Preporuka za ODLUKU VIJEĆA o pristupanju Hrvatske Konvenciji od 26. svibnja 1997. sastavljenoj na temelju članka K.3 stavka 2. točke (c) Ugovora o Europskoj uniji o borbi protiv korupcije u kojoj sudjeluju službenici Europskih zajednica ili službenici država članica Europske unije /* COM/2014/0661 final - 2014/0322 (NLE) */





OBRAZLOŽENJE Ugovorom o pristupanju Republike Hrvatske iz 2011.[1] uveden je pojednostavnjeni sustav za pristupanje Hrvatske konvencijama (i protokolima) koje su države članice sklopile na temelju članka 34. UEU-a (prijašnji članak K.3 UEU-a). Člankom 3. stavcima 4. i 5. Akta predviđa se pristupanje Hrvatske tim konvencijama i protokolima na osnovi Akta o pristupanju. Člankom 3. stavkom 5. Akta o pristupanju predviđa se da Vijeće u tu svrhu donosi odluku kako bi se odredio datum stupanja tih konvencija na snagu za Hrvatsku te kako bi se konvencije prilagodile radi pristupanja nove države članice (što bi svakako uključivalo donošenje konvencija na hrvatskom jeziku, kako bi te verzije mogle biti „jednako vjerodostojne”). Vijeće odlučuje na preporuku Komisije, nakon savjetovanja s Europskim parlamentom. Prilog I. Aktu o pristupanju sadržava popis dotičnih konvencija i protokola. Na popisu se nalazi Konvencija od 26. svibnja 1997. sastavljena na temelju članka K.3 stavka 2. točke (c) Ugovora o Europskoj uniji o borbi protiv korupcije u kojoj sudjeluju službenici Europskih zajednica ili službenici država članica Europske unije. Svrha je preporuke Komisije za Odluku Vijeća izvršiti prilagodbe potrebne radi pristupanja Hrvatske prethodno navedenoj Konvenciji, u skladu s člankom 3. stavcima 4. i 5. Akta o pristupanju. 2014/0322 (NLE) Preporuka za ODLUKU VIJEĆA o pristupanju Hrvatske Konvenciji od 26. svibnja 1997. sastavljenoj na temelju članka K.3 stavka 2. točke (c) Ugovora o Europskoj uniji o borbi protiv korupcije u kojoj sudjeluju službenici Europskih zajednica ili službenici država članica Europske unije VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji, uzimajući u obzir Ugovor o pristupanju Hrvatske, uzimajući u obzir Akt o pristupanju Hrvatske (dalje u tekstu „Akt o pristupanju”), a posebno njegov članak 3. stavak 5., uzimajući u obzir preporuku Komisije[2], uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta[3], budući da: (1) Konvencija o borbi protiv korupcije u kojoj sudjeluju službenici Europskih zajednica ili službenici država članica Europske unije (dalje u tekstu „Konvencija protiv korupcije službenika”) potpisana je 26. svibnja 1997. i stupila je na snagu 28. rujna 2005. (2) Člankom 3. stavkom 4. Akta o pristupanju predviđa se pristupanje Hrvatske konvencijama i protokolima sklopljenima između država članica, navedenima u Prilogu I. Aktu o pristupanju, među kojima je i Konvencija o borbi protiv korupcije u kojoj sudjeluju službenici Europskih zajednica ili službenici država članica Europske unije. Oni trebaju stupiti na snagu u odnosu na Hrvatsku na datum koji odredi Vijeće. (3) U skladu s člankom 3. stavkom 5. Akta o pristupanju, Vijeće donosi sve prilagodbe potrebne radi pristupanja tim konvencijama i protokolima, ODLUČILO JE: Članak 1. Konvencija protiv korupcije službenika stupa na snagu za Hrvatsku prvog dana prvog mjeseca koji slijedi nakon datuma donošenja ove Odluke. Članak 2. Tekstovi Konvencije protiv korupcije službenika sastavljeni na hrvatskom jeziku i priloženi ovoj Odluci vjerodostojni su pod istim uvjetima kao i ostali tekstovi Konvencije protiv korupcije službenika. Članak 3. Ova Odluka stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije. Sastavljeno u Bruxellesu Za Vijeće Predsjednik [1] SL L 112, 24.4.2012., str. 6. – 110. [2] SL C , , str. . [3] SL C , , str. . PRILOG sastavljen na temelju članka K.3 stavka 2. točke (c) Ugovora o Europskoj uniji