upravljanje i sukobi interesa”); (b) administrator uspostavlja funkciju nadzora radi nadziranja svih aspekata pružanja referentne vrijednosti („nadzor”); (c) administrator raspolaže kontrolnim okvirom kojim se osiguravaju pružanje i objava referentne vrijednosti u skladu s ovom Uredbom („kontrole”); (d) administrator raspolaže okvirom odgovornosti kojim su obuhvaćeni čuvanje dokumentacije, revizija, preispitivanje i postupak za pritužbe i kojim se dokazuje usklađenost sa zahtjevima iz ove Uredbe („odgovornost”). 2. Administrator poštuje zahtjeve upravljanja i kontrole navedene u odjeljku A Priloga I. 3. Komisija se ovlašćuje donositi delegirane akte u skladu s člankom 37. radi daljnjeg određivanja zahtjeva za upravljanje i kontrolu u okviru odjeljka A Priloga I. Komisija u obzir uzima sljedeće: (a) razvoj referentnih vrijednosti i financijskih tržišta u svjetlu međunarodne konvergencije nadzorne prakse koja se odnosi na zahtjeve za upravljanje referentnim vrijednostima; (b) posebna svojstva različitih vrsta referentnih vrijednosti i administratora; (c) postojeće ili moguće sukobe interesa pri pružanju referentnih vrijednosti, osjetljivost referentnih vrijednosti na manipulacije i važnost referentnih vrijednosti za financijsku stabilnost, tržišta i ulagatelje. Članak 6. Izdvajanje funkcija 1. Administratori ne izdvajaju funkcije u okviru pružanja referentne vrijednosti na način kojim bi se bitno narušila kontrola administratora nad pružanjem referentne vrijednosti ili sposobnost mjerodavnog nadležnog tijela da nadzire referentnu vrijednost. 2. U slučaju izdvajanja funkcija administrator osigurava ispunjivanje zahtjeva navedenih u odjeljku B Priloga I. 3. Administrator koji izdvoji funkcije ili bitne usluge i aktivnosti u okviru pružanja referentne vrijednosti i prenese ih pružatelju usluga, u cijelosti zadržava odgovornost za ispunjivanje svih obveza na temelju ove Uredbe. Poglavlje 2. Ulazni podatci, metodologija i izvješćivanje o kršenju propisa Članak 7. Ulazni podatci i metodologija 1. Pružanje referentne vrijednosti uređeno je sljedećim zahtjevima koji se odnose na ulazne podatke i metodologiju: (a) ulazni podatci trebaju biti dostatni da točno i pouzdano odraze tržišnu ili ekonomsku stvarnost koja se treba mjeriti referentnom vrijednošću („dostatni i točni podatci”); ulazni podatci transakcijski su podatci; ako dostupni transakcijski podatci nisu dostatni da točno i pouzdano odraze tržišnu ili ekonomsku stvarnost koja se treba mjeriti referentnom vrijednošću, ulazni podatci mogu biti i podatci koji nisu transakcijski, uz uvjet da se mogu provjeriti; (b) administrator dobiva ulazne podatke od pouzdanog i reprezentativnog radnog tijela ili skupine suradnika kako bi se osiguralo da izračunana referentna vrijednost pouzdano odrazi tržišnu ili ekonomsku stvarnost koju treba mjeriti („reprezentativni subjekti koji pridonose utvrđivanju”); (c) ako ulazni podatci za referentnu vrijednost nisu transakcijski podatci, a subjekt koji pridonosi utvrđivanju stranka je u više od 50 % vrijednosti transakcija na tržištu koje se namjerava mjeriti tom referentnom vrijednošću, administrator provjerava odražavaju li ulazni podatci stanje na tržištu koje podliježe tržišnim silnicama ponude i potražnje; ako smatra da ulazni podatci ne odražavaju stanje na tržištu koje podliježe tržišnim silnicama ponude i potražnje, administrator mijenja ulazne podatke, subjekte koji pridonose utvrđivanju ili metodologiju kako bi osigurao da ulazni podatci odražavaju stanje na tržištu koje podliježe tržišnim silnicama ponude i potražnje („tržišni utjecaj”); (d) administrator se za utvrđivanje referentne vrijednosti koristi stabilnom i pouzdanom metodologijom koja ima jasna pravila o primjeni diskrecijskih prava pri utvrđivanju referentne vrijednosti („stabilna i pouzdana metodologija”); (e) administrator transparentno obavlja poslove razvoja, primjene i upravljanja u vezi s podatcima za referentnu vrijednost i metodologijom („transparentnost”). 