PRILOG III.

Provedba članka 12. Direktive o staništima: primjer vuka

1. Kontekst – uvod

Vuk pripada europskoj zavičajnoj fauni i sastavni je dio naše bioraznolikosti i prirodnog nasljeđa. Kao glavni grabežljivac, on ima važnu ekološku ulogu i pridonosi zdravlju i funkcioniranju ekosustava. Vuk osobito pomaže regulirati gustoću vrsta kojima se hrani (1) (obično su to divlji ungulati, kao što su srna, jelen i divlja svinja, ali i divokoza i los, ovisno o području) te poboljšati njihovo zdravlje selektivnim lovom. Vuk je bio prisutan u cijeloj kontinentalnoj Europi, no do prve polovice 20. stoljeća istrijebljen je iz većine regija i zemalja.

U Izvješću o stanju prirode za 2020. (2), koje se temelji na podacima koje su dostavile države članice, potvrđuje se da se populacije vukova općenito oporavljaju (stabilno ili uz porast) u EU-u te se ponovno naseljavaju na dijelove svojeg povijesnog areala, iako su postigle povoljno stanje očuvanosti samo u nekim državama članicama (3). Povratak vuka velik je uspjeh u pogledu očuvanja (4) koji je omogućen pravnom zaštitom, povoljnijim stavovima javnosti te oporavkom vrsta koje su njegov plijen (npr. jelen i divlja svinja) i šumskog pokrova (nakon napuštanja zemljišta u ruralnim područjima).

Istodobno, povratak vuka u regije u kojima ga nije bilo više desetljeća predstavlja znatan izazov za države članice jer se ta vrsta često povezuje s nekoliko vrsta sukoba i može izazvati snažne društvene prosvjede i reakcije u dotičnim ruralnim zajednicama.

Kao i drugim velikim zvijerima, vukovima je potrebna vrlo velika površina, pri čemu jedinke i čopori koriste stotine tisuća četvornih kilometara za svoja područja. Zbog toga se pojavljuju u vrlo niskim gustoćama, a njihove se populacije često šire po vrlo velikim područjima, obično preko mnogih administrativnih granica, unutar zemalja i između njih. Stoga se s biološkog stajališta preporučuje da mjere očuvanja i upravljanja budu što više koordinirane i dosljedne. To ukazuje na potrebu za prekograničnom suradnjom, na primjer primjenom dosljednih i koordiniranih pristupa na razini populacije vukova. Dodatne smjernice dostupne su u Smjernicama za planove upravljanja na razini populacije velikih zvijeri u Europi, koje su izrađene za Europsku komisiju (Linnell i sur., 2008.) (5).

Vuk je naveden u Prilogu IV. Direktivi o staništima za većinu država članica i regija te se stoga na njega primjenjuju odredbe o strogoj zaštiti iz članka 12. Direktive o staništima, uključujući zabranu svih oblika namjernog hvatanja ili ubijanja jedinki u divljini.

Za određene države članice i regije vuk je naveden u Prilogu V. kao vrsta „čije uzimanje u divljini i iskorištavanje može biti podložno mjerama upravljanja”. Za većinu država članica i regija vuk je isto tako uvršten u Prilog II. kao prioritetna vrsta koja zahtijeva određivanje posebnih područja očuvanja i odgovarajuće mjere očuvanja. U tablici 1. prikazano je koje su populacije uključene u koji prilog Direktivi o staništima.

Tablica

Popis vukova u prilozima Direktivi o staništima

Prilog II. (potrebno je određivanje posebnih područja očuvanja): „* Canis lupus (osim estonskih, latvijskih, litavskih i finskih populacija, grčkih populacija sjeverno od 39. paralele i španjolskih populacija sjeverno od Duera)” Prilog IV. (stroga zaštita): „Canis lupus (osim estonskih, bugarskih, latvijskih, litavskih, poljskih i slovačkih populacija, grčkih populacija sjeverno od 39. paralele, španjolskih populacija sjeverno od Duera i finskih populacija unutar područja upravljanja sobovima kako je određeno u stavku 2. Finskog zakona br. 848/90 od 14. rujna 1990. o upravljanju sobovima)” Prilog V. (dopušteno je upravljanje vrstama): „Canis lupus (španjolske populacije sjeverno od Duera, grčke populacije sjeverno od 39. paralele, finske populacije unutar područja upravljanja sobovima kako je određeno u stavku 2. Finskog zakona br. 848/90 od 14. rujna 1990. o upravljanju sobovima, bugarske, latvijske, litavske, estonske, poljske i slovačke populacije)”.

Kako je već navedeno, vuk još nije postigao povoljno stanje očuvanosti u mnogim državama članicama i regijama (6).

U studiji provedenoj 2018. za Europski parlament (7) procijenjen je rizik od izumiranja pojedinih populacija vukova na temelju kriterija iz Crvenog popisa IUCN-a. Od devet (uglavnom prekograničnih) populacija vukova tri su ocijenjene kao „najmanje zabrinjavajuće”, tri kao „gotovo ugrožene” i tri kao „ranjive”. Jedna populacija vukova (iberijska populacija, Španjolska – Sierra Morena) izumrla je. Autori studije istaknuli su i poteškoće u usklađivanju rezultata praćenja podataka zbog razlika u tehnikama i pristupima praćenja (različiti načini ili razdoblja brojanja), prosječnih vrijednosti u odnosu na najveće i najmanje populacije, zbog nedostatnog izvješćivanja u nekim zemljama unatoč prisutnosti određenih vrsta, razlika u kvaliteti podataka itd. (8).

Iako se čini da se nekoliko populacija vukova oporavlja i širi po cijeloj Europi, vrsta se i dalje suočava s različitim prijetnjama i problemima povezanima s očuvanjem, osobito krivolovom (koji često nije otkriven, ali vjerojatno u vrlo velikoj mjeri pridonosi ukupnoj smrtnosti). Posebne prijetnje i moguće mjere za njihovo uklanjanje opisane su za svaku populaciju vukova u izvješću koje je financirala Europska komisija Key actions for Large Carnivore populations in Europe (Ključne mjere za populacije velikih zvijeri u Europi) (Boitani i sur., 2015. (9)).

2. Pravni zahtjevi za zaštitu jedinki vukova

Vuk je strogo zaštićen gdje god je naveden u Prilogu IV. Direktivi o staništima, s obzirom na to da je cilj Direktive postići povoljno stanje očuvanosti za navedene vrste. Zaštita koja se na temelju članka 12. Direktive o staništima pruža populacijama vrsta navedenih u ovom Prilogu preventivne je prirode i obvezuje države članice da spriječe situacije koje bi mogle negativno utjecati na tu vrstu.

Formalno prenošenje članka 12. u nacionalno zakonodavstvo potrebno je dopuniti dodatnim provedbenim mjerama kako bi se osigurala stroga zaštita na temelju posebnih problema i prijetnji s kojima se vuk u određenom kontekstu suočava. Ne samo da radnje navedene u članku 12. moraju biti zabranjene već i tijela moraju poduzeti sve potrebne mjere kako bi se osiguralo da se zabrane ne krše u praksi. To, na primjer, podrazumijeva da su tijela dužna poduzeti sve potrebne mjere kako bi spriječila (nezakonito) ubijanje vukova i zaštitila područja koja služe kao lokaliteti za odmor ili razmnožavanje, kao što su njihovi brlozi i sastajališta.

Prema mišljenju Suda Europske unije člankom 12. stavkom 1. Direktive o staništima „od država članica zahtijeva se ne samo donošenje sveobuhvatnog zakonodavnog okvira već i provedba konkretnih i posebnih zaštitnih mjera”, dok ta odredba isto tako podrazumijeva „donošenje usklađenih i koordiniranih preventivnih mjera” (predmet C-183/05 Suda EU-a od 11. siječnja 2007., Komisija Europskih zajednica protiv Irske). Taj je pristup potvrđen presudom Suda EU-a od 10. listopada 2019. (prethodna odluka u predmetu C-674/17): „Kako bi se poštovala ta odredba, države članice moraju ne samo donijeti potpun zakonodavni okvir nego i provoditi konkretne i posebne zaštitne mjere. Isto tako, sustav stroge zaštite pretpostavlja donošenje usklađenih i koordiniranih preventivnih mjera. Takav sustav stroge zaštite mora, dakle, omogućiti stvarno izbjegavanje namjernog hvatanja ili ubijanja u divljini i oštećivanja ili uništavanja lokaliteta za razmnožavanje ili odmor životinjskih vrsta navedenih u točki (a) Priloga IV. Direktivi o staništima”.

Jedan od primjera mjera kojima se učinkovito provode odredbe o zaštiti vrsta uspostava je učinkovitih timova protiv krivolova sa psima za otkrivanje otrova. Krivolov, zamke i otrovni mamci zaista su velika prijetnja vukovima na mnogim lokalitetima. Trovanje je osobito ozbiljan problem jer utječe i na druge vrste, posebno na ptice grabljivice. Kako bi se riješio taj problem, nekoliko projekata u južnoj i istočnoj Europi (Španjolska, Italija, Portugal, Grčka, Bugarska i Rumunjska) koji se financiraju u okviru programa LIFE (10) pridonijelo je uspostavi posebnih mjera kojima se učinkovito podupire sustav stroge zaštite vrsta, npr. uspostava jedinica sa psima za otkrivanje otrova, osposobljavanje osoblja (čuvari parkova, čuvari šuma, pokrajinska policija, veterinari) i jačanje kapaciteta u javnim tijelima te aktivnosti informiranja namijenjene za uzgajivače stoke, lovce, pružatelje usluga u turizmu, djecu školske dobi i širu javnost.

Planovi očuvanja vukova/upravljanja vukovima, kad su uspostavljeni u skladu s člankom 12. te pravilno provedeni, mogu biti učinkovit okvir za provedbu odredaba o strogoj zaštiti populacija vukova iz Priloga IV., čime se uspostavlja sveobuhvatan sustav suživota kojim se nastoji osigurati povoljno stanje očuvanosti uz istodobno rješavanje sukoba do kojih dolazi zbog čovjekove aktivnosti.

Takvi planovi mogu uključivati mjere kao što su: i. potpora za preventivne mjere (potporama za ulaganje, informiranja, osposobljavanja i tehničke pomoći); ii. naknada za gospodarske štete koju su uzrokovali vukovi; iii. poboljšanje praćenja dotične populacije vukova i baze podataka o njima; iv. praćenje, evaluacija i poboljšanje učinkovitosti mjera za zaštitu stoke; v. promicanje uključenosti dionika te dijaloga s njima i među njima (npr. putem namjenskih platformi); vi. jačanje provedbenih nastojanja u borbi protiv nezakonitog ubijanja vukova; vii. zaštita staništa i poboljšanje uvjeta hranjenja (npr. prema potrebi oporavkom populacija koje su plijen divljih životinja); viii. razvoj mogućnosti u ekoturizmu koje se odnose na vukove; ix. promicanje/stavljanje na tržište poljoprivrednih proizvoda koji potječu s područja staništa vukova; i x. informiranje, obrazovanje i stvaranje svijesti. Tim se planovima nadležnim tijelima može omogućiti i da odobre ograničenu uporabu smrtonosne kontrole za uklanjanje primjeraka vukova primjenom odstupanjâ u skladu s uvjetima utvrđenima u Direktivi. Međutim, važno je napomenuti da planovi za donošenje prilagodljivog upravljanja lovom (kao što su planovi za vrste koje se smiju loviti iz Priloga V. Direktivi o staništima) ne bi bili u skladu s odredbama o strogoj zaštiti koje se primjenjuju na vrste iz Priloga IV.

Te bi planove trebalo izraditi na temelju najboljih raspoloživih informacija o stanju očuvanosti vrsta i trendovima te o svim relevantnim prijetnjama i pritiscima. Sudjelovanje svih relevantnih dionika i savjetovanje s njima, posebno kad je riječ o onima na koje utječe vrsta ili predviđene mjere očuvanja, ključno je za integraciju svih relevantnih aspekata planova i poticanje širokog društvenog prihvaćanja.

Primjer uključivanja dionika u plan upravljanja Plan upravljanja vukovima za razdoblje 2010.–2015. u Hrvatskoj (hrvatsko Ministarstvo kulture, 2010.) rezultat je dvogodišnjeg procesa u kojem su sudjelovali predstavnici svih interesnih skupina (relevantna ministarstva, članovi Odbora za praćenje populacije velikih zvijeri, znanstvenici, šumari, nevladine udruge itd.). U detaljnom akcijskom planu navode se mjere koje bi Hrvatska trebala provesti kako bi osigurala da njezine populacije vukova budu očuvane u što skladnijem suživotu s ljudima.

Stoga se planovima za očuvanje vukova i upravljanje njima može omogućiti odgovarajuća struktura za procjenu i rješavanje svih relevantnih problema i sukoba koji ugrožavaju populacije vukova radi postizanja povoljnog stanja očuvanosti.

Oni se isto tako mogu odnositi i na probleme kao što je hibridizacija vukova i pasa, koja je prijavljena za svih devet europskih populacija vukova i u 21 europskoj zemlji (11). Na nekim lokacijama to predstavlja veliku prijetnju očuvanju vuka (12) i mogu biti potrebne posebne preventivne, proaktivne i reaktivne mjere za rješavanje tog problema, kako je navedeno u Preporuci br. 173 (2014. (13)) donesenoj u okviru Bernske konvencije (Vijeće Europe, 2014.). Međutim, s obzirom na to da je hibridizacija vuka i psa složeno pitanje, svakako se preporučuje izrada dobro definiranog plana upravljanja na nacionalnoj razini i razini populacije uz primjenu najnovijih i najpouzdanijih terenskih, laboratorijskih i statističkih postupaka (vidjeti okvir).