o borbi protiv korupcije u kojoj sudjeluju službenici Europskih zajednica ili službenici država članica Europske unije Preporuci za Odluku Vijeća o pristupanju Hrvatske Konvenciji od 26. svibnja 1997. sastavljenoj na temelju članka K.3 stavka 2. točke (c) Ugovora o Europskoj uniji o borbi protiv korupcije u kojoj sudjeluju službenici Europskih zajednica ili službenici država članica Europske unije VISOKE UGOVORNE STRANKE ove Konvencije, države članice Europske unije, POZIVAJUĆI SE na Akt Vijeća Europske unije od 26. svibnja 1997., (1) BUDUĆI DA države članice smatraju kako je poboljšanje pravosudne suradnje u borbi protiv korupcije u zajedničkom interesu, s obzirom na to da je ona obuhvaćena suradnjom predviđenom u Glavi VI. Ugovora; (2) BUDUĆI DA je Vijeće svojim Aktom od 27. rujna 1996. sastavilo Protokol usmjeren prije svega na koruptivne radnje u kojima sudjeluju nacionalni službenici ili službenici Zajednice kojima se nanosi šteta ili kojima će se vjerojatno nanijeti šteta financijskim interesima Zajednice; (3) BUDUĆI DA je radi poboljšanja pravosudne suradnje u kaznenim predmetima među državama članicama potrebno ići dalje od spomenutog Protokola i sastaviti konvenciju usmjerenu na koruptivna djela u kojima sudjeluju službenici Europskih zajednica ili država članica općenito; (4) U ŽELJI da osiguraju dosljednu i učinkovitu primjenu ove Konvencije u cijeloj Europskoj uniji, SPORAZUMJELE SU SE O SLJEDEĆIM ODREDBAMA: Članak 1. Definicije Za potrebe ove Konvencije: (a) „službenik” znači svaki službenik Zajednice ili nacionalni službenik, uključujući sve nacionalne službenike druge države članice; (b) „službenik Zajednice” znači: – svaka osoba koja je službenik ili drugi ugovorni zaposlenik u smislu Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europskih zajednica ili Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europskih zajednica, – svaka osoba koju su države članice ili bilo koje javno ili privatno tijelo uputili u Europske zajednice, koja obavlja dužnosti jednake onima koje obavljaju službenici ili drugi zaposlenici Europske zajednice. Članovi tijela osnovanih u skladu s Ugovorima o osnivanju Europskih zajednica i osoblje tih tijela smatraju se službenicima Zajednice, s obzirom na to da se na njih ne primjenjuje Pravilnik o osoblju za dužnosnike Europskih zajednica ili Uvjeti zaposlenja ostalih službenika Europskih zajednica; (c) pojam „nacionalni službenik” tumači se upućivanjem na definiciju „službenika” ili „javnog službenika” u nacionalnom pravu države članice u kojoj dotična osoba obavlja tu dužnost radi primjene kaznenog prava te države članice. Međutim, ako je riječ o postupku u koji je uključen službenik države članice, a pokrenula ga je druga država članica, ona nije dužna primijeniti definiciju „nacionalnog službenika”, osim ako je ta definicija u skladu s njezinim nacionalnim pravom. Članak 2. Pasivna korupcija 1. Za potrebe ove Konvencije, namjerno počinjena radnja službenika koji izravno ili preko posrednika traži ili prima bilo kakvu korist za sebe ili treću stranu, ili prihvaća obećanje takve koristi kako bi djelovao ili se suzdržao od djelovanja u skladu sa svojom dužnosti ili kako bi pri obavljanju svojih dužnosti djelovao kršeći službene dužnosti, smatra se pasivnom korupcijom. 2. Svaka država članica poduzima potrebne mjere kojima osigurava da se ponašanje iz stavka 1. proglasi kaznenim djelom. Članak 3. Aktivna korupcija 1. Za potrebe ove Konvencije, namjerna radnja bilo koje osobe koja službeniku izravno ili preko posrednika obećava ili daje bilo kakvu prednost za njega samog ili za treću stranu kako bi taj službenik djelovao ili se suzdržao od djelovanja u skladu sa svojom dužnosti ili kako bi pri obavljanju dužnosti djelovao kršeći službene dužnosti, smatra se aktivnom korupcijom. 