Rastom kupovine na internetu poduzeća dobivaju mogućnost na daljinu pružati usluge potrošačima u drugim državama članicama. Veliko potencijalno tržište čine i potrošači koji se kreću unutar Unije: 13,6 milijuna građana EU-a žive u državi članici EU-a koja nije njihova država članica, a mnogi drugi mogli bi to učiniti u nekom trenutku u njihovom životu. Nadalje, 35 % europskih građana živi u pograničnim regijama na granici s drugim državama članicama i mnogi od njih dio kupovine već obavljaju u svojim „lokalnim” prekograničnim područjima. To bi trebalo biti moguće i u slučaju maloprodajnih financijskih usluga, ali često nije tako. Da bi tržišta bila pristupačna svim poduzećima, trebalo bi smanjiti nepotrebne i neopravdane prepreke za nova poduzeća na tržištu, posebno za ona poduzeća koja bi mogla moći prekogranično nuditi svoje proizvode unutar EU-a.

Postoje velike razlike u cijeni i izboru među državama članicama. Na nekim tržištima vrlo mali broj potrošača mijenja proizvode čime bi se mogli smanjiti poticaji trgovačkim društvima da se natječu na tržištu. Nadalje, na tržištima nekih država članica postoji velika koncentracija pružatelja usluga. Na maloprodajnim tržištima financijskih usluga u EU-u postoji i vrlo malo prekograničnih aktivnosti. To u određenoj mjeri odražava kulturne i nacionalne preferencije i izbor potrošača. Ne želi svi potrošači kupovati prekogranične proizvode financijskih usluga. No bilo bi korisno razmotriti može li se više učiniti za smanjenje rasjepkanosti.

Većina maloprodajnih tržišta bankarstva i osiguranja u državama članicama vrlo je koncentrirana i pokazuje znakove da na njima ne postoji potpuno tržišno natjecanje, čime se ograničava vrijednost i kvaliteta proizvoda koje primaju. Na primjer, na kraju 2013. tržišni udio pet najvećih pružatelja usluga u bankovnom sektoru iznosio je od gotovo 95 % u Grčkoj do više od 30 % u Njemačkoj i Luksemburgu. U odgovoru na javno savjetovanje o reviziji Uredbe o skupnom izuzeću sporazuma o osiguranju, većina osiguravatelja i njihovih udruženja tvrdilo je da na tržištima osiguranja postoji tržišno natjecanje. Bez obzira na to, velika se koncentracija može uočiti u pogledu životnog i neživotnog osiguranja. Na primjer, omjeri koncentracije u sektoru životnog osiguranja mjereni tržišnim udjelom najvećih pet poduzeća u području životnog osiguranja 2013. nalaze se u rasponu od 100 % u Estoniji i Malti do manje od 40 % u Njemačkoj i Hrvatskoj. Te se velike razlike naizgled ne mogu objasniti razlikom u veličini tržišta.

U sektoru osiguranja isti ugovaratelj osiguranja sa sličnim profilom rizika može platiti dvostruko više za sličnu policu osiguranja ovisno o njegovom boravištu. Informacije koje je prikupio FSUG upućuju na to da su se mjesečne premije za usporedivi proizvod neinvesticijskog životnog osiguranja u trajanju od 25 godina kretale od 10 EUR mjesečno u Slovačkoj i 12,40 EUR mjesečno u Španjolskoj do 65 EUR mjesečno u Ujedinjenoj Kraljevini. U slučaju osiguranja za motorna vozila, primjerice, cijene se razlikuju čak i za isti model automobila (Grafikon 2.).

Prema potrošačima koji kupuju u EU-u ne bi se smjelo postupati drugačije na temelju njihovog državljanstva ili mjesta boravišta, osim ako je to opravdano objektivnim kriterijima. U Strategiji o jedinstvenom digitalnom tržištu iz svibnja 2015. i Strategiji o jedinstvenom tržištu iz studenoga 2015. najavljene su mjere protiv geoblokiranja i drugih oblika diskriminacije na temelju zemljopisne lokacije. Komisija će zakonodavne prijedloge predstaviti do sredine 2016. kako bi okončala neopravdano geoblokiranje i, općenito, spriječila diskriminaciju potrošača na temelju boravišta ili državljanstva.

U slučaju kartičnih plaćanja potrošači nisu uvijek svjesni deviznog tečaja koji će se primijeniti na transakciju provedenu u inozemstvu, primjerice za podizanje gotovine ili kupovinu na kartice u državama članicama u kojima se upotrebljava drugačija valuta. Devizni tečaj obično nudi banka koja je izdala karticu. Posljednjih su godina trgovci sve više nudili mogućnost uporabe deviznog tečaja vlastite banke (takozvani dinamični devizni tečaj), čime se potrošačima pruža barem određeni stupanj transparentnosti i mogla bi se osigurati bolja vrijednost za novac. Međutim, stope trgovaca nisu sustavno bolje za potrošače i često ih je teško usporediti za svaki pojedini slučaj sa stopama koje nudi banka potrošača jer točne stope koje banke nude nisu dostupne potrošačima u trenutku transakcije. To znači da potrošači do sada nisu mogli iskoristiti tržišno natjecanje koje pružaju mogućnosti dinamičnog deviznog tečaja.

3.2 Stvaranje novih prilika na tržištu za pružatelje usluga

Pružatelji usluga suočavaju se s poteškoćama u prekograničnom poslovanju bez poslovnog nastana, odnosno, otvaranja podružnice ili društva kćeri u drugoj državi članici. Zbog toga često ne nude svoje proizvode u drugim državama članicama niti osiguravaju njihovu prenosivost. Ovaj je odjeljak usmjeren na to kako bi Komisija trebala pomoći smanjiti troškove i rizike povezane s prekograničnim pružanjem financijskih usluga, omogućiti poduzećima pružanje prekograničnih usluga i pojačati tržišno natjecanje i izbor potrošača diljem EU-a.

3.2.1 Suočavanje s izazovima i iskorištavanje prilika koje donosi digitalizacija

Digitalizacija poduzećima donosi nove prilike za odnose s potrošačima. Međutim, suočavaju se i s brojnim izazovima. Može se pokazati teškim pružati na daljinu ili preko granica – s pomoću digitalizacije – one usluge koje su se u prošlosti pružale osobnim kontaktom. U ovom se odjeljku istražuju te poteškoće i potreba za djelovanjem EU-a u cilju smanjenja tih poteškoća koji proizlaze iz inicijative Komisije o jedinstvenom digitalnom tržištu. Sudionici u industriji posebno su bili zainteresirani za to područje.

Pomaganje poduzećima da bolje iskoriste digitalizaciju

Brzina digitalizacije znači da neke konkurentne promjene koje su povoljne za potrošače možda neće biti moguće ili bi mogle biti onemogućene zbog zakonodavnih ili drugih rješenja koja nisu izrađena vodeći računa o tome. Komisiju zanima kako se na europskoj razini mogu poticati inovativne usluge prilagođene potrošačima i kako se može spriječiti rascjepkanost među domaćim tržištima.

Pitanja 22.Što se može učiniti na razini EU-a za poticanje trgovačkih društava na stvaranje i pružanje inovativnih digitalnih financijskih usluga diljem Europe, uz primjerenu razinu sigurnosne zaštite i zaštite potrošača?

Omogućavanje elektroničkog potpisa i provjere identiteta

Banka nudi usporedivo visoke kamate i obratili su joj se potrošači iz drugih država članica koji žele položiti svoj novac. Međutim, banka mora u skladu sa zahtjevima za borbu protiv pranja novca identificirati svoje klijente – to je teško učiniti na daljinu pa ona mora njihov identitet provjeriti u podružnici. Potrošači ne žele putovati do njezinih podružnica zbog troška i vremena pa su odlučili da tamo neće položiti svoj novac.

Poduzeća u povratnim informacijama navode da su zbog zahtjeva o poznavanju klijenata (Know Your Customer (KYC)) iz zakonodavstva o suzbijanju pranja novca ograničeni u pogledu mogućnosti stvaranja i održavanja poslovnog odnosa s potrošačima na daljinu. To je prepreka koju je Komisija potvrdila u istraživanju o Direktivi o trgovanju na daljinu financijskim uslugama koje su namijenjene potrošačima (DMFSD). To može utjecati na mnoge financijske usluge, ali ima posebni učinak na štedne i investicijske proizvode .

Ti zahtjevi o poznavanju klijenata općenito uključuju podnošenje dokumenata iz više izvora za provjeru identiteta klijenta te potvrdu u četiri oka. Točni zahtjevi razlikuju se među državama članicama i neke od njih dopuštaju provjeru informacija na daljinu (pod uvjetom ispunjenja određenih zahtjeva), primjerice, uporabom kamera i skeniranih isprava, ili potvrdu izvornika isprava koju izvršava treća stranka u institucijama kao što su poštanski uredi. Sve države članice nisu uspostavile takve mogućnosti i zbog toga mehanizmi za uključivanje treće stranke možda neće biti dostupni poduzećima koja svoje usluge pružaju preko granica.

Zahtjevima u nekim državama članicama ograničena je i uporaba potpisa ugovora na daljinu čime se dodatno ograničavaju mogućnosti prekograničnih pružatelja za sklapanje poslovnih odnosa s novim klijentima. Time se znatno ograničava prodaja proizvoda klijentima na daljinu i moglo bi imati nerazmjerni učinak na prekogranično poslovanje. U tom je području obećavajuća Uredba o elektroničkoj identifikaciji (eIDAS). Njome će se osigurati rješenje za prekograničnu uporabu elektroničke identifikacije i elektroničkih usluga povjerenja – elektronički potpisi, pečati, vremenski žigovi, usluge preporučene dostave i provjera autentičnosti na web-mjestima. Time bi se poduzećima trebala omogućiti lakša identifikacija potrošača na daljinu ili čvrsta identifikacija stranaka u platnim transakcijama u skladu s revidiranom Direktivom o platnim uslugama. U tom je kontekstu financijski sektor naveden kao jedno od područja kojem bi rješenja za elektroničku identifikaciju mogla najviše koristiti.

U tom bi području mogle postojati velike mogućnosti za poboljšanja. Proširenjem mjera za provjere na daljinu koje trenutačno postoje u nekim državama članica i uspješnim prihvaćanjem eIDAS-a moglo bi se pridonijeti uklanjanju glavne prepreke prekograničnom pružanju usluga. Druga bi rješenja mogla uključivati uklanjanje administrativnih ograničenja za ugovaranje na daljinu, razvoj daljnjih ustava za elektroničku identifikaciju ili širenje mjera treće stranke za provjeru identiteta ili omogućavanje potrošačima da provode svoje provjere među pružateljima. Takvim se rješenjima naravno ne smije umanjiti učinkovitost mjera EU-a u borbi protiv pranja novca i financiranja nezakonitih aktivnosti.

Pitanja 23.Je li potrebno poduzeti daljnje mjere za poboljšanje primjene zakonodavstva za suzbijanje pranja novca na razini EU-a, posebno kako bi se osiguralo da pružatelji usluga mogu identificirati potrošače na daljinu, pritom zadržavajući standarde trenutačnog okvira? 24.Je li potrebno poduzeti daljnje mjere za promicanje prihvaćanja i uporabe elektroničkih identifikacijskih isprava (e-ID) i elektroničkih potpisa u području maloprodajnih financijskih usluga, uključujući u pogledu sigurnosnih standarda?

