*Obuhvaćaju projekte koji su pred dobivanjem dozvole ili se već grade i realno je očekivati da će biti završeni do kraja navedenog razdoblja.

Projekti s 3. popisa čiji se završetak* očekuje do 2020.

Uspjeh takvog pristupa postaje vidljiv. Otprilike 30 energetskih infrastrukturnih projekata od zajedničkog interesa (PCI) već je dovršeno ili će se pustiti u rad do kraja 2018. Još 47 važnih projekata, od ukupno 173, trebalo bi biti dovršeno oko 2020. Mnogi projekti od zajedničkog interesa ne idu, međutim, prema planu: oko polovine projekata za elektroenergetsku i plinsku infrastrukturu obično nailazi na kašnjenja pri dobivanju dozvola ili se često odgađaju zbog upitne komercijalne održivosti ili buduće potražnje.

Ova Komunikacija sadržava pregled napretka u integraciji i modernizaciji europskih energetskih mreža na razini prijenosa u okviru naše politike za transeuropske energetske mreže te opće smjernice o tome kako potpuno iskoristiti infrastrukturu za ostvarivanje ciljeva energetske i klimatske politike do 2030. i dalje. Sadržava i procjenu napretka prema ostvarenju cilja od 10 % interkonekcije te perspektivu za cilj do 2030. koji je prihvaćen na Europskom vijeću.

Procjenjuje se da je u unapređenje i proširenje europskih energetskih mreža do 2030. potrebno uložiti oko 180 milijarda EUR. Tim bi se ulaganjima, zbog izbjegnutih troškova proizvodnje i konkurentnijih veleprodajnih cijena plina, svake godine uštedjelo između 40 i 70 milijarda EUR, a to bi pridonijelo ograničavanju troškova energetske tranzicije i tako povećalo konkurentnost Unije.

Temelj energetske tranzicije bit će elektroenergetski sustav u kojem će se 2030. polovina energije proizvoditi iz obnovljivih izvora i koji će do 2050. biti posve dekarboniziran. To podrazumijeva velike zahtjeve u pogledu prilagodbe naših propisa, infrastrukture i poticanja potrebnih ulaganja.

Novi interkonekcijski vod u Biskajskom zaljevu s tehnički zahtjevnim podmorskim dijelom dugim oko 280 km i dvjema pretvaračkim stanicama mora biti na vrhu popisa prioriteta ne samo promotorima nego i regulatornim tijelima te tijelima koja izdaju dozvolu kako bi se mogao završiti na vrijeme, najkasnije do 2025. Njime će se ponovno udvostručiti interkonekcijski kapacitet između dviju zemalja pa će kapacitet razmjene narasti na 5 000 MW. Pozornost se mora posvetiti napretku dvaju projekata preko Pireneja koji bi povećali kapacitet na 8 000 MW te omogućili da se na Pirenejskom poluotoku iskorištavaju sve prednosti unutarnjeg tržišta. Tekući projekt od zajedničkog interesa Španjolske i Portugala treba nastaviti privoditi kraju da oba projekta mogu, kako je i planirano, biti puštena u rad do kraja 2018.

– dovršetak glavnih plinskih projekata od zajedničkog interesa do 2021., ponajprije spojnih plinovoda Poljska – Litva (GIPL) i Estonija – Finska (Balticconnector).

Projekti od zajedničkog interesa ne provode se, međutim, brže samo zbog financijske potpore nego i zbog regulatorne podrške i jednostavnijih propisa. Kako je pokazalo ocjenjivanje, Uredbom o TEN-E-u ubrzalo se izdavanje dozvola pa se projekti odobravaju brže i jednostavnije. Regulatornim mjerama počelo se doprinositi i bržoj provedbi važnih projekata od zajedničkog interesa. Dosad je 18 plinskih i šest elektroenergetskih projekata od zajedničkog interesa imalo koristi od odluka o prekograničnoj raspodjeli troškova, a tri su projekta primila odluke o ulaganjima od nacionalnih regulatornih tijela. No potencijal Uredbe o TEN-E-u još nije posve iskorišten. Pravila iz te uredbe trebalo bi primjenjivati još intenzivnije na nacionalnoj razini kako projekti od zajedničkog interesa ne bi kasnili.

Kako bi se osigurao konkretan napredak, dogovoreno je da u središtu pozornosti budu inovativni projekti kojima se stvaraju sinergije između različitih elemenata energetskog sustava, ponajprije kombiniranjem proizvodnje energije iz obnovljivih izvora i prijenosa. Javni i privatni dionici surađivat će na izradi pravnog i regulatornog okvira koji će pogodovati razvoju takvih projekata te na olakšavanju suradnje i koordinacije između nositelja projekata. Utvrđena su četiri klastera, među kojima su Belgija-Nizozemska-UK, Njemački zaljev i središnje Sjeverno more. Za svaki klaster osnovat će se interesna skupina kako bi se osiguralo sudjelovanje svih zainteresiranih strana.

Stručna skupina na visokoj razini ostvarila je 2016. i 2017. važan napredak u prioritetnim plinskim projektima za CESEC, osobito kad je riječ o spojnom plinovodu koji povezuje Bugarsku, Rumunjsku, Mađarsku i Austriju (BRUA) i prvim fazama unapređivanja bugarske mreže. Memorandum o razumijevanju iz 2017. za povratni tok između Hrvatske i Mađarske, koji će omogućiti slobodan protok plina, ponajprije iz LNG terminala na Krku, primjer je konstruktivne regionalne suradnje. Ipak, tijekom 2018. ključno je bez odgađanja izvesti preostala tri prioritetna projekta koja su dobila europsku potporu kako bi regija imala pristup raznovrsnim izvorima plina. Dakle, 2018. najvažnije je osigurati da gradnja terminala za UPP u Hrvatskoj (Krk LNG) i spojnih plinovoda između Grčke i Bugarske te Bugarske i Srbije počne kako je planirano. To zahtijeva stalnu političku podršku kako bi se spriječila ili uklonila svaka prepreka koja bi mogla odgoditi planirani završetak tih projekata.

Određen napredak ostvaren je i u primjeni Madridske deklaracije iz 2015. u pogledu gradnje istočne plinske osi od Pirenejskog poluotoka do Francuske. U 2016. i 2017. radilo se na pripremi odluke o fazama gradnje iznimno važnog plinovoda Midcat, uključujući njegovu prvu fazu, tzv. projekt STEP.

Elektroenergetski projekti od zajedničkog interesa pomoći će također ostalim državama članicama da ostvare cilj od 10 % interkonekcije do 2020. ili da mu se približe i pridonijeti ostvarenju novog interkonekcijskog cilja za 2030. Usto, pomoći će da se ostvare ciljevi koje su dogovorile skupine na visokoj razini, konkretno:

Te zadaće moraju se u cijelosti obuhvatiti budućom infrastrukturnom politikom EU-a. Očekuje se da će do 2019. – 2020. biti još razrađenih projekata u tom području i ta je ambicija posve vidljiva u proračunu CEF-a usmjerenom na kraj razdoblja. Očekuje se i da će razrađeni elektroenergetski projekti dobiti financijska sredstva od Europske investicijske banke, među ostalim i u okviru EFSU-a. Treći popis projekata od zajedničkog interesa, donesen uz ovu Komunikaciju, važan je korak u toj promjeni smjera.

Rast udjela obnovljivih izvora u proizvodnji električne energije na 50 % do 2030. sve će jače poticati dekarbonizaciju sektora poput prometa, industrije i grijanja i hlađenja u kojima su dosad prevladavala fosilna goriva. Usto, pozornost se mora posvetiti unapređivanju mreža za prijenos i distribuciju električne energije, digitalizaciju mreža, primjenu pametnih tehnologija u mrežama, upotrebi novih infrastrukturnih rješenja, osobito za skladištenje električne energije, te utjecaju vlastite potrošnje.

Plinska mreža postala je izdržljivija i gotovo sve države članice poštuju kriterij N-1 i već imaju pristup dvama izvorima plina. U tom kontekstu posebnu pozornost zahtijeva situacija u Bugarskoj i Finskoj. Budu li projekti od zajedničkog interesa završeni na vrijeme, u načelu bi sve države članice, osim Malte i Cipra, do 2022. trebale imati pristup trima izvorima plina. Osigura li se potrebna odlučnost država članica, promotora, regulatora i dionika, preostala uska grla mogla bi se većinom riješiti oko 2020. ili nedugo nakon toga, kad se završe već početi projekti od zajedničkog interesa. Plinski su projekti dosad imali znatan udio i po količini i po dodijeljenim financijskim sredstvima jer je poboljšanje energetske sigurnosti osjetljivih država članica i regija bilo hitan prioritet. Stoga bi do 2022./2025. Europa trebala imati dobro međusobno povezanu plinsku mrežu koja je otporna na poremećaje. Elektroenergetski projekti, među kojima i digitalizacija mreže te uvođenje pametnih tehnologija u mrežu, idućih će godina biti sve važniji za prekograničnu integraciju energije iz obnovljivih izvora.

Komisija je stoga osnovala stručnu skupinu, sastavljenu od 15 vodećih stručnjaka iz cijele Europe, koja će davati preporuke za ostvarenje i operacionalizaciju cilja interkonekcije od 15 % do 2030. Izvješće o tome stručna skupina sastavila je u rujnu.

Pozivajući se na zaključke sa sjednica Europskog vijeća održanih u ožujku i lipnju 2014., u kojima je naglašena potreba da se osigura potpuno sudjelovanje svih država članica u unutarnjem tržištu energije, Europsko vijeće pozvalo je Komisiju u listopadu 2014. da „redovito izvješćuje Europsko vijeće o ispunjavanju cilja od 15 % do 2030. koji je predložila Komisija . Oba cilja (za 2020. i za 2030.) ostvarit će se provedbom projekata od zajedničkog interesa”.