2. Svaka država članica poduzima potrebne mjere kojima osigurava da se ponašanje iz stavka 1. proglasi kaznenim djelom. Članak 4. Izjednačavanje 1. Svaka država članica poduzima potrebne mjere kojima osigurava da se u njezinu kaznenom pravu opisi kaznenih djela iz članaka 2. i 3. koja su počinili njezini ministri vlade, izabrani zastupnici njezinih parlamentarnih domova, članovi njezinih najviših sudova ili članovi njezinih revizorskih sudova pri obavljanju svojih dužnosti, ili djela počinjenih protiv spomenutih osoba pri obavljanju njihovih dužnosti, slično primjenjuju u slučajevima kada su takva kaznena djela počinili članovi Komisije Europskih zajednica, Europskog parlamenta, Suda odnosno Revizorskog suda Europskih zajednica pri obavljanju svojih dužnosti ili su počinjena protiv spomenutih osoba pri obavljanju njihovih dužnosti. 2. Ako je država članica donijela posebno zakonodavstvo u pogledu djela ili propusta za koje su zbog svojeg posebnog političkog položaja u toj državi članici odgovorni ministri vlade, stavak 1. ne smije se primjenjivati na takvo zakonodavstvo, uz uvjet da država članica osigura da su kaznenim zakonodavstvom kojim se provode članci 2. i 3. obuhvaćeni i članovi Komisije Europskih zajednica. 3. Stavcima 1. i 2. ne dovode se u pitanje odredbe o kaznenom postupku i određivanju nadležnog suda koje se primjenjuju u svakoj državi članici. 4. Kada je riječ o ukidanju imuniteta, ova se Konvencija primjenjuje posve usklađena s relevantnim odredbama Ugovorâ o osnivanju Europskih zajednica, Protokola o povlasticama i imunitetima Europskih zajednica, statuta Suda i tekstova donesenih radi njihove provedbe. Članak 5. Kazne 1. Svaka država članica poduzima potrebne mjere kojima osigurava da je ponašanje iz članaka 2. i 3. te sudjelovanje u predmetnom ponašanju i poticanje na takvo ponašanje kažnjivo učinkovitim, razmjernim i odvraćajućim kaznenim mjerama među kojima su, barem u težim slučajevima, i kazne oduzimanja slobode, što može dovesti do izručenja. 2. Stavkom 1. ne dovodi se u pitanje provođenje disciplinskih ovlasti nadležnih tijela nad nacionalnim službenicima ili službenicima Zajednice. Prilikom određivanja kazne koju treba izreći nacionalni kazneni sudovi mogu u skladu s načelima nacionalnog prava uzeti u obzir svaku disciplinsku kaznu koja istoj osobi već izrečena za isto ponašanje. Članak 6. Kaznena odgovornost voditeljâ poduzeća Svaka država članica poduzima potrebne mjere kojima se omogućuje da osoba koja je pod nadležnošću voditelja poduzeća ili bilo koje osobe koja ima ovlast za donošenje odluka ili obavljanja nadzora u poduzeća, i koja djeluje u ime poduzeća, proglasi kazneno odgovornima potonje osobe u skladu s načelima koja se primjenjuju u slučajevima korupcije, a utvrđena su u nacionalnom pravu, kako je navedeno u članku 3. Članak 7. Nadležnost 1. Svaka država članica poduzima mjere potrebne za uspostavu nadležnosti nad kaznenim djelima koje je utvrdila u skladu s obvezama proizašlima iz članaka 2., 3. i 4. ako je: (a) kazneno djelo u cijelosti ili djelomično počinjeno na njezinu državnom području; (b) počinitelj njezin državljanin ili službenik; (c) kazneno djelo počinjeno protiv osobe iz članka 1. ili člana neke od institucija Europskih zajednica iz članka 4. stavka 1., koja je ujedno i njezin državljanin; (d) počinitelj službenik Zajednice koji radi za neku od institucija Europske zajednice ili za tijelo osnovano u skladu s Ugovorima o osnivanju europskih zajednica čije je sjedište u predmetnoj državi članici. 