2. Administrator poštuje zahtjeve koji se odnose na ulazne podatke i metodologiju navedene u odjeljku C Priloga I. 3. Komisija se ovlašćuje donositi delegirane akte u skladu s člankom 37. u vezi s mjerama za daljnje određivanje kontrole ulaznih podataka, okolnosti u kojima transakcijski podatci nisu dostatni i načina na koji se to može predstaviti supervizorima te zahtjeva za razvoj metodologije. Komisija u obzir uzima sljedeće: (a) razvoj referentnih vrijednosti i financijskih tržišta u svjetlu međunarodne konvergencije nadzorne prakse koja se odnosi na referentne vrijednosti, (b) posebne značajke različitih referentnih vrijednosti i njihovih vrsta i (c) osjetljivost referentnih vrijednosti na manipulaciju u kontekstu primijenjene metodologije i ulaznih podataka. Članak 8. Izvješćivanje o kršenju propisa 1. Administrator osigurava postojanje primjerenih sustava i djelotvornih načina kontrole koji jamče cjelovitost ulaznih podataka u svrhu stavka 2. 2. Administrator prati ulazne podatke i subjekte koji pridonose utvrđivanju ne bi li utvrdio kršenje [Uredbe o zlouporabi tržišta] i drugo ponašanje koje bi moglo uključivati manipulacije ili pokušaj manipulacije referentnom vrijednošću, obavješćuje mjerodavno nadležno tijelo u skladu s člankom 11. stavkom 2. [Uredbe o zlouporabi tržišta] i dostavlja sve relevantne informacije ako sumnja da je, u vezi s referentnom vrijednošću, došlo: (a) do bitnog kršenja [Uredbe o zlouporabi tržišta]; (b) do ponašanja koje može uključivati manipulacije ili pokušaj manipulacije referentnom vrijednošću ili (c) do štetnog tajnog dogovora da se manipulira ili pokuša manipulirati referentnom vrijednošću. 3. Administrator raspolaže postupcima s pomoću kojih upravitelji, zaposlenici i sve druge fizičke osobe čije su mu usluge dostupne ili su pod njegovom kontrolom mogu posebnim autonomnim kanalom interno prijaviti kršenje ove Uredbe. Poglavlje 3. Kodeks ponašanja i zahtjevi za subjekte koji pridonose utvrđivanju Članak 9. Kodeks ponašanja 1. Administrator donosi kodeks ponašanja za svaku referentnu vrijednost u kojem se jasno određuju odgovornosti i obveze administratora i subjekta koji pridonosi utvrđivanju u pogledu pružanja referentne vrijednosti, što uključuje jasan opis potrebnih ulaznih podataka, a minimalno elemente navedene u odjeljku D Priloga I. 2. Administrator i subjekti koji pridonose utvrđivanju potpisuju kodeks ponašanja, koji je pravno obvezujući za sve stranke u njemu. 3. Komisija se ovlašćuje donositi delegirane akte u skladu s člankom 37. o mjerama daljnjeg određivanja uvjeta u kodeksu ponašanja iz odjeljka D Priloga I. za različite vrste referentnih vrijednosti i kako bi se u obzir uzeli razvoj referentnih vrijednosti i financijskih tržišta. Komisija uzima u obzir različite značajke referentnih vrijednosti i subjekata koji pridonose utvrđivanju, posebno u smislu razlika u ulaznim podatcima i metodologiji, rizika od manipulacije ulaznim podatcima i međunarodne konvergencije nadzorne prakse koja se odnosi na referentne vrijednosti. Članak 10. Regulirani podatci 1. Ako su ulazni podatci za referentnu vrijednost regulirani podatci, ne primjenjuju se članak 7. stavak 1. točka (b), članak 8. stavci 1. i 2. te članak 9. 