Prijedlog je u skladu i s Programom vještina za Europu, u kojem se poziva na strateški pristup zakonitim migracijama, usmjeren na privlačenje i zadržavanje talenata. Za to su potrebni bolje usklađivanje ponude i potražnje radne snage, jasni imigracijski postupci i veća učinkovitost u priznavanju kompetencija državljana trećih zemalja na tržištu rada EU-a.

Glavni su ciljevi Direktive o jedinstvenoj dozvoli uspostaviti jedinstveni postupak obrade zahtjeva za kombiniranu radnu i boravišnu dozvolu te zajamčiti zajednički skup prava državljanima trećih zemalja koji ispunjavaju uvjete, i to na temelju jednakog tretmana koji uživaju državljani države članice koja izdaje jedinstvenu dozvolu. Međutim, kako je već istaknuto u izvješću o provjeri primjerenosti zakonodavstva o zakonitim migracijama iz 2019. i izvješću o provedbi , neki neriješeni problemi i dalje sprečavaju potpuno postizanje tih ciljeva.

Kao dio provjere primjerenosti zakonodavstva u području zakonitih migracija provedeno je opsežno savjetovanje, uključujući javno savjetovanje. Od 23. rujna do 30. prosinca 2020. provedeno je dodatno internetsko javno savjetovanje o budućnosti zakonitih migracija na Komisijinu portalu „Iznesite svoje mišljenje”.

3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENA UČINKA

Prijedlogom bi se trebale provesti ciljane izmjene Direktive kako bi se uklonili utvrđeni nedostaci. Budući da se predloženim instrumentom želi preinačiti Direktiva o jedinstvenoj dozvoli, za to je najprikladnija ista vrsta pravnog instrumenta. Direktivama se utvrđuju obvezujući minimalni standardi, ali se državama članicama ujedno pruža potrebna fleksibilnost.

Izmjene Direktive o jedinstvenoj dozvoli iz ovog prijedloga ograničene su i usmjerene na djelotvorno uklanjanje glavnih nedostataka utvrđenih u provedbi i evaluaciji Direktive. Predložene izmjene ograničene su na one aspekte koje države članice same ne mogu postići na zadovoljavajući način i u kojima administrativno opterećenje dionika ne bi bilo nerazmjerno u odnosu na ciljeve koje treba ostvariti, s obzirom na to da bi se tim mjerama samo ažurirali ili dopunili već postojeći postupci.

Cilj je preinake Direktive o jedinstvenoj dozvoli dodatno pojednostavniti postupak te unaprijediti prava na jednaki tretman i zaštitu radnika iz trećih zemalja koji zakonito borave u EU-u. Konkretno, pojednostavnjeni i skraćeni postupci na razini EU-a koristit će i državljanima trećih zemalja i njihovim potencijalnim poslodavcima u cijelom EU-u, a veća će prava pridonijeti osiguravanju jednakih uvjeta za radnike iz trećih zemalja u različitim državama članicama i ublažavanju rizika od socijalnog dampinga. Razlike u provedbi Direktive pokazale su da, ako države članice djeluju samostalno, postoji rizik da će se razlike u tretmanu državljana trećih zemalja u različitim državama članicama nastaviti te da se neće smanjiti ili pojasniti. To bi moglo dovesti do trajnog narušavanja tržišnog natjecanja na jedinstvenom tržištu jer neke države članice dodjeljuju više prava od drugih ili imaju manje komplicirane postupke za izdavanje jedinstvenih dozvola.

Provjera primjerenosti pokazala je da su direktive o zakonitim migracijama, uključujući Direktivu o jedinstvenoj dozvoli, imale niz pozitivnih učinaka koje države članice ne bi ostvarile same, kao što je određeni stupanj usklađenosti uvjeta, postupaka i prava, čime se doprinosi stvaranju jednakih uvjeta u svim državama članicama; pojednostavnjenje administrativnih postupaka; poboljšana pravna sigurnost i predvidljivost za državljane trećih zemalja, poslodavce i uprave; poboljšano priznavanje prava državljana trećih zemalja (to jest prava da se prema njima postupa na jednak način kao i prema državljanima država članica u nizu važnih područja, kao što su radni uvjeti, pristup obrazovanju i osposobljavanju, pristup naknadama socijalne sigurnosti te postupovna prava); poboljšana mobilnost unutar EU-a.

Cilj je ovog prijedloga pojednostavniti postupak tako što će se podnošenje zahtjeva omogućiti i iz države članice odredišta i iz treće zemlje te utvrditi da rok od četiri mjeseca utvrđen u Direktivi obuhvaća izdavanje potrebne vize iz članka 4. stavka 3. i vrijeme koje je nadležnim tijelima potrebno za provjeru stanja na tržištu rada. Na temelju predloženih izmjena jedinstvena dozvola omogućivala bi državljaninu treće zemlje da promijeni poslodavca tijekom razdoblja njezine valjanosti, što bi također trebalo pridonijeti smanjenju administrativnog opterećenja jer bi se ograničila obveza podnošenja novog zahtjeva u slučaju promjene zaposlenja. Nadalje, prijedlogom se nastoje poboljšati neka prava na jednaki tretman i pojasniti koje su kategorije radnika iz trećih zemalja obuhvaćene Direktivom. Osim toga, prijedlogom se područje primjene Direktive proširuje na korisnike zaštite u skladu s nacionalnim pravom i poboljšava se zaštita radnika iz trećih zemalja uvođenjem odredaba o podnošenju pritužbi, praćenju i kaznama. Prijedlogom se uvode nove odredbe radi bolje zaštite radnika iz trećih zemalja, koje bi strah od gubitka boravišne dozvole mogao odvratiti od podnošenja pritužbi protiv poslodavaca; to će se postići osiguravanjem da državljanin treće zemlje može zakonito boraviti u državi članici najmanje tri mjeseca nakon što postane nezaposlen.

Procjena učinka podnesena je Odboru za nadzor regulative 22. rujna 2021., a sastanak je održan 20. listopada 2021. Odbor je 25. listopada 2021. donio pozitivno mišljenje sa zadrškama. Odbor je istaknuo niz elemenata procjene učinka koje je potrebno razmotriti. Konkretno, Odbor je zatražio dodatna pojašnjenja o uskom području primjene inicijative, koje bi moglo dovesti do neutemeljenih očekivanja u pogledu vjerojatnog učinka predloženih mjera. Nadalje, Odbor je zatražio da se podrobnije objasne temeljne razlike u odabiru politika između opcija i da se bolje analizira postoje li alternativni pristupi predloženim mjerama. Odbor je zatražio i pojašnjenja o tome kako bi predložene mjere utjecale na domaća tržišta rada i administrativne sustave država članica.

Nadalje, područje primjene Direktive već obuhvaća sve državljane trećih zemalja, bez obzira na razinu njihovih vještina, u pogledu postupka stjecanja jedinstvene dozvole i povezanih prava. Većina dionika s kojima je provedeno savjetovanje smatrala je da nije potrebno regulirati uvjete za prihvat niskokvalificiranih i srednjekvalificiranih radnika jer su prema njihovu mišljenju ti uvjeti u dovoljnoj mjeri obuhvaćeni nacionalnim zakonodavstvom i postupkom jedinstvene dozvole. Nadalje, stručnjaci su izrazili mišljenje da, s obzirom na to da je Direktiva horizontalna „postupovna” direktiva, ona nije prikladan pravni instrument za uvođenje uvjeta prihvata samo za određene kategorije radnika.

Procjena učinka pokazala je da će 3. opcija biti vrlo djelotvorna za postizanje ciljeva i usklađivanje većine stajališta iznesenih u savjetovanjima s dionicima. Nadalje, 3. opcijom mogu se ostvariti društvene koristi jer bi se uključivanjem korisnika zaštite u skladu s nacionalnim pravom u područje primjene Direktive tim korisnicima osigurao bolji skup prava; naime, ti državljani trećih zemalja trenutačno ne uživaju jednaki tretman ili je on ograničen. Tim bi se mjerama pridonijelo i jačanju zaštite svih radnika iz trećih zemalja obuhvaćenih Direktivom od izrabljivanja na radnom mjestu. Stoga se 3. opcijom postiže dobra ravnoteža između proširenja osobnog i materijalnog područja primjene Direktive i daljnjeg pojednostavnjenja.

Ovaj je prijedlog u skladu s Poveljom o temeljnim pravima i njime se unapređuju neka prava iz Povelje. To se posebno odnosi na: zabranu ropstva i prisilnog rada (članak 5.); pravo na vlasništvo (članak 17.); jednakost (članak 20.); poštene i pravične radne uvjete (članak 31.); obiteljski i profesionalni život (članak 33.) te socijalnu sigurnost i socijalnu pomoć (članak 34.).5.UTJECAJ NA PRORAČUN

do 4 milijuna EUR godišnje (tijekom desetogodišnjeg razdoblja)

do 14 milijuna EUR godišnje (tijekom desetogodišnjeg razdoblja)

do 25 milijuna EUR godišnje (tijekom desetogodišnjeg razdoblja)

do 106 milijuna EUR godišnje (tijekom desetogodišnjeg razdoblja)

do 137 milijuna EUR godišnje (tijekom desetogodišnjeg razdoblja)

do 3 milijuna EUR godišnje (tijekom desetogodišnjeg razdoblja)

do 11 milijuna EUR godišnje (tijekom desetogodišnjeg razdoblja)

Prijedlog je uključen u Prilog II. Programu rada Komisije za 2021. te je stoga dio Programa za primjerenost i učinkovitost propisa (REFIT). Platforma Fit for Future izdala je i mišljenje o tome kako pojednostavniti i smanjiti nepotrebna opterećenja, među ostalim modernizacijom postojećeg zakonodavstva EU-a, odnosno povećanom digitalizacijom, što je uvršteno u prijedlog. Mišljenje je doneseno 10. prosinca 2021. Platforma je dala sljedeće dvije preporuke:

Prijedlogom preinake uvode se nove odredbe (članak 11. stavci od 2. do 4.) čiji je cilj poboljšati zaštitu radnika iz trećih zemalja. Prema predloženim izmjenama državljanin treće zemlje imao bi pravo promijeniti poslodavca tijekom razdoblja valjanosti jedinstvene dozvole. Države članice trebale bi moći zahtijevati obavijest o promjeni i provjeriti situaciju na tržištu rada ako dođe do promjene poslodavca. Dodan je stavak 4. kako bi se osiguralo da države članice koje zasad ukidaju jedinstvenu dozvolu nakon gubitka zaposlenja dopuste radniku iz treće zemlje da ostane na njihovu državnom području najmanje tri mjeseca tijekom valjanosti dozvole ako nositelj jedinstvene dozvole izgubi posao.

Člankom 11. točkama od (a) do (d) utvrđuju se prava dodijeljena na temelju jedinstvene dozvole: ulazak i boravak na državnom području, slobodan pristup cijelom državnom području, pravo na obavljanje određene djelatnosti odobrene na temelju jedinstvene dozvole i pravo na obaviještenost o pravima nositelja.

Članci od 1. do 3.

Kako bi provedba bila djelotvornija, trebalo bi uspostaviti mehanizme za podnošenje pritužbi. Ti bi mehanizmi trebali biti otvoreni ne samo nositeljima jedinstvenih dozvola nego i trećim stranama koje, u skladu s kriterijima utvrđenima nacionalnim pravom, imaju legitiman interes za osiguravanje usklađenosti s ovom Direktivom, kao i nadležnim tijelima država članica kad je to predviđeno nacionalnim pravom. To je potrebno stoga što dokazi upućuju na to da državljani trećih zemalja često ne znaju da takvi mehanizmi postoje ili ih oklijevaju koristiti u vlastito ime jer se boje posljedica za sadašnje zaposlenje i/ili buduće mogućnosti zapošljavanja.

Osim toga, člankom 12. stavkom 1. točkom (e) propisuje se jednaki tretman u pogledu pristupa socijalnoj sigurnosti, kako je definirano u Uredbi (EZ) br. 883/2004, što uključuje obiteljske naknade. U nedavnoj presudi u kojoj se upućuje na talijansko zakonodavstvo Sud Europske unije utvrdio je da nije u skladu s pravom Unije nacionalna odredba na temelju koje se za potrebe utvrđivanja prava na davanja iz sustava socijalne sigurnosti ne uzimaju u obzir članovi obitelji nositelja jedinstvene dozvole koji ne borave na državnom području te države članice nego u trećoj zemlji, dok se uzimaju u obzir članovi obitelji državljana te države članice koji borave u trećoj zemlji. Prijedlogom preinake uvodna izjava 24. Direktive 2011/98/EU usklađuje se s tom presudom uklanjanjem dviju posljednjih rečenica u skladu s kojima bi se Direktivom trebala dodijeliti prava samo u odnosu na članove obitelji koji se pridruže radnicima iz trećih zemalja kako bi boravili u državi članici. Predlaže se i uklanjanje upućivanja na državljane trećih zemalja kojima je odobren rad na temelju vize u članku 12. stavku 2. točki (b) drugom odlomku o ograničenjima pristupa obiteljskim naknadama. To bi značilo da državljani trećih zemalja kojima je odobren rad na temelju vize imaju pravo na obiteljske naknade ako u dotičnoj državi članici rade dulje od šest mjeseci.