2. Svaka država članica prilikom davanja obavijesti predviđene člankom 13. stavkom 2. može izjaviti da neće primjenjivati ili da će samo u posebnim slučajevima ili uz posebne uvjete primjenjivati jedno ili više pravila o nadležnosti utvrđenih u stavku 1. točkama (b), (c) i (d). Članak 8. Izručenje i kazneni progon 1. Svaka država članica koja na temelju svog prava ne izručuje vlastite državljane, poduzima mjere potrebne za uspostavu nadležnosti nad kaznenim djelima koje je utvrdila u skladu s obvezama proizašlima iz članaka 2., 3. i 4. ako su ta kaznena djela počinila njezini vlastiti državljani izvan njezina državnog područja. 2. Svaka država članica za čijeg se državljanina sumnja da je u drugoj državi članici počinio kazneno djelo utvrđeno u skladu s obvezama proizašlima iz članaka 2., 3. i 4., koja tu osobu ne izruči toj drugoj državi članici samo na osnovi njezina državljanstva, iznosi slučaj nadležnim tijelima radi kaznenog progona ako je potreban. Kako bi se omogućio kazneni progon, spisi, informacije i izlošci koji se odnose na kazneno djelo šalju se u skladu s postupcima utvrđenima u članku 6. Europske konvencije o izručenju od 13. prosinca 1957. Država članica koja podnosi zahtjev, obavješćuje se o pokrenutom kaznenom progonu i o njegovu ishodu. 3. U ovom članku pojam „državljanin” države članice tumači se u skladu s bilo kojom izjavom koju je ta država dala na temelju članka 6. stavka 1. točke (b) Europske konvencije o izručenju i u skladu sa stavkom 1. točkom (c) tog članka. Članak 9. Suradnja 1. U svakom postupku koji se odnosi na kazneno djelo utvrđeno u skladu s obvezama proizašlima iz članaka 2., 3. i 4., a tiče se najmanje dviju država članica, u istrazi, kaznenom progonu i provedbi kazne izrečene na primjer u okviru uzajamne pravne pomoći te države učinkovito surađuju izručenjem, prijenosom postupka ili izvršenjem kazni donesenih u drugoj državi članici. 2. Ako više od jedne države članice ima nadležnost i mogućnost utemeljenog progona kaznenoga djela koje se temelji na istim činjenicama, uključene države članice surađuju u odlučivanju o tome koja će od njih kazneno goniti jednog ili više počinitelja kako bi se progon, ako je to moguće, centralizirao u jednoj državi članici. Članak 10. Ne bis in idem 1. Države članice u nacionalnom kaznenom pravu primjenjuju pravilo ne bis in idem, prema kojem se osoba čiji je sudski postupak konačno završen u drugoj državi članici ne smije kazneno goniti u drugoj državi članici za iste činjenice, uz uvjet da je kazna koja je izrečena i izvršena, da je trenutačno u postupku izvršenja ili se na temelju propisa države koja je izrekla kaznu više ne može izvršiti. 2. Prilikom davanja obavijesti iz članka 13. stavka 2. država članica u jednom ili više od sljedećih slučajeva može izjaviti da nije vezana stavkom 1. tog članka: (a) ako su se činjenice koje su bile predmet presude donesene u inozemstvu, u cijelosti ili djelomično dogodile na njezinu državnom području; u potonjem slučaju to se izuzeće ne primjenjuje ako su se te činjenice djelomično dogodile na državnom području države članice u kojoj je presuda donesena; (b) ako slučajevi koji su bili predmet presude donesene u inozemstvu predstavljaju kazneno djelo usmjereno protiv sigurnosti ili drugih jednako bitnih interesa te države članice; (c) ako je činjenice koje su bile predmet presude donesene u inozemstvu počinio službenik te države članice u suprotnosti s dužnostima njegova položaja. 3. Ako se u jednoj državi članici pokrene novi postupak protiv osobe čiji je sudski postupak za iste činjenice pravomoćno završen u drugoj državi članici, svako razdoblje oduzimanja slobode u drugoj državi članici izdržano zbog istih činjenica odbija se od svake izrečene kazne. U mjeri u kojoj je to dopušteno nacionalnim pravom, uzimaju se u obzir i kazne koje ne obuhvaćaju oduzimanje slobode ako su izvršene. 4. Izuzeća koja mogu biti predmet izjave na temelju članka 2. ne primjenjuju se ako je predmetna država članica u pogledu istih činjenica zatražila od druge države članice pokretanje kaznenog progona ili je odobrila izručenje dotične osobe. 