2. Administrator sklapa sporazum sa subjektom koji dostavom reguliranih podataka pridonosi utvrđivanju, u kojem se jasno određuju referentne vrijednosti koje administrator utvrđuje s pomoću reguliranih podataka, te osigurava usklađenost s ovom Uredbom. Članak 11. Upravljanje i kontrole 1. Sljedeći zahtjevi u pogledu upravljanja i kontrole primjenjuju se na nadzirane subjekte koji pridonose utvrđivanju: (a) nadzirani subjekt koji pridonosi utvrđivanju osigurava da postojeći ili potencijalni sukob interesa ne utječe na pružanje ulaznih podataka te da se diskrecijska prava, ako su potrebna, primjenjuju neovisno, pošteno, na temelju bitnih informacija te u skladu s kodeksom ponašanja („sukobi interesa”); (b) nadzirani subjekt koji pridonosi utvrđivanju raspolaže kontrolnim okvirom s pomoću kojeg osigurava cjelovitost, točnost i pouzdanost ulaznih podataka te pružanje ulaznih podataka u skladu s odredbama ove Uredbe i kodeksom ponašanja („primjerena kontrola”). 2. Nadzirani subjekt koji pridonosi utvrđivanju poštuje zahtjeve koji se odnose na sustave i kontrole navedene u odjeljku E Priloga I. 3. Nadzirani subjekt koji pridonosi utvrđivanju u potpunosti surađuje s administratorom i mjerodavnim nadležnim tijelom pri reviziji pružanja referentne vrijednosti i nadzoru nad njim te čini dostupnima informacije i dokumentaciju koje su čuvaju u skladu s odjeljkom E Priloga I. 4. Komisija se ovlašćuje donositi delegirane akte u skladu s člankom 37. o mjerama daljnjeg određivanja zahtjeva koji se odnose na sustave i kontrole navedene u odjeljku E Priloga I. za različite vrste referentnih vrijednosti. Komisija uzima u obzir različite značajke referentnih vrijednosti i nadziranih subjekata koji pridonose utvrđivanju, posebno u smislu razlika u pruženim ulaznim podatcima i primijenjenoj metodologiji, rizika od manipulacije ulaznim podatcima i naravi aktivnosti nadziranih subjekata te razvoja referentnih vrijednosti i financijskih tržišta u svjetlu međunarodne konvergencije nadzorne prakse koja se odnosi na referentne vrijednosti. GLAVA III. SEKTORSKI ZAHTJEVI I KLJUČNE REFERENTNE VRIJEDNOSTI Poglavlje 1. Sektori referentnih vrijednosti Članak 12. Posebni zahtjevi za različite vrste referentnih vrijednosti i sektora 1. Uz zahtjeve iz glave II., posebni zahtjevi navedeni u Prilogu II. primjenjuju se na međubankovne referentne kamatne stope. 2. Uz zahtjeve iz glave II., posebni zahtjevi navedeni u Prilogu III. primjenjuju se na robne referentne vrijednosti. 3. Komisija se ovlašćuje donositi delegirane akte u skladu s člankom 39. kako bi u svjetlu razvoja tržišta i tehnologije te međunarodnih trendova odredila ili prilagodila sljedeće elemente iz priloga II. i III.: (a) rok objave ulaznih podataka (Prilog II., točka 6.) (b) postupke odabira, imenovanja i određivanja nadležnosti nadzornog odbora (Prilog II., točke 8., 9. i 10.) (c) učestalost revizije (Prilog II., točka 12.) (d) postupke koje treba objasniti u kodeksu ponašanja koji se odnose na pružanje ulaznih podataka (Prilog II., točka 13.) (e) sustave i kontrole subjekata koji pridonose utvrđivanju (Prilog II., točka 16.) (f) dokumentaciju koju subjekt koji pridonosi utvrđivanju mora čuvati i mediji na kojima je treba pohraniti (Prilog II., točke 17. i 18.) (g) nalaze o kojima služba tog subjekta za praćenje usklađenosti treba izvijestiti upravu (Prilog II., točka 19.) (h) učestalost unutarnjeg preispitivanja ulaznih podataka i postupaka (Prilog II., točka 20.) (i) učestalost