U sadašnjem članku 12. nisu jasni upućivanje na jednaki tretman s obzirom na „postupke za dobivanje mjesta stanovanja kako je predviđeno nacionalnim pravom, ne dovodeći u pitanje slobodu ugovora” i njegov odnos s izuzećem iz članka 12. stavka 2. točke (d) podtočke ii. (kojim se državama članicama dopušta ograničavanje pristupa stanovanju), a posebno je nejasno uključuje li to pristup privatnom stanovanju. Predloženom izmjenom pojašnjava se da se jednaki tretman primjenjuje na pristup privatnom stanovanju i da se eventualna ograničenja država članica mogu odnositi samo na pristup javnom stanovanju.

(2)Odredbe o jedinstvenom postupku obrade zahtjeva koje dovode do skupnog naziva koji obuhvaća i boravišnu i radnu dozvolu u okviru jedinstvenog upravnog akta doprinijet će pojednostavnjenju i usklađivanju pravila koja su trenutno primjenljiva u državama članicama. Takvo je postupovno pojednostavnjenje već uvelo nekoliko država članica te je omogućilo učinkovitiji postupak i za migrante i za njihove poslodavce, kao i jednostavnije kontrole zakonitosti njihovog boravka i zapošljavanja.

(7)RaspoređeniUpućeni državljani trećih zemalja ⌦ koji podliježu Direktivi 96/71/EZ Europskog parlamenta i Vijeća ⌫ ne bi trebali biti obuhvaćeni ovom Direktivom. To ne smije spriječiti državljane trećih zemalja koji zakonito borave i rade u državi članici i koji su raspoređeniupućeni u drugu državu članicu da nastave uživati jednaki tretman u odnosu na državljane države članice podrijetla za vrijeme njihovoga raspoređivanjaupućivanja u pogledu onih uvjeta zapošljavanja na koje ne utječe primjena Direktivae 96/71/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 1996. o upućivanju radnika u okviru pružanja usluga.

(4)Treba utvrditi skup pravila koja uređuju postupak ispitivanja zahtjeva za jedinstvenu dozvolu. Taj postupak treba biti učinkovit i provediv, uzimajući u obzir uobičajeno radno opterećenje uprava država članica, te transparentan i pravičan kako bi se osigurala odgovarajuća pravna sigurnost za one na koje se to odnosi.

(10)Državljani trećih zemalja koji su primljeni na državno područje države članice na sezonski rad ⇨ i koji su podnijeli zahtjev za prihvat ili su primljeni na državno područje države članice u skladu s Direktivom 2014/36/EU Europskog parlamenta i Vijeća ⇦ ne bi trebali biti obuhvaćeni ovom Direktivom s obzirom na ⇨ to da su obuhvaćeni područjem primjene Direktive 2014/36/EU, kojom se uspostavlja poseban sustav ⇦ njihov privremeni status.

(19)Odredbe ove Direktive o jedinstvenoj dozvoli i o boravišnoj dozvoli izdanoj za potrebe koje se ne odnose na posao ne smiju sprečavati države članice da izdaju dodatni dokument kako bi se mogle dati preciznije informacije o radnom odnosu za koji format boravišne dozvole ne ostavlja dovoljno prostora. Takav dokument može služiti sprečavanju iskorištavanja državljana trećih zemalja i borbi protiv nezakonitog zapošljavanja, no ne bi trebao biti obvezan za države članice niti služiti kao zamjena za radnu dozvolu pri čemu bi se ugrozio koncept jedinstvene dozvole. Tehničke mogućnosti dane člankom 4. Uredbe (EZ) br. 1030/2002 i točkom (a)20.16. njezinoga Priloga mogu se koristiti i za pohranjivanje takvih informacija u elektroničkom formatu.