5. Ovim se člankom ne utječe na relevantne bilateralne ili multilateralne sporazume sklopljene među državama članicama i na relevantne izjave. Članak 11. Interne odredbe Ni jednom se odredbom ove Konvencije države članice ne sprečavaju u donošenju internih zakonskih odredaba kojima se premašuju obveze proizašle iz ove Konvencije. Članak 12. Sud 1. Svaki spor među državama članicama o tumačenju ili provedbi ove Konvencije za koji se pokazalo da ga je nemoguće riješiti bilateralnim putem, u početnoj fazi mora ispitati Vijeće u skladu s postupkom utvrđenim u Glavi IV. Ugovora o Europskoj uniji kako bi se postiglo rješenje. Ako se u roku od šest mjeseci ne pronađu rješenje, jedna od stranaka u sporu predmet može uputiti Sudu Europskih zajednica. 2. Svaki spor između jedne ili više država članica i Komisije Europskih zajednica u pogledu članka 1., osim točke (c) ili članaka 2., 3. i 4., koji se odnosi na pitanje prava ili financijskih interesa Zajednice ili u njemu sudjeluju članovi ili službenici institucija ili tijela Zajednice osnovanih u skladu s Ugovorima o osnivanju Europskih zajednica, za koji se pokazalo da ga je nemoguće riješiti pregovorima, jedna od stranaka u sporu može iznijeti Sudu. 3. Svaki sud države članice može od Suda Europskih zajednica zahtijevati donošenje odluke o prethodnom pitanju o predmetu koji se odnosi na tumačenje članaka od 1. do 4. i od 12. do 16., iznesenom u predmetu koji je u tijeku na Sudu, u koji su uključeni članovi ili službenici institucija ili tijela Zajednice osnovanih u skladu s Ugovorima o osnivanju Europskih zajednica, koji djeluju u obavljanju svojih dužnosti, ako smatra da je odluka o tom pitanju potrebna za donošenje presude. 4. Nadležnost Suda Europskih zajednica predviđena stavkom 3. podliježe njezinu prihvaćanju od strane predmetne države članice u izjavi koja se u tu svrhu daje u trenutku obavijesti iz članka 13. stavka 2. ili bilo kad poslije. 5. Država članica koja daje izjavu na temelju stavka 4., mogućnost da se od Suda traži donošenje odluke o prethodnom pitanju može ograničiti na sudove protiv čijih odluka u nacionalnom pravu nije predviđen pravni lijek. 6. Primjenjuju se statut Suda Europske zajednice i njegov pravilnik. U skladu s tim statutima, svaka država članica ili Komisija, bez obzira na to je li dala izjavu u skladu sa stavkom 4., u slučajevima iz stavka 3. ima pravo podnošenja sudskih zapisnika ili pismenih primjedaba Sudu. Članak 13. Stupanje na snagu 1. Ovu Konvenciju donose države članice u skladu sa odgovarajućim ustavnim odredbama. 2. Države članice obavješćuju glavnoga tajnika Vijeća Europske unije o okončanju postupaka donošenja ove Konvencije utvrđenih na temelju svojih ustavnih odredaba. 3. Ova Konvencija stupa na snagu devedeset dana nakon obavijesti iz stavka 2., kada posljednja država članica ispuni tu formalnost. 4. Do stupanja na snagu ove Konvencije svaka država članica prilikom davanja obavijesti iz stavka 2. ili bilo kad poslije može izjaviti da se ova Konvencija, osim njezina članka 12., na nju primjenjuje u odnosima s državama članica koje su dale istu izjavu. Ova se Konvencija počinje primjenjivati na državu članicu koja je takvu izjavu dala prvog dana mjeseca koji slijedi nakon isteka razdoblja od devedeset dana od dana polaganja njezine izjave. 5. Država članica koja nije dala izjavu iz stavka 4. ovu Konvenciju može primjenjivati na druge ugovorne države članice na temelju bilateralnih sporazuma. Članak 14. Pristupanje novih država članica 1. Svaka država koja postane članicom Europske unije može pristupiti ovoj Konvenciji. 2. Tekst ove Konvencije na jeziku države pristupnice, koji je izradilo Vijeće Europske unije, vjerodostojan je. 3. Isprave o pristupanju polažu se kod depozitara. 