vanjskih revizija ulaznih podataka subjekta koji pridonosi utvrđivanju (Prilog II., točka 21.) (j) kriterije i postupke za razvoj referentnih vrijednosti (Prilog III., točka 1. podtočka (a)) (k) elemente koje treba uključiti u metodologiju i opis metodologije (Prilog III., točke 1. i 2.) (l) zahtjeve administratora koji se odnose na kvalitetu i ispravnost izračuna referentne vrijednosti i sadržaj opisa priloženog uz svaki izračun (Prilog III., točke 5. i 6.). Poglavlje 2. Ključne referentne vrijednosti Članak 13. Ključne referentne vrijednosti 1. Komisija donosi popis referentnih vrijednosti smještenih unutar Unije koje su ključne u skladu s definicijom u članku 3. stavku 21. Ti se provedbeni akti donose u skladu s kontrolnim postupkom iz članka 38. stavka 2. 2. U roku od 5 radnih dana od datuma prijave odluke povezane s ključnom referentnom vrijednošću koja je na popisu iz stavka 1. ovog članka, administrator te ključne vrijednosti dostavlja kodeks ponašanja mjerodavnom nadležnom tijelu. Mjerodavno nadležno tijelo u roku od 30 dana provjerava je li sadržaj kodeksa ponašanja usklađen sa zahtjevima ove Uredbe. Ako mjerodavno nadležno tijelo ustanovi da određeni elementi nisu u skladu sa zahtjevima ove Uredbe, o tome obavješćuje administratora. Administrator u roku od 30 dana od te obavijesti prilagođuje kodeks ponašanja kako bi osigurao usklađenost sa zahtjevima ove Uredbe. Članak 14. Obvezno pridonošenje 1. Ako tijekom bilo koje godine najmanje 20 % subjekata prestane pridonositi utvrđivanju ključne referentne vrijednosti, ili ima dovoljno naznaka da će 20 % subjekata prestati pridonositi utvrđivanju, tijelo nadležno za administratora ključne referentne vrijednosti ima ovlast: (a) zahtijevati od nadziranih subjekata, odabranih u skladu sa stavkom 2., da dostave ulazne podatke administratoru u skladu s metodologijom, kodeksom ponašanja ili nekim drugim pravilima; (b) utvrditi oblik i trenutak dostave ulaznih podataka; (c) promijeniti kodeks ponašanja, metodologiju ili druga pravila povezana s ključnom referentnom vrijednošću. 2. O nadziranim subjektima od kojih se može u skladu sa stavkom 1. zahtijevati doprinos ključnim referentnim vrijednostima odlučuje nadležno tijelo administratora na temelju sljedećih kriterija: (a) stvarnog ili mogućeg udjela nadziranog subjekta na tržištu koje se treba mjeriti referentnom vrijednošću; (b) stručnosti i sposobnosti nadziranog subjekta da pruži ulazne podatke potrebne kvalitete. 3. Nadležno tijelo nadziranog subjekta koji pridonosi utvrđivanju i od kojega se mjerama u skladu s točkama (a) i (b) stavka 1. zahtijeva doprinos referentnoj vrijednosti pomaže nadležnom tijelu administratora u provedbi takvih mjera. 4. Nadležno tijelo administratora preispituje svaku mjeru donesenu na temelju stavka 1. godinu dana nakon njezina donošenja. Tijelo opoziva mjeru: (a) ako ocijeni da će subjekti koji pridonose utvrđivanju vjerojatno nastaviti dostavljati ulazne podatke još najmanje godinu dana nakon ukidanja obveze pridonošenja, što se potvrđuje barem sljedećim: (1) pisanim obvezivanjem subjekta koji pridonosi utvrđivanju administratoru i nadležnom tijelu da će nastaviti pridonositi ulazne podatke za referentnu vrijednost najmanje godinu dana ako se opozove mjera obveznog pridonošenja (2) pisanim izvješćem administratora nadležnom tijelu kojim potvrđuje da se ključna referentna vrijednost može nastaviti održavati i nakon opoziva mjere obveznog pridonošenja; (b) ako ocijeni da je dostupna prihvatljiva zamjenska referentna vrijednost i da korisnici ključne referentne vrijednosti mogu uz minimalne troškove prijeći na zamjensku vrijednost, što se potvrđuje barem pisanim izvješćem administratora koje sadržava pojedinosti o načinu prijelaza na zamjensku referentnu vrijednost te o mogućnostima i troškovima korisnika pri prelasku na zamjensku vrijednost. 5. U slučaju da subjekt koji pridonosi utvrđivanju prekrši zahtjeve iz stavka 1. ovog članka, administrator o tome obavješćuje mjerodavno nadležno tijelo čim to bude tehnički moguće. GLAVA IV. TRANSPARENTNOST I ZAŠTITA POTROŠAČA Članak 15. Izjava o referentnoj vrijednosti 1. O svakoj referentnoj vrijednosti administrator objavljuje izjavu kojom: (a) jasno i nedvosmisleno definira tržišnu ili gospodarsku stvarnost koja se mjeri referentnom vrijednošću te okolnosti u kojima to mjerenje može biti nepouzdano; (b) opisuje ili navodi svrhe za koje je primjena te referentne vrijednosti primjerena i okolnosti u kojima to više ne bi bila; (c) utvrđuje tehničke specifikacije u kojima su jasno i nedvosmisleno određeni elementi izračuna gdje je moguća primjena diskrecijskih prava, kriteriji u skladu s kojima se to čini, osobe koje ih primjenjuju i način na koji se diskrecijska prava mogu naknadno vrednovati; (d) obavješćuje se o čimbenicima, uključujući vanjske čimbenike izvan kontrole administratora, koji mogu dovesti do promjena u referentnoj vrijednosti ili njezina prestanka i (e) savjetuje se da svaki financijski ugovor ili drugi financijski instrument povezan s određenom referentnom vrijednošću treba podnijeti mogućnost promjene ili prestanka referentne vrijednosti ili se na neki drugi način suočiti s tim. 2. Da bi se osigurala usklađenost sa stavkom 1., administrator poštuje detaljne zahtjeve navedene u odjeljku F Priloga I. Članak 16. Transparentnost ulaznih podataka 1. Čim objavi referentnu vrijednost, administrator objavljuje ulazne podatke kojima se koristio za njezino utvrđivanje, osim ako bi ta objava imala štetne posljedice za subjekte koji pridonose utvrđivanju ili za pouzdanost i cjelovitost referentne vrijednosti. Objava se u takvim slučajevima može odgoditi na razdoblje tijekom kojega se te posljedice znatno umanjuju. Osobni podatci sadržani u ulaznim podatcima ne objavljuju se. 2. Komisija se ovlašćuje donositi delegirane akte u skladu s člankom 37. o mjerama za daljnje određivanje informacija koje treba objaviti u skladu sa stavkom 1., načina objave i okolnosti u kojima se ta objava može odgoditi te sredstava za njezin prijenos. Članak 17. Prestanak referentne vrijednosti 1. Administrator objavljuje postupak o mjerama koje on treba poduzeti u slučaju promjene ili prestanka referentne vrijednosti. 2. Nadzirani subjekti koji izdaju ili posjeduju financijske instrumente ili su strane u financijskim ugovorima povezanima s referentnom vrijednošću izrađuju stabilne pisane planove mjera koje bi poduzeli u slučaju bitnih promjena ili prestanka utvrđivanja referentne vrijednosti. Te planove nadzirani subjekti dostavljaju mjerodavnom nadležnom tijelu na zahtjev. Članak 18. Procjena prikladnosti 1. U slučaju da nadzirani subjekt namjerava sklopiti financijski ugovor s potrošačem, taj subjekt prvo priskrbljuje potrebne informacije o znanju i iskustvu potrošača u području referentne vrijednosti, njegovoj financijskoj situaciji i ciljevima u pogledu tog financijskog ugovora te izjavu o referentnoj vrijednosti objavljenu u skladu s člankom 15., a zatim procjenjuje je li povezivanje financijskog ugovora s tom referentnom vrijednošću primjereno za njega. 2. Ako na temelju procjene iz stavka 1. smatra da referentna vrijednost nije primjerena za potrošača, nadzirani subjekt o tome u pisanom obliku upozorava potrošača navodeći razloge. GLAVA V. UPORABA REFERENTNIH VRIJEDNOSTI KOJE PRUŽE ODOBRENI ADMINISTRATORI ILI ADMINISTRATORI IZ TREĆIH ZEMALJA Članak 19. Uporaba stabilnih referentnih vrijednosti Nadzirani subjekt može rabiti referentnu vrijednost u Uniji za financijski instrument ili financijski ugovor ili za mjerenje uspješnosti financijskog fonda ako ju je pružio administrator odobren u skladu s člankom 23. ili administrator smješten u trećoj zemlji koji je registriran u skladu s člankom 21. Članak 20. Istovrijednost 1. Nadzirani subjekti u Uniji mogu rabiti referentne vrijednosti koje pruže administratori s poslovnim nastanom u trećoj zemlji ako se poštuju sljedeći uvjeti: (a) Komisija je donijela odluku o jednakovrijednosti u skladu sa stavkom 2., čime priznaje jednakovrijednost pravnog okvira i nadzorne prakse te treće zemlje sa zahtjevima ove Uredbe; (b) administrator je odobren odnosno registriran u toj trećoj zemlji i ondje podliježe nadzoru; (c) administrator je dostavio ESMA-i svoj pristanak da nadzirani subjekti rabe njegovu postojeću ili buduću referentnu vrijednost, popis referentnih vrijednosti koje se mogu rabiti u Uniji i podatke o tijelu nadležnom za njegov nadzor u trećoj zemlji; (d) administrator je propisno registriran u skladu s člankom 21. i (e) dogovori o suradnji iz stavka 3. ovog članka operativni su. 2. Komisija može donijeti odluku o tome da se pravnim okvirom i nadzornom praksom treće zemlje osigurava sljedeće: (a) da administratori koji su odobreni ili registrirani u toj trećoj zemlji poštuju obvezujuće zahtjeve koji su jednakovrijedni zahtjevima koji proizlaze iz ove Uredbe, osobito uzimajući u obzir osigurava li se pravnim okvirom i nadzornom praksom treće zemlje usklađenost s načelima IOSCO-a za financijsku stabilnost objavljenima 17. srpnja 2013. i (b) da obvezujući zahtjevi u toj trećoj zemlji podliježu trajnom i djelotvornom nadzoru i provedbi. Ti se provedbeni akti donose u skladu s kontrolnim postupkom iz članka 38. stavka 2. 3. ESMA utvrđuje načine suradnje s nadležnim tijelima trećih zemalja čiji pravni okvir i nadzorna praksa nisu priznati kao jednakovrijedni u skladu sa stavkom 2. Takvim aranžmanima određuje se barem sljedeće: (a) mehanizam razmjene informacija između ESMA-e i mjerodavnih nadležnih tijela, uključujući pristup informacijama koje zatraži ESMA o administratoru odobrenom u toj trećoj zemlji; (b) mehanizam brzog obavješćivanja ESMA-e u slučaju da nadležno tijelo treće zemlje smatra da administrator odobren u toj trećoj zemlji, koji je pod njegovim nadzorom, krši uvjete svojeg odobrenja ili drugi nacionalni propis; (c) postupke za koordinaciju nadzornih aktivnosti, uključujući izravni nadzor. 4. ESMA izrađuje nacrt regulatornih tehničkih standarda radi utvrđivanja minimalnog sadržaja postupaka suradnje iz stavka 3. kako bi osigurala da nadležna tijela i ESMA mogu izvršavati svoje nadzorne ovlasti u skladu s ovom Uredbom. ESMA dostavlja Komisiji navedeni nacrt regulatornih tehničkih standarda do [XXX]. Delegira se ovlast Komisiji za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s postupkom propisanim u člancima 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1095/2010. Članak 21. Registracija 1. ESMA obavlja registraciju administratora koji su je obavijestili o svojem pristanku iz članka 20. stavka 1. točke (c). Registar je javno dostupan na web-stranici ESMA-e i sadržava informacije o referentnim vrijednostima koje relevantni administratori smiju pružati te o nadležnom tijelu odgovornom za provođenje nadzora u trećoj zemlji. 