drugi niz pravila, kojim su posebno obuhvaćeni stavci od 9. do 11. članka 23., prema kojima je Komisija obvezna predložiti obustavu financiranja iz ESI fondova kad se dosegnu određene faze u raznim postupcima gospodarskog upravljanja.

prvi niz pravila, kojim su posebno obuhvaćeni stavci od 1. do 8. članka 23., prema kojima Komisija može zahtijevati da država članica reprogramira dio svojih financijskih sredstava kada je to opravdano gospodarskim izazovima i izazovima u području zapošljavanja koji su prepoznati u raznim postupcima gospodarskog upravljanja i

5.Okolnosti koje mogu dovesti do obustave plaćanja

u odnosu na stavak 6., okolnosti koje mogu dovesti do obustave plaćanja, uključujući kriterije koji mogu biti važni pri utvrđivanju programa koji bi se mogli obustaviti ili utvrđivanju razine obustave plaćanja.”.

Ta se Komunikacija nadovezuje na obvezu koju je preuzela Komisija i njom se osiguravaju smjernice za primjenu posebnih odredaba članka 23. stavaka 1. i 6. te Uredbe. Stoga je njezino područje primjene ograničeno na prvi niz pravila. Svrha je smjernica pružanje dodatne sigurnosti u pogledu načina na koji će se provoditi neke posebne odredbe članka 23.

2.Kontekst revizija sporazuma o partnerstvu i programa u skladu s člankom 23.

Države članice u 2014. s Komisijom pregovaraju o svojim sporazumima o partnerstvu i programima. Njima će se odrediti višegodišnja strategija za provedbu dodjele sredstava državi članici iz pet ESI fondova tijekom sedmogodišnjeg programskog razdoblja (2014. – 2020.). Komisija očekuje da će sporazume o partnerstvu i programe odobriti tijekom 2014., u skladu s člancima 16. i 29. Uredbe o zajedničkim odredbama.

Države članice i Komisija moraju se od samog početka tog razdoblja usredotočiti na određivanje prioriteta. Za to je potrebno da se izazovi navedeni u relevantnim preporukama za pojedinačne zemlje u relevantnim preporukama Vijeća ili u kontekstu programa makroekonomske prilagodbe rješavaju primjereno i uz dostatnu razinu financijske potpore kojom se u obzir uzimaju financijska sredstva dodijeljena svakoj državi članici. Zbog toga će Komisija u pregovorima biti oprezna kako bi osigurala da novi programi budu osmišljeni tako da se u obzir uzmu postojeće relevantne preporuke za pojedinačnu zemlju i preporuke Vijeća za svaku državu članicu te, prema potrebi, memorandum o razumijevanju u slučaju da se radi o programu makroekonomske prilagodbe.

Reprogramiranje na temelju članka 23. moguće je samo u razdoblju od 2015. do 2019. Njime bi se trebalo koristiti samo u slučajevima kad bi njegov utjecaj mogao biti veći nego što je utjecaj postojeće raspodjele sredstava u provedbi odgovarajućih preporuka za pojedinačnu zemlju, relevantnih preporuka Vijeća ili programa ekonomske prilagodbe. Iz ESI fondova najčešće se podupiru višegodišnje strategije ulaganja koje zahtijevaju određeni stupanj sigurnosti i trajnosti. Potrebno je izbjegavati učestalo reprogramiranje jer bi poremetilo predvidivost upravljanja fondovima i moglo bi narušiti vjerodostojnost donesenih sporazuma o partnerstvu i programa. Osim toga, preporuke za pojedinačnu zemlju ažuriraju se svake godine, dok su temeljni izazovi država članica dugoročne prirode i ne mijenjaju se znatno iz godine u godinu. Iz tog će se razloga Komisija oprezno koristiti ovlastima za reprogramiranje, a stabilnosti bi trebalo dati prednost pred učestalim reprogramiranjem.

U skladu s člankom 23. stavkom 1. Komisija može zahtijevati reprogramiranje:

kako bi poduprla provedbu preporuka za pojedinačne zemlje (uključujući preporuke koje su povezane s preventivnim dijelom postupka u slučaju makroekonomske neravnoteže) i preporuka Vijeća o uvjetima u kojima su relevantne u kontekstu ESI fondova,

kako bi poduprla provedbu relevantnih preporuka Vijeća upućenih državama članicama u kontekstu korektivnog dijela postupka u slučaju makroekonomske neravnoteže, pod uvjetom da se reprogramiranje smatra potrebnim kao pomoć u ispravljanju makroekonomske neravnoteže i

kako bi se maksimalno povećao učinak ESI fondova na rast i konkurentnost u državama članicama koje primaju financijsku potporu na temelju europskog mehanizma za financijsku stabilnost, mehanizma za platnu bilancu, Europskog fonda za financijsku stabilnost i Europskog stabilizacijskog mehanizma. U potonja dva slučaja uz financijsku pomoć obvezan je i program makroekonomske prilagodbe.

Zahtjev za reprogramiranje može se uputiti unutar pojedinačnih ESI fondova ili preko strukturnih fondova (npr. EFRR i ESF). Međutim, u obama slučajevima postoje važna zakonska ograničenja iznosa koji mogu biti predmetom reprogramiranja.

Kao prvo, reprogramiranjem se ne može utjecati na godišnje gornje granice utvrđene višegodišnjim financijskim okvirom ili godišnje obroke sredstava dodijeljenih programima izdvojenih tijekom godina koje su prethodile godini donošenja reprogramiranja. Kao drugo, prijenosi preko ESI fondova mogući su samo između EFRR-a i ESF-a uz obvezno poštovanje minimalnog udjela ESF-a (članak 92. stavak 4. Uredbe o zajedničkim odredbama). Kao treće, u svakom reprogramiranju između i unutar fondova morat će se poštovati udjeli zahtjeva tematske koncentracije utvrđeni za razne ESI fondove. Reprogramiranjem bi se trebalo uzeti u obzir nastojanje da se za ciljeve povezane s klimatskim promjenama troši najmanje 20 % proračuna Unije. Kao četvrto, kod svakog prijenosa resursa unutar ili preko strukturnih fondova moraju se poštovati financijska sredstva dodijeljena po kategoriji regije. Naposljetku, članak 23. ne primjenjuje se na programe u okviru cilja europske teritorijalne suradnje.

3.Preispitivanje i vrste izmjena sporazuma o partnerstvu i programa u skladu s člankom 23.

Uredbom se Komisiji ne propisuje rok za upućivanje zahtjeva za reprogramiranje. U slučajevima kad je upućivanje zahtjeva za reprogramiranje pokrenuto u kontekstu europskog semestra, to treba biti u što kraćem roku nakon što Vijeće donese relevantne preporuke za pojedinačne zemlje, a u svakom slučaju najkasnije četiri mjeseca nakon tog donošenja. To će biti usklađeno s navedenim rokovima za reprogramiranje i izbjeći će se naknadni krugovi preporuka za pojedine zemlje. U slučajevima zahtjeva za reprogramiranje u cilju rješavanja preporuka Vijeća u kontekstu prekomjernih makroekonomskih neravnoteža, Komisija će uzeti u obzir slične rokove. Kad je riječ o zahtjevima za reprogramiranje koji su doneseni kako bi se maksimalno pospješio učinak rasta i konkurentnosti programa makroekonomske prilagodbe, Komisija će ih donijeti u što kraćem roku nakon potpisivanja memoranduma o razumijevanju ili dodatnog memoranduma o razumijevanju, prema potrebi.

Komisijin zahtjev za reprogramiranje bit će propisno obrazložen. Upućivat će na relevantnu preporuku za pojedinačnu zemlju ili relevantnu preporuku Vijeća (ili mjeru iz memoranduma o razumijevanju ako se radi o državama članicama koje podliježu programu makroekonomske prilagodbe) kojom se zahtjev pokrenuo i pružiti razloge na kojima se temelji. Njime će se objasniti zašto je potrebno djelovanje na razini EU-a, kako financiranje iz EU-a može pridonijeti rješavanju strukturnih izazova i zašto su postojeća sredstva dodijeljena iz fondova neprimjerena. Navest će se i tematski ciljevi i prioriteti predviđeni Uredbom o zajedničkim odredbama i odgovarajućim uredbama za pojedine fondove.

U svim zahtjevima za reprogramiranje Komisija će od države članice tražiti da preispita svoj sporazum o partnerstvu i svoje programe. Time će se primjereno odgovoriti na izazove povezane s gospodarstvom i zapošljavanjem navedene u relevantnoj preporuci za pojedinačnu zemlju, relevantnoj preporuci Vijeća ili memorandumu o razumijevanju (ako se radi o državama članicama koje primaju financijsku pomoć) u skladu sa sadržajem zahtjeva za reprogramiranje. Sadržaj zahtjeva za reprogramiranje detaljnije se navodi u nastavku.

U Uredbi se ne navodi koliko bi zahtjev za reprogramiranje trebao biti detaljan, odnosno je li u njemu potrebno navesti na koje bi se programe i prioritete zahtjev za reprogramiranje odrazio pozitivno, a na koje negativno.

U pravilu, kad je relevantnu preporuku za pojedinu zemlju ili relevantnu preporuku Vijeća koja je rezultirala zahtjevom za reprogramiranje najbolje rješavati daljnjom koncentracijom ESI fondova, Komisija će ukazati na to koje bi programe i prioritete trebalo pojačati. Odluku o tome koje bi programe i prioritete u skladu s tim trebalo smanjiti Komisija će prepustiti državi članici. Međutim, izostane li reakcija dotične države članice ili ona bude nedovoljna, Komisija će odrediti programe i prioritete koje bi trebalo smanjiti. Uz to, Komisija u svojem zahtjevu može navesti programe ili prioritete od ključnog značaja koje je potrebno poštedjeti od smanjivanja. Nadalje, Komisija može ponekad u svojem zahtjevu za reprogramiranje navesti programe i prioritete koje je potrebno smanjiti i u tom će slučaju za to ponuditi razloge.

Nasuprot tome, kad je relevantnu preporuku za pojedinačnu zemlju ili relevantnu preporuku Vijeća koja je pokrenula upućivanje zahtjeva za reprogramiranje najbolje rješavati smanjivanjem sredstava dodijeljenih iz ESI fondova u određenom sektoru, u zahtjevu Komisije jasno će se navesti koje je programe i prioritete potrebno smanjiti. Odluku o tome koji bi programi i prioriteti trebali dobiti više resursa Komisija će prepustiti državi članici. U skladu s člankom 18. Uredbe o zajedničkim odredbama i s pravilima za pojedine fondove, države članice koncentrirat će potporu na intervencije kojima se ostvaruje najveća dodana vrijednost za pametan, održiv i uključiv rast, uzimajući u obzir, među ostalim, relevantne preporuke Vijeća donesene u skladu s člankom 121. stavkom 2. i člankom 148. stavkom 4. Ugovora o funkcioniranju Europske unije.

Ako je zahtjev za reprogramiranje pokrenut kombinacijom dvaju prethodno navedenih scenarija, u zahtjevu Komisije navest će se i programi i/ili prioriteti na koje bi trebao utjecati pozitivno (i koji će tako dobiti više resursa) te one na koje bi trebao utjecati negativno (i koji će stoga biti smanjeni).