Poboljšanje pristupa financijskim podacima i njihova upotrebljivost

Zajmodavcu se obraćaju potrošači iz drugih država članica tražeći kredite. Međutim, provjerom njihove kreditne sposobnosti zajmodavac može dobiti samo ograničene informacije budući da potrošači potječu iz drugih država članica. Zajmodavac ne može provjeriti informacije koje su mu oni dostavili i zato odlučuje da im neće odobriti kredit.

Poduzećima je teško pružati financijske proizvode (posebno kredite ili osiguranje) na dugim tržištima bez pristupa podacima o potrošačima jer ne mogu procijeniti rizike kojima bi bili izloženi. Oni ne mogu procijeniti ni rizike za mobilne potrošače čiji su podaci prikupljeni u drugoj državi članici. S razvojem digitalizacije povećava se apetit poduzeća za podacima jer određuju cijene svojih proizvoda na temelju naprednijih postupaka. Istovremeno se u nekim slučajevima podaci o klijentima upotrebljavaju za naoko besplatne ponude pružatelja digitalnih usluga jer ta poduzeća obrađuju i upotrebljavaju te podatke o klijentima u marketinške svrhe ili ih prodaju drugih poduzećima.

U skladu s CCD-om i MCD-om, vjerovnici imaju pravo bez diskriminacije upotrijebiti baze podataka o kreditima u drugim državama članicama kako bi pristupili informacijama o kreditnoj sposobnosti potencijalnih klijenata. Međutim, poduzeća će se svejedno suočiti s problemima kada pokušaju upotrijebiti te podatke jer su tehnike za prikupljanje, raspodjelu i uporabu tih podataka još uvijek vrlo različite diljem EU-a i razlikuju se mišljenja o tome koji su podaci relevantni za procjenu kreditne sposobnosti. U određene registre unose se samo „negativni” podaci , dok druge baze podataka sadržavaju i „pozitivne” podatke. To znači da bi moglo biti problematično pristupiti tim podacima i upotrijebiti ih i mnogim bi poduzećima moglo biti teško postići isplativost pružanja usluga preko granica. Udruga pružatelja informacija o kreditnoj sposobnosti potrošača (ACCIS) pokrenula je sklapanje sporazuma o prekograničnoj razmjeni podataka o kreditima , ali na taj su način povezani registri kredita samo ograničenog broja država članica. Istovremeno privatni registri kredita često prikupljaju više podataka nego što je potrebno u svrhe procjene kreditne sposobnosti ili podatke koji su od upitne važnosti za procjenu kreditne sposobnosti.

Kako industrija financijskih usluga prihvaća digitalizaciju, osiguravateljska društva i druga poduzeća koja pružaju financijske usluge upotrebljavaju moderni IT i analizu velikih podataka kako bi ponudila sve prilagođenije osiguravateljske proizvode s prilagođenim cijenama rizika što uključuje bliske, podatkovne metode praćenja kao što su telematički uređaji. Povećanom uporabom podataka omogućuje se smanjenje cijena za mnoge potrošače, ali zbog te prakse javlja se zabrinutost u pogledu privatnosti i zaštite podataka koji se trebaju uzeti u obzir.

Potrošači će također željeti iskoristiti sve veću dostupnost podataka kada se oslanjaju na povijest pozitivnih odštetnih zahtjeva ili pozitivne/negativne ocjene. Direktiva o osiguranju od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila trenutačno uključuje pravo ugovaratelja osiguranja da u bilo kojem trenutku od osiguravatelja zatraži potvrdu o odštetnim zahtjevima u posljednjih pet godina, ali to u praksi često ne znači nižu premiju kod sklapanja novog ugovora o osiguranju. Razlozi za različite metodologije za izračun popusta uključuju različito trajanje razdoblja koja će biti obuhvaćena takvim potvrdama, manjak povjerenja u neusklađene potvrde osiguravatelja i različiti čimbenici rizika koje uzimaju u obzir kod utvrđivanja premija.