2. Registraciju administratora iz stavka 1. ESMA povlači iz registra iz stavka 1. u sljedećim slučajevima: (a) ako ESMA ima utemeljene razloge, na temelju dokumentiranih dokaza, smatrati da administrator djeluje tako da jasno u pitanje dovodi interese korisnika referentne vrijednosti odnosno pravilno funkcioniranje tržišta ili (b) ako ESMA ima utemeljene razloge, na temelju dokumentiranih dokaza, smatrati da je administrator teško povrijedilo nacionalno zakonodavstvo ili druge propise koji se na njega primjenjuju u trećoj zemlji i na temelju kojih je Komisija donijela odluku u skladu s člankom 20. stavkom 2. 3. ESMA donosi odluku iz stavka 2. samo ako su ispunjeni sljedeći uvjeti: (a) ESMA je proslijedila predmet nadležnom tijelu treće zemlje i to nadležno tijelo nije poduzelo odgovarajuće mjere potrebne za zaštitu ulagatelja i pravilnog funkcioniranja tržišta u Uniji odnosno nije dokazalo da dotični administrator ispunjuje uvjete koji se na njega primjenjuju u trećoj zemlji; (b) ESMA je obavijestila nadležno tijelo treće zemlje o svojoj namjeri da povuče registraciju administratora, i to najmanje 30 dana prije povlačenja registracije. 4. ESMA bez odgode obavješćuje druga nadležna tijela o svim mjerama donesenima u skladu sa stavkom 2 i objavljuje svoje odluke na svojoj web-stranici. GLAVA VI. ODOBRENJE I NADZOR ADMINISTRATORA Poglavlje 1. Odobrenje Članak 22. Zahtjevi za odobrenje 1. Administrator podnosi zahtjev za odobrenje pružanja referentnih vrijednosti ako se indeksi koje pruža rabe kao referentne vrijednosti za financijske instrumente ili financijske ugovore odnosno za mjerenje uspješnosti investicijskog fonda. 2. Odobreni administrator u svakom trenutku poštuje uvjete odobrenja i obavješćuje nadležno tijelo o svim bitnim promjenama povezanima s prvotnom dodjelom odobrenja. Članak 23. Podnošenje zahtjeva za odobrenje 1. Administrator podnosi zahtjev za odobrenje nadležnom tijelu države članice u kojoj je smješten. 2. Zahtjev za odobrenje u skladu sa stavkom 1. podnosi se: (a) u roku od 30 radnih dana nakon što nadzirani subjekt dogovori da će indeks koji pruža administrator rabiti kao referentnu vrijednost za financijski instrument ili financijski ugovor ili za mjerenje uspješnosti financijskog fonda; (b) u roku od 30 dana nakon što administrator pristane u skladu sa stavkom 2. članka 25. da se indeks rabi kao referentna vrijednost za financijski instrument iz stavka 1. članka 25. 3. Administrator koji podnosi zahtjev osigurava sve potrebne informacije kako bi se nadležno tijelo uvjerilo da administrator koji podnosi zahtjev ima u trenutku izdavanja odobrenja uspostavljene sve potrebne aranžmane za ispunjivanje zahtjeva utvrđenih ovom Uredbom. 4. Mjerodavno nadležno tijelo ocjenjuje potpunost zahtjeva u roku od 15 radnih dana od primitka zahtjeva i o tome obavješćuje podnositelja zahtjeva. Ako zahtjev nije potpun, podnositelj zahtjeva dostavlja dodatne informacije koje zatraži mjerodavno nadležno tijelo. 5. Mjerodavno nadležno tijelo, u roku od 45 radnih dana od primitika potpunog zahtjeva, ispituje zahtjev i donosi odluku o odobrenju ili odbijanju odobrenja administratora koji je podnio zahtjev. U roku od pet dana od donošenja odluke o odobrenju ili odbijanju odobrenja nadležno tijelo o tome obavješćuje dotičnog administratora. Ako nadležno tijelo odbije odobriti administratora koji je podnio zahtjev, mora tu odluku obrazložiti. 