4. Ova Konvencija stupa na snagu u svakoj državi koja joj pristupi devedeset dana od dana polaganja njezine isprave o pristupanju ili na dan stupanja na snagu Konvencije ako ona već nije stupila na snagu u trenutku isteka navedenog razdoblja od devedeset dana. 5. Ako ova Konvencija još nije stupila na snagu prilikom polaganja isprave o pristupanju, članak 13. stavak 4. primjenjuje se na države pristupnice. Članak 15. Rezerve 1. Rezerve nisu dopuštene, osim onih predviđenih u članku 7. stavku 2. i članku 10. stavku 2. 2. Svaka država članica koja je uložila rezervu, može je u svakom trenutku u cijelosti ili djelomično povući tako da o tome obavijesti depozitara. Povlačenje stupa na snagu onog dana kada depozitar zaprimi obavijest. Članak 16. Depozitar 1. Glavni tajnik Vijeća Europske unije depozitar je ove Konvencije. 2. Depozitar u Službenom listu Europskih zajednica objavljuje informacije o napretku u vezi s donošenjem i pristupanjem, izjavama i rezervama te svaku drugu obavijest povezanu s ovom Konvencijom. En fe de lo cual, los plenipotenciarios abajo firmantes suscriben el presente Convenio. Hecho en Bruselas, el veintiséis de mayo de mil novecientos noventa y siete, en un ejemplar único en lenguas alemana, danesa, española, finesa, francesa, griega, inglesa, irlandesa, italiana, neerlandesa, portuguesa y sueca, siendo cada uno de estos textos igualmente auténtico, que será depositado en los archivos de la Secretaría General del Consejo de la Unión Europea. Til bekræftelse heraf har undertegnede befuldmægtigede underskrevet denne konvention. Udfærdiget i Bruxelles, den seksogtyvende maj nitten hundrede og syvoghalvfems, i ét eksemplar på dansk, engelsk, finsk, fransk, græsk, irsk, italiensk, nederlandsk, portugisisk, spansk, svensk og tysk, hvilke tekster alle har samme gyldighed, og deponeret i arkiverne i Generalsekretariatet for Rådet for Den Europæiske Union. Zu Urkund dessen haben die Bevollmächtigten ihre Unterschriften unter dieses Übereinkommen gesetzt. Geschehen zu Brüssel am sechsundzwanzigsten Mai neunzehnhundertsiebenundneunzig in einer Urschrift in dänischer, deutscher, englischer, finnischer, französischer, griechischer, irischer, italienischer, niederländischer, portugiesischer, schwedischer und spanischer Sprache, wobei jeder Wortlaut gleichermaßen verbindlich ist; die Urschrift wird im Archiv des Generalsekretariats des Rates der Europäischen Union hinterlegt. Σε πίστωση των ανωτέρω, οι υπογράφοντες πληρεξούσιοι έθεσαν την υπογραφή τους κάτω από την παρούσα σύμβαση. Έγινε στις Βρυξέλλες, στις είκοσι έξι Μαΐου χίλια εννιακόσια ενενήντα επτά, σε ένα μόνο αντίτυπο, στην αγγλική, γαλλική, γερμανική, δανική, ελληνική, ιρλανδική, ισπανική, ολλανδική, πορτογαλική, σουηδική και φινλανδική γλώσσα, όλα δε τα κείμενα είναι εξίσου αυθεντικά· κατατίθεται στα αρχεία της Γενικής Γραμματείας του Συμβουλίου της Ευρωπαϊκής Ένωσης. U potvrdu toga dolje potpisani punomoćnici, propisno ovlašteni od svojih vlada, potpisali su ovu Konvenciju. Sastavljeno u Bruxellesu dvadeset i šestoga dana mjeseca svibnja tisuću devetsto devedeset i sedme godine u jednom izvorniku na danskom, engleskom, finskom, francuskom, grčkom, irskom, nizozemskom, njemačkom, portugalskom, španjolskom, švedskom i talijanskom jeziku, pri čemu svaki takav izvornik ostaje pohranjen u arhivu Glavnog tajništva Vijeća Europske unije. En foi de quoi, les plénipotentiaires ont apposé leurs signatures au bas de la présente convention. Fait à Bruxelles, le vingt-six mai mil neuf cent quatre-vingt-dix-sept, en un exemplaire unique, en langues allemande, anglaise, danoise, espagnole, finnoise, française, grecque, irlandaise, italienne, néerlandaise, portugaise et suédoise, tous ces textes faisant également foi, exemplaire qui est déposé dans les archives du