Do danas je već 17 država članica ostvarilo cilj od 10 % i iskorištava prednosti unapređenja trgovine i sniženja veleprodajnih cijena. Još sedam država članica – Bugarska, Njemačka, Francuska, Irska, Italija, Portugal i Rumunjska – na putu je da ostvari taj cilj do 2020., kad se završe projekti od zajedničkog interesa koji se trenutačno grade. Ipak, potrebno je uložiti još veći trud u, ponajprije, integraciju Pirenejskog poluotoka (interkonekcijski vodovi između Portugala i Španjolske te Španjolske i Francuske), jugoistočne Europe te Poljske i Irske (Keltski interkonekcijski vod prema Francuskoj bit će prva veza Irske i kontinenta.)

IT

BE

AT

Novi popis sadržava četiri projekta pametnih mreža. Projekt povezivanja Hrvatske i Slovenije poboljšat će otpornost mreža i omogućiti povećanje udjela energije iz obnovljivih izvora i upravljanje potrošnjom. Projekt povezivanja Češke i Slovačke povećat će otpornost mreža od prijenosa do distribucije. Preostalim dvama projektima povezivanja Austrije i Italije te Francuske i Njemačke nastoji se riješiti pitanje rada mreže u situaciji jače povezanosti sektora pa zahvaćaju, primjerice, elektrifikaciju prometa, a francusko-njemački projekt i interakcije sa sektorom grijanja te veće sudjelovanje potrošača.

Komisija usto preporučuje državama članicama da pri izradi nacrta integriranih nacionalnih energetskih i klimatskih planova na temelju predložene uredbe o upravljanju energetskom unijom uzmu u obzir novi pristup i pragove za ostvarenje cilja od 15 % interkonekcije. To ponajprije podrazumijeva opis najvažnijih postojećih i planiranih politika i mjera za lakšu realizaciju hitnih interkonekcija, ali i savjetovanja sa susjednim državama članicama i drugim državama koje izraze zanimanje za te elemente u kontekstu regionalne suradnje. Novi pristup i pragove uzimat će u obzir i Komisija pri izradi preporuka za nacrte integriranih nacionalnih energetskih i klimatskih planova.

Budući da će te projekte pomno pratiti skupine na visokoj razini osnovane u okviru politike o TEN-E-u, dobit će političku podršku i njezine pogodnosti. Komisija poziva ENTSO-E da svake godine izmjeri razine elektroenergetske interkonekcije i o njima izvijesti Komisiju i ACER. To izvješće, u kojem bi trebalo uzeti u obzir nove, gore objašnjene pokazatelje za ostvarivanje ciljeva od 10 % i 15 %, trebalo bi uvrstiti u izvješće o stanju energetske unije i o njemu bi trebalo raspravljati unutar skupina na visokoj razini i koordinacijske skupine za električnu energiju te na godišnjem Forumu za energetsku infrastrukturu u Kopenhagenu.

·unutarnje tržište koje dobro funkcionira svim bi Europljanima trebalo nuditi konkurentne cijene električne energije. Države članice trebale bi stoga nastojati što više smanjiti razlike u veleprodajnim cijenama. Dodatne interkonekcije trebale bi postati prioritet ako razlika u cijenama među državama članicama, regijama ili zonama trgovanja prijeđe okvirni prag od 2 EUR/MWh kako bi se osiguralo da svi potrošači imaju usporedivu korist od unutarnjeg tržišta. Što je razlika u cijenama veća, to je veća potreba za hitnim djelovanjem;

U izvješću su prepoznate teškoće koje nameću brze promjene u energetici. Preporučuje se da se potreba za povećanjem interkonekcijskog kapaciteta procijeni s pomoću drukčijih mjera i pragova kako bi se dobio precizniji uvid u to kako različite energetske realnosti država članica i različite uloge interkonekcijskih vodova podupiru dovršetak unutarnjeg tržišta energije, integraciju obnovljivih izvora energije i sigurnost opskrbe.

Ostvarenje ciljeva od 10 % i 15 % elektroenergetske interkonekcije do 2020. i 2030., kako su prihvaćeni na Europskom vijeću, ostaju od presudne važnosti ako Europa želi iskoristiti sav potencijal obnovljivih izvora energije i pritom imati sigurnu opskrbu te biti konkurentna. U Komunikaciji iz 2015. govori se da su za uspjeh energetske tranzicije nužne dobro međusobno povezane i integrirane transeuropske mreže. U njoj se stoga predlažu novi pristup i skup pragova na temelju kojih bi države članice, regulatori i promotori razmatrali i gradili nove interkonekcije koje bi jače integrirale tržište te povećale sigurnost opskrbe i poduzimali mjere za novu infrastrukturu koja bi omogućila ostvarenje ciljanog udjela energije iz obnovljivih izvora do 2030.

To će također zahtijevati modernizaciju elektroenergetskih mreža uvođenjem digitalizacije i pametnih tehnologija, a to će pak omogućiti inteligentno povezivanje sektora. Idućih će godina to biti u središtu programa za TEN-E, a danas doneseni treći popis projekata od zajedničkog interesa važan je korak u tom smjeru.

Energetskom unijom i paketom Čista energija za sve Europljane dan je jasan poticaj bržoj izgradnji ključnih energetskih mreža radi sigurnije opskrbe i lakšeg prelaska na čistu energiju.