6. Nadležno tijelo obavješćuje ESMA-u o svim odlukama o odobrenju ili odbijanju odobrenja administratora koji su podnijeli zahtjev i ESMA objavljuje popis administratora odobrenih u skladu s ovom Uredbom. Taj se popis ažurira u roku od 7 radnih dana od obavijesti iz ovog stavka. 7. Komisija se ovlašćuje donositi delegirane akte u skladu s člankom 39. o mjerama za daljnje određivanje informacija koje treba navesti u zahtjevu za odobrenje, uzimajući pritom u obzir načelo razmjernosti i troškove administratora i nadležnih tijela. Članak 24. Povlačenje ili suspenzija odobrenja 1. Nadležno tijelo povlači ili suspendira odobrenje administratora: (a) ako se administrator izričito odrekne registracije ili tijekom proteklih dvanaest mjeseci nije pružao referentne vrijednosti; (b) ako je administratoru dodijeljeno odobrenje na temelju lažnih izjava ili na drugi protupropisni način; (c) ako administrator više ne ispunjuje uvjete uz koje mu je dodijeljeno odobrenje ili (d) ako je administrator teško ili ponovno povrijedio odredbe ove Uredbe. 2. Nadležno tijelo obavješćuje ESMA-u o svojoj odluci u roku od pet radnih dana. Poglavlje 2. Obavješćivanje o primjeni referentnih vrijednosti Članak 25. Obavijest ESMA-i o uporabi indeksa u financijskom instrumentu 1. Kad nadležno tijelo ustanovi da se indeks rabi u vezi s financijskim instrumentom, ili da je mjestu trgovanja, koje je pod nadzorom nadležnog tijela u vezi s financijskim instrumentom koji je povezan s tim indeksom, podnesen zahtjev za uvrštenje za trgovanje, dotično nadležno tijelo o tome obavješćuje ESMA-u u roku od 10 radnih dana. 2. U roku od 10 radnih dana od obavijesti ESMA obavješćuje relevantnog administratora referentne vrijednosti o pojedinostima njezine uporabe i zahtijeva od administratora da potvrdi svoju suglasnost u vezi s tom uporabomm u roku od 10 radnih dana. 3. Ne dovodeći u pitanje članak 30. [MIFIR-a], ako administrator ne potvrdi ESMA-i svoj pristanak u roku određenom u stavku 2., ESMA obavješćuje nadležno tijelo koje zahtijeva od mjesta trgovanja da povuče kotaciju tog financijskog instrumenta ili odbije njegovo uvrštenje u trgovanje u roku od 10 radnih dana. 4. ESMA na svojoj web-stranici objavljuje sve obavijesti koje se odnose na stavke 1., 2. i 3. ESMA priprema nacrt provedbenih tehničkih standarda kako bi se utvrdili postupci i oblici razmjene informacija iz stavaka 1. i 2. ESMA podnosi Komisiji nacrt provedbenih tehničkih standarda iz prvog podstavka do [XXXX]. Komisija je ovlaštena donijeti provedbene tehničke standarde iz prvog podstavka u skladu s člankom 15. Uredbe br. 1095/2010. Poglavlje 3. Nadzorna suradnja Članak 26. Delegiranje zadaća između nadležnih tijela 1. Nadležno tijelo može delegirati zadaće koje ima na temelju ove Uredbe nadležnom tijelu druge države članice u skladu s člankom 28. Uredbe (EU) br. 1095/2010. Delegiranje zadaća ne utječe na odgovornost delegirajućeg nadležnog tijela, a nadležna tijela obavješćuju ESMA-u o svakom prijedlogu delegiranja 60 dana prije nego što to delegiranje počne proizvoditi učinke. 2. Nadležno tijelo može delegirati ESMA-i neke zadaće koje ima na temelju ove Uredbe ako se tako dogovore. Delegiranje zadaća ne utječe na odgovornost nadležnog tijela koje delegira svoje zadaće. 3. ESMA obavješćuje države članice o prijedlogu delegiranja u roku od sedam dana. ESMA objavljuje detalje dogovorenog delegiranja u roku od pet radnih dana od obavijesti. Članak 27. Objava informacija druge države članice 1. Nadležno tijelo može objaviti informacije primljene od drugog nadležnog tijela samo u sljedećim slučajevima: (a) ako je od drugog nadležnog tijela zaprimilo pis