(27)Radnici iz trećih zemalja trebaju uživati jednaki tretman u pogledu socijalne sigurnosti. Grane socijalne sigurnosti definirane su u Uredbi (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti. Odredbe ove Direktive o jednakom tretmanu koje se odnose na socijalnu sigurnost trebaju se primjenjivati i na radnike koji su primljeni u državu članicu izravno iz treće zemlje. Međutim, ova Direktiva ne smije davati radnicima iz trećih zemalja više prava od onih koja su već predviđena postojećim pravom Unije u području socijalne sigurnosti za državljane trećih zemalja u prekograničnim slučajevima. Nadalje, ova Direktiva ne smije davati prava u odnosu na situacije koje izlaze iz područja primjene prava Unije, kao što su one koje se odnose na članove obitelji koji borave u trećoj zemlji. Ova Direktiva treba dati prava samo u odnosu na članove obitelji koji se pridruže radnicima iz trećih zemalja kako bi boravili u državi članici na temelju spajanja obitelji ili članove obitelji koji već zakonito borave u toj državi članici.

(34)Jedinstvenom dozvolom trebalo bi se dopustiti državljaninu treće zemlje da promijeni poslodavca tijekom razdoblja njezine valjanosti. Države članice trebale bi moći zahtijevati obavijest o promjeni i provjeriti stanje na tržištu rada ako dođe do promjene poslodavca. Jedinstvena dozvola ne bi se trebala povući tijekom razdoblja od najmanje tri mjeseca u slučaju nezaposlenosti njezina nositelja.

(33)Države članice trebale bi uspostaviti i djelotvorne mehanizme s pomoću kojih radnici iz trećih zemalja mogu tražiti pravnu zaštitu i podnositi pritužbe izravno ili putem odgovarajućih trećih strana koje, u skladu s kriterijima utvrđenima nacionalnim pravom, imaju legitiman interes za osiguravanje usklađenosti s ovom Direktivom, kao što su sindikati ili druga udruženja ili nadležna tijela. To se smatra nužnim za rješavanje situacija u kojima radnici iz trećih zemalja nisu svjesni postojanja mehanizama izvršenja ili ih oklijevaju upotrijebiti u vlastito ime, primjerice zbog straha od mogućih posljedica.

(41)Obvezu prenošenja ove Direktive u nacionalno pravo trebalo bi ograničiti na one odredbe koje predstavljaju suštinsku izmjenu u usporedbi s prijašnjom direktivom. Obveza prenošenja nepromijenjenih odredaba proizlazi iz prijašnje direktive.

(ed)„jedinstveni postupak obrade zahtjeva” znači svaki postupak koji, na temelju jedinstvenog zahtjeva državljanina treće zemlje ili njegovog poslodavca, za odobrenje boravka i rada na državnom području države članice, dovodi do odluke o tom zahtjevu za jedinstvenu dozvolu.

1. Radnici iz trećih zemalja iz članka 3. stavka 1. točaka (b) i (c) uživaju jednaki tretman kao i državljani države članice u kojoj borave u pogledu:

4. Unutar razdoblja valjanosti iz stavka 1. jedinstvena dozvola ne povlači se tijekom razdoblja od najmanje tri mjeseca u slučaju nezaposlenosti njezina nositelja. Države članice dopuštaju državljaninu treće zemlje boravak na njihovu državnom području dok nadležna tijela ne donesu odluku u skladu sa stavkom 3. točkom (b), prema potrebi, čak i ako je to razdoblje od najmanje tri mjeseca isteklo.

(b)ograničavanjem prava dodijeljenih radnicima iz trećih zemalja na temelju točke (e) stavka 1. točke (e), no ne ograničavaju takva prava radnicima iz trećih zemalja koji su u radnom odnosu ili koji su bili zaposleni najmanje šest mjeseci i koji su prijavljeni kao nezaposleni.

i.ograničavanjem zahtjeva na one radnike iz trećih zemalja koji su u radnom odnosu ili koji su bili zaposleni i koji su prijavljeni kao nezaposleni;

(a)na temelju točke (c) stavka 1. točke (c):

3. Države članice osiguravaju da službe koje su nadležne za inspekciju rada ili nadležna tijela i, kada je to predviđeno nacionalnim pravom za domaće radnike, organizacije koje zastupaju interese radnika imaju pristup radnom mjestu.

i.ograničavanjem zahtjeva na one radnike iz trećih zemalja koji su u radnom odnosu;

(c)putem nadležnog tijela države članice kada je to predviđeno nacionalnim pravom.

2. Države članice svake godine, a prvi put do 25. prosinca 2014. ⌦ najkasnije [ ] ⌫, dostavljaju Komisiji ⌦ (Eurostatu) ⌫ statističke podatke o obujmu državljana trećih zemalja kojima je dana jedinstvena dozvola tijekom prethodne kalendarske godine, u skladu s Uredbom (EZ) br. 862/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. srpnja 2007. o statistici Zajednice o migracijama i međunarodnoj zaštiti. ⇨ Ti se statistički podaci odnose na referentna razdoblja od jedne kalendarske godine, razvrstavaju se prema vrsti odluke, razlogu, trajanju valjanosti i državljanstvu te se prosljeđuju u roku od šest mjeseci nakon završetka referentnog razdoblja. ⇦

1. Komisija periodično, a prvi put ⌦ najkasnije […] ⌫ do 25. prosinca 2016., Europskom parlamentu i Vijeću predstavlja izvješće o primjeni ove Direktive u državama članicama i predlaže izmjene koje smatra potrebnima.

1. Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ⌦ člankom 2. točkom (c), člankom 3. stavkom 2., člankom 4. stavcima 1. i 3., člankom 5. stavkom 2. drugim podstavkom, člankom 7. stavkom 1., člankom 9., člankom 11. stavcima od 2. do 4., člankom 12. stavkom 1. točkom (g), člankom 12. stavkom 2. točkom (b) drugim podstavkom, člankom 12. točkom (d) podtočkom ii., člankom 13., člankom 14. i člankom 16. ⌫ ovom Direktivom do ⌦ [dvije godine nakon stupanja na snagu] ⌫ 25. prosinca 2013. Tekst tih odredaba odmah dostavljaju Komisiji.

Kada države članice donesu ove mjere, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju upućivanje na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takvo upućivanjedonose te mjere, one sadržavaju upućivanje na ovu Direktivu ili se na nju upućuje prilikom njihove službene objave. Načine tog upućivanja utvrđuju države članice. ⌦ One sadržavaju i izjavu da se upućivanja u postojećim zakonima i drugim propisima na direktivu stavljenu izvan snage ovom Direktivom smatraju upućivanjima na ovu Direktivu. Države članice određuju načine tog upućivanja i način oblikovanja te izjave.⌫

2. Države članice dostavljaju Komisiji glavne odredbe nacionalnog prava koje donose u području obuhvaćenom ovom Direktivom ⌦ Komisiji dostavljaju tekst glavnih mjera nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva ⌫.

⌦ Članak 19. ⌫

⌦ Stavljanje izvan snage ⌫

⌦ Direktiva 2011/98/EU navedena u dijelu A Priloga I. stavlja se izvan snage s učinkom od [dan nakon datuma navedenog u članku 18. stavku 1. prvom podstavku ove Direktive], ne dovodeći u pitanje obveze država članica u pogledu rokova za prenošenje Direktive, koji su navedeni u dijelu B Priloga I., u nacionalno pravo. ⌫

⌦ Upućivanja na direktivu stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Direktivu i čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom iz Priloga II. ⌫

Članak 20.17.

Stupanje na snagu ⌦ i primjena ⌫

Ova Direktiva stupa na snagu sljedećeg ⌦ dvadesetog ⌫ dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

⌦ Članak 1., članak 2. točke (a) i (b), članak 2., točke (d) i (e), članak 3. stavak 1., članak 3. stavak 2. točke (a), (b), (f) i od (h) do (k), članak 3. stavci 3. i 4., članak 4. stavci 2. i 4., članak 5. stavci 1., 3. i 4., članak 6., članak 7. stavak 2., članak 8., članak 10., članak 11. stavak 1., članak 12. stavak 1. točke od (a) do (f) i točka (h), stavak 2. točke (a), (c), (d) i (i) i stavci 3. i 4. te članak 15. primjenjuju se od [dan nakon datuma iz članka 18. stavka 1. prvog podstavka]. ⌫

🡻 2011/98/EU

Članak 21.18.

Adresati

Ova je Direktiva upućena državama članicama u skladu s Ugovorima.

Sastavljeno u Bruxellesu,