Hibridi vuka i psa Do križanja između vukova i njihova domaćeg oblika, pasa, vjerojatno je dolazilo više puta tijekom povijesti pripitomljavanja pasa, a ono se i dalje događa različitim intenzitetom u nekoliko dijelova areala vukova. Hibridizacija vuka i psa kao vrsta antropogene hibridizacije nije prirodni evolucijski proces kod kojeg bi hibridi trebali biti podložni mjerama očuvanja. Štoviše, hibridizacija vuka i psa, kao prijetnja genetskom integritetu populacija vukova, pitanje je koje izaziva veliku zabrinutost u pogledu očuvanja i trebalo bi ga riješiti odgovarajućim planovima i alatima upravljanja. Hibridizacija je u Europi otkrivena u nekoliko zemalja, npr. u Norveškoj, Latviji, Estoniji, Bugarskoj, Italiji, Španjolskoj, Portugalu, Njemačkoj, Grčkoj, Sloveniji i Srbiji. Međutim, potrebno je napomenuti da se procjene introgresije gena pasa u populaciju divljih vukova temelje na različitim pristupima i povezanim eksperimentalnim protokolima. Iako je križanjem u nekoliko slučajeva nastalo samo jedno leglo hibrida ili nekoliko njih na ograničenim područjima, u drugim je slučajevima utvrđeno da je introgresija gena pasa u populaciju divljih vukova raširena na znatnim područjima, no u različitoj mjeri (od 5,6 % u Galiciji, Španjolska do više od 60 % u pokrajini Grosseto, Italija). Slično tome, visoke stope introgresije utvrđene su na sjevernim Apeninima, dok su u populaciji alpskih vukova (od Francuske do srednjoistočnih Alpa) otkriveni samo rijetki slučajevi hibridizacije. Međutim, prijavljena stopa hibridizacije na drugim područjima iznosi oko 5–10 % (Leonard i sur., 2011.). Hibridizacija se uglavnom odvija između muških pasa i ženskih vukova. U rijetkim slučajevima može biti i suprotno. Zbog velikog broja puštenih pasa iz različitih područja, posebno u sredozemnim regijama, česte su prilike za susrete vukova i pasa. Nedostaje znanja o ekologiji hibridâ divljeg vuka i psa, ali nema dokaza da su hibridi smanjili sposobnost jedinki, kao ni utjecali na širenje, reproduktivnu uspješnost, promjene ponašanja ili održivost populacije.Z Upravljanje hibridizacijom vuka i psa složen je problem za vladina tijela zbog više razloga. a) Taksonomski status hibrida Psi su nastali od vukova njihovim pripitomljavanjem, a obje populacije pripadaju istoj taksonomskoj skupini, vrsti Canis lupus. Psi se ponekad označavaju nazivom podvrste Canis lupus familiaris. Hibridi nedvojbeno zadržavaju naziv Canis lupus. b) Pravni status hibrida Za razliku od pasa, čije preživljavanje obično ovisi o ljudskoj brizi i resursima, hibridi imaju neovisan i održiv život kao divlje životinje. Stoga bi se prema mnogim nacionalnim zakonodavstvima smatrali jednakima divljoj fauni te bi se njima upravljalo u skladu s takvim pravilima. Ako bi se hibridi smatrali jednakima psima, na njih bi se primjenjivalo nacionalno zakonodavstvo o domaćim životinjama. U svakom slučaju, čini se da bi bilo korisno da hibridi vuka i psa „kod lovaca i javnosti dobiju isti pravni status kao vukovi kako bi se uklonila moguća rupa u propisima za nezakonito ubijanje vukova” (Izjava o potpori politici o hibridizaciji koju je izradila Europska inicijativa za velike zvijeri i koja je priložena Smjernicama za planove upravljanja na razini populacije velikih zvijeri (Linnell i sur., 2008.)). Naime, ako bi se hibridi smatrali pravno nezaštićenima nacionalnim zakonodavstvom, to bi moglo dovesti do povećanog slučajnog ubijanja vukova, s obzirom na to da je teško razlikovati hibride od genetski „čistokrvnih” vukova samo na temelju morfoloških značajki. To može uključivati ne samo slučajno nego i namjerno ubijanje jer nezaštićeni status hibrida može poslužiti kao pokriće za ubijanje vukova. Upravljačka tijela potiču se da jasno i nedvosmisleno uključe hibride u svoje nacionalno zakonodavstvo ili kao divlju faunu ili kao domaće životinje. c) Mogućnosti odgovora pri upravljanju Najprikladniji odgovor pri upravljanju ovisit će o ukupnoj procijenjenoj razini introgresije i o tome odnosi li se introgresija na ograničena područja i nekoliko čopora ili je raširena po velikim područjima i/ili većini čopora. Na primjer, ograničena introgresija možda neće biti ozbiljna prijetnja ako je zadržala stabilnost kroz generacije. Znatna i raširena hibridizacija (hibridni roj) može biti nerješiva iako bi i dalje moglo biti poželjno smanjiti postojeći i budući protok gena domaćih populacija u populaciju vukova. Pitanje velike, ali lokalizirane rasprostranjenosti i dalje bi se moglo rješavati ciljanim mjerama za neutralizaciju razmnožavanja hibrida (fizičkim uklanjanjem ili sterilizacijom). Iako je istaknuto više upozorenja o poteškoćama i učinkovitosti uklanjanja hibrida radi kontrole niskih razina raširene introgresije, ta bi intervencija mogla biti korisna kada hibridizacija nije raširena, a njezina je primjena potkrijepljena primijenjenim istraživanjima, praćenjem i prilagodljivim okvirom upravljanja. Raspon alata za upravljanje širok je, dok upotrebljivost svakog alata ovisi o ciljevima. Svakako se preporučuje rješavanje problema hibridizacije uspostavom namjenskog plana na nacionalnoj razini ili, po mogućnosti, na razini populacije, u kojem su ciljevi, protokoli i kriteriji u potpunosti opisani i obrazloženi. Bit će potrebno utvrditi i opisati niz preventivnih, proaktivnih i reaktivnih mjera. Plan će vjerojatno sadržavati odredbe za: 1) uspostavu međunarodne suradnje u kojoj sudjeluju svi laboratoriji za genetiku kako bi se postigao dogovor o zajedničkom pristupu određivanju pragova i postupaka za utvrđivanje hibrida te kako bi se razmjenjivale učestalosti alela referentnih populacija; 2) odobravanje niza političkih smjernica za proučavanje i praćenje širenja i rasprostranjenosti hibridizacije te introgresije gena pasa u populaciju vukova; 3) definiranje područja u kojima su prikladni različiti alati za upravljanje ovisno o razinama i obrascima rasprostranjenosti hibrida, od izostanka intervencije do aktivnog uklanjanja hibridnih jedinki. Naposljetku, socijalni kontekst mogao bi utjecati na odabrana područja upravljanja i mjere; 4) uspostavu timova (i postupaka) za hitne slučajeve, koji su odgovorni, prema potrebi, za uklanjanje hibrida vukova iz divljine ili za njihovo hvatanje/sterilizaciju/puštanje. Europska komisija u potpunosti podržava Preporuku Bernske konvencije br. 173 (2014.), a u njoj se među ostalim navodi sljedeće: „U interesu je učinkovitog očuvanja vukova osigurati da se uklanjanje svih otkrivenih hibrida vuka i psa provodi isključivo pod vladinim nadzorom.” Čini se da se to može postići samo zabranom ubijanja hibrida u skladu s nacionalnim pravom, uz iznimku za vladina tijela ili njihove imenovane zastupnike. U Preporuci se stranke pozivaju da: „Osiguraju da do uklanjanja hibrida vukova pod vladinim nadzorom dođe nakon što su vladini službenici i/ili tijela koja su vlade zadužile u tu svrhu i/ili znanstvenici potvrdili da je riječ o hibridima na temelju genetskih i/ili morfoloških značajki. Uklanjanje bi trebala provoditi samo tijela kojima su nadležna tijela povjerila takvu odgovornost, vodeći istodobno brigu o tome da se tim uklanjanjem ne ugrožava stanje očuvanosti vukova.”„Donesu potrebne mjere kako bi se spriječilo namjerno ubijanje vukova ili to da se ubijaju greškom kao hibridi vuka i psa. Time se ne dovodi u pitanje pažljivo uklanjanje otkrivenih hibrida vuka i psa iz divljine pod vladinim nadzorom koje provode tijela kojima su nadležna tijela povjerila tu odgovornost”; 5) odobravanje nacionalnog plana za nadzor puštenih pasa (podivljali psi, psi lutalice ili psi koje vlasnici puštaju da se slobodno kreću) i zabranu držanja vukova te hibrida vuka i psa kao kućnih ljubimaca. Organizirati informativne kampanje u cilju nadzora podivljalih pasa i puštenih pasa u arealima vukova.

3. Sukob s vukovima

Vuk se kroz povijest povezivao s nekoliko vrsta socioekonomskih sukoba s ljudima. U prošlosti su takvi sukobi doveli do istrebljenja ili znatnog smanjenja populacije vukova u velikom dijelu njihova europskog areala. Takav progon i visoka stopa krivolova i dalje su prisutni u mnogim područjima. Danas su glavni sukobi sljedeći:

— Gubitak stoke. Gubitak stoke uglavnom se odnosi na ovce. Linnell i Cretois (2018.) izračunali su da su u razdoblju 2012.–2016. vukovi u EU-u ubili prosječno 19 500 ovaca godišnje (valja napomenuti da nedostaju podaci za Poljsku, Rumunjsku, Španjolsku, Bugarsku, Austriju i dijelove Italije). Ta je brojka trenutačno najbolja približna vrijednost za utjecaj vukova kao grabežljivaca u EU-u. Iako su ovce glavne žrtve napada vukova, u manjoj mjeri zastupljene su i druge vrste stoke (koze, goveda, konji) te djelomično pripitomljeni sobovi. Gubitak je iznimno promjenljiv i uvelike ovisi o vrsti sustava uzgoja stoke, vrsti upravljanja i razini nadzora, odnosno o tome je li stoka zatvorena, osobito noću, ili se čuva na otvorenom. Na primjer, u Francuskoj (80 čopora vukova) je 2019. napadnuto oko 11 000 ovaca, goveda i koza te je za njih ostvarena naknada (DREAL 2019. (14)), dok je u Njemačkoj (128 čopora vukova) ta brojka za 2019. manja od 3 000 (DBBW 2019. (15)), a u Švedskoj je (31 čopor vukova) 2018. napadnuta samo 161 ovca (Viltskadestatistik 2018., SLU (16)). Linnell i Cretois (2018.) ističu poteškoće u prikupljanju dosljednih i pouzdanih podataka u cijeloj Europi o gubitku stoke koji uzrokuju vukovi. Stoka može uginuti ili nestati iz različitih razloga, stoga nije uvijek moguće povezati uginuća s velikim zvijerima. Kvaliteta izvješćivanja poljoprivrednika i onih koji upravljaju stokom uvelike ovisi o sustavu naknada. Na primjer, o razini (potpune ili djelomične) naknade, o trajanju i poteškoćama povezanog administrativnog postupka te o tome provode li se provjere na terenu kako bi se utvrdilo jesu li gubitak zaista uzrokovale velike zvijeri. Vukovi isto tako mogu povremeno napadati i ubijati pse. Na primjer, u Švedskoj ili Finskoj kad se love losovi sa psima bez povodca na područjima gdje obitavaju vukovi. Gubitak stoke i pasa očito ima velik emocionalni učinak, uz izravne i neizravne gospodarske gubitke. Iako je ukupni utjecaj vukova kao grabežljivaca na sektor stočarstva u EU-u zanemariv, napadi vukova na nezaštićene ovce na ispaši mogli bi biti znatni na razini pojedinačnih poljoprivrednih gospodarstava te stvaraju dodatni pritisak i opterećenje za dotične subjekte u sektoru na koji već utječe niz socioekonomskih pritisaka;

— Uočeni rizik za ljude. Vukovi ne vide ljude kao mogući plijen, nego kao prijetnju koju je potrebno izbjeći. Iako su u prošlosti zabilježeni smrtonosni napadi vukova na ljude (često povezani s primjercima s bjesnoćom ili onima koje su ljudi hranili, izazivali, ozljeđivali ili zarobljavali), stvarni rizik od napada vukova na ljude u trenutačnim europskim ekološkim i društvenim uvjetima smatra se iznimno niskim. (Linnell i sur., 2002.; Linnell i Alleau, 2016. (17); KORA, 2016.; Linnell i sur., 2021.). Unatoč tome, mnogi se i dalje boje vukova, posebno u zemljama i regijama u kojima se nedavno ponovno naselila ta vrsta ili u kojima ih se zbog sve većeg broja vukova može vidjeti na područjima na kojima prije nisu bili prisutni. Zabilježeni su slučajevi u kojima se vukovi približavaju ljudima i ponašaju se neuobičajeno („odvažni” ili „neustrašivi” vukovi). To se posebno događalo kad su bili uvjetovani hranom ili u prisustvu pasa (Reinhardt, 2018.). Kad je riječ o hibridima vuka i psa, nema dokaza da su odvažniji ili opasniji od vukova, no strah od hibrida isto je tako poseban problem u određenim dijelovima Europe. Ta zapažanja i stajališta moraju se temeljito razmotriti i potrebno im je ozbiljno pristupiti. Korisno je, ali često nedovoljno, podupirati obrazovne aktivnosti, davati točne informacije i razotkrivati lažne vijesti provjerom činjenica (kako to provode neke lokalne ili regionalne vlasti ili u okviru projekata iz programa LIFE). Nadalje, valja naglasiti da je u malo vjerojatnom slučaju objektivne opasnosti koju uzrokuje, na primjer, bijesan ili agresivan vuk ili vuk koji je uvjetovan hranom ili je priviknut, ciljano uklanjanje dotičnog vuka u potpunosti opravdano u skladu s Direktivom o staništima (vidjeti točku o odstupanjima iz članka 16. stavka 1. točke (c) u poglavlju 6. u nastavku);

— Utjecaj na vrste divljih ungulata. Vukovi i lovci ponekad mogu loviti isti plijen, tj. divlje ungulate. Kad se vrate veliki zvijeri, lovci često strahuju da će konkurencija utjecati na njihove aktivnosti i da to može dovesti do velikog sukoba. Utjecaj vukova kao grabežljivaca na brojnost i ponašanje divljih ungulata prilično je promjenjiv i složen, ovisno o vrsti i lokalnom kontekstu. Općenito, vukovi svake godine uklanjaju samo mali postotak divljih ungulata, znatno manje od lovaca, te se čini da ne utječu negativno na sadašnje (općenito rastuće) trendove populacija ungulata u Europi (18) (Bassi, E. i sur., 2020.; Gtowaciflski, Z. i Profus, P. 1997.). U svakom slučaju, za razliku od napada na domaću stoku, napadi divljih, zavičajnih zvijeri na divlje ungulate ne mogu se spriječiti ili ublažiti, s obzirom na to da je to dio prirodnih procesa koji se nastoje obnoviti i očuvati politikom bioraznolikosti. To predstavlja velik izazov za europske lovce jer se povratak velikih zvijeri mora uzeti u obzir pri planiranju lova i određivanju kvota za divlje ungulate. Konačno, potrebno je prepoznati doprinos vukova u regulaciji gustoće ungulata (Ripple, W.J. i Beschta, R.L., 2012.), uzimajući u obzir povezane prednosti, među ostalim u smislu smanjenja štete za šumske i poljoprivredne usjeve (19);

— Sukobi oko vrijednosti (suprotstavljene vizije europskog krajobraza). Sukobi povezani s vukovima ne odnose se uvijek na izravan gospodarski utjecaj na neke dionike u ruralnim područjima. Vukovi u velikoj mjeri predstavljaju niz širih pitanja, a sukobi su često odraz dubljih društvenih podjela (npr. između ruralnih i gradskih područja, između modernih i tradicionalnih vrijednosti ili između različitih društvenih i gospodarskih slojeva) (Linnell, 2013.). Vukovi su često predmet temeljitih rasprava o budućem smjeru europskih krajobraza (Linnell, 2014.) među segmentima društva s proturječnim stajalištima i vizijama o tome kako bi divlje vrste i krajobraze trebalo očuvati, iskorištavati ili njima upravljati (20). To objašnjava zašto rijetko postoji jasna veza između opsega izravnog gospodarskog utjecaja velikih zvijeri i razine društvenog sukoba koji je time izazvan (Linnell i Cretois, 2018.).

4. Mjere za poboljšanje suživota ljudi i vukova

Od donošenja Direktive o staništima Komisija promiče pristup usmjeren na suživot kojim se nastoji obnoviti povoljno stanje očuvanosti populacija velikih zvijeri, istodobno rješavajući i smanjujući sukobe s opravdanim čovjekovim aktivnostima, u cilju dijeljenja višenamjenskih krajobraza. U okviru programa LIFE financirano je više od 40 projekata povezanih s očuvanjem vukova i suživotom s njima, koji su pomogli u pronalaženju i ispitivanju dobrih praksi za postizanje tih ciljeva (21).

Platforma EU-a o suživotu ljudi i velikih zvijeri, skupina organizacija koje predstavljaju različite interesne skupine koje su dogovorile zajedničku misiju za promicanje rješenja za suživot, utvrdila je mnogo primjera suživota i studija slučaja (22). Takve studije slučajeva razvrstane su u pet kategorija: 1. savjetovanje/informiranje; 2. pružanje praktične podrške; 3. razumijevanje stajališta; 4. inovativno financiranje; i 5. praćenje (23)(Platforma EU-a za velike zvijeri, 2019.).

U studiji iz 2018. koju je zatražio Europski parlament (24) iznesene su preporuke i primjeri praktičnih mjera suživota u nekoliko država članica za vukove i druge velike zvijeri.

Stoga na europskoj razini postoji široka osnova za razmjenu znanja i vrijednih iskustava. Najčešći pristupi smanjenju sukoba opisani su u nastavku.

— Kompenzacijska plaćanja

Čest pristup smanjenju gospodarskog utjecaja šteta od vukova i povećanju tolerancije za zaštićene vrste kompenzacijska su plaćanja koja se primjenjuju u mnogim državama članicama EU-a. Kompenzacijska plaćanja često mogu biti prikladna mjera, no potrebno je jasno definirati pravila prihvatljivosti i uzeti u obzir različite čimbenike. To uključuje provjeru jesu li gubici stoke zaista nastali zbog napada vukova i osiguravanje da je naknada primjerena te da se odmah isplati prihvatljivom primatelju.

U mnogim se zemljama poljoprivrednici žale da je primanje naknade složeno i skupo ili da plaćanja kasne i da su nedostatna. Plaćanja naknada obično financiraju nacionalne ili regionalne vlade u skladu s relevantnim pravilima EU-a o državnim potporama (25) (koja omogućuju naknadu izravnih i neizravnih troškova od 100 %). Plaćanja naknada za štete sama po sebi nisu uvijek dovoljna za rješavanje problema suživota jer se njima neće smanjiti gubici ili drugi sukobi. Osim toga, plaćanja naknada često nisu dugoročno održiva, osim ako se na odgovarajući način kombiniraju s drugim mjerama.

— Preventivne mjere i tehnička pomoć

Preventivne mjere temeljna su sastavnica sveobuhvatnog sustava suživota. Stečeno iskustvo (npr. iz projekata u okviru programa LIFE i programâ ruralnog razvoja) upućuje na važnost i učinkovitost raznih mjera za zaštitu stoke, kao što su različite vrste ograda, čuvanje uz pastire, stočarski psi, okupljanje stoke noću te vizualni ili akustični uređaji za odvraćanje (Fernández-Gil i sur., 2018., vidjeti i Novosti o sprečavanju nanošenja štete zvijerima (Novosti CDP, 2018.)). Konkretno, zbog prisutnosti pastira mjere za zaštitu stoke mogu postati znatno učinkovitije, dok već sama njihova prisutnost odvraća grabežljivce. Izvješće koje je izradila Platforma EU-a za velike zvijeri pokazuje uspješna iskustva i dobru praksu (Hovardas i sur., 2017.). Preventivne mjere moraju biti prilagođene posebnim regionalnim značajkama (uključujući vrstu stoke, veličinu stada, topografiju itd.).

Učinkovitost tih mjera uvelike ovisi o tome hoće li ih relevantni subjekti pravilno provesti te o tome jesu li dostupni dostatni resursi i tehnički savjeti za potporu njihovoj primjeni na terenu (npr. van Eeden i sur., 2018.). Nijedna pojedinačna mjera ne može biti u potpunosti uspješna, ali odgovarajuća tehnička rješenja (koja se često upotrebljavaju u kombinaciji) mogu znatno smanjiti gubitke stoke zbog grabežljivaca. Relevantna tijela i dionici moraju pažljivo osmisliti preventivne mjere kako bi bile prikladne za različite situacije te ih moraju pravilno provoditi (uključujući održavanje), pratiti njihovu učinkovitost i provesti sve potrebne prilagodbe. Osposobljavanje, informiranje, daljnje postupanje i tehnička pomoć za dotične subjekte ključni su i trebalo bi im dodijeliti odgovarajuću javnu potporu, među ostalim za održavanje sustavâ prevencije i nošenje s dodatnim radnim opterećenjem.

— Informiranje, savjetovanje, jačanje svijesti

Pružanje objektivnih informacija o vukovima i o tome kako smanjiti utjecaj može biti korisna mjera za ublažavanje sukoba (Platforma EU-a za velike zvijeri, 2019.). Na primjer, bilten Novosti o sprečavanju nanošenja štete zvijerima (26), koji se podupire u okviru različitih projekata iz programa LIFE, pomaže u širenju informacija o zaštiti stoke u EU-u i na međunarodnoj razini. Na talijanskim internetskim stranicama „Zaštitite svoju stoku” (Proteggi il tuo bestiame, 2019.) pružaju se detaljni savjeti o mjerama za zaštitu stoke te o različitim programima financiranja koji su dostupni u talijanskim regijama. Na internetskim stranicama španjolskog Ministarstva za ekološku tranziciju nalazi se popis dobrih preventivnih mjera kojima se mogu izbjeći ili smanjiti interakcije između zaštićenih vrsta i poljoprivrednih i stočarskih gospodarstava (27).

Još jedan primjer tog pristupa, koji je posebno usmjeren na lovce, navodi se u okviru projekta LIFE WolfAlps, čije aktivnosti uključuju razmjenu podataka i informacija o dinamici vrsta divljih ungulata u Alpama te o utjecaju povratka vuka na njihov plijen i na lov (28). Širi pristup pružaju Ured za kontakt „Vukovi u Saskoj” (Kontaktbüro Wölfe in Sachsen, 2019.) i Stručni centar za vukove u pokrajini Saska-Anhalt, gdje nekoliko članova osoblja pruža obrazovne materijale, organizira izlete te odgovara na pitanja i dvojbe građana.

— Praćenje

Praćenje populacija velikih zvijeri ključno je za pružanje točnih informacija, razumijevanje dinamike populacije koja je potrebna kako bi se osiguralo njihovo preživljavanje, prilagodbu praksi upravljanja promjenjivim situacijama i ispunjavanje obveza u skladu s Direktivom o staništima. Riječ je i o vrlo zahtjevnoj aktivnosti jer se provodi na velikom geografskom području, često prelazeći međunarodne granice, te zbog niske gustoće i nepredvidivog ponašanja velikih zvijeri (Izjava LCIE-a o potpori politici priložena dokumentu Linnell i sur., 2008.). Sve odluke o upravljanju (uključujući odluke o odstupanjima) trebale bi se temeljiti na pouzdanim podacima o dotičnoj populaciji vukova. Praćenje bi se trebalo odnositi i na provedbu svih preventivnih mjera (njihova primjena, rezultati, učinkovitost) i prepoznavanje grabežljivca stoke kako bi se omogućilo razlikovanje između vukova i pasa (npr. Echegaray i Vilà, 2010.; Sundqvist i sur., 2008.) i procijenilo je li sustav potrebno prilagoditi ili poboljšati.

S obzirom na to da u cijeloj Europi vrlo često dolazi do neslaganja oko veličine i statusa populacija zvijeri, uključivanje dionika, među ostalim i lovaca, u praćenje može biti korisno ne samo u smislu povećanja broja osoba koje prikupljaju podatke već i poboljšanja odnosa s dionicima i smanjenja sukoba.

Pouzdani podaci o praćenju potrebni su za donošenje odgovarajućih odluka o očuvanju vukova i upravljanju njima. Stoga je ulaganje u odgovarajući sustav praćenja koji može pružiti točne i ažurirane podatke o populaciji vukova u dotičnom području od ključne važnosti. Francuski sustav praćenja može se smatrati dobrim primjerom (29).

Primjeri uključivanja dionika u praćenje Pilot-projekt u Slovačkoj koji je podržala Komisija uključivao je širok raspon dionika (ekolozi, šumari, osoblje na zaštićenim područjima i lovci) u okviru izrade znanstveno utemeljenog popisa vukova. Oni su bili odgovorni za prikupljanje uzoraka vučjeg izmeta i mokraće s područja istraživanja. Njihovo sudjelovanje, uz primjenu visokotehnološke analize, dovelo je do boljeg dogovora o veličini lokalne populacije vukova (Rigg i sur., 2014.). Drugi je primjer Mreža promatrača velikih zvijeri u Finskoj, skupina od otprilike 2 100 aktivnih volontera koje predlažu lokalne udruge za upravljanje divljači. Ta mreža osposobljenih promatrača, uglavnom lokalnih lovaca, odgovorna je za provjeru opažanja tragova velikih zvijeri i drugih znakova koje je prijavila javnost. Ti volonteri bilježe podatke o opažanjima u nacionalnu bazu podataka TASSU („šapa” na finskom), koju održava LUKE (Finski institut za prirodne resurse). Ta se baza podataka koristi npr. za izradu procjena populacije velikih zvijeri na nacionalnoj i regionalnoj razini, a upotrebljavaju je službenici za upravljanje divljači i čuvari divljači. Mreža, baza podataka i upravljanje njima neprestano se razvijaju i prilagođavaju kako bi se pridonijelo izgradnji međusobnog povjerenja i suradnje različitih institucija i skupina dionika pri razmjeni i korištenju podataka o takvim osjetljivim vrstama te pristupu njima. Na primjer, cilj je projekta LIFE BOREALWOLF, koji se provodi od 2019. do 2025., ojačati Mrežu promatrača velikih zvijeri pružanjem dodatnog obrazovanja njezinim sadašnjim volonterima i zapošljavanjem novih koji nisu lovci. Slično tome, Švedska i Norveška uspostavile su Skandobs, skandinavski sustav za praćenje velikih zvijeri za risove, gorske kune, smeđe medvjede i vukove. U tu bazu podataka svatko može unijeti opažanja o tragovima, znakovima ili uočavanju velikih zvijeri u Skandinaviji. Pojačano izvješćivanje o opažanjima pridonijet će povećanju znanja o pojavi i rasprostranjenosti tih vrsta. Opažanja zabilježena u bazi podataka dostupna su svim korisnicima sustava. Opažanja se mogu dijeliti i putem aplikacije Skandobs (korisnici mogu preuzeti Skandobs-Touch iz trgovina App Store ili Google Play kako bi prijavili grabežljivce ili njihove tragove dok su na tom području). Baza podataka ažurira se svakih 15 minuta. Njome upravlja Rovdata, neovisni dio Norveškog instituta za istraživanje prirode (NINA).

— Dijalog s dionicima i njihovo uključivanje

Uvažavajući kulturnu i društvenu prirodu sukoba oko vukova, smatra se da procesi sudjelovanja imaju znatan potencijal za ublažavanje sukoba, posebno povećanjem povjerenja među dionicima (Young i sur., 2016.). Platforma EU-a o suživotu ljudi i velikih zvijeri primjer je takvog pristupa (vidjeti studiju slučaja br. 9 u Prilogu IV. smjernicama). Takvi se pristupi primjenjuju i na regionalnoj i nacionalnoj razini. Mnoge države članice uspostavile su nacionalne platforme. U okviru pilot-projekta institucije EU-a podupiru i uspostavu regionalnih platformi u Italiji, Rumunjskoj, Španjolskoj, Francuskoj, Njemačkoj i Švedskoj (Regionalne platforme za velike zvijeri, 2019.). Projektom LIFE EUROLARGECARNIVORES (2019.) potiču se i suradnja i razmjena informacija među glavnim područjima velike rasprostranjenosti zvijeri u Europi.

Još je jedan pozitivan primjer sudjelovanja dionika Grupo Campo Grande (GCG). Riječ je o skupini za strateško promišljanje na razini Španjolske sastavljenoj od osoba iz različitih sredina i organizacija koje su uključene u sukob između opsežnog uzgoja stoke i iberijskog vuka. Skupinu je 2016. osnovala zaklada Fundación Entretantos u okviru inicijative društvenog posredovanja usmjerene na rješavanje sukoba koji se odnose na suživot iberijskih vukova i opsežnog uzgoja stoke. Sudionici su potpisali zajedničku izjavu i suradnjom potiču druge da slijede njihov pristup (GCG, 2018.).

— Smrtonosna kontrola/usmrćivanje vukova

U prošlosti su se smrtonosna kontrola/usmrćivanje vukova u velikoj mjeri primjenjivali za uklanjanje vukova te svih povezanih učinaka i sukoba do kojih dovode. Takve su prakse uzrokovale iskorjenjivanje vukova iz većine njihova izvornog europskog areala. Danas nekoliko europskih zemalja još uvijek primjenjuje određene metode i razine smrtonosne kontrole tvrdeći da žele spriječiti ili smanjiti gubitke stoke i poboljšati toleranciju ljudi prema vuku, a među njima su i neke države članice kod kojih je ta vrsta navedena u Prilogu IV. Direktivi (sustav stroge zaštite).

Međutim, u skladu s postojećom politikom i povezanim zakonodavstvom sukobi koji se odnose na očuvanje vukova i drugih zaštićenih velikih zvijeri u višenamjenskim krajobrazima Europe ne mogu se riješiti isključivo ili pretežno usmrćivanjem/smrtonosnom kontrolom. Primjena odstupanja radi odobravanja smrtonosne kontrole moguć je i opravdan alat te države članice mogu razmotriti mogućnost da se njime dopune druge navedene mjere za upravljanje sukobima, poštujući sve uvjete navedene u članku 16. stavku 1. Direktive o staništima (vidjeti točku 5.).

Čini se da ne postoje čvrsti dokazi o učinkovitosti primjene smrtonosne kontrole za smanjenje broja napada grabežljivaca na stoku. Prema određenim studijama, čini se da su smrtonosna kontrola/usmrćivanje manje učinkoviti od mjera za zaštitu stoke (van Eeden i sur., 2018., Santiago-Avila i sur., 2018.) te bi zapravo mogli dovesti do povećanja broja napada grabežljivaca na stoku i sukoba (Wielgus i Peebles, 2014.; Fernández-Gil i sur., 2016.), vjerojatno zbog narušene strukture čopora vukova koja je posljedica usmrćivanja.

Osim toga, smrtonosna kontrola/usmrćivanje zaštićene vrste, za razliku od navedenih nesmrtonosnih mjera, alat su koji izaziva polemike među stručnjacima za očuvanje prirode (Lute i sur., 2018.) te ga veliki dijelovi društva sve više osporavaju (30). S obzirom na to, kao i na empirijske dokaze, nejasno je dovodi li usmrćivanje vukova do povećanja ili smanjenja društvenih sukoba.

Zaključno, čini se da su nesmrtonosne mjere, uključujući mjere za upravljanje stokom i zaštitu stoke, učinkovitije, održivije i prihvatljivije (za većinu ljudi) kad je riječ o smanjenju rizika od napada grabežljivca na stoku i sukoba te je za njih manje vjerojatno da će biti pravno osporavane.

Nadležna tijela u državama članicama trebala bi uzeti u obzir sve te elemente pri odlučivanju o svojim mjerama upravljanja i njihovoj provedbi.

Sveobuhvatni planovi za očuvanje vukova/upravljanje vukovima

Najbolji pristup za države članice bio bi kombiniranje nekoliko navedenih mjera kako bi se podržala prava razina suživota i kako bi se one prilagodile lokalnoj situaciji. U sveobuhvatnim i usklađenim planovima za očuvanje vukova i upravljanje njima isto bi tako trebale predvidjeti korištenje svim dostupnim alatima i izvorima financiranja. Ti bi se planovi (u idealnom slučaju, prekogranični planovi za susjedne države članice s istom populacijom vukova (Linnell i sur., 2008.)) odnosili na sve relevantne prijetnje, sukobe, mogućnosti i potrebe povezane s vukovima u dotičnoj državi članici. To bi bio najbolji način za postizanje i održavanje povoljnog stanja očuvanosti vuka u cijelom njegovu prirodnom arealu, uz istodobno osiguravanje potrebne fleksibilnosti pri upravljanju, u okviru ograničenja utvrđenih Direktivom te za održavanje ili poboljšanje javnog prihvaćanja vuka („društveni kapacitet održivosti”).

5. Financiranje mjera suživota

Potpora za rješavanje sukoba povezanih s očuvanjem vukova može se dodijeliti iz fondova EU-a, posebno iz programa LIFE i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) te iz nacionalnih fondova (državne potpore).

— U okviru programa LIFE, na temelju godišnjih konkurentnih poziva na podnošenje prijedloga, mogu se financirati demonstracijske aktivnosti i ispitivanje inovativnih rješenja za: mjere za zaštitu stoke, procjenu rizika od napada grabežljivaca, uspostavu sustava za naknadu štete, i osposobljavanje lokalnih čuvara i veterinara o metodologijama za procjenu štete povezane sa stokom. U okviru programa LIFE mogu se financirati i ciljane komunikacijske i informacijske aktivnosti usmjerene na rješavanje sukoba između ljudi i vukova. Valja napomenuti da se u okviru programa LIFE ne financira redovito upravljanje.

— Iz EPFRR-a može se dodijeliti potpora za preventivne mjere, kao što su kupnja zaštitnih ograda ili pasa čuvara (koji se, kao neproduktivna ulaganja, mogu financirati do 100 %). Dodatni troškovi rada koje snose poljoprivrednici radi provjere i održavanja ili premještanja zaštitne ograde te troškovi hrane i veterinarski troškovi za pse čuvare mogu se podmiriti plaćanjima za poljoprivredu, okoliš i klimu. Sredstva iz EPFRR-a koriste se u nekoliko država članica (npr. u Grčkoj, Bugarskoj, Sloveniji, Italiji i Francuskoj) za financiranje mjera za zaštitu stoke, kao što su dodatni troškovi koji se odnose na čuvanje uz pastire, ograde i pse čuvare. U okviru Platforme EU-a o suživotu ljudi i velikih zvijeri (vidjeti u nastavku) pripremljen je pregled područja u kojima se programi ruralnog razvoja trenutačno provode i gdje bi se mogli provoditi u budućnosti (Marsden i sur., 2016.) (31). U okviru buduće zajedničke poljoprivredne politike mogle bi se podupirati i preventivne mjere i sustavi čuvanja uz pastire provedbom novih programa za ekologiju (32).

— U okviru instrumenta Interreg EFRR-a mogu se poduprijeti projekti kojima je cilj poboljšati prekograničnu suradnju u pogledu očuvanja velikih zvijeri i upravljanja njima, na primjer u odnosu na povezivost staništa, prijenos znanja, sprečavanje nanošenja štete stoci i druge mjere suživota (33).

— U okviru nacionalnog financiranja (državna potpora) može se pružiti potpora do stope od 100 % za preventivne mjere, za obnovu uništenog poljoprivrednog potencijala, kao što je zamjena stoke koju su ubili vukovi, za naknadu štete koju su prouzročili vukovi, kao što su ubijene životinje i materijalna šteta na imovini poljoprivrednoga gospodarstva ili veterinarski troškovi i troškovi povezani s potragom za izgubljenim životinjama (34).

Potreban je sveobuhvatan pristup financiranju i mjerama potpore za smanjenje sukoba povezanih s vukom u pojedinoj državi članici (a u idealnom slučaju, izvan granica država članica s istom populacijom vukova).

Države članice trebale bi u svojim okvirima prioritetnih djelovanja razmotriti glavna pitanja očuvanja vukova i sukoba s njima, utvrditi povezane prioritete i financijske potrebe te odrediti način na koji namjeravaju ispuniti te ciljeve. Ažurirani obrazac prioritetnog akcijskog okvira (35) uključuje odjeljak (E.3.2.) koji se posebno odnosi na prioritetne mjere i njihove povezane troškove za sprečavanje, ublažavanje ili naknadu štete koju uzrokuju vrstama zaštićenima na temelju Direktive EU-a o pticama i Direktive EU-a o staništima.

Osim toga, u cijeloj Europi primjenjuje se niz inovativnijih načina financiranja i potpore suživotu.

Primjeri inovativnog financiranja Originalan i uspješan primjer inovativnog financiranja suživota švedska je inicijativa „plaćanja za uspješno očuvanje” gorskih kuna. Ona podrazumijeva plaćanja povezana s uspješnim razmnožavanjem gorskih kuna, a ne naknadu za gubitak sobova. Plaćanja se temelje na broju razmnoženih jedinki gorskih kuna dokumentiranih u dotičnom okrugu neovisno o razini napada predatora. Rast populacije gorskih kuna zabilježen je pet godina nakon uspostave programa. Broj zabilježenih razmnoženih jedinki povećao se s 57 u 2002. na 125 u 2012., a populacija se proširila na prethodno nenaseljena područja (Persson, 2015.). Još je jedan uspješan inovativni sustav financiranja program za sure orlove u okviru kojeg se želi nagraditi stočarsku zajednicu Sami Reindeer u finskom dijelu Laponije za uspješno uspostavljanje gnijezda i područja surih orlova (Europska komisija, 2017.). Otkad je finska vlada 1998. uvela taj program, navodi se da su se stavovi stočara prema surim orlovima drastično promijenili jer se ta vrsta sada smatra resursom, a ne štetnim organizmom. Prihodi i mogućnosti zapošljavanja koji proizlaze iz ekoturizma temeljenog na prirodi isto tako mogu pomoći u poboljšanju prihvaćanja vukova i njihova suživota s dotičnim ruralnim zajednicama. U Španjolskoj je sjeverozapadna regija Zamora (odnosno „Sierra de la Culebra”) postala važno područje za turizam promatranja vukova, koji je značajna gospodarska prednost i svake godine privlači tisuće posjetitelja. Za takve inicijative u turizmu potrebno je voditi računa o tome da se ne ometa očuvanje vukova (npr. izbjegavanje uznemiravanja i njihovih brloga). Trebalo bi uzeti u obzir i utjecaj na druge skupine dionika (npr. ne privlačiti velike zvijeri na područja na kojima se nalazi stoka ili pridonositi situaciji u kojoj velike zvijeri povezuju ljude s hranom). U Italiji, regiji Pijemont, razvijena je drugačija mogućnost (u okviru projekta LIFE WOLFALPS). Stvorena je lokalna oznaka („Terre di Lupi” = „Zemlja vukova”) i uvedeno je nekoliko inicijativa za promicanje sira i drugih proizvoda koje proizvode poljoprivrednici na koje utječe prisutnost vukova te se provode preventivne mjere kako bi se osigurao suživot. Nagrada Natura 2000 za 2020. u kategoriji „socioekonomske prednosti” dodijeljena je projektu Pro-Biodiversidad: pastiri kao čuvari bioraznolikosti unutar mreže Natura 2000. Projekt je pokazao kako poljoprivrednici i borci za zaštitu prirode mogu surađivati da bi očuvanje prirode lokalnim zajednicama donijelo resurse i prednosti, a ne probleme. Velik dio planinskog lanca Picos de Europa gospodarski je pogođen napuštanjem ruralnih područja, gubitkom pašnjaka, gubitkom izvora hrane za strvinare i rizikom od požara. Zaklada Fundación para la Conservación del Quebrantahuesos odlučila je riješiti taj problem stvaranjem posebnog certifikacijskog žiga Pro-Biodiversidad (Zalaganje za bioraznolikost) kako bi podržala opsežni sektor ovčarstva, zaustavila napuštanje ruralnih područja i poboljšala uvjete za bioraznolikost. U okviru tog programa plaća se viša cijena za ovčje meso koje proizvode poljoprivrednici koji su u suživotu s vukovima.

6. Članak 16.: odstupanja od stroge zaštite populacija vukova iz Priloga IV.

Opće je pravilo da su sve populacije vukova iz Priloga IV. Direktivi o staništima strogo zaštićene te da se jedinke ne smiju namjerno hvatati, ubijati ili uznemiravati u njihovu prirodnom arealu. Osim toga, lokaliteti za razmnožavanje i odmor ne smiju se oštećivati ili uništavati. Ta se zaštita primjenjuje unutar i izvan područja mreže Natura 2000.

Međutim, u određenim iznimnim okolnostima može biti opravdano dopustiti hvatanje ili ubijanje nekih jedinki vukova, na primjer kako bi se spriječio priličan broj napada grabežljivaca na stoku ili vukovima stavile ogrlice za praćenje u svrhu istraživanja, praćenja i upravljanja ili kako bi se uklonile jedinke uvjetovane hranom ili one koje su odvažne i možda opasne.

Člankom 16. Direktive o staništima predviđa se potrebna fleksibilnost za rješavanje navedenih situacija tako da se državama članicama omogući primjena odstupanja od općih odredaba stroge zaštite i provođenje spomenutih aktivnosti (sljedeće točke trebale bi se tumačiti zajedno s dijelom III. dokumenta).

Preduvjeti za odobrenje odstupanja

Člankom 16. utvrđuju se tri preduvjeta koja moraju biti ispunjena prije odobravanja odstupanja. Nadležna nacionalna tijela moraju dokazati:

— nastanak jednog (ili više) razloga iz članka 16. stavka 1. točaka od (a) do (e) te ih potkrijepiti dovoljnim dokazima,

— nepostojanje zadovoljavajuće alternative (tj. mogućnosti da se problem riješi na način koji ne uključuje odstupanje, odnosno nesmrtonosnim alatom),

— nepostojanje štetnih učinaka odstupanja na održavanje populacija dotičnih vrsta u povoljnom stanju očuvanosti u njihovu prirodnom arealu.

Primjena tih zahtjeva ovdje je prikazana na primjeru vuka. Važno je podsjetiti da je dužnost relevantnih nacionalnih tijela da provedu te odredbe odgovarajućim obrazloženjima i dokazivanjem da su ispunjeni svi uvjeti iz članka 16. stavka 1. Isto tako, prvenstveno je na nacionalnim pravosudnim tijelima da provjere i osiguraju usklađenost sa zahtjevima u određenom kontekstu i u posebnim slučajevima.

1) Dokazivanje jednog ili više razloga iz članka 16. stavka 1. točaka od (a) do (e)

Ovo su razlozi iz članka 16. stavka 1.:

(a) „u interesu zaštite divlje faune i flore te očuvanja prirodnih staništa”;

(b) „radi sprečavanja ozbiljne štete, posebno na usjevima, stoci, šumama, ribnjacima i vodama te ostalim tipovima imovine”;

(c) „u interesu javnog zdravlja i javne sigurnosti ili zbog ostalih imperativnih razloga prevladavajućeg javnog interesa, uključujući interese socijalne ili gospodarske prirode te korisnih posljedica od primarnog značaja za okoliš”;

(d) „za potrebe istraživanja i obrazovanja, repopulacije i reintrodukcije tih vrsta te za to potrebnih postupaka razmnožavanja, uključujući umjetno razmnožavanje biljaka”;

(e) „kako bi dopustile, pod strogo nadziranim uvjetima, na selektivnoj osnovi i u ograničenom razmjeru, uzimanje ili držanje određenih primjeraka vrsta navedenih u Prilogu IV., u ograničenom broju koji utvrđuju nadležna državna tijela”.

Primjeri obrazloženja odstupanja za vukove:

— obrazloženje (a) vjerojatno se rijetko primjenjuje. Na njega se može pozvati kad, na primjer, ugroženim vrstama koje su plijen divljih životinja prijeti napad vuka. Međutim, potrebno je podsjetiti da su napadi jedne zavičajne vrste na drugu zavičajnu vrstu prirodan proces i sastavni dio funkcioniranja ekosustava. Nadalje, prije nego što se odstupanja razmotre, trebalo bi utvrditi druge prijetnje ili ograničavajuće čimbenike za vrste koje su plijen te ih učinkovito otkloniti (npr. oštećivanje staništa, uznemiravanje, prekomjerni lov, konkurencija domaćih vrsta itd.);

— obrazloženje (b) – kad je riječ o vukovima, odstupanja koja primjenjuju države članice često su usmjerena na sprečavanje nanošenja ozbiljne štete stoci. Tom se odredbom nastoji izbjeći ozbiljna šteta te stoga nije potrebno da šteta nastane da bi se ona mogla provesti. Međutim, potrebno je dokazati vjerojatnost ozbiljne štete koja prelazi uobičajene poslovne rizike te mora postojati dovoljno dokaza kojima bi se opravdalo da je svaka metoda smrtonosne kontrole koja se primjenjuje u okviru odstupanja djelotvorna, proporcionalna i održiva u sprečavanju ili ograničavanju ozbiljne štete. To bi se obrazloženje moglo primijeniti za uklanjanje vukova koji bi mogli uzrokovati velike gubitke stoke unatoč primjerenoj provedbi odgovarajućih preventivnih mjera (kao što su električne ograde za zaštitu od vukova i stočarski psi);

— obrazloženje (c), koje se odnosi na javno zdravlje i sigurnost ili ostale imperativne razloge prevladavajućeg javnog interesa, uključujući interese socijalne ili gospodarske prirode te korisne posljedice od primarnog značaja za okoliš, može, na primjer, opravdati primjenu protivnih metoda za uznemiravanje ili uklanjanje vukova koji su uvjetovani hranom, kao i onih priviknutih ili odvažnih koji se neprestano približavaju ljudima, ili drugih jedinki ili čopora vukova koji se ponašaju na neželjen i opasan način; Primjeri mjera u interesu javnog zdravlja i sigurnosti Njemačko savjetodavno vijeće Dokumentations und Beratungsstelle des Bundes zum Thema Wolf (DBBW) odobrilo je smjernice za pomoć nacionalnim upravljačkim tijelima u rješavanju pitanja odvažnih vukova ili onih koji se ponašaju neuobičajeno (Reinhardt i sur., 2018.). Te smjernice pomažu nadležnim tijelima da prvo utvrde ponaša li se vuk zaista neuobičajeno. Zatim se, ako se utvrdi da se vuk približava ljudima ili psima, preporučuje postupan pristup ovisno o ozbiljnosti zabilježenih incidenata, počevši od uklanjanja tvari koje ga privlače (npr. hrane) i odvraćajućeg uvjetovanja do prelaska na (smrtonosno ili nesmrtonosno) uklanjanje vuka u najozbiljnijim slučajevima. Znanstveni stručnjaci iz LCIE-a (Europska inicijativa za velike zvijeri: stručna skupina Komisije IUCN-a za opstanak vrsta) u istom su smislu sastavili izjavu o politici upravljanja odvažnim vukovima u kojoj se opisuju preporučene mjere za različite vrste ponašanja vukova te prioriteti istraživanja (LCIE, 2019.). Procjena ponašanja vuka i rizika koji on može predstavljati za sigurnost ljudi s preporukama za djelovanje (LCIE, 2019.) Ponašanje Ocjena Preporuka za djelovanje Vukovi noću prolaze blizu naselja. Nije opasno. Nije potrebno djelovati. Vukovi se danju kreću unutar vidokruga naselja/raštrkanih kuća. Nije opasno. Nije potrebno djelovati. Vuk ne bježi odmah nakon što vidi vozila ili ljude. Zaustavlja se i promatra. Nije opasno. Nije potrebno djelovati. Vuk je u nekoliko dana viđen na < 30 m od naseljenih kuća (više slučajeva u duljem razdoblju). Zahtijeva pozornost. Mogući problem velike priviknutosti ili pozitivnog uvjetovanja. Analizirajte situaciju. Potražite tvari koje su ga privukle te ih uklonite ako ih pronađete. Razmislite o odvraćajućem uvjetovanju. Vuk opetovano dopušta ljudima da mu se približe na udaljenost od 30 m. Zahtijeva pozornost. Ukazuje na veliku priviknutost. Mogući problem pozitivnog uvjetovanja. Analizirajte situaciju. Razmislite o odvraćajućem uvjetovanju. Vuk se opetovano i samostalno približava ljudima na udaljenost manju od 30 m. Čini se da ga ljudi zanimaju. Zahtijeva pozornost/kritično stanje. Pozitivno uvjetovanje i velika priviknutost mogu dovesti do sve odvažnijeg ponašanja. Rizik od ozljede. Razmislite o odvraćajućem uvjetovanju. Uklonite vuka ako prikladno odvraćajuće uvjetovanje ne uspije ili nije praktično. Vuk napada ili ozljeđuje čovjeka, a da pritom nije izazvan. Opasno. Uklanjanje.

— obrazloženje (d) koje se odnosi na istraživanje, obrazovanje, repopulaciju i reintrodukciju može se primijeniti za, na primjer, omogućavanje privremenog hvatanja vukova kako bi im se stavile ogrlice za praćenje za potrebe istraživanja ili praćenja ili za potrebe prijenosa vrsta radi očuvanja. Primjer hvatanja vukova za istraživanje i praćenje Komisija se 2018. razmjenom dopisa složila s njemačkim tijelima da se Uredba Vijeća (EEZ) br. 3254/91 (36) o stupicama pod određenim uvjetima može tumačiti tako da se meke zamke za ulov isključuju iz područja primjene zabrane te uredbe. Te meke zamke za ulov imaju hvataljke u obliku čeljusti s gumenom podstavom (umjesto čeličnih zubaca) kako bi se rizik od ozljeda životinja pri hvatanju zamkama što više smanjio. Smatraju se najboljim dostupnim sredstvima za ulov živih vukova za potrebe praćenja i istraživanja jer postižu veću uspješnost uz manju vjerojatnost nanošenja ozljede. Komisija smatra da bi uključivanje mekih zamki za ulov u područje primjene zabrane Uredbe (EZ) br. 3254/91 bilo u suprotnosti s ciljem očuvanja iz navedene uredbe ako se pokaže da su te zamke potrebne za znanstvena istraživanja ili praćenje u cilju poboljšanja stanja očuvanosti relevantnih vrsta. Stoga bi se uporaba mekih zamki za ulov mogla predvidjeti samo u svrhu očuvanja, pod uvjetom: i. da ne postoji zadovoljavajuća alternativa; ii. da ne utječe negativno na povoljno stanje očuvanosti vrste; iii. da su poduzete sve mjere opreza kako se životinja ne bi ozlijedila i kako bi se njezin stres što više smanjio. U praksi bi takve meke zamke za ulov trebale imati odašiljač s pomoću kojeg bi nadležna tijela odmah bila obaviještena o ulovu životinje. Nakon zaprimanja obavijesti nadležna tijela trebala bi intervenirati u roku od 30 minuta kako bi se što više smanjilo razdoblje stresa za životinju i kako ne bi sama sebi nanijela ozljede. Životinju mora anestezirati kvalificirani veterinar koji sa sobom ima odašiljač te potom mora odmah biti puštena u divljinu.

Odstupanja iz članka 16. stavka 1. točke (e), kako je objašnjeno u poglavlju 3.2.1., iznimno se mogu primijeniti kako bi se dopustilo uzimanje ili držanje određenih primjeraka vukova, u skladu s nekoliko dodatnih strogih uvjeta koji se moraju poštovati. Sud EU-a potvrdio je u predmetu C-674/17 da se pojam „uzimanje” mora tumačiti tako da uključuje i hvatanje i ubijanje primjeraka (37).

Cilj odstupanja na temelju članka 16. stavka 1. točke (e) u načelu se ne može miješati s ciljem odstupanja na temelju članka 16. stavka 1. točaka od (a) do (d) Direktive jer prva odredba može služiti kao temelj za odobravanje odstupanja samo ako druge odredbe nisu relevantne (38). Ako je cilj odstupanja obuhvaćen jednom od točaka od (a) do (d) članka 16., odstupanja se moraju temeljiti na jednoj (ili nekoliko) tih točaka. Odstupanja i razlozi njihove primjene moraju biti transparentni. Na primjer, ako je glavna svrha spriječiti nanošenje ozbiljne štete stoci/imovini, potrebno je primijeniti točku (b). Ako se priviknuti vuk čini opasan, primjenjuje se točka (c). Točka (e) stoga nije sveobuhvatna odredba koja se primjenjuje na bilo koju vrstu ubijanja.

Kao i za svako odstupanje iz članka 16., nacionalne odluke o odobravanju ubijanja na temelju točke (e) trebale bi se donositi za iznimne, posebne i jasne ciljeve koji su usklađeni s ciljevima Direktive (članak 2.) te prikladno obrazloženi.

U predmetu C-674/17 Sud EU-a prihvatio je da bi borba protiv nezakonitog lova (krivolova) vukova u načelu mogla biti cilj koji se nastoji postići odstupanjem odobrenim u skladu s člankom 16. stavkom 1. točkom (e), pod uvjetom da se time pridonosi održavanju ili povratu u povoljno stanje očuvanosti dotičnih vrsta u njihovu prirodnom arealu. U tom slučaju nacionalno tijelo koje izdaje odobrenja mora opravdati odstupanje preciznim znanstvenim dokazima, uključujući usporedne elemente o posljedicama takvog odstupanja na stanje očuvanosti vrste. Ako je cilj odstupanja borba protiv krivolova, nadležno tijelo mora uzeti u obzir i najnovije procjene razine krivolova i smrtnosti na temelju svih odobrenih odstupanja. Stoga bi se takvim odstupanjima koja su odobrena radi borbe protiv krivolova trebala moći smanjiti smrtnost dotične populacije uzrokovane krivolovom do te mjere da se postigne ukupni neto pozitivan učinak na veličinu populacije vukova.

Nadalje, odstupanja na temelju članka 16. stavka 1. točke (e), u usporedbi s onima iz članka 16. stavka 1. točaka od (a) do (d), moraju ispunjavati dodatne ograničavajuće uvjete. Primjena tog odstupanja dopuštena je pod strogo nadziranim uvjetima, s jasnim odobrenjima koja se odnose na mjesta, vremena i količine te koja zahtijevaju stroge teritorijalne, vremenske i osobne kontrole kako bi se osigurala učinkovita provedba. Osim toga, ono se mora provoditi isključivo selektivno, u ograničenoj mjeri i trebalo bi se odnositi na ograničen broj primjeraka.

Kad je riječ o selektivnosti, odstupanje se mora odnositi na primjerke koji su određeni na najkonkretniji i najprimjereniji način, s obzirom na cilj koji se želi postići odstupanjem. Stoga, kako je Sud EU-a istaknuo u predmetu C-674/17, možda će biti potrebno utvrditi ne samo vrstu na koju se primjenjuje odstupanje ili vrste ili skupine primjeraka nego i pojedinačno određene primjerke (39).

Kad je riječ o „ograničenom broju”, taj će broj u svakom slučaju ovisiti o razini populacije (broj jedinki), njezinu stanju očuvanosti i biološkim značajkama. „Ograničeni broj” potrebno je utvrditi na temelju točnih znanstvenih podataka o geografskim, klimatskim, okolišnim i biološkim čimbenicima, kao i onih koji se odnose na stope razmnožavanja i ukupnu godišnju smrtnost zbog prirodnih uzroka. Broj mora biti jasno naveden u odlukama o odstupanju.

2) Nepostojanje zadovoljavajuće alternative

Drugi je preduvjet da „ne postoji zadovoljavajuća alternativa”. To znači da bi se preventivne i nesmrtonosne metode uvijek trebale smatrati prvom mogućnošću (odstupanje je krajnja mjera). Alternative ovise o kontekstu i posebnim ciljevima odstupanja koje se razmatra te bi u njima trebalo uzeti u obzir najbolja znanja i iskustva koji su dostupni za svaku situaciju.

Na primjer, u slučaju šteta povezanih sa stokom, prije odobravanja odstupanja potrebno je dati prednost nesmrtonosnim alternativama te ispravno provesti odgovarajuće i razumne preventivne mjere kako bi se smanjili rizici od gubitka stoke, kao što su nadzor pastira, uporaba stočarskih pasa, zaštita stoke ogradama ili alternativno upravljanje stokom (npr. nadzor teladi/janjadi). Odstupanja se mogu odobriti za rješavanje (preostalog) problema samo ako su se takve alternativne mjere provele i ako su se pokazale neučinkovitima ili samo djelomično učinkovitima, ili kad se ta vrsta alternativnih mjera ne može provesti u određenom slučaju.

U slučaju odvažnih vukova i/ili vukova koji se ponašaju neuobičajeno ili vukova koji su uvjetovani hranom, uklanjanje posebnih uzroka (npr. mamljenje hranom zbog lošeg gospodarenja otpadom) i odvraćajuće uvjetovanje trebali bi se razmotriti kao prvi odgovori kojima bi ih se otjeralo i pokušalo promijeniti njihovo ponašanje te ih se odvratilo od približavanja ljudima (npr. s pomoću nekoliko vrsta uređaja za odvraćanje i nesmrtonosnih alata) (Reinhardt i sur., 2018). Ako su takva alternativna rješenja razmotrena i ako se ne pokažu zadovoljavajućima ili izvedivima u određenom slučaju, odstupanje se može odobriti.

Za navedena odstupanja kojima se želi smanjiti krivolov, Sud EU-a (u predmetu C-674/17, t. 48., 49., 50.) pojasnio je da samo postojanje nezakonite aktivnosti, kao što je krivolov ili poteškoće pri njegovu nadzoru, nije dovoljno da bi država članica bila oslobođena obveze osiguranja zaštite vrsta zaštićenih na temelju Priloga IV. Direktivi o staništima. Naprotiv, u takvoj je situaciji na državi članici da prednost dâ čvrstom i učinkovitom nadzoru te nezakonite aktivnosti i primijeni mjere koje ne uključuju nepoštovanje zabrana uspostavljenih na temelju članaka od 12. do 14. i članka 15. točaka (a) i (b) te direktive. Kako bi potkrijepila svoj predmet odstupanja, država članica trebala bi pružiti jasno i dostatno obrazloženje za nepostojanje zadovoljavajuće alternative u postizanju ciljeva, pozivajući se na nepostojanje drugih zadovoljavajućih rješenja ili na relevantna tehnička, pravna i znanstvena izvješća.

3) Održavanje populacije u povoljnom stanju očuvanosti

Treći je preduvjet jamstvo „da odstupanje ne šteti održavanju populacija dotičnih vrsta u povoljnom stanju očuvanosti u njihovom prirodnom arealu”.

U skladu s člankom 1. točkom (i) Direktive o staništima, „stanje očuvanosti vrste” znači zbroj utjecaja koji djeluju na tu vrstu, a koji bi mogli ugroziti njezinu dugoročnu rasprostranjenost i brojnost populacija unutar područja država članica. Stanje očuvanosti vrste povoljno je: i. ako se populacija „dugoročno održi kao vijabilna sastavnica svog prirodnog staništa”; ii. ako „se prirodni areal vrste ne smanjuje niti je vjerojatno da će se smanjiti u predvidivoj budućnosti”; i iii. ako „postoji, a vjerojatno će i dalje postojati, dovoljno veliko stanište u kojem će se populacije vrste dugoročno održati”. Dodatne informacije dostupne su u smjernicama za izvješćivanje u skladu s člankom 17. Direktive o staništima.

Za ispunjavanje tog uvjeta (tj. da odstupanje ne šteti održavanju populacija dotičnih vrsta u povoljnom stanju očuvanosti u njihovu prirodnom arealu) potrebna je procjena mogućeg učinka odstupanja na dotičnu populaciju i na stanje očuvanosti vrste unutar područja države članice.

Odluke o primjeni odstupanja i procjena mogućih učinaka odstupanja na stanje očuvanosti dotične populacije moraju se temeljiti na točnom poznavanju dotične populacije vukova i njezinih trendova. Dodatne i kumulativne učinke odstupanja isto bi tako trebalo primjereno procijeniti uzimajući u obzir sve druge izravne ili neizravne negativne utjecaje čovjekove aktivnosti (uključujući slučajno i nezakonito ubijanje). To je potrebno kako bi se osiguralo da odluka ne šteti stanju očuvanosti populacije.

U predmetu C-674/17 (točke 57.–61.) Sud EU-a istaknuo je da se odstupanje na temelju članka 16. stavka 1. mora temeljiti na utvrđenim kriterijima kako bi se osiguralo dugoročno očuvanje dinamike i socijalne stabilnosti dotične vrste. Kumulativni demografski i geografski utjecaj svih odstupanja na dotičnu populaciju trebao bi se stoga primjereno procijeniti, uzimajući u obzir i ostalu smrtnost uzrokovanu prirodnim čimbenicima ili ljudskim djelovanjem.

Procjenu je potrebno provesti „kako na lokalnoj razini tako i na razini državnog područja te države članice ili, prema potrebi, na razini obuhvaćene biogeografske regije kad se granice te države članice preklapaju s više biogeografskih regija, ili pak, ako prirodni areal vrste to zahtijeva i, u mjeri u kojoj je to moguće, na prekograničnoj razini”. Međutim, nije potrebno uzeti u obzir „dio prirodnog areala dotične populacije koji se proteže na određene dijelove državnog područja treće zemlje, koju ne vežu obveze stroge zaštite vrsta od interesa za Uniju”.

U predmetu C-342/05 Sud EU-a presudio je da odstupanja koja utječu na populacije čije je stanje očuvanosti nepovoljno mogu biti dopuštena „iznimno” u slučajevima „kad je pravilno utvrđeno da se njima ne može pogoršati stanje očuvanosti navedenih populacija ili spriječiti njihov povrat u povoljno stanje očuvanosti”. Sud je zaključio da „nije moguće isključiti da usmrćivanje ograničenog broja jedinki ne bi imalo utjecaja na cilj iz navedenog članka 16. stavka 1. koji se sastoji od održavanja populacije vukova u povoljnom stanju očuvanosti u njihovu prirodnom arealu. Zato je takvo odstupanje za dotičnu vrstu neutralno.”

Sud EU-a potvrdio je takav pristup u predmetu C-674/17 (točke 66.–69.), uz dodatno upućivanje na načelo opreznosti: „kad je riječ o utjecaju nepovoljnog stanja očuvanosti vrste na mogućnost da se odobre odstupanja na temelju članka 16. stavka 1. Direktive o staništima, Sud je već presudio da je odobravanje takvih odstupanja i dalje iznimno moguće kada je pravilno utvrđeno da se njima ne može pogoršati stanje očuvanosti navedenih populacija ili spriječiti njihov povrat u povoljno stanje očuvanosti”. Međutim, „ako nakon ispitivanja najboljih dostupnih znanstvenih podataka i dalje postoji znatna nesigurnost u pogledu pitanja hoće li takvo odstupanje štetiti održavanju ili povratu populacija vrste kojoj prijeti izumiranje u povoljno stanje očuvanosti, [država članica] mora [se] suzdržati od njegova donošenja ili primjene”.

Odstupanja za ubijanje vrlo malog broja primjeraka mogu se stoga odobriti na pojedinačnoj osnovi, čak i ako stanje očuvanosti vrste (još uvijek) nije povoljno, pod uvjetom da je odstupanje neutralno u pogledu stanja očuvanosti vrste, što znači da ne ugrožava postizanje cilja povrata populacije vukova u povoljno stanje očuvanosti u njihovu prirodnom arealu i održavanje takvog stanja. Odstupanje stoga ne smije imati ukupni negativni neto utjecaj na dinamiku populacije, njezin prirodni areal te na strukturu i zdravlje populacije (među ostalim i na genetske aspekte) ili na potrebe za povezanošću dotične populacije vukova.

Iz toga proizlazi da što su stanje očuvanosti i trendovi manje povoljni, to je manja vjerojatnost da se taj treći preduvjet može ispuniti i da bi odobravanje odstupanja bilo opravdano, osim u vrlo iznimnim okolnostima. Stoga su stanje očuvanosti i trendovi vrste (na biogeografskoj razini i razini populacije) koji se temelje na točnim znanjima i podacima ključni aspekt za procjenu ispunjenja trećeg preduvjeta.

Odstupanja i uloga povoljnog stanja očuvanosti i planova za vrste

Odgovarajući i sveobuhvatni plan za očuvanje vukova i njihovo upravljanje može pružiti dobar opći okvir za provedbu svih potrebnih alata i mjera, uključujući moguću primjenu odstupanjâ. Ako se takvi planovi pravilno provode, uz dokazane rezultate povoljnog stanja očuvanosti, člankom 16. Direktive o staništima omogućuje se potrebna fleksibilnost primjenom odstupanja.

Odstupanja od stroge zaštite vukova mogu se bolje opravdati ako se u državi članici uspostavi i pravilno provede sveobuhvatan skup odgovarajućih, učinkovitih i provjerljivih mjera radi osiguravanja učinkovite zaštite i postizanja ili održavanja povoljnog stanja očuvanosti tih vrsta.

To bi bio slučaj:

— ako postoji odgovarajući plan očuvanja i oporavka vukova, koji se provodi pravilno i cjelovito uz dobro praćenje, a cilj mu je osigurati povoljno stanje očuvanosti i rješavati socioekonomske sukobe,

— ako se plan temelji na najboljim dostupnim znanstvenim podacima i na pouzdanom sustavu za praćenje populacije vukova,

— ako se provode sve potrebne preventivne i kompenzacijske mjere,

— ako se provode odgovarajuće mjere za učinkovitu borbu protiv krivolova (kao što su kriminalizacija, provedba i informiranje) i za sagledavanje svih drugih čimbenika smrtnosti uzrokovanih ljudskim djelovanjem (kao što je usmrćivanje životinja na cesti),

— ako se uspješno otklanjaju sve druge prijetnje očuvanju vukova u dotičnom području (npr. hibridizacija),

— ako se drugi uzroci smrtnosti stoke na ispaši (npr. pušteni psi ) otklanjaju na odgovarajući način,

— ako su ciljevi i uvjeti za odstupanja jasno utvrđeni i opravdani dostatnim znanstvenim dokazima, ako je dokazano da nisu dostupne zadovoljavajuće alternative i da je smrtonosna metoda koja je primijenjena u okviru odstupanja jedini način za sprečavanje ili ograničavanje ozbiljne štete ili za postizanje drugih ciljeva odstupanjâ, u skladu s relevantnim zakonodavstvom te ako se odstupanja procjenjuju i o njima se odlučuju na pojedinačnoj osnovi,

— ako predviđeno odstupanje ne šteti stanju očuvanosti populacije na razini lokalne populacije ni u prirodnom arealu vrsta.

LITERATURA:

Andersen, R., Linnell, J. D. C. i Solberg, E. J. (2006.), „The future role of large carnivores on terrestrial trophic interactions: The northern temperate view”, Large Herbivore Ecology, Ecosystem Dynamics and Conservation, str. 413.–448. Danell, K., Bergström, R., Duncan, P. i Pastor, J. (ur.), Cambridge: Cambridge University Press.

Barkham, P., „Denmark Gets Its First Wild Wolf Pack in 200 Years”, The Guardian, 4. svibnja 2017., http://www.theguardian.com/environment/2017/may/04/denmark-gets-its-first-wild-wolf-pack-in-200-years.

Bassi, E., Gazzola, A., Bongi, P., Scandura, M., Apollonio, M. (2020.), „Relative impact of human harvest and wolf predation on two ungulate species in Central Italy”, Ecological Research, svezak 35, broj 4. https://esj-journals.onlinelibrary.wiley.com/doi/full/10.1111/1440-1703.12130.

Bath, A. J. i Majić, A. (2001.), Human dimensions in wolf management in Croatia: understanding attitudes and beliefs of residents in Gorski kotar, Lika and Dalmatia towards wolves and wolf management, Large Carnivore Initiative for Europe, www.lcie.org.

Boffey, D., „Pioneering Wolf Becomes First Sighted in Belgium for a Century”, The Guardian, 22. siječnja 2018., http://www.theguardian.com/environment/2018/jan/22/pioneering-female-becomes-first-wolf-in-belgium-in-a-century.

Boitani, L. (2003.), „Wolf conservation and recovery”, Wolves: Behavior, Ecology, and Conservation, str. 317.–340. Mech, L. D. i Boitani, L. (ur.), Chicago: University of Chicago Press.

Boitani, L. et al. (2015.), Key actions for Large Carnivore populations in Europe (Ključne mjere za populacije velikih zvijeri u Europi), Institut za primijenjenu ekologiju (Rim, Italija), Izvješće Glavnoj upravi za okoliš, Europska komisija, Bruxelles, https://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/key_actions_large_carnivores_2015.pdf.

Breitenmoser, U., Breitenmoser-Würsten, C., Carbyn, L. N. i Funk, S. M. (2001.), „Assessment of carnivore reintroductions”, Carnivore Conservation, str. 241.–281. Gittleman, J. L., Funk, S. M., Macdonald, D. W. i Wayne, R. K. (ur.), Cambridge: Cambridge University Press.

Breitenmoser, U. (1998.), „Large predators in the Alps:the fall and rise of man's competitors”, Biological Conservation, 83(3), str. 279.–289.

Carpio, A., Acevedo, P. i Apollonio, M. (2020.), „Wild ungulate overabundance in Europe: contexts, causes, monitoring and management recommendations”, Mammal Review, 51. 10.1111/mam.12221, https://onlinelibrary.wiley.com/doi/epdf/10.1111/mam.12221.

CDP News (Carnivore Damage Prevention News) (2018.),

http://www.medwolf.eu/index.php/cdpnews.html;

http://www.protectiondestroupeaux.ch/en/cdpnews/.

Chapron, G., Kaczensky, P., Linnell, J., von Arx, M. et al. (2014.), „Recovery of large carnivores in Europe’s modern human-dominated landscapes”, Science, 19. prosinca 2014., svezak 346, broj 62016, str. 1517.–1519.

Vijeće Europe (2014.), Recommendation no 173 (2014) on hybridisation between wild grey wolves (Canis lupus) and Domestic dogs (Canis lupus familiaris) (Preporuka br. 173 (2014.) o hibridizaciji divljih sivih vukova (Canis lupus) i domaćih pasa (Canis lupus familiaris)), https://rm.coe.int/0900001680746351.

Sud Europske unije (2007.), predmet C-342/05, presuda Suda (drugo vijeće) od 14. lipnja 2007., Komisija Europskih zajednica protiv Republike Finske, Povreda obveze države članice – Direktiva 92/43/EEZ – Očuvanje prirodnih staništa – Divlja fauna i flora – Lov na vukove.

Ministarstvo kulture Republike Hrvatske (2010.), Plan upravljanja vukom u Republici Hrvatskoj za razdoblje 2010.–2015. godine, http://www.life-vuk.hr/plan-upravljanja-vukom/plan-upravljanja-vukom-u-hrvatskoj/plana-upravljanja-vukom-u-republici-hrvatskoj-za-razdoblje-2010-2015-godine-837.html.

Decker, D. J., Brown, T. L. i Siemer, W. F. (2001.), Human dimensions of wildlife management in North America, Bethesda, Maryland, SAD, The Wildlife Society.

DREAL (2018.), internetske stranice Direction regionale de l’Environnement, de l’Amènagement et du Logement: Données surs les dommages, http://www.auvergne-rhone-alpes.developpement-durable.gouv.fr/protocole-dommages-a3854.html.

DBBW (2018.), internetske stranice die Dokumentations- und Beratungsstelle des Bundes zum Thema Wolf (DBBW), https://www.dbb-wolf.de/.

Decker, D. J., Brown, T. L. i Siemer, W. F. (2001.), Human dimensions of wildlife management in North America, Bethesda, Maryland, SAD, The Wildlife Society.

Echegaray, J. i Vila, C. (2010.), „Noninvasive monitoring of wolves at the edge of their distribution and the cost of their conservation”, Animal Conservation, 13(2), str. 157.–161.

Europska komisija (2017.), Golden Eagle conservation scheme – Finland, Farming for Biodiversity (Program za očuvanje surih orlova – Finska, poljoprivredom do bioraznolikosti) – Poljoprivredno-okolišni programi koji se temelje na rezultatima, internetske stranice Europske komisije, http://ec.europa.eu/environment/nature/rbaps/fiche/golden-eagle-conservation-scheme-finland_en.htm.

Platforma EU-a za velike zvijeri (2019.), EU Platform on Coexistence between people and large carnivores (Platforma EU-a o suživotu ljudi i velikih zvijeri), studije slučajeva, http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/case_studies.htm.

Fernández-Gil, A., Naves, J., Ordiz, A., Quevedo, M., Revilla, E., Delibes, M. (2016.), „Conflict Misleads Large Carnivore Management and Conservation: Brown Bears and Wolves in Spain”, PLoS ONE, 11(3), e0151541, https://doi.org/10.1371/journal.pone.0151541.

Fernández-Gil, A. Cadete da Rocha Pereira, D., Dias Ferreira Pinto, S. M., Di Silvestre, I. (2018.), „Large Carnivore Management Plans of Protection: Best Practices in EU Member States”, http://www.europarl.europa.eu/thinktank/en/document.html?reference=IPOL_STU(2018)596844.

GCG (2018.), Grupo Campo Grande para la coexistencia del lobo y la ganaderia extensiva, Declaration of the Campo Grande Group toward the coexistence of the iberian wolf and extensive stock-raising (Izjava grupe Campo Grande o suživotu iberijskog vuka i opsežnom uzgoju stoke), http://www.entretantos.org/wp-content/uploads/2018/08/DeclaracionGCG_v3_eng.pdf.

Gtowaciflski, Z. i Profus, P. (1997.), „Potential impact of wolves Canis lupus on prey populations in Eastern Poland”, Biological Conservation, svezak 80 (1997.), str. 99.–106.

Hovardas, T., Marsden, K., Psaroudas, S. Mertzanis, Y. i Brandt, K. (2017.), Case studies for coexistence: examples of good practice in sup-porting coexistence between people and large carnivores, http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/144_case%20studies%20analysis%20report.pdf.

Kojola, I., Helle, P. i Heikkinen, S. (2011.), „Susikannan viimeaikaiset muutokset Suomessa eri aineistojen valossa”, Suomen Riista 65: http://jukuri.luke.fi/handle/10024/530616.

Kojola, I., Huitu, O., Toppinen, K., Heikura, K., Heikkinen, S. i Ronkainen, S. (2004.), „Predation on European forest reindeer (Rangifer tarandus) by wolves (Canis lupus) in Finland”, Journal of Zoology, 263(3), London, str. 229.–236.

KORA (2016.), Wolves living in proximity to humans, https://www.kora.ch/fileadmin/file_sharing/5_Bibliothek/52_KORA_Publikationen/520_KORA_Berichte/KORA_Bericht_76_Wolves_living_in_proximity_to_humans.pdf.

Kontaktbüro Wölfe in Sachsen (2019.), internetske stranice Kontaktbüro Wölfe in Sachsen, https://www.wolf-sachsen.de/en/wolfsregion/the-contact-.office.

LCIE (2018.), internetske stranice inicijative Large Carnivore Initiative for Europe (Europska inicijativa za velike zvijeri), http://www.lcie.org/Large-carnivores/Wolf-.

LCIE (2019.), Policy Support Statements of the Large Carnivore Initiative for Europe (LCIE): Management of bold wolves (Izjava o potpori politici Inicijative za velike zvijeri u Europi (LCIE)): upravljanje odvažnim vukovima,

https://lciepub.nina.no/pdf/636870453845842163_PPS_bold%20wolves.pdf.

Leonard, J. A., Echegaray, J., Randi, E. i Vilà, C. (2014.), „Impact of hybridization on the conservation of wild canids”, str. str. 170.–184. U Gompper, M.E. (ur.), Free ranging dogs and wildlife conservation, Oxford University Press, Oxford, Ujedinjena Kraljevina, 312 str.

Liberg, O., Chapron, G., Wabakken, P., Pedersen, H., Hobbs, N., Sand, H.(2011.), „Shoot, shovel and shut up”, Proceedings of the Royal Society B, svezak 279, broj 1730, https://doi.org/10.1098/rspb.2011.1275.

LIFE DINALP BEAR (2016.), Nepotrošna upotreba smeđih medvjeda u turizmu: smjernice za odgovorno upravljanje, https://dinalpbear.eu/wp-content/uploads/C6-Nepotrosna-upotreba.pdf.

LIFE EUROLARGECARNIVORES (2019.), Poboljšanje suživota s velikim zvijerima u Europi, https://www.eurolargecarnivores.eu/hr/.

Linnell i Alleau (2016.), „Predators That Kill Humans: Myth, Reality, Context and the Politics of Wolf Attacks on People”, Problematic Wildlife, DOI: 10.1007/978-3-319-22246-2_17, https://www.researchgate.net/publication/301267098_Predators_That_Kill_Humans_Myth_Reality_Context_and_the_Politics_of_Wolf_Attacks_on_People.

Linnell, J. et al. (2002.), The fear of wolves: A review of wolf attacks on humans, NINA Oppdragsmelding 731, str. 1.-65., Trondheim, siječanj 2002., https://mobil.wwf.de/fileadmin/fm-wwf/Publikationen-PDF/2002.Review.wolf.attacks.pdf.

Linnell, J. D. C., Brøseth, H., Solberg, E. J. i Brainerd, S. M. (2005.), „The origins of the southern Scandinavian wolf Canis lupus population: potential for natural immigration in relation to dispersal distances, geography and Baltic ice”, Wildlife Biology 11:4, str. 383.–391.

Linnell, J. D. C., Nilsen, E. B., Lande, U. S., Herfindal, I., Odden, J., Skogen, K., Andersen, R. i Breitenmoser, U. (2005.), „Zoning as a means of mitigating conflicts with large carnivores: principles and reality”, U People & Wildlife: conflict or co-existence?, str. 162.–175., Woodroffe, R., Thirgood, S. i Rabinowitz, A. (ur.), Cambridge: Cambridge University Press.

Linnell, J. D. C., Odeen J., Smith, M. E., Aanes, R. i Swenson, J. E. (1999.), „Large carnivores that kill livestock: do ‘problem individuals’ really exist?”, Wildlife Society Bulletin 1999., 27(3), str. 698.–705.

Linnell, J. D. C., Promberger, C., Boitani, L., Swenson, J. E., Breitenmoser, U. i Andersen, R. (2005.), „The linkage between conservation strategies for large carnivores and biodiversity: the view from the ‘half-full’ forests of Europe”, U Carnivorous animals and biodiversity: does conserving one save the other?, str. 381.–398., Ray, J. C., Redford, K. H., Steneck, R. S. i Berger, J. (ur.), Washington, Island Press.

Linnell J., Salvatori, V. i Boitani, L. (2008.), Guidelines for population level management plans for large carnivores in Europe (Smjernice za planove upravljanja na razini populacije velikih zvijeri u Europi), Izvješće Europske inicijative za velike zvijeri pripremljeno za Europsku komisiju (ugovor 070501/2005/424162/MAR/B2), http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/guidelines_for_population_level_management.pdf.

Linnell, J. (2013.), From conflict to coexistence: insights from multi-disciplinary research into the relationships between people, large carnivores and institutions (Od sukoba do suživota: saznanja iz multidisciplinarnog istraživanja odnosa ljudi, velikih zvijeri i institucija) (ugovor br. 070307/2012/629085/SER/B3), John D. C. Linnell, Norveški institut za istraživanje prirode (NINA), poštanski pretinac 5685 Sluppen, NO-7485 Trondheim, Norveška, 2013. http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/task_4_conflict_coexistence.pdf.

Linnell, J. (2014.) The symbolic wolf: Competing visions of the European landscapes (Simbolika vuka: suprotstavljene vizije europskog krajobraza), blog LCIE-a, http://www.lcie.org/Blog/ArtMID/6987/ArticleID/65/The-symbolic-wolf-Competing-visions-of-the-European-landscapes.

Linnell, J. (2016.), First wolf reproduction in Austria since 19th century (Prvo razmnožavanje vukova u Austriji od 19. stoljeća), http://www.lcie.org/Blog/ArtMID/6987/ArticleID/87/First-wolf-reproduction-in-Austria-since-19th-century.

Linnell, J. D. C. i Cretois, B. (2018.), Istraživanje za Odbor AGRI – The revival of wolves and other large predators and its impact on farmers and their livelihood in rural regions of Europe (Oživljavanje vukova i drugih velikih grabežljivaca i njihov utjecaj na poljoprivrednike i njihovu egzistenciju u ruralnim regijama Europe), Europski parlament, Resorni odjel za strukturnu i kohezijsku politiku, Bruxelles, http://www.europarl.europa.eu/thinktank/en/document.html?reference=IPOL_STU%282018%29617488.

Linnell, J. D. C., Kovtun, E. i Rouart, I. (2021.), Wolf attacks on humans: an update for 2002–2020, Izvješće NINA-e br. 1944, Norveški institut za istraživanje prirode,https://brage.nina.no/nina-xmlui/bitstream/handle/11250/2729772/ninarapport1944.pdf?sequence=1&isAllowed=y.

Lute, M. L., Carter, N. H., López-Bao, J. V. i Linnell, J. D. C. (2018.), „Conservation professionals agree on challenges to coexisting with large carnivores but not on solutions”, Biological Conservation, svezak 218, 2018., str. 223.–232., https://www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0006320717316166.

Marsden, K., Hovardas, T., Spyros Psaroudas, S., Mertzanis, Y. i Callisto, Baatz, U. (2016.), Platforma EU-a za velike zvijeri: Supporting good practice for coexistence – presentation of examples and analysis of support through the EAFRD (Podrška dobroj praksi za suživot – predstavljanje primjera i analiza potpore iz EPFRR-a), Tajništvo Platforme Glavnoj upravi za okoliš Europske komisije, ugovor o uslugama br. 07.0202/2015/713809/SER/ENV/B.3, http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/160906_LC%20Platform-case%20studies%20and%20RD.pdf.

Marucco, F. i Boitani, L.(2012.), „Wolf population monitoring and livestock depredation preventive measures in Europe”, Hystrix 23(1), str. 1.–4., DOI:10.4404/hystrix-23.1-6364.

MTES, MAA (2018.), Francuski nacionalni akcijski plan za razdoblje 2018.–2023. o vukovima i uzgoju stoke, http://www.auvergne-rhone-alpes.developpement-durable.gouv.fr/IMG/pdf/nap_wolf_and_stock-rearing_activities_2018-2023.pdf.

Mykrä, S., Pohja-Mykrä, M. i Vuorisalo, T. (2017.), „Hunters’ attitudes matter: diverging bear and wolf population trajectories in Finland in the late nineteenth century and today”, European Journal of Wildlife Research, https://link.springer.com/article/10.1007/s10344-017-1134-1.

Odden, J., Linnell, J. D. C., Moa, P. F., Herfindal, I., Kvam, T. i Andersen, R. (2002.), „Lynx depredation on domestic sheep in Norway”, Journal of Wildlife Management, 66(1), str. 98.–105.

Persson, J., Rauset, G. R. i Chapron, G., „Paying for an Endangered Predator Leads to Population Recovery”, Conservation Letters, 8(5), prvi put objavljeno: 30. ožujka 2015., https://doi.org/10.1111/conl.12171.

Pohja-Mykrä, M. (2016.), „Felony or act of justice? – Illegal killing of large carnivores as defiance of authorities”, Journal of Rural Studies, svezak 44, str. 46.–54., https://doi.org/10.1016/j.jrurstud.2016.01.003.

Proteggi il tuo bestiame (2019.), internetske stranice Proteggi il tuo bestiame, http://www.protezionebestiame.it/

Regionalne platforme za velike zvijeri (2019.), internetske stranice Regional platforms on people and large carnivores (Regionalne platforme za ljude i velike zvijeri), http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/regional_platforms.htm.

Reinhardt et al. (2018.), Konzept im Umgang mit Wölfen, die sich Menschen gegenüber auffällig verhalten – Empfehlungen der DBBW – BfN Skript 502, https://www.bfn.de/fileadmin/BfN/service/Dokumente/skripten/Skript502.pdf.

Izvješćivanje u skladu s člankom 17. Direktive o staništima, napomene s objašnjenjima i smjernice za razdoblje 2013.–2018., konačna verzija – svibanj 2017., Europska agencija za okoliš (EEA) i Europski tematski centar za bioraznolikost (ETC/BD), http://cdr.eionet.europa.eu/help/habitats_art17.. Rigg, R., Find’o, S., Wechselberger, M., Gorman, M., Sillero-Zubiri, C. i MacDonald, D. (2011.), „Mitigating carnivore-livestock conflict in Europe: lessons from Slovakia 2011”, Oryx, 45(2), str. 272.–280., DOI: 10.1017/S0030605310000074.

Rigg, R., Skrbinšek, T., Linnell, J. (2014.), Engaging stakeholders in wildlife monitoring. A pilot study of wolves in Slovakia using non-invasive genetic sampling (Uključivanje dionika u praćenje divljih vrsta. Pilot-studija o vukovima u Slovačkoj uz primjenu neinvazivnog genetskog uzorkovanja), http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/pa_slovakia_finalreport.pdf.

Ripple, W. J. i Beschta, R. L. (2012.), „Large predators limit herbivore densities in northern forest ecosystems”, European Journal of Wildlife Research, svezak 58, str. 733.–742., https://link.springer.com/article/10.1007/s10344-012-0623-5.

Salvatori, V. (ur.) (2012.), Large carnivore conservation and Management in Europe: the contribution of EC co-funded LIFE projects, Istituto di Ecologia Applicata, Via B. Eustachio 10. 00161 Rim, ITALIJA, 2013. http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/task_2_life_and_lc.pdf.

Salvatori, V., Godinho, R., Braschi, C., Boitani, L. i Ciucci, P. (2019.), „High levels of recent wolf x dog introgressive hybridization in agricultural landscapes of central Italy”, European Journal of Wildlife Research, svezak 65, str. 73.–87., doi.org/10.1007/s10344-019-1313-3.

Santiago-Avila, F. J., Cornman, A. M., Treves, A. (2018.), „Killing wolves to prevent predation on livestock may protect one farm but harm neighbours”, PLoS ONE, 13(1), e0189729, https://doi.org/10.1371/journal.pone.0189729.

Skogen, K., Haaland, H., Brainerd, S. i Hustad, H. (2003.), Lokalna stajališta o velikim zvijerima i njihovu upravljanju: studija provedena u četirima općinama [Lokale syn på rovvilt og rovviltforvaltning. En undersøkelse i fire kommuner: Aurskog-Høland, Lesja, Lierne og Porsanger], Norveški institut za istraživanje prirode, Fagrapport 070, str. 1.–30.

Skogen, K. i Krange, O. (2003.), „A wolf at the gate: The anti-carnivore alliance and the symbolic construction of community”, Sociologia Ruralis, 43(3), str. 309.–325.

Sundqvist, A. K., Ellegren, H. i Vilà, C. (2008.), „Wolf or dog? Genetic identification of predator from saliva collected around bite wounds on prey”, Conservation Genetics, 9(5), str. 1275.–1279.

Tasch, B. (2017.), „First Official Proof of Wolf in Luxembourg Since 1893”, Luxembourg Times, 1. rujna 2017., http://luxtimes.lu/archives/1112-first-official-proof-of-wolf-in-luxembourg-since-1893.

Trouwborst, A. i Fleurke, F. M. (2018.), „Killing Wolves Legally – Exploring the Scope for Lethal Wolf Management under European Nature Conservation Law”, Journal of International Wildlife Law and Policy, u tisku.

van Eeden, L. M., Eklund, A., Miller, J. R. B., López-Bao, J. V., Chapron, G., Cejtin, M. R., Crowther, M. S., Dickman, C. R., Frank, J., Krofel, M., Macdonald, D. W., McManus, J., Meyer, T. K., Middleton, A. D., Newsome, T. M., Ripple, W. J., Ritchie, E. G., Schmitz, O. J., Stoner, K. J., Tourani, M. i Treves A. (2018.), „Carnivore conservation needs evidence-based livestock protection”, PLoS Biol., 18. rujna, 16(9): e2005577. doi. 10.1371/journal.pbio.2005577.

Wielgus, R. B., Peebles, K. A. (2014.), „Effects of Wolf Mortality on Livestock Depredations”, PLoS ONE, 9(12), e113505, https://doi.org/10.1371/journal.pone.0113505.

Young, J. C., Searle, K., Butler, A., Simmons, P., Watt A. D. i Jordan, A. (2016.), „The role of trust in the resolution of conservation conflicts, Biological Conservation”, svezak 195, str. 196.–202.

Platforma EU-a za velike zvijeri:

http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/coexistence_platform.htm.

Regionalna platforma za velike zvijeri:

http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/regional_platforms.htm.

(1) https://link.springer.com/article/10.1007/s10344-012-0623-5

(2) https://www.eea.europa.eu/publications/state-of-nature-in-the-eu-2020

(3) U skladu s člankom 17. Direktive o staništima Rumunjska, Litva, Latvija, Estonija i Italija prijavile su da je vuk u povoljnom stanju očuvanosti u svim njihovim biogeografskim regijama.

(4) https://science.sciencemag.org/content/346/6216/1517

(5) https://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/promoting_management.htm

(6) https://nature-art17.eionet.europa.eu/article17/species/summary/?period=5&group=Mammals&subject=Canis+lupus®ion=

(7) https://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2018/617488/IPOL_STU(2018)617488_EN.pdf

(8) Crveni popis ugroženih vrsta IUCN-a za 2018.: https://www.iucnredlist.org/species/3746/144226239. Ostali noviji podaci neznatno se razlikuju od onih iz navedene studije u nekoliko slučajeva za iberijske, zapadne i karelijske populacije,

(9) https://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/key_actions_large_carnivores_2015.pdf

(10) LIFE09 NAT/ES/000533 INNOVATION AGAINST POISON; LIFE Antidoto LIFE07 NAT/IT/000436; LIFE PLUTO LIFE13 NAT/IT/000311; LIFE WOLFALPS LIFE12/NAT/IT/000807; WOLFLIFE (LIFE13 NAT/RO/000205).

(11) Salvatori, V. i sur. (2020.), European agreements for nature conservation need to explicitly address wolf-dog hybridisation (Europski sporazumi o očuvanju prirode moraju se izričito odnositi na hibridizaciju vuka i psa), https://www.sciencedirect.com/science/article/pii/S000632071931674X.

(12) Salvatori, V. i sur. (2019.).

(13) https://rm.coe.int/0900001680746351

(14) http://www.auvergne-rhone-alpes.developpement-durable.gouv.fr/IMG/pdf/20200327bilandommages2019_especes.pdf

(15) https://www.dbb-wolf.de/Wolfsvorkommen/territorien/karte-der-territorien

(16) https://www.slu.se/globalassets/ew/org/centrb/vsc/vsc-dokument/vsc-publikationer/rapporter/viltskadestatistikrapporter/viltskadestatistik-2018-1-webb.pdf

(17) „Unatoč potrebi da se uvidi da je mogućnost napada vukova na ljude veća od nule […] trenutačno postoji > 12 000 vukova u Europi i > 50 000 vukova u Sjevernoj Americi, od kojih mnogi žive u blizini milijuna ljudi, a ipak pronalazimo samo dokaze za nekolicinu napada posljednjih desetljeća.”, Predators_That_Kill_Humans_Myth_Reality_Context_and_the_Politics_of_Wolf_Attacks_on_People, https://www.researchgate.net/publication/301267098.

(18) Kao primjer vidjeti lovačke torbe za ungulate posljednjih godina u Francuskoj, http://www.oncfs.gouv.fr/Tableaux-de-chasse-ru599/-Grands-ongules-Tableaux-de-chasse-nationaux-news467.

(19) Vidjeti i Carpio i sur. (2020.), Wild ungulate overabundance in Europe: contexts, causes, monitoring and management recommendations (Prekomjerna količina divljih ungulata u Europi: konteksti, uzroci, preporuke za praćenje i upravljanje).

(20) Na primjer, sukobi o pogledima na tradicionalne krajobraze za proizvodnju, krajobraznu baštinu, krajobraze za rekreaciju, krajobraze za očuvanja prirode ili višenamjenske krajobraze. Ili sukobi i napetosti povezani s prelaskom s tradicionalnog (i ruralnog) načina života koji je u opadanju na suvremeni (i gradski) način života.

https://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/task_4_conflict_coexistence.pdf

https://www.lcie.org/Blog/ArtMID/6987/ArticleID/65/The-symbolic-wolf-Competing-visions-of-the-European-landscapes

(21) https://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/promoting_best_practices.htm

(22) https://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/coexistence_platform.htm

(23) https://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/case_studies.htm

(24) https://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2018/596844/IPOL_STU(2018)596844_EN.pdf

(25) https://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/Briefing%20note%20state%20aid_EU%20Platform.pdf

(26) http://www.protectiondestroupeaux.ch/en/cdpnews/

(27) https://www.miteco.gob.es/es/biodiversidad/temas/conservacion-de-especies/especies-silvestres/ce-silvestres-interacciones.aspx

(28) http://ex.lifewolfalps.eu/wp-content/uploads/2014/05/LWA_brochure-E3_168x240_5mm-abbondanzaBassa.pdf

(29) https://www.loupfrance.fr/suivi-du-loup/situation-du-loup-en-france/

(30) Ispitivanja javnog mišljenja koja je 2020. provelo društvo Savanta ComRes u šest država članica pokazuju da se većina ljudi protivi ubijanju vukova čak i kad napadaju domaće životinje, https://www.eurogroupforanimals.org/news/new-poll-shows-eu-citizens-stand-wolves.

(31) https://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/case_studies_sub_rural_development_programmes.htm

(32) https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/food-farming-fisheries/key_policies/documents/factsheet-agri-practices-under-ecoscheme_en.pdf

(33) Vidjeti na primjer projekt Carnivora Dinarica Slovenije i Hrvatske: https://www.carnivoradinarica.eu/hr/. Dodatne informacije o projektima koji se odnose na bioraznolikost u okviru programa Interreg: https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/financing/docs/Interreg%20Natura2000.pdf.

(34) https://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/Briefing%20note%20state%20aid_EU%20Platform.pdf

(35) https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/financing/docs/PAF%20HR.docx

(36) Uredba Vijeća (EEZ) br. 3254/91 od 4. studenoga 1991. o zabrani uporabe stupica na području Zajednice i unošenja na područje Zajednice krzna i proizvoda dobivenih od određenih divljih životinjskih vrsta koje potječu iz zemalja u kojima ih love stupicama ili metodama zamki koje ne odgovaraju međunarodnim humanim standardima hvatanja stupicom (SL L 308, 9.11.1991., str. 1.).

(37) Točka 32.

(38) Vidjeti točku 37. predmeta C-674/17: „Slijedom toga, cilj odstupanja na temelju članka 16. stavka 1. točke (e) Direktive o staništima u načelu se ne može miješati s ciljevima odstupanjâ na temelju članka 16. stavka 1. točaka (a) do (d) te direktive, na način da prva odredba može služiti kao temelj za donošenje odstupanja samo u slučajevima u kojima druge odredbe nisu relevantne”.

(39) Predmet C-674/17, t. 73.