Secrétariat général du Conseil de l'Union européenne. Dá fhianú sin, chuir na Lánchumhachtaigh thíos-sínithe a lámh leis an gCoibhinsiún seo. Arna dhéanamh sa Bhruiséil, ar an séú lá is fiche de Bhealtaine sa bhliain míle naoi gcéad nócha a seacht i scríbhinn bhunaidh amháin, sa Bhéarla, sa Danmhairgis, san Fhionlainnis, sa Fhraincis, sa Ghaeilge, sa Ghearmáinis, sa Ghréigis, san Iodáilis, san Ollainnis, sa Phortaingéilis, sa Spáinnis agus sa tSualainnis agus comhúdarás ag na téacsanna i ngach ceann de na teangacha sin; déanfar an scríbhinn bhunaidh sin a thaisceadh i gcartlann Ardrúnaíocht Chomhairle on Aontais Eorpaigh. In fede di che, i plenipotenziari hanno apposto le loro firme in calce alla presente convenzione. Fatto a Bruxelles, addì ventisei maggio millenovecentonovantasette, in un esemplare unico nelle lingue danese, finlandese, francese, greca, inglese, irlandese, italiana, olandese, portoghese, spagnola, svedese e tedesca, ciascuna di esse facente ugualmente fede, che è depositato negli archivi del Segretariato generale del Consiglio dell'Unione europea. Ten blijke waarvan de ondergetekende gevolmachtigden hun handtekening onder deze overeenkomst hebben gesteld. Gedaan te Brussel, de zesentwintigste mei negentienhonderd zevenennegentig, opgesteld in één exemplaar in de Deense, de Duitse, de Engelse, de Finse, de Franse, de Griekse, de Ierse, de Italiaanse, de Nederlandse, de Portugese, de Spaanse en de Zweedse taal, zijnde alle teksten gelijkelijk authentiek, dat wordt nedergelegd in het archief van het Secretariaat-generaal van de Raad van de Europese Unie. Em fé do que, os plenipotenciários abaixo assinados apuseram as suas assinaturas no final da presente convenção. Feito em Bruxelas, em vinte e seis de Maio de mil novecentos e noventa e sete, em exemplar único, nas línguas alemã, dinamarquesa, espanhola, finlandesa, francesa, grega, inglesa, irlandesa, italiana, neerlandesa, portuguesa e sueca, fazendo igualmente fé todos os textos, depositado nos arquivos do secretariado-geral do Conselho da União Europeia. Tämän vakuudeksi alla mainitut täysivaltaiset edustajat ovat allekirjoittaneet tämän yleissopimuksen. Tehty Brysselissä kahdentenakymmenentenäkuudentena päivänä toukokuuta vuonna tuhatyhdeksänsataayhdeksänkymmentäseitsemän yhtenä ainoana kappaleena englannin, espanjan, hollannin, iirin, italian, kreikan, portugalin, ranskan, ruotsin, saksan, suomen ja tanskan kielellä, ja jokainen näistä teksteistä on yhtä todistusvoimainen; tämä kappale talletetaan Euroopan unionin neuvoston pääsihteeristön arkistoon. Till bevis på detta har undertecknade befullmäktigade undertecknat denna konvention. Utfärdad i Bryssel den tjugosjätte maj nittonhundranittiosju i ett enda original på danska, engelska, finländska, franska, grekiska, irländska, italienska, nederländska, portugisiska, spanska, svenska och tyska, vilka samtliga texter är lika giltiga. Originalen skall deponeras i arkiven hos generalsekretariatet för Europeiska unionens råd. Pour le gouvernement du royaume de Belgique Voor de regering van het Koninkrijk België Für die Regierung des Königreichs Belgien For regeringen for Kongeriget Danmark Für die Regierung der Bundesrepublik Deutschland Για την Κυβέρνηση της Ελληνικής Δημοκρατίας Por el Gobierno del Reino de España Pour le gouvernement de la République française Thar ceann Rialtas na hÉireann For the Government of Ireland Per il governo della Repubblica italiana Pour le gouvernement du grand-duché de Luxembourg Voor de regering van het Koninkrijk der Nederlanden Für die Regierung der Republik Österreich Pelo Governo da República Portuguesa Suomen hallituksen puolesta På finska regeringens vägnar På svenska regeringens vägnar For the Government of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland