EUROPSKA KOMISIJA Bruxelles, 14.6.2018. COM(2018) 460 final 2018/0243(COD) Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o uspostavi Instrumenta za susjedstvo, razvoj i međunarodnu suradnju

{SEC(2018) 310 final}

{SWD(2018) 337 final}



OBRAZLOŽENJE 1.KONTEKST PRIJEDLOGA •Razlozi i ciljevi Ovaj se prijedlog iznosi u kontekstu višegodišnjeg financijskog okvira (VFO) za razdoblje 2021.–2027., kao što je naznačeno u Komunikaciji Komisije Europskom parlamentu, Europskom vijeću i Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Odboru regija „Moderan proračun Unije koja štiti, osnažuje i brani – Višegodišnji financijski okvir za razdoblje 2021.–2027.. U Komunikaciji se izlažu glavni prioriteti i opći proračunski okvir za programe vanjskog djelovanja EU-a pod naslovom „Susjedstvo i svijet”, uključujući uspostavu Instrumenta za susjedstvo, razvoj i međunarodnu suradnju. Cilj Instrumenta za susjedstvo, razvoj i međunarodnu suradnju jest očuvanje i promicanje vrijednosti i interesa Unije diljem svijeta kako bi se postigli ciljevi i ostvarila načela vanjskog djelovanja Unije, kako su utvrđeni u članku 3. stavku 5., članku 8. i članku 21. Ugovora o Europskoj uniji. Izazovi na koje je potrebno odgovoriti u okviru vanjskog djelovanja porasli su proteklih godina. Svijet je danas sve nestabilniji zbog nekoliko kriza u susjedstvu EU-a i šire. Regionalni sukobi, terorizam, gospodarske nejednakosti i rastući migracijski pritisci dio su nove stvarnosti koju pogoršavaju porast stanovništva, klimatske promjene i uništavanje okoliša. Istovremeno se na globalnoj razini smanjuje razina siromaštva, no broj osoba koje žive u siromaštvu i dalje je velik problem, uključujući u gospodarstvima u usponu. Neki su partneri ostvarili znatan napredak, no drugi su i dalje u nestabilnoj situaciji. U višegodišnjem financijskom okviru za razdoblje 2014.–2020. pod naslovom Globalna Europa postoji niz financijskih instrumenata, a većina istječe 31.prosinca 2020. Ti instrumenti imaju različite svrhe, unutar širokog raspona ciljeva vanjskog djelovanja EU-a, uključujući: –smanjenje siromaštva i održiv razvoj (Uredba (EU) br. 233/2014 o uspostavi Instrumenta financiranja za razvojnu suradnju), –promicanje strateških interesa Unije (Uredba (EU) br. 234/2014 o uspostavi Instrumenta za partnerstvo za suradnju s trećim zemljama), –pomoć za susjedstvo Unije (Uredba (EU) br. 232/2014 o uspostavi Europskog instrumenta za susjedstvo), –zaštitu ljudskih prava (Uredba (EU) br. 235/2014 o uspostavi Instrumenta financiranja za demokraciju i ljudska prava širom svijeta), –odgovor na krize, sprječavanje sukoba i aktivnosti za izgradnju mira u zemljama partnerima (Uredba br. 230/2014 o uspostavi Instrumenta za doprinos stabilnosti i miru), –promicanje visoke razine nuklearne sigurnosti (Uredba (Euratom) br. 237/2014 o Instrumentu suradnje u području nuklearne sigurnosti, –potporu za ponovnu uspostavu održive financijske situacije uz istovremeno poticanje reformi za gospodarsku prilagodbu (makrofinancijska pomoć), –potporu malim i srednjim poduzećima u ciljanim trećim zemljama i razvoj socijalne i gospodarske infrastrukture te potporu projektima povezanima s klimatskim promjenama (Odluka (EU) 2018/412 o izmjeni Odluke br. 466/2014/EU o mandatu za vanjsko kreditiranje), –Jamstveni fond za vanjsko djelovanje (Uredba (EZ, Euratom) br. 480/2009) i –Europski fond za održivi razvoj, njegovo jamstvo i jamstveni fond (Uredba (EU) 2017/1601). Zajednička provedbena uredba (Uredba (EU) br. 236/2014) o utvrđivanju zajedničkih pravila i postupaka za provedbu instrumenata Unije za financiranje vanjskog djelovanja također će uskoro isteći. Iako se 11. Europski razvojni fond sada financira izvan proračuna EU-a, riječ je o jednom od većih instrumenata za financiranje vanjskog djelovanja, a istječe krajem 2020. Njegov je cilj osiguranje suradnje s afričkim, karipskim i pacifičkim državama koje su stranke u Sporazumu o partnerstvu iz Cotonoua te s prekomorskim zemljama i područjima.

U skladu s Komunikacijom „Nov, moderan višegodišnji financijski okvir za Europsku uniju koja učinkovito ostvaruje svoje prioritete nakon 2020.” te kao što je zaključeno u procjeni učinka priloženoj ovoj Uredbi, sve gore navedene instrumente trebalo bi obuhvatiti jednim širokim instrumentom, osim bespovratnih sredstava za makrofinancijsku pomoć i dijela Instrumenta za suradnju u području nuklearne sigurnosti. Nedavnim preispitivanjima i evaluacijama instrumenata za financiranje vanjskog djelovanja utvrđena je njihova dodana vrijednost i važnost. No ujedno su istaknute prilike za poboljšanja, a posebno potreba da se pojednostavne načini rada i da se EU-u omogući odgovor na nepredviđene okolnosti uz veću fleksibilnost. Stečeno iskustvo i rastući izazovi Komisiju su potakli da izmijeni ustroj instrumenata za financiranje vanjskog djelovanja i u proračun uvrsti aktivnosti koje se sada financiraju iz Europskog razvojnog fonda. Zahvaljujući ovom prijedlogu EU će i dalje moći igrati aktivnu ulogu u promicanju ljudskih prava, stabilizacije, razvoja, sigurnosti, suzbijanju temeljnih uzroka nezakonite migracije, promicanju trgovine, borbi protiv klimatskih promjena i zaštiti okoliša, među ostalim. No moći će djelovati na sveobuhvatniji način, a resursi će se moći fleksibilnije usmjeravati kamo je potrebno, ovisno o promjenama u međunarodnom okruženju. Ovim se prijedlogom predviđa da se on počinje primjenjivati od 1. siječnja 2021. te je predstavljen Uniji od 27 država članica u skladu s obaviješću Ujedinjene Kraljevine o njezinoj namjeri povlačenja iz Europske unije i Euratoma na temelju članka 50. Ugovora o Europskoj uniji, koju je Europsko vijeće primilo 29. ožujka 2017. •Dosljednost s postojećim odredbama politike Prijedlogom se osigurava okvir za provedbu politika vanjskog djelovanja i međunarodnih obveza. Međunarodne obveze obuhvaćaju Program održivog razvoja do 2030., Pariški sporazum o klimatskim promjenama, Akcijski plan iz Addis Abebe, Okvir iz Sendaija za smanjenje rizika od katastrofa (2015.–2030.) i Rezoluciju Vijeća sigurnosti UN-a 2282 (2016) o održavanju mira. Unutar EU-a, politički okvir obuhvaća odredbe Ugovora o vanjskom djelovanju, koje su dodatno razrađene u globalnoj strategiji EU-a za vanjsku i sigurnosnu politiku, novi Europski konsenzus o razvoju, obnovljeno partnerstvo EU-a i Afrike i revidiranu europsku politiku susjedstva, među ostalim. Uredba će ujedno tvoriti okvir za provedbu partnerstva koje se nadovezuje na važeći Sporazum iz Cotonoua, u kojem se utvrđuju pridruživanje i partnerstvo između članica Skupine afričkih, karipskih i pacifičkih država i Europske zajednice i njezinih država članica. •Dosljednost u odnosu na druge politike Unije Pri provedbi ove Uredbe osigurat će se usklađenost s drugim područjima vanjskog djelovanja i relevantnim politikama EU-a, te dosljednost s politikom razvoja. To se odražava i u Programu do 2030. i znači da je potrebno uzeti u obzir učinke svih politika na održivi razvoj na svim razinama: nacionalnoj razini, na razini unutar EU-a, na razini drugih zemalja, kao i na globalnoj razini. Štoviše, potrebno je težiti ostvarenju sinergija s djelovanjima u okviru drugih programa EU-a kako bi se maksimalno povećao učinak zajedničkih intervencija. Poboljšani učinak djelovanja Unije ostvarit će se kroz interakcije i komplementarnost s takvim programima. Djelovanje koje se financira u okviru ovog prijedloga trebalo bi biti dosljedno s onim koje se provodi u okviru Instrumenta pretpristupne pomoći III., Odluke o prekomorskim zemljama i područjima, Europskog instrumenta za nuklearnu sigurnost kojim će se dopuniti Instrument za susjedstvo, razvoj i međunarodnu suradnju na temelju Ugovora o Euratomu, zajedničke vanjske i sigurnosne politike te novopredloženog Europskog instrumenta mirovne pomoći koji se financira izvan proračuna EU-a. Humanitarna pomoć, kako je definirana u članku 214. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, neće se financirati u okviru ovog prijedloga, nego će se i dalje financirati na temelju Uredbe o humanitarnoj pomoći. Jamstvo za vanjsko djelovanje, koje se financira ovom Uredbom i instrumentom IPA III. obuhvaćat će i izdvajanje rezervacija za makrofinancijsku pomoć kako bi se riješila neravnoteža platne bilance u pogođenim zemljama. Dodjela makrofinancijske pomoći u okviru Jamstva za vanjsko djelovanje trebala bi biti dostatna za rješavanje političkih izazova i gospodarske nestabilnosti u tim zemljama, pri čemu se kao orijentir uzima godišnji opseg kreditiranja dogovoren u okviru preispitivanja višegodišnjeg financijskog okvira za razdoblje 2014. – 2020. u sredini razdoblja. Ova neprogramska potpora trebala bi dopunjavati druge oblike pomoći utvrđene u ovoj Uredbi. Financijska sredstva koja se dodjeljuju u okviru ove Uredbe trebala bi se upotrebljavati i za financiranje djelovanja povezanog s mobilnosti u svrhu učenja (među trećim zemljama, iz trećih zemalja u Uniju i obrnuto) u okviru programa Erasmus, te za suradnju i politički dijalog s tim zemljama u području obrazovanja i kulture,u skladu s Uredbom o programu Erasmus i Uredbom o programu Kreativna Europa. 2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST •Pravna osnova Ovaj se Prijedlog temelji na člancima 209., 212. i 322. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. Komisija predstavlja Prijedlog u skladu s postupkom utvrđenim u članku 294. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. Pravni okvir za suradnju sa zemljama i regijama partnerima iznosi se u dijelu petom glavi III. poglavljima 1. i 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. •Supsidijarnost Iz niza razloga EU je u jedinstvenom položaju za pružanje vanjske pomoći. Njegov status nadnacionalnog subjekta donosi mu politički utjecaj i odgovarajući pregovarački položaj. EU je globalno prisutan kroz svoje delegacije, a time dobiva golemu mrežu informacija o kretanjima u zemljama diljem svijeta. Ujedno je i stranka u većini multilateralnih procesa čiji je cilj rješavanje globalnih izazova. To EU-u omogućuje da bude upoznat s novim potrebama i problemima te da na odgovarajući način preraspodijeli resurse. Djelovanje EU-a i država članica sve se više dopunjuju. Time se jačaju dijalog i suradnja sa zemljama partnerima, a to se sve više odražava u zajedničkom programiranju s državama članicama. EU može dopunjavati djelovanje država članica u potencijalno opasnim situacijama ili u slučaju posebno skupih intervencija. U nekim područjima u kojima države članice nisu aktivne, EU je i dalje glavni, a ponekad i jedini aktivni subjekt. To je slučaj, primjerice, u osjetljivim kontekstima kao što su zaštita ljudskih prava i misije promatranja izbora. EU ima priliku uspostaviti dijalog i suradnju s međunarodnim i regionalnim organizacijama, primjerice sa skupinom zemalja AKP-a i Afričkom unijom. Dodana vrijednost EU-a može se ostvariti na temelju količine resursa koje EU distribuira kroz svoje instrumente, njegovih relativno fleksibilnih oblika upravljanja i predvidivosti resursa tijekom trajanja višegodišnjeg financijskog okvira.

EU ima znatnu stručnost u određenim područjima koja su se razvila na temelju europske povijesti (primjerice, regionalna integracija i tranzicija u demokratski ustroj države) te iz uspješnih politika (primjerice stručnost u području sigurnosti opskrbe hranom stečena u okviru zajedničke poljoprivredne politike i zajedničke ribarstvene politike i u okviru tehničkih standarda jedinstvenog tržišta). EU ima priznat međunarodni ugled kao akter u izgradnji mira i sprječavanju sukoba koji aktivno podupire slobodne izbore i ljudska prava. •Proporcionalnost U skladu s načelom proporcionalnosti predloženom se Uredbom ne prelazi ono što je nužno za postizanje njezinih ciljeva. •Odabir instrumenta U skladu s člancima 209. i 212. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, kojima je propisan redovni zakonodavni postupak koji treba primjenjivati za donošenje mjera za provedbu suradnje s trećim zemljama, prijedlog ima oblik uredbe kako bi se zajamčilo da je u cijelosti obvezujuć i izravno primjenjiv te da se ujednačeno primjenjuje. 3.REZULTATI RETROSPEKTIVNIH EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENA UČINAKA •Retrospektivna evaluacija/provjera primjerenosti postojećeg zakonodavstva U izvješću o preispitivanju u sredini programskog razdoblja koje je Komisija donijela za 10 instrumenata za vanjsko financiranje, izvješćima o ex post evaluaciji makrofinancijske pomoći i preispitivanju u sredini programskog razdoblja mandata Europske investicijske banke za vanjsko kreditiranje zaključeno je da su, sveukupno gledajući, instrumenti za vanjsko financiranje bili primjereni svrsi te da je vidljiv napredak k ostvarivanju ciljeva. U izvješćima je vidljivo da su potrebni dodatni resursi za instrumente vanjskog financiranja jer je dosegnuta granica njihova financijskog kapaciteta. Instrumentima se utvrđuju područje primjene, ciljevi i postupci za provedbu politika. Izvješćem o preispitivanju u sredini programskog razdoblja pokazalo se da se instrumentima mogu pokriti gotovo sve potrebe i ciljevi vanjskog djelovanja EU-a. Instrumenti bi se mogli poboljšati tako da odražavaju niz kretanja, primjerice: novi politički okvir koji obuhvaća univerzalnu pokrivenost iz Programa do 2030., migracijsku/izbjegličku krizu i vanjsku projekciju internih politika. K tomu, potrebno je dodatno razmotriti poveznice između razvoja i sigurnosti i ukupne razine ambicije za postizanje mira i sigurnosti u vanjskom djelovanju. Uvođenjem načela stupnjevanja u određene instrumente (npr. Instrument za razvojnu suradnju) pojavio se nedostatak u sposobnosti EU-a da bilateralno surađuje sa zemljama s višim srednjim dohotkom. Budući da neke situacije u tim zemljama mogu zahtijevati takvu potporu (npr. postkrizne situacije), utvrđeno je da bi EU trebao pronaći inovativne načine suradnje s naprednijim zemljama u razvoju i strateškim partnerima, kao što se iznosi u novom Europskom konsenzusu o razvoju i u skladu s univerzalnom pokrivenosti iz Programa do 2030. Promicanje temeljnih vrijednosti i ljudskih prava osnova je instrumenata. Međutim, bilo je poteškoća s promicanjem i unaprjeđivanjem tog programa u nekim zemljama, a u mnogim zemljama smanjuje se prostor djelovanja za organizacije civilnog društva. Zbog toga je rad na tim pitanjima izazovan i ukazuje na napetost između promicanja ljudskih prava i prioritetnih interesa pojedinih partnera. U aktualnom kontekstu višestrukih kriza i sukoba EU mora imati sposobnost brze reakcije na promjenjive događaje. No nedostatak financijske fleksibilnosti nekih instrumenata ograničava mogućnost brze reakcije. Kada su se pojavili novi prioriteti, poput migracijske/izbjegličke krize, nastali su problemi s preraspodjelom sredstava u okviru instrumenata koji se financiraju iz proračuna jer su veliki iznosi bili rezervirani za dugoročne programe i nije bilo dovoljno prostora za djelovanje. Kao što je navedeno u izvješću o preispitivanju u sredini programskog razdoblja, potrebno je povećati fleksibilnost. Potrebna je dosljednost između sastavnica pojedinačnih instrumenata, među različitim instrumentima i među donatorima. Sveukupno, zaključci izvješća razilaze se u pogledu dosljednosti. Dosljednost unutar instrumenata je zadovoljavajuća. Instrumenti su bili donekle međusobno usklađeni, no zbog velikog broja programa ponekad se djelovanje preklapalo, posebno u pogledu složene suradnje s naprednijim zemljama u razvoju. K tomu, zbog međuovisnosti geografskih i tematskih pristupa ponekad su se javljale nedosljednosti u odgovorima pojedinih zemalja. Povratne informacije iz delegacija EU-a upućuju da su zemlje imale poteškoća u upravljanju komplementarnim sastavnicama i njihovu iskorištavanju te stvaranju sinergija između instrumenata. Sveukupno, zaključeno je da EU propušta prilike za koordinirane strategije u pojedinoj zemlji/regiji. U pogledu usklađenosti s državama članicama preispitivanjem je utvrđeno da bi se zajedničko programiranje moglo dodatno ojačati. No to bi zahtijevalo da u određenim slučajevima i vlade zemalja partnera i države članice preuzmu više obveza. Izvješće o preispitivanju u sredini programskog razdoblja upućuje na pozitivna kretanja u pogledu postizanja rezultata. No zabilježene su poteškoće u pogledu mjerenja rezultata. Informacije o sustavima praćenja na koje se upućuje u instrumentima često nisu bile dostatne. Nedostajali su podaci (uključujući referentne vrijednosti) za mjerenje napretka u pogledu ispunjavanja ciljeva instrumenata (posebno onih na visokoj razini), a postojalo je i shvaćanje da mnogi vanjski čimbenici (primjerice politike zemalja partnera i drugi donatori) utječu na ostvarivanje ciljeva. Kad je riječ o uključivanju prioriteta EU-a u sve politike, zabilježen je znatan napredak u pogledu postojećih instrumenata u području klimatskih promjena, dok je potrebno učiniti više kako bi se odgovorilo na opseg drugih izazova u području okoliša, primjerice gubitak bioraznolikosti i uništavanje prirodnih resursa. Smatralo se da je uključivanje pitanja ljudskih prava, što obuhvaća ravnopravnost spolova i osnaživanje žena, u većini slučajeva „u tijeku”, a vlade zemalja partnera ponekad nisu zainteresirane za ta područja ili se opiru rješavanju tih pitanja. Zaključeno je da organizacije općenito djeluju učinkovito, no neki dionici smatrali su da je provedba nekih instrumenata administrativno opterećujuća. U okviru Plana za vanjska ulaganja privukla su se znatna privatna ulaganja u održive poslovne prijedloge osmišljene kao odgovor na potrebe održivog razvoja, a javna su sredstva bila ograničena. Jamstvo Europskog fonda za održivi razvoj pridonosi povećanju potrebnih ulaganja u zemljama partnerima, uključujući područja i sektore visokog rizika, a početak njegove primjene je obećavajuć. Europski fond za održivi razvoj plus i Jamstvo za vanjsko djelovanje nastavit će rad na temelju tih pozitivnih rezultata. •Savjetovanja s dionicima

Tijekom sastavljanja dokumenata o evaluaciji na kojima se temeljilo izvješće o preispitivanju u sredini programskog razdoblja održane su tri vrste savjetovanja s dionicima. Evaluatori su proveli oko tisuću strukturiranih ili polustrukturiranih intervjua sa službenicima EU-a i predstavnicima institucija EU-a, država članica i zemalja partnera. Održano je nekoliko tehničkih radionica za predstavljanje nacrta evaluacija i raspravu sa sudionicima iz Europskog parlamenta, radnih skupina Vijeća, odbora država članica i organizacija civilnog društva te lokalnih tijela. Otvoreno javno savjetovanje održano je 2017.. Cilj savjetovanja bilo je prikupljanje povratnih informacija od dionika o nalazima proizašlima iz evaluacija instrumenata i budućim instrumentima za vanjsko financiranje nakon 2020. U nastavku se iznosi sažetak glavnih poruka dobivenih od dionika. Fleksibilnost: dionici su se složili da bi novi financijski instrumenti trebali biti fleksibilniji pri odgovoru na nepredvidive izazove i krize. Posebno su istaknuli potrebu za jednostavnijim prebacivanjem sredstava među regijama i oblicima pomoći. No naglašeno je i da se veća fleksibilnost ne bi trebala ostvariti nauštrb predvidivosti, odgovornosti zemalja i usmjerenosti na postizanje dugoročnih razvojnih ciljeva. Neki su ispitanici zagovarali dostatne rezerve kako bi se osigurala fleksibilnost i predvidivost. Dosljednost: dionici su smatrali da je potrebno osigurati veću dosljednost između vanjskih i unutarnjih politika EU-a te između samih vanjskih instrumenata. Neki su naglasili potrebu za boljim dopunjavanjem geografskih i tematskih instrumenata i povećanjem sinergija među njima. Drugi su smatrali da su ciljevi održivog razvoja najprikladniji temelj za povećanje dosljednosti između vanjske i unutarnje politike. Većina je preporučila da EU preuzme vodeću ulogu u zbližavanju različitih dionika unutar EU-a i izvan njega. Neki su ispitanici istaknuli rizik od preklapanja kada se isti ciljevi politika financiraju s pomoću više instrumenata. Ispitanici su pozvali i na jasno razgraničavanje instrumenata i istaknuli da je potrebno osigurati da geografski i tematski programi iskorištavaju međusektorske sinergije i poveznice među njima. Komplementarnost: u pogledu ustroja budućih instrumenata, dionici su se usuglasili da objedinjavanje geografskih i tematskih programa donosi pozitivne rezultate. Naglasili su da je vrijednost geografski ustrojenih instrumenata u njihovu kapacitetu za rješavanje specifičnih potreba zemalja partnera na prilagođen način. To je ključno s obzirom na različitost instrumenata i potreba u tim zemljama. Dionici cijene i globalne, ciljane intervencije koje se nude u okviru instrumenata kao što su Instrument za partnerstvo i Instrument koji doprinosi stabilnosti i miru. Pojednostavnjenje: dionici se zalažu da EU dodatno pojednostavni ukupni ustroj instrumenata. EU bi trebao i dalje raditi na pojednostavnjivanju opterećujućih administrativnih i financijskih postupaka. Civilno društvo i lokalna tijela naglasili su da postojeći postupci i pravila imaju važne implikacije za njihovu sposobnost dodatnog uključivanja u razvojnu suradnju. Utjecaj: dionici su se složili da inovativni financijski instrumenti mogu igrati važnu ulogu u mobilizaciji javnog i privatnog financiranja za vanjsku pomoć EU-a. Ohrabruju pozitivni zaključci iz nedavne evaluacije mješovitog financiranja o mobilizaciji dodatnih ulaganja i financijskoj aditivnosti ostvarenoj takvim instrumentima. No ispitanici iz civilnog društva istaknuli su zabrinutost u pogledu toga da prioriteti privatnog sektora nadjačavaju ciljeve smanjenja siromaštva u zemljama partnerima. Ovaj prijedlog odgovor je na većinu problema koje su dionici iznijeli. •Vanjsko stručno znanje Izvješće o preispitivanju u sredini programskog razdoblja i povezani radni dokumenti službi u velikoj su se mjeri temeljili na nizu neovisnih izvješća o evaluacijama provedenima od 2016. do 2017. (jedna evaluacija po instrumentu). Istovremeno, sastavljeno je neovisno izvješće s ključnim porukama o nizu instrumenata vanjskog djelovanja. Ti su instrumenti prethodno obuhvaćeni izvješćem o preispitivanju u sredini programskog razdoblja.. Osim tih nedavnih izvješća, u istorazinskoj ocjeni razvojne suradnje EU-a u 2012. koju je sastavio Odbor za razvojnu pomoć OECD-a iznesen je niz preporuka u vezi s ustrojem, pravilima i postupcima instrumenata EU-a za vanjsko financiranje. Primjerice, OECD je pozvao EU da dodatno pojednostavni i modernizira suradnju smanjenjem broja proračunskih stavki, usklađivanjem pravila Instrumenta za razvojnu suradnju i Europskog razvojnog fonda, pojednostavnjenjem postupaka za odobravanje i povećanjem dosljednosti između regionalnih i tematskih programa. Od EU-a je zatraženo djelotvornije, pravodobnije i fleksibilnije djelovanje na razini programa i u okviru niza instrumenata. Potonje je osobito važno u nestabilnim situacijama i krizama, gdje OECD vidi znatan prostor za napredak. •Procjena učinka Komisija je 2018. provela procjenu učinka kojom je obuhvaćen naslov Globalna Europa u okviru višegodišnjeg financijskog okvira za razdoblje 2014.–2020. s naglaskom na predložene veće izmjene vanjskog djelovanja, uključujući obuhvaćanje nekoliko instrumenata jednim širokim instrumentom i integraciju aktivnosti koje se sada financiraju iz Europskog razvojnog fonda u proračun EU-a. U analizi je zaključeno da prednosti prestanka financiranja razvojnih aktivnosti kroz Europski razvojni fond izvan proračuna EU-a nadmašuju nedostatke tako dugo dok su ispunjeni sljedeći preduvjeti: –iznos dodijeljen za vanjsko djelovanje ne bi smio biti manji od zbroja ERF-a i ostalih financijskih instrumenata za vanjsko djelovanje; –fleksibilnost ERF-a trebalo bi, koliko je to moguće, prenijeti na proračun EU-a i –vojne operacije koje se financiraju kroz Instrument mirovne pomoći za Afriku Europskog razvojnog fonda trebale bi se i dalje financirati s pomoću drugog izvanproračunskog mehanizma. Riječ je o Europskom instrumentu mirovne pomoći koji je predmet zasebnog prijedloga. U procjeni učinka zaključeno je i da je, osim instrumenata vrlo specifične naravi, kao što je instrument za humanitarnu pomoć koji funkcionira po načelu neutralnosti, većinu instrumenata moguće objediniti u jedan, a oni obuhvaćaju Zajedničku provedbenu uredbu, Instrument za razvojnu suradnju, Europski razvojni fond, Europski fond za održivi razvoj, mandat za vanjsko kreditiranje, Europski instrument za susjedstvo, Europski instrument za demokraciju i ljudska prava, Jamstveni fond, Instrument koji doprinosi stabilnosti i miru te Instrument za partnerstvo. Sljedeći instrumenti trebali bi ostati zasebni: instrument pretpristupne pomoći; instrument humanitarne pomoći; proračun za zajedničku vanjsku i sigurnosnu politiku (ZVSP); instrument za prekomorske zemlje i područja, uključujući Grenland; mehanizam Unije za civilnu zaštitu; program Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a; potpora turskoj zajednici na Cipru; pričuva za pomoć u nuždi i novi Europski instrument mirovne pomoći.

Kao što je Komisija primijetila, postojeći ustroj instrumenata za financiranje vanjskog djelovanja previše je složen, a to su istakli i partneri tijekom otvorenog javnog savjetovanja. Obuhvaćanje niza instrumenata jednim širokim instrumentom omogućilo bi racionalizaciju sustava upravljanja i nadzora i smanjenje administrativnog opterećenja za sve dionike. Pojednostavnjivanjem sustava nadzora relevantnim bi se institucijama omogućio bolji i sveobuhvatniji pregled vanjskih rashoda EU-a. Širokim instrumentom omogućio bi se sveobuhvatniji geografski i tematski pristup, čime bi se pospješila transregionalna, globalna i višesektorska provedba politika. EU bi omogućio dosljedne odgovore i sinergije i uklonio tematske i geografske podjele. Time bi se uklonila preklapanja, posebno između postojećeg Instrumenta za partnerstvo i Instrumenta za razvojnu suradnju, u odnosu na inovativnu suradnju s naprednijim zemljama u razvoju, te između geografskih i tematskih programa (odnosno geografskih programa iz Europskog razvojnog fonda i tematskih programa iz Instrumenta za razvojnu suradnju). Odbor za nadzor regulative 25. travnja 2018. dao je uvjetno pozitivno mišljenje o procjeni učinka uz napomenu da je potrebno uvrstiti preporuke Odbora o određenim pitanjima. Stoga je procjena revidirana na sljedeći način: –navedeno je više informacija o upravljačkoj strukturi novog instrumenta, uključujući informacije o postupcima donošenja odluka; –dodatno je objašnjeno nekoliko pitanja u kontekstu financiranja, uključujući osnovni iznos financiranja, namjensko odvajanje iznosa za regije i tematska područja te ključ doprinosa država članica Europskom razvojnom fondu i –razjašnjen je način funkcioniranja budućih sustava praćenja i evaluacije. Mišljenje odbora i povezane izmjene procjene učinka dodatno su opisani u Prilogu 1. procjeni učinka. •Pojednostavnjivanje Prioritet Komisije za cijeli višegodišnji financijski okvir jest pojednostavnjivanje njegova regulatornog okruženja. Obuhvaćanje niza instrumenata jednim širokim instrumentom pružit će priliku za racionalizaciju sustava upravljanja i nadzora i smanjenje administrativnog opterećenja institucija EU-a i država članica. Umjesto na višestruke programske procese, debate će se više usmjeriti na političke ciljeve i angažman s vanjskim partnerima. K tomu, djelovanje koje se kumulativno financira iz različitih programa Unije samo će jednom biti podložno reviziji koja obuhvaća sve programe i odgovarajuća primjenjiva pravila. Pojednostavnjenje ne znači i manje nadzora ili odgovornosti. Međuinstitucijska ravnoteža u potpunosti bi se sačuvala. Umjesto toga, proračunske ovlasti i ovlasti nadzora Europskog parlamenta proširile bi se tako da se djelovanje koje se sada financira iz Europskog razvojnog fonda uvrsti u proračun EU-a. Uvrštavanjem odredbi iz Zajedničke provedbene uredbe uskladit će se načela iz svih sastavnica novog instrumenta, a partneri i provedbeni agenti lakše će ga razumjeti. •Temeljna prava EU je osnovan uz snažnu težnju za promicanje i zaštitu temeljnih prava, ljudskih prava, demokracije i vladavine prava. Aktivno podupire ta prava i načela unutar svojih granica, ali i u odnosima s trećim zemljama. Ova Uredba zamjenjuje postojeći Europski instrument za demokraciju i ljudska prava i podupire intervencije u području ljudskih prava, temeljnih sloboda i demokracije u trećim zemljama. Prijedlog je osmišljen i za potporu civilnom društvo kao djelotvornoj snazi za političku reformu i obranu ljudskih prava. 4.UTJECAJ NA PRORAČUN U Komunikaciji od 2.svibnja 2018. Europska komisija predložila je dodjelu 89 200 000 000 EUR (u tekućim cijenama) Instrumentu za susjedstvo, razvoj i međunarodnu suradnju za 2021.–2027. 5.OSTALI DIJELOVI •Doprinos predložene Uredbe obvezi Unije da se bori protiv klimatskih promjena

U okviru obveza iz Pariškog sporazuma i ciljeva održivog razvoja Ujedinjenih naroda, ova Uredba trebala bi pridonijeti uključivanju klimatskih pitanja u politike Unije. Borba protiv klimatskih promjena jedan je od najvećih izazova s kojima se svijet suočava te zahtijeva hitnu nacionalnu i međunarodnu intervenciju. U tom kontekstu, cilj je Unije da se najmanje 25 % proračuna namijeni borbi protiv klimatskih promjena. Kako bi se pridonijelo tom cilju, očekuje se da će se na djelovanje za ostvarivanje klimatskih ciljeva u okviru ove Uredbe utrošiti 25 % njezine ukupne financijske omotnice. •Planovi provedbe i mehanizmi praćenja, evaluacije i izvješćivanja Komisija će redovito pratiti svoje djelovanje i preispitivati napredak u ostvarivanju rezultata. U skladu sa stavcima 22. i 23. Međuinstitucijskog sporazuma od 13. travnja 2016., kojim su tri institucije potvrdile da bi se procjene učinka daljnjeg djelovanja trebale temeljiti na evaluacijama postojećeg zakonodavstva i politike, Komisija će provesti privremenu i završnu evaluaciju. Evaluacijama će se procijeniti učinci Instrumenta na terenu na temelju relevantnih pokazatelja i analize u kojoj mjeri se Instrument može smatrati relevantnim, djelotvornim, učinkovitim i usklađenim s drugim politikama EU-a te pruža li dovoljno dodane vrijednosti EU-a. Evaluacijama će biti obuhvaćeno dosadašnje iskustvo kako bi se utvrdili eventualni problemi ili potencijal za dodatno poboljšanje djelovanja ili rezultata djelovanja te kako bi se u najvećoj mogućoj mjeri povećao njihov učinak. Zaključci evaluacija i primjedbe priopćit će se Europskom parlamentu i vijeću. Napredak će se pratiti na temelju pokazatelja usklađenih s ciljevima prijedloga. Komisija će Europskom parlamentu i Vijeću od 2022. dostavljati godišnje izvješće o ostvarivanju ciljeva ove Uredbe. Evaluacije će se provesti pravodobno kako bi se njihovi rezultati uzeli u obzir tijekom postupka odlučivanja. Instrument za susjedstvo, razvoj i međunarodnu suradnju treba evaluirati kada se prikupi dovoljno informacija o njegovim rezultatima. •Geografski opseg i sudjelovanje trećih zemalja Predložena Uredba ima globalni doseg. Stoga niz subjekata iz država članica i izvan Unije može imati pristup njezinim sredstvima i/ili mogu postati partneri u provedbi. Subjekti izvan Unije (iz zemalja i područja u razvoju), koji su glavni korisnici ove Uredbe, prihvatljivi su primatelji financijskih sredstava Unije. Prihvatljive mogu biti i ostale treće zemlje, uz uvjete utvrđene u članku 24. ovog Prijedloga, koji su u skladu s međunarodnim obvezama Unije u pogledu djelotvornosti pomoći, posebno Preporukom OECD-a o aktiviranju pomoći i forumom na visokoj razini iz Nairobija u 2016. U članku 24. utvrđuje se općenito pravilo prema kojem subjekti iz trećih zemalja u razvoju mogu primati sredstva u okviru ove Uredbe samo na temelju recipročnog pristupa vlastitoj razvojnoj pomoći, prema odluci Komisije. Programi za stabilnost i mir te ljudska prava i demokraciju, kao i djelovanje za brzi odgovor, otvoreni su subjektima iz svih zemalja zbog interesa Unije da ponudi najširi mogući raspon djelovanja na globalnoj razini, složenih okolnosti za pružanje pomoći i potrebe za brzim djelovanjem. Prihvatljive su i međunarodne organizacije. Ako je to u interesu Unije i prikladno za ostvarenje ciljeva određenog djelovanja, Komisija može odlučiti i da će, u skladu s pravilima i uvjetima utvrđenima u Financijskoj uredbi, međunarodnim organizacijama, partnerskim zemljama ili subjektima iz ostalih trećih zemalja provedbu tog djelovanja povjeriti pod neizravnim upravljanjem. To je potrebno utvrditi u odluci Komisije. Nadalje, države članice i treće zemlje mogu pridonijeti Jamstvu za vanjsko djelovanje, a njihovi subjekti mogli bi postati prihvatljivi partneri u provedbi. Te doprinose trećih zemalja koje nisu ugovorne stranke u Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru Komisija prethodno mora odobriti. Uvjeti za takav doprinos trebaju se odražavati u sporazumu između Komisije i treće zemlje. •Detaljno obrazloženje posebnih odredbi prijedloga GLAVA I.: OPĆE ODREDBE Predmet – U članku 1. utvrđuje se instrument koji se stvara Uredbom, a to je jedan od programa EU-a za vanjsko djelovanje. Definicije – U članku 2. daju se definicije osnovnih termina koji se upotrebljavaju u Uredbi. Ciljevi – U članku 3. iznose se opći cilj, koji je primjenjiv na sve stupove instrumenta, te specifični ciljevi. Područje primjene i struktura – U članku 4. opisuju se različite sastavnice instrumenta: geografski, tematski i brzi odgovor. Utvrđuje se geografsko i materijalno područje primjene svake sastavnice te se objašnjava odnos između sastavnica.

Geografska sastavnica obuhvaća geografske programe za europsko susjedstvo, supsaharsku Afriku, Aziju i Pacifik, Sjevernu i Južnu Ameriku i Karibe. Zemlje u području susjedstva navedene su u Prilogu I., a taj je popis osnova za definiranje zemalja u susjednim područjima. Druge zemlje obuhvaćene su standardnim geografskim područjima. Materijalno područje primjene geografskih programa i područja suradnje navedeno je u Prilogu II. Tematska sastavnica usmjerena je na globalne izazove, posebno u okviru namjenskih tematskih programa o ljudskim pravima i demokraciji, organizacijama civilnog društva, stabilnosti i miru te globalnim izazovima, koji obuhvaćaju pitanja kao što su zdravlje, obrazovanje i osposobljavanje, žene i djeca, dostojanstven rad i socijalna zaštita, kultura, migracije, okoliš i klimatske promjene, održiva energija, održiv i uključiv rast, privatni sektor i lokalna tijela. Ti programi dopunjuju geografske programe i imaju globalni doseg. Materijalno područje primjene tematskih programa, posebno područja intervencije, opisano je u Prilogu III. Sastavnica za brzi odgovor namijenjena je kapacitetu za brzi odgovor u kontekstu upravljanja krizama, sprječavanja sukoba i izgradnje mira; jačanja otpornosti i povezivanja humanitarnih i razvojnih djelovanja te potreba i prioriteta vanjske politike. I ta sastavnica ima globalni doseg. Područja intervencije definirana su u Prilogu IV. U okviru ove sastavnice nije potrebno programiranje; provedba ima oblik izravnog donošenja izvanrednih mjera pomoći, akcijskih planova i pojedinačnih mjera. Usklađenost, dosljednost i komplementarnost – U članku 5. objašnjavaju se odnos ovog instrumenta i drugih instrumenata u okviru vanjskog djelovanja te njegove poveznice i dosljednost s internim programima EU-a. Proračun – U članku 6. upućuje se na ukupnu omotnicu za instrument te se daje detaljna raščlamba po geografskom području, tematskim programima i djelovanjima za brzi odgovor. U članku se upućuje i na rezervu za nove izazove i prioritete kojom se mogu povećati iznosi navedeni u članku. Politički okvir – U članku 7. upućuje se na opći politički okvir za provedbu instrumenta. Postojećim sporazumima, strategijama, zaključcima, rezolucijama i drugim sličnim dokumentima utvrđuje se politika na kojoj bi se temeljila provedba instrumenta. Opća načela – U članku 8. navode se različita načela primjenjiva na cijeli instrument, kao što su demokracija, vladavina prava i poštovanje ljudskih prava i temeljnih sloboda, pristup temeljen na pravima, suradnja, dijalog, partnerstvo, djelotvornost razvoja, uključivanje klimatskih promjena u politiku, zaštita okoliša i jednakost spolova. U članku se naglašava i potreba za suradnju s državama članicama. Uvrštena je obveza informiranja Europskog parlamenta i redovite razmjene informacija, a time bi se Komisiji i Europskom parlamentu omogućile redovite rasprave o politici i provedbi instrumenta. Izgradnja kapaciteta vojnih aktera kao potpore razvoju i sigurnosti za razvoj – u članku 9. želi se razgraničiti djelovanje povezano sa sigurnošću koje se može podupirati s pomoću ovog Instrumenta i ono djelovanje koje nije moguće financirati u okviru proračuna EU-a. GLAVA II. – PROVEDBA INSTRUMENTA U glavi II. grupirana su poglavlja povezana s provedbom Instrumenta, a to obuhvaća višegodišnje programiranje.

Poglavlje I. – Programiranje (članci 10.–15.) obuhvaća različite odredbe o višegodišnjem programiranju, posebno opći pristup, posebna načela za geografske programe, sadržaj programskih dokumenata za geografske i tematske programe i postupak njihova donošenja. U članku 15. utvrđuje se funkcioniranje rezerve za nove izazove i prioritete. Poglavlje II. – Specifične odredbe za područje susjedstva (članci 16.–18.) sadržava specifična pravila za područje susjedstva, posebno u vezi s kriterijima za dodjelu, pristupom temeljenim na rezultatima i prekograničnom suradnjom. Poglavlje III. – Akcijski planovi, mjere i načini provedbe (članci 19.–25.) sadržava odredbe kojima se dopunjuje Financijska uredba, zbog posebne naravi vanjskog djelovanja. Članak 25. sadržava odredbe potrebne za preuzimanje fleksibilnosti ERF-a. Poglavlje IV: – Proračunska jamstva i financijska pomoć trećim zemljama iz EFOR-a plus (članci 26.–30.) objedinjuje i zamjenjuje postojeće odredbe o Europskom fondu za održivi razvoj, mandatu za vanjsko kreditiranje i Jamstvenom fondu za vanjsko djelovanje. Poglavlje V. – Praćenje, izvješćivanje i evaluacija (članci 31.–32.) sadržava odredbe o okviru za pokazatelje i rezultate koji se upotrebljava za praćenje i evaluaciju vanjskog djelovanja, kao i o godišnjim, privremenim i završnim evaluacijskim izvješćima. GLAVA III. – ZAVRŠNE ODREDBE Glava III. (članci 33.–41.) uglavnom je u skladu s odredbama unutarnjih političkih programa u vezi s institucijskim pitanjima, informiranjem, komuniciranjem i publicitetom, stavljanjem izvan snage i stupanjem na snagu. Uvršteno je odstupanje u vezi s vidljivošću, odredba o Europskoj službi za vanjsko djelovanje i odredbe o sudjelovanju zemlje ili područja koji nisu obuhvaćeni Uredbom. Članak 34. iz ove glave obuhvaća delegiranje ovlasti s obzirom na stopu izdvajanja rezervacija (delegiranje ovlasti sadržano u članku 26. stavku 3.), područja suradnje i intervencije iz priloga II., III. i IV: (delegiranje ovlasti iz članka 4. stavka 6.), prioritetna područja iz Europskog fonda za održivi razvoj plus, operacije iz Fonda te upravljanje njime u prilozima V. i VI. (delegiranje ovlasti iz članka 27. stavka 9.), pokazatelje u Prilogu VII. i uspostavu okvira za praćenje i procjenu (delegiranje ovlasti iz članka 31. stavka 9.). Drugo materijalno pitanje odnosi se na odborski postupak: U članku 35. uspostavlja se Odbor za susjedstvo, razvoj i međunarodnu suradnju, u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011. Taj odbor daje mišljenje o višegodišnjim programskim dokumentima i godišnjim programima rada (akcijski planovi i mjere). Prijedlog ima sedam priloga, kako slijedi: – Prilog I. – Popis zemalja i područja u području susjedstva – Prilog II. – Područja suradnje za geografske programe – Prilog III. – Područja intervencije za tematske programe – Prilog IV. – Područja intervencije za djelovanje za brzi odgovor

– Prilog V. – Prioritetna područja operacija Europskog fonda za održivi razvoj+ – Prilog VI. – Upravljanje Europskim fondom za održivi razvoj+ – Prilog VII. – Popis ključnih pokazatelja rezultata 2018/0243 (COD) Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o uspostavi Instrumenta za susjedstvo, razvoj i međunarodnu suradnju

EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegove članke 209. i 212. te članak 322. stavak 1., uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije, nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima, uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora, uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija, uzimajući u obzir mišljenje Revizorskog suda, u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom, budući da: (1)Opći cilj programa „Instrument za susjedstvo, razvoj i međunarodnu suradnju” (dalje u tekstu „Instrument”) trebao bi biti očuvanje i promicanje vrijednosti i interesa Unije diljem svijeta kako bi se postigli ciljevi i ostvarila načela vanjskog djelovanja Unije, kako je utvrđeno u članku 3. stavku 5., članku 8. i članku 21. Ugovora o Europskoj uniji. (2)U skladu s člankom 21. Ugovora o Europskoj uniji, Unija osigurava usklađenost među različitim područjima svojeg vanjskog djelovanja, kao i između njih i svojih drugih politika te nastoji ostvariti visok stupanj suradnje u svim područjima međunarodnih odnosa. Širok raspon djelovanja koji se omogućuje ovom Uredbom trebao bi pridonijeti ciljevima utvrđenima u tom članku. (3)U skladu s člankom 8. Ugovora o Europskoj uniji, Unija razvija poseban odnos sa susjednim zemljama radi uspostave područja blagostanja i dobrosusjedskih odnosa, utemeljen na vrijednostima Unije i obilježen bliskim i miroljubivim odnosima koji se temelje na suradnji. Ovom se Uredbom pridonosi tom cilju. (4)Smanjenje i konačno iskorjenjivanje siromaštva primarni je cilj politike razvojne suradnje Unije, kako je utvrđeno u članku 208. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. Politika razvojne suradnje Unije ujedno pridonosi ostvarenju ciljeva vanjskog djelovanja Unije, posebice podupiranju održivoga gospodarskog i socijalnog razvoja te razvoja zaštite okoliša u zemljama u razvoju, prvenstveno radi iskorjenjivanja siromaštva, kao što je utvrđeno u članku 21. stavku 2. točki (d) Ugovora o Europskoj uniji.

(5)Unija osigurava dosljednost razvojne politike kao što je propisano člankom 208. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. Unija bi u politikama koje će vjerojatno utjecati na zemlje u razvoju u obzir trebala uzeti ciljeve razvojne suradnje, a to će biti ključan element strategije za ostvarivanje ciljeva održivog razvoja utvrđenih u Programu održivog razvoja do 2030. koji su Ujedinjeni narodi donijeli u rujnu 2015.. Dosljednost politika za održivi razvoj ugrađena je u Program održivog razvoja do 2030., a da bi se to osiguralo potrebno je uzeti u obzir učinke svih politika na održivi razvoj i to na svim razinama: nacionalnoj razini, na razini unutar Unije, na razini drugih zemalja, kao i na globalnoj razini. (6)Ovim se Instrumentom osigurava djelovanje za potporu tim ciljevima i politikama vanjskog djelovanja, a on se nadovezuje na djelovanje koje je imalo potporu u okviru Uredbe (EU) br. 233/2014; Unutarnjeg sporazuma o 11. Europskom razvojnom fondu (ERF) i Provedbene uredbe; Uredbe (EU) br. 232/2014; Uredbe (EU) br. 230/2014; Uredbe (EU) br. 235/2014; Uredbe (EU) br. 234/2014; Uredbe (Euratom) br. 237/2014; Uredbe (EU) br. 236/2014; Odluke br. 466/2014/EU; Uredbe (EZ, Euratom) br. 480/2009 i Uredbe (EU) 2017/1601. (7)Globalni razlog za djelovanje je težnja globalnom poretku koji se temelji na propisima i vodi načelom višestranosti, a u središtu mu je rad Ujedinjenih naroda. Program do 2030., Pariški sporazum o klimatskim promjenama i Akcijski plan iz Addis Abebe odgovor su međunarodne zajednice na globalne izazove i kretanja u području održivog razvoja. Program održivog razvoja do 2030., s ciljevima održivog razvoja kao osnovom, transformativni je okvir za iskorjenjivanje siromaštva i postizanje globalnog održivog razvoja. Primjenjuje se univerzalno kao sveobuhvatan zajednički okvir za djelovanje koje se primjenjuje na Uniju, njezine države članice i partnere. U njemu se uravnotežuju gospodarske i socijalne dimenzije održivog razvoja i dimenzija zaštite okoliša, a pritom se uvažava temeljna međusobna povezanost ciljeva. Program održivog razvoja do 2030. osmišljen je tako da se nikoga ne zapostavi. Njegova će se provedba pomno uskladiti s drugim relevantnim međunarodnim obvezama Unije. Djelovanjima u okviru ove Uredbe posebno bi trebalo uvažiti poveznice između ciljeva održivog razvoja i integriranog djelovanja kojima se mogu stvoriti dodatne koristi i dosljedno ispuniti višestruki ciljevi. (8)Provedba ove Uredbe trebala bi se temeljiti na pet načela utvrđenih u Globalnoj strategiji za vanjsku i sigurnosnu politiku Europske unije („Globalna strategija”) koja je radi unaprjeđivanja vrijednosti i interesa EU-a predstavljena 19. lipnja 2016. kao vizija i okvir Unije za ujedinjeno i odgovorno vanjsko djelovanje u suradnji s partnerima. Unija bi trebala jačati partnerstva, promicati politički dijalog i zajedničke odgovore na izazove od globalnog značaja. Djelovanje Unije trebalo bi podupirati njezine interese i vrijednosti u svim aspektima, uključujući očuvanje mira, sprječavanje sukoba, jačanje međunarodne sigurnosti, suzbijanje temeljnih uzroka nezakonite migracije i pomoć narodima, zemljama i regijama koji se suočavaju s prirodnim katastrofama ili katastrofama koje je uzrokovao čovjek, potporu trgovačkoj politici, gospodarsku diplomaciju i suradnju, promicanje digitalnih rješenja i tehnologija te promicanje međunarodne dimenzije politika Unije. U okviru promicanja svojih interesa, Unija bi trebala slijediti i promicati načela poštovanja visokih društvenih standarda i standarda zaštite okoliša, vladavine prava, međunarodnog prava i ljudskih prava. (9)Novi europski konsenzus o razvoju („Konsenzus”) potpisan je 7. lipnja 2017., a pruža okvir za zajednički pristup razvojnoj suradnji Unije i njezinih država članica radi provedbe Programa do 2030. i Akcijskog plana iz Addis Abebe. Iskorjenjivanje siromaštva, borba protiv diskriminacije i nejednakosti, jačanje otpornosti i načelo da se nikoga ne zapostavi u središtu su politike razvojne suradnje. (10)U svrhu promicanja novog međunarodnog okvira uspostavljenog Programom održivog razvoja do 2030., Globalnom strategijom i Konsenzusom, ovom Uredbom treba težiti povećanju dosljednosti i osiguranju djelotvornosti vanjskog djelovanja Unije tako da se njezini napori usmjere s pomoću pojednostavnjenog instrumenta radi bolje provedbe različitih politika vanjskog djelovanja. (11)U skladu s Globalnom strategijom i Okvirom iz Sendaija za smanjenje rizika od katastrofa (2015.–2030.), koji je donesen 18. ožujka 2015., trebalo bi uvažiti potrebu da se odgovaranje na krize i ograničavanje kriza zamijeni strukturiranijim i dugoročnijim pristupom kojim se djelotvornije odgovara na nestabilne situacije, prirodne katastrofe i katastrofe koje je uzrokovao čovjek te produljene krize. Potreban je zajednički pristup smanjenju rizika, prevenciji, ublažavanju i pripremi te veći naglasak na ta područja; nužni su i daljnji napori za poboljšanje brzog odgovora i trajnog oporavka. Ova Uredba stoga bi trebala pridonijeti jačanju otpornosti i povezivanju humanitarne pomoći i razvojnog djelovanja u obliku djelovanja za brzi odgovor (12)U skladu s međunarodnim obvezama Unije u području djelotvornog razvoja, koje su preuzete u Busanu 2011. i obnovljene tijekom foruma na visokoj razini u Nairobiju 2016. i na koje se podsjeća u Konsenzusu, u okviru razvojne suradnje Unije trebalo bi primjenjivati načela djelotvornog razvoja, odnosno, zemlje u razvoju trebale bi preuzeti odgovornost za razvojne prioritete; ujedno bi se trebalo usredotočiti na rezultate, uključiva razvojna partnerstva te transparentnost i odgovornost. (13)U skladu s ciljevima održivog razvoja, ova Uredba trebala bi pridonijeti pojačanom praćenju i izvješćivanju s naglaskom na rezultate, a to će obuhvatiti realizaciju, ishode i učinke u zemljama partnerima koje imaju koristi od vanjske financijske pomoći Unije. Kao što je dogovoreno u Konsenzusu, očekuje se da će se 20 % službene razvojne pomoći koja se financira u okviru ove Uredbe utrošiti na socijalno uključivanje i ljudski razvoj, uključujući jednakost spolova i osnaživanje žena. (14)Kad god je to moguće i primjereno, potrebno je pratiti i procjenjivati rezultate vanjskog djelovanja Unije na temelju unaprijed definiranih, transparentnih i mjerljivih pokazatelja specifičnih za pojedine zemlje i prilagođenih posebnostima i ciljevima Instrumenta te, po mogućnosti, utemeljenih na okviru rezultata zemlje partnera. (15)Ova Uredba trebala bi pridonijeti zajedničkom cilju Unije, a to je pružanje službene razvojne pomoći u iznosu 0,7 % bruto nacionalnog dohotka u okviru Programa održivog razvoja do 2030. U tom smislu, najmanje 92 % financijskih sredstava u okviru ove Uredbe trebalo bi doprinositi djelovanjima osmišljenima tako da ispunjavaju kriterije za službenu razvojnu pomoć koje je utvrdio Odbor za razvojnu pomoć Organizacije za gospodarsku suradnju i razvoj (OECD-DAC). (16)Kako bi se resursi osigurali u područjima u kojima su najpotrebniji, posebno za najmanje razvijene zemlje i zemlje u nestabilnoj situaciji i sukobima, ova Uredba trebala bi pridonijeti zajedničkom cilju da se 0,20 % bruto nacionalnog dohotka Unije namijeni najmanje razvijenim zemljama u vremenskom okviru Programa do 2030. (17)Uredba bi trebala odražavati potrebno usmjerenje na strateške prioritete, i u geografskom smislu – europsko susjedstvo, Afrika i zapadni Balkan te zemlje koje su u nestabilnoj situaciji i najviše im je potrebna pomoć, i po tematskim područjima – sigurnost, migracije, klimatske promjene i ljudska prava. (18)Uredbom bi trebalo poduprijeti provedbu europske politike susjedstva u skladu s preispitivanjem iz 2015., te provedbu regionalnih okvira za suradnju, kao što su prekogranična suradnja i vanjski aspekti relevantnih makroregionalnih strategija i politika te strategija i politika za pomorske bazene . Te inicijative pružaju političke okvire za produbljivanje odnosa sa zemljama partnerima kao i njihovih međusobnih odnosa, koji se zasnivaju na načelima uzajamnih obveza te zajedničke odgovornosti. (19)Cilj europske politike susjedstva, kako je revidirana 2015., u skladu je s glavnim političkim prioritetima Unije, a to su stabilizacija susjednih zemalja i jačanje otpornosti, posebno poticanjem gospodarskog razvoja. Kako bi se ostvario taj cilj, u okviru revidirane europske politike susjedstva naglasak je stavljen na četiri prioritetna područja, odnosno dobro upravljanje, demokraciju, vladavinu prava i ljudska prava, s posebnim naglaskom na daljnji angažman civilnog društva; gospodarski razvoj, sigurnost; migraciju i mobilnost, uključujući suzbijanje temeljnih uzroka nezakonite migracije i prisilnog raseljavanja. Europska politika susjedstva temelji se na diferencijaciji i poboljšanoj međusobnoj odgovornosti, pri čemu se uvažavaju različite razine sudjelovanja te se odražavaju interesi svake zemlje u pogledu prirode i usmjerenosti njezina partnerstva s Unijom. (20)Ova bi Uredba trebala poduprijeti provedbu moderniziranog sporazuma o pridruživanju sa zemljama Skupine afričkih, karipskih i pacifičkih država (AKP) te omogućiti daljnji razvoj snažnih veza u kontekstu ključnih globalnih pitanja između EU-a i njegovih partnera u AKP-u. Posebno, ovom Uredbom trebalo bi poduprijeti nastavak uspostavljene suradnje između Unije i Afričke unije u skladu sa Zajedničkom strategijom Afrika-EU i nadovezati se na budući sporazum EU-a i AKP-a nakon 2020., uključujući u okviru kontinentalnog pristupa Africi. (21)Unija bi trebala tražiti najučinkovitiji način uporabe dostupnih resursa kako bi poboljšala učinak svojeg vanjskog djelovanja. U tu svrhu trebalo bi osigurati dosljednost i komplementarnost među instrumentima za financiranje vanjskog djelovanja Unije, a to su posebno Instrument pretpristupne pomoći III., Instrument za humanitarnu pomoć, Odluka o prekomorskim zemljama i područjima, Europski instrument za nuklearnu sigurnost kojim će se dopuniti Instrument za susjedstvo, razvoj i međunarodnu suradnju na temelju Ugovora o Euratomu, zajednička vanjska i sigurnosna politika te novopredloženi Europski instrument mirovne pomoći koji se financira izvan proračuna EU-a; trebalo bi stvoriti i sinergije s drugim politikama i programima Unije. To obuhvaća dosljednost i komplementarnost s makrofinancijskom pomoći, gdje je to relevantno. Kako bi se maksimalno povećao učinak kombiniranih intervencija za postizanje zajedničkog cilja, ovom bi se Uredbom trebalo omogućiti kombinirano financiranje s drugim programima Unije, tako dugo dok se doprinosima ne pokrivaju isti troškovi. (22)Financijskim sredstvima koja se dodjeljuju u okviru ove Uredbe trebalo bi financirati djelovanje u okviru međunarodne dimenzije programa Erasmus, a provedba bi se trebala odvijati u skladu s Uredbom o Erasmusu. (23)U okviru ove Uredbe trebalo bi financirati djelovanje uglavnom u okviru geografskih programa kako bi se maksimalno povećao učinak pomoći Unije i kako bi se njezino djelovanje približilo zemljama i narodima partnerima. Taj bi načelni pristup trebalo dopuniti tematskim programima i djelovanjima za brzi odgovor, gdje je to relevantno. (24)U skladu s Konsenzusom, Unija i njezine države članice trebale bi poboljšati zajedničko programiranje kako bi objedinjavanjem resursa i kapaciteta povećale zajednički učinak. Zajedničko programiranje trebalo bi se temeljiti na angažmanu zemalja partnera, odobrenim sredstvima i preuzimanju odgovornosti. Unija i njezine države članice trebale bi, kada je to primjereno, nastojati poduprijeti zemlje partnere kroz zajedničku provedbu.

(25)U provedbi ove Uredbe trebale bi se odražavati vrijednosti demokracije i ljudskih prava, uključujući jednakost spolova i osnaživanje žena, a pomoć Unije u okviru tematskih programa za ljudska prava i demokraciju te organizacije civilnog društva trebala bi imati posebnu dopunsku i dodatnu ulogu zbog svoje globalne prirode i neovisnosti djelovanja o pristanku vlada i javnih tijela trećih zemalja o kojima je riječ. (26)Organizacije civilnog društva trebale bi obuhvatiti širok raspon dionika s različitim ulogama i ovlastima, odnosno sve nedržavne, neprofitne, nestranačke i nenasilne strukture u okviru kojih se građani organiziraju radi ostvarivanja zajedničkih političkih, kulturnih, društvenih ili gospodarskih ciljeva i ideala. Riječ je o urbanim, ruralnim, formalnim i neformalnim organizacijama koje djeluju na lokalnoj, nacionalnoj, regionalnoj i međunarodnoj razini. (27)Ovom Uredbom utvrđuje se financijska omotnica za ovaj Instrument koja predstavlja primarni referentni iznos u smislu točke 17. Međuinstitucijskog sporazuma od 2. prosinca 2013. između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini, o suradnji u vezi s proračunskim pitanjima i o dobrom financijskom upravljanju za Europski parlament i Vijeće tijekom godišnjeg proračunskog postupka. (28)Uredba odražava važnost borbe protiv klimatskih promjena, u skladu s obvezama Unije za provedbu Pariškog sporazuma i ciljeva održivog razvoja Ujedinjenih naroda, a trebala bi pridonijeti uključivanju klimatskih pitanja u politike Unije i ostvarivanju općeg cilja da se s 25 % proračunskih rashoda Unije podupre ostvarivanje klimatskih ciljeva. Očekuje se da će se na djelovanja za ostvarivanje klimatskih ciljeva u okviru ove Uredbe utrošiti 25 % njezine ukupne financijske omotnice. Tijekom provedbe ove Uredbe utvrdit će se relevantna djelovanja, a ukupni doprinos iz Uredbe trebao bi biti dio relevantnih postupaka evaluacije i preispitivanja. (29)Ključno je dodatno pojačati suradnju u području migracija sa zemljama partnerima kako bi se zakonitim migracijama dobro upravljalo, sa svim pripadajućim koristima, a nezakonite se migracije suzbijale. Takva suradnja trebala bi pridonijeti osiguranju pristupa međunarodnoj zaštiti, otklanjanju temeljnih uzroka nezakonite migracije, poboljšanju upravljanja granicama i naporima u borbi protiv nezakonite migracije, trgovine ljudima i krijumčarenja migranata, kao i aktivnostima u pogledu vraćanja, ponovnog prihvata i reintegracije gdje je to relevantno, na temelju međusobnog preuzimanja obveza i punog poštovanja humanitarnih obveza i obveza u pogledu ljudskih prava. Stoga bi djelotvorna suradnja trećih zemalja s Unijom u ovom području trebala biti integrirana u opća načela ove Uredbe. Važna je povećana dosljednost između migracijske politike i politike razvojne suradnje kako bi se osiguralo da se razvojnom pomoći podupiru zemlje partneri u djelotvornijem upravljanju migracijom. Ova bi Uredba trebala pridonijeti koordiniranom, holističkom i strukturiranom pristupu migraciji, maksimalnom povećanju sinergija i iskorištavanju utjecaja koji Unija ima. (30)Ovom bi se Uredbom, zajedno s migracijskom politikom Unije, Uniji trebalo omogućiti da odgovori na izazove, potrebe i prilike u vezi s migracijom. U tu se svrhu, ne dovodeći u pitanje nepredviđene okolnosti, očekuje da će se 10 % financijske omotnice namijeniti otklanjanju temeljnih uzroka nezakonite migracije i prisilnog raseljavanja te potpori upravljanju migracijama, uključujući zaštitu izbjeglica i prava migranata u okviru ciljeva ove Uredbe. (31)Na Uredbu bi se trebala primjenjivati horizontalna financijska pravila koja su donijeli Europski parlament i Vijeće na temelju članka 322. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. Pravila su utvrđena u Financijskoj uredbi i njima se pobliže određuje postupak za utvrđivanje i izvršenje proračuna s pomoću bespovratnih sredstava, javne nabave, nagrada, neizravnog izvršenja, financijske pomoći, proračunske potpore, uzajamnih fondova, financijskih instrumenata i proračunskih jamstava, te se osiguravaju kontrole odgovornosti financijskih subjekata. Pravila donesena na temelju članka 322. UFEU-a odnose se i na zaštitu proračuna Unije u slučaju općih nedostataka u pogledu vladavine prava u državama članicama i trećim zemljama s obzirom na to da je poštovanje vladavine prava ključno za dobro financijsko upravljanje i djelotvorno financiranje sredstvima EU-a. (32)Oblici financiranja te načini provedbe u okviru ove Uredbe trebali bi se odabrati na temelju njihove mogućnosti ostvarivanja posebnih ciljeva djelovanja i postizanja rezultata, uzimajući u obzir posebno troškove kontrola, administrativno opterećenje i očekivani rizik nesukladnosti. Pritom bi trebalo razmotriti i primjenu jednokratnih iznosa, paušalnih stopa i jediničnih troškova, kao i financiranja koje nije povezano s troškovima, kao što je navedeno u članku 125. stavku 1. Financijske uredbe. (33)Novi Europski fond za održivi razvoj+ nadovezuje se na prethodni Fond za održivi razvoj i trebao bi tvoriti integrirani financijski paket kojim se osigurava financijski kapacitet u obliku bespovratnih sredstava, proračunskih jamstava i financijskih instrumenata diljem svijeta. EFOR plus trebao bi poduprijeti Plan za vanjska ulaganja i objediniti operacije mješovitog financiranja i proračunska jamstva obuhvaćena Jamstvom za vanjsko djelovanje, uključujući jamstva za državne rizike povezane s operacijama kreditiranja koje su se prethodno provodile u okviru mandata za vanjsko kreditiranje Europske investicijske banke. Europska investicijska banka, s obzirom na svoju ulogu u skladu s Ugovorima i iskustvo u potpori politika Unije tijekom zadnjih desetljeća, trebala bi i dalje biti prirodan partner Komisiji za provedbu operacija pokrivenih Jamstvom za vanjsko djelovanje. (34)Cilj EFOR-a plus trebala bi biti potpora ulaganjima kao oblik doprinosa ciljevima održivog razvoja poticanjem održivog i uključivog gospodarskog i socijalnog razvoja i promicanjem socioekonomske otpornosti u zemljama partnerima s posebnim naglaskom na iskorjenjivanje siromaštva, održivog i uključivog rasta, stvaranja pristojnih radnih mjesta, gospodarskih prilika, vještina i poduzetništva, socioekonomskih sektora, mikro, malih i srednjih poduzeća te rješavanjem specifičnih socioekonomskih temeljnih uzroka nezakonite migracije, u skladu s relevantnim okvirnim programskim dokumentima. Posebnu pažnju trebalo bi posvetiti zemljama u nestabilnoj situaciji ili sukobu, najmanje razvijenim zemljama i siromašnim zemljama s visokom stopom zaduženosti. (35)U okviru EFOR-a plus trebalo bi u najvećoj mogućoj mjeri povećati aditivnost financiranja, ukloniti tržišne nedostatke i neoptimalna ulaganja, pružiti inovativne proizvode te potaknuti financiranje iz privatnog sektora. Uključivanje privatnog sektora u suradnju Unije s partnerskim zemljama putem EFOR-a plus trebalo bi proizvesti mjerljiv dodatni razvojni učinak bez narušavanja tržišta te bi trebalo biti troškovno učinkovito i temeljiti se na uzajamnoj odgovornosti i podjeli rizika i troškova. EFOR+ trebao bi djelovati kao jedinstveno mjesto koje će primati prijedloge za financiranje od financijskih institucija i javnih ili privatnih ulagača te pružati širok raspon financijske potpore prihvatljivim ulaganjima. (36)Trebalo bi uspostaviti jamstvo za vanjsko djelovanje na temelju postojećeg jamstva EFOR-a i Jamstvenog fonda za vanjska djelovanja. Jamstvom za vanjsko djelovanje trebalo bi poduprijeti operacije EFOR-a plus pokrivene proračunskim jamstvima, makrofinancijsku pomoć i kredite trećim zemljama na temelju Odluke Vijeća 77/270/Euratom. Te operacije treba poduprijeti odobrenim sredstvima u okviru ove Uredbe, zajedno s onima u okviru Uredbe (EU) br. .../... (IPA III) i Uredbe (EU) br. .../... (EINS), koja bi trebala pokrivati i izdvajanje rezervacija i obveze koje proizlaze iz kredita za makrofinancijsku pomoć i kredita trećim zemljama na koje se upućuje u članku 10. stavku 2. Uredbe EINS. Pri financiranju operacija iz EFOR-a plus trebalo bi davati prednost financiranju operacija koje imaju snažan učinak na otvaranje radnih mjesta i čiji omjer troškova i koristi povećava održivost ulaganja. Operacije uz potporu jamstva za vanjsko djelovanje trebale bi biti popraćene dubinskom ex ante procjenom aspekata zaštite okoliša te financijskih i društvenih aspekata, kako je primjereno i u skladu sa zahtjevima za bolju regulativu. Jamstvo za vanjsko djelovanje ne bi se trebalo koristiti za pružanje osnovnih javnih usluga – to je i dalje odgovornost države. (37)Radi veće fleksibilnosti, povećanja privlačnosti za privatni sektor i maksimalnog povećanja učinka ulaganja trebalo bi za prihvatljive dionike predvidjeti odstupanje od pravila vezanih uz metode izvršenja proračuna Unije, kako su utvrđena u Financijskoj uredbi. Ti prihvatljivi dionici mogla bi biti tijela kojima nije povjerena provedba javno-privatnog partnerstva, a i tijela uređena privatnim pravom zemlje partnera. (38)Kako bi se povećao učinak Jamstva za vanjsko djelovanje, države članice i ugovorne stranke u Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru trebale bi imati mogućnost davanja doprinosa u gotovini ili u obliku jamstva. Doprinos u obliku jamstva ne bi trebao premašivati 50 % iznosa operacija za koje Unija jamči. Za financijske obveze koje proizlaze iz ovog jamstva ne bi trebalo izdvojiti rezervacije, a rezervu likvidnosti trebao bi osigurati zajednički fond za rezervacije. (39)Vanjsko djelovanje često se provodi u izrazito nestabilnom okruženju u kojem je nužno brzo i neprekidno prilagođavanje na promjenjive potrebe partnera Unije i globalne izazove u području ljudskih prava, demokracije i dobrog upravljanja, sigurnosti i stabilnosti, klimatskih promjena i okoliša te oceana, kao i na migracijsku krizu i njezine temeljne uzroke. Da bi se zadržala predvidivost, a svejedno bilo moguće brzo reagirati kad je to potrebno, financijsko izvršenje programa mora biti moguće prilagođavati. Kako bi se povećala sposobnost EU-a da reagira na nepredviđene potrebe, nadovezujući se na uspješno iskustvo s Europskim razvojnim fondom, određeni iznos ne bi trebao biti dodijeljen, nego rezerviran za nove izazove i prioritete. Taj bi iznos trebalo mobilizirati u skladu s postupcima utvrđenima u ovoj Uredbi. (40)Stoga, poštujući načelo godišnjeg određivanja proračuna Unije, ovom Uredbom trebalo bi očuvati mogućnost primjene fleksibilnih odredbi koje su već uvrštene u Financijsku uredbu za druge politike, konkretno odredbi o prijenosu i ponovnoj raspodjeli obveza, kako bi se osigurala učinkovita uporaba sredstava Unije i za građane Unije i za zemlje partnere te kako bi se ujedno maksimalno povećala dostupna sredstva Unije za intervencije u okviru vanjskog djelovanja. (41)U skladu s člankom 83. Odluke Vijeća .../... (PZP-ovi), osobe i subjekti s poslovnim nastanom u prekomorskim zemljama i područjima trebali bi ispunjavati uvjete za financiranje u okviru ove Uredbe, podložno pravilima i ciljevima Uredbe i mogućem režimu koji se primjenjuje na državu članicu s kojom su relevantna prekomorska zemlja ili područje povezani. Štoviše, trebalo bi poticati suradnju u područjima zajedničkog interesa između zemalja partnera i prekomorskih zemalja i područja kao i najudaljenijih regija Unije prema članku 349. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. (42)Kako bi se povećala odgovornost zemalja partnera u pogledu njihovih razvojnih procesa i održivosti vanjske pomoći, Unija bi trebala promicati, kada je to prikladno, uporabu institucija, sustava i postupaka zemalja partnera za sve aspekte projektnog ciklusa za suradnju. (43)Godišnji ili višegodišnji akcijski planovi i mjere koji se navode u članku 19. tvore programe rada prema Financijskoj uredbi. Godišnji ili višegodišnji akcijski planovi sastoje se od skupa mjera grupiranih u jedan dokument. (44)U skladu s Financijskom uredbom, Uredbom (EU, Euratom) br. 883/2013 Europskog parlamenta i Vijeća, Uredbom Vijeća (EZ, Euratom) br. 2988/95, Uredbom Vijeća (Euratom, EZ) br. 2185/96 i Uredbom Vijeća (EU) 2017/1939, financijski interesi Unije trebaju se štititi djelotvornim i razmjernim mjerama, među ostalim sprečavanjem, otkrivanjem, ispravljanjem i istragom nepravilnosti, uključujući prijevare, povratom izgubljenih, pogrešno plaćenih ili nepravilno upotrijebljenih sredstava te, prema potrebi, izricanjem administrativnih sankcija. Konkretno, u skladu s Uredbom (EU, Euratom) br. 883/2013 i Uredbom (Euratom, EZ) br. 2185/96 Europski ured za borbu protiv prijevara (OLAF) može provoditi administrativne istrage, uključujući provjere i inspekcije na terenu, kako bi se ustanovilo je li došlo do prijevare, korupcije ili bilo koje druge nezakonite aktivnosti kojom se šteti financijskim interesima Unije. U skladu s Uredbom (EU) 2017/1939 Ured europskog javnog tužitelja („EPPO”) može provoditi istrage i kazneni progon za prijevare i druga kaznena djela kojima se šteti financijskim interesima Unije, kako je predviđeno u Direktivi (EU) 2017/1371 Europskog parlamenta i Vijeća. U skladu s Financijskom uredbom svaka osoba ili subjekt koji prima sredstva Unije mora u potpunosti surađivati u zaštiti financijskih interesa Unije te dodijeliti Komisiji, OLAF-u i Europskom revizorskom sudu (ERS) nužna prava i pristup te se pobrinuti da sve treće strane koje su uključene u izvršavanje sredstava Unije osiguraju jednakovrijedna prava. Sporazumi s trećim zemljama i područjima i međunarodnim organizacijama te bilo kakav sporazum ili ugovor koji proizlazi iz provedbe ove Uredbe stoga bi trebali sadržavati odredbe kojima se Komisiju, Revizorski sud i OLAF izričito ovlašćuje za provedbu takvih revizija, provjera i inspekcija na terenu u skladu s njihovim nadležnostima i kojima se osigurava da sve treće strane uključene u izvršavanje financiranja Unije dodjeljuju jednaka prava.

(45)Radi osiguranja jedinstvenih uvjeta za provedbu relevantnih odredaba ove Uredbe, provedbene ovlasti trebalo bi dodijeliti Komisiji. Te bi se ovlasti trebale izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća. (46)Kako bi se dopunili ili izmijenili elementi ove Uredbe koji nisu ključni, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije u vezi sa stopama rezervacije utvrđenima u članku 26. stavku 3., područjima suradnje i intervencije navedenim u prilozima II., III. i IV., prioritetnim područjima operacija iz EFOR-a plus navedenima u Prilogu V., upravljanjem fondom EFOR+ iz Priloga VI., radi revizije ili dopune pokazatelja u Prilogu VII. gdje se to smatra potrebnim te radi dopune ove Uredbe odredbama o uspostavi okvira za praćenje i procjenu. (47)U skladu sa stavcima 22. i 23. Međuinstitucijskog sporazuma o boljoj izradi zakonodavstva od 13. travnja 2016., potrebno je evaluirati ovaj Program na temelju informacija prikupljenih s pomoću posebnih zahtjeva za praćenje, a istovremeno izbjeći prekomjernu regulativu i administrativno opterećenje, posebno za države članice. Ti zahtjevi, gdje je primjereno, mogu obuhvaćati mjerljive pokazatelje kao osnovu za evaluaciju učinaka programa na terenu. Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući sa stručnjacima, te da se ona provedu u skladu s načelima utvrđenima u Međuinstitucijskom sporazumu o boljoj izradi zakonodavstva od 13. travnja 2016. Osobito, s ciljem osiguravanja ravnopravnog sudjelovanja u pripremi delegiranih akata, Europski parlament i Vijeće primaju sve dokumente istodobno kada i stručnjaci iz država članica te njihovi stručnjaci sustavno imaju pristup sastancima stručnih skupina Komisije koji se odnose na pripremu delegiranih akata. (48)Upućivanja na instrumente Unije iz članka 9. Odluke Vijeća 2010/427/EU, koji se zamjenjuju ovom Uredbom, treba smatrati upućivanjima na ovu Uredbu, a Komisija bi trebala osigurati provedbu ove Uredbe u skladu s ulogom EEAS-a, kako je predviđeno tom odlukom. (49)Ovdje predviđena djelovanja trebaju strogo pratiti uvjete i postupke utvrđene restriktivnim mjerama Unije. DONIJELI SU OVU UREDBU: GLAVA I.

OPĆE ODREDBE Članak 1.

Predmet Ovom se Uredbom utvrđuje program „Instrument za susjedstvo, razvoj i međunarodnu suradnju” (dalje u tekstu „Instrument”). Njome se određuju ciljevi Instrumenta, proračun za razdoblje 2021.–2027., oblici financiranja koje osigurava Unija i pravila za osiguravanje tog financiranja. Ujedno se uspostavljaju Europski fond za održivi razvoj plus (EFOR+) i jamstvo za vanjsko djelovanje. Članak 2.

Definicije Za potrebe ove Uredbe, primjenjuju se sljedeće definicije: (1)„program za pojedinu državu” znači okvirni program koji obuhvaća jednu državu; (2)„program za više država” znači okvirni program koji pokriva više država; (3)„prekogranična suradnja” znači suradnja između jedne ili više država članica i jedne ili više trećih zemalja i područja uz vanjske granice Unije; (4)„regionalni program” znači okvirni program za više država koji obuhvaća više trećih zemalja unutar istog geografskog područja, kao što je utvrđeno u članku 4. stavku 2.; (5)„transregionalni program” znači okvirni program za više država koji obuhvaća više trećih zemalja iz različitih područja, kao što je utvrđeno u članku 4. stavku 2.;

(6)„pravni subjekt” znači bilo koja fizička ili pravna osoba osnovana i priznata kao takva u skladu s nacionalnim pravom, pravom Unije ili međunarodnim pravom, koja ima pravnu osobnost i koja može, djelujući u svoje ime, izvršavati prava i preuzimati obveze, ili subjekt bez pravne osobnosti u skladu s člankom 197. stavkom 2. točkom (c) Financijske uredbe; (7)„investicijsko područje” znači ciljano područje za potporu jamstvom iz EFOR-a plus portfeljima ulaganja u određenim regijama, zemljama ili sektorima; (8)„doprinositelj” znači država članica, međunarodna financijska institucija ili javna ustanova države članice, državna agencija ili drugi subjekti koji fondu za zajedničke rezerve pružaju doprinose u gotovini ili u jamstvima. Članak 3.

Ciljevi 1.Opći cilj ove Uredbe jest očuvanje i promicanje vrijednosti i interesa Unije diljem svijeta kako bi se postigli ciljevi i ostvarila načela vanjskog djelovanja Unije, kako je utvrđeno u članku 3. stavku 5., članku 8. i članku 21. Ugovora o Europskoj uniji. 2.U skladu sa stavkom 1., specifični su ciljevi ove Uredbe sljedeći: (a)potpora i poticanje dijaloga i suradnje s trećim zemljama i regijama u susjedstvu, supsaharskoj Africi, Aziji i na Pacifiku, te Sjevernoj i Južnoj Americi i na Karibima; (b)na globalnoj razini, konsolidacija i potpora demokraciji, vladavini prava i ljudskim pravima, potpora organizacijama civilnog društva, unaprjeđivanje stabilnosti i mira i rješavanje drugih globalnih izazova, uključujući migraciju i mobilnost; (c)brzi odgovor na: krizne situacije, nestabilnosti i sukobe; izazove u pogledu otpornosti, povezivanje humanitarne pomoći i razvojnog djelovanja te potrebe i prioritete vanjske politike Postizanje tih ciljeva mjerit će se s pomoću relevantnih pokazatelja koji se navode u članku 31. 3.Najmanje 92 % rashoda u okviru ove Uredbe mora ispunjavati kriterije za službenu razvojnu pomoć, koje je uspostavio Odbor za razvojnu pomoć Organizacije za gospodarsku suradnju i razvoj. Članak 4.

Područje primjene i struktura 1.Financiranje Unije u skladu s ovom Uredbom izvršava se s pomoću: (a)geografskih programa; (b)tematskih programa; (c)djelovanja za brzi odgovor. 2.Geografski programi obuhvaćaju suradnju s jednom i više zemalja u sljedećim geografskim područjima: (a)susjedstvo;

(b)supsaharska Afrika; (c)Azija i Pacifik; (d)Sjeverna i Južna Amerika i Karibi. Geografski programi mogu obuhvaćati sve treće zemlje, osim kandidata i potencijalnih kandidata kako su definirani u Uredbi (EU) ..../.... (IPA) i prekomorskih zemalja i područja kako su definirani u Odluci Vijeća …/… (EU). Geografski programi za područje susjedstva mogu obuhvaćati bilo koju zemlju navedenu u Prilogu I. Kako bi se ostvarili ciljevi utvrđeni u članku 3., geografski programi temelje se na područjima suradnje navedenima u Prilogu II. 3.Tematski programi obuhvaćaju djelovanja povezana s ostvarivanjem ciljeva održivog razvoja na globalnoj razini, u sljedećim područjima: (a)ljudska prava i demokracija; (b)organizacije civilnog društva; (c)stabilnost i mir; (d)globalni izazovi. Tematski programi mogu obuhvaćati sve treće zemlje i prekomorske zemlje i područja kako su definirani u Odluci Vijeća .../... (EU). Kako bi se postigli ciljevi utvrđeni u članku 3., tematski programi temelje se na područjima intervencije navedenima u Prilogu III. 4.Djelovanja za brzi odgovor omogućuju rano djelovanje u sljedeće svrhe: (a)doprinos stabilnosti i sprječavanje sukoba u hitnim situacijama, krizama u nastajanju, krizama i razdobljima nakon kriza; (b)doprinos jačanju otpornosti država, društava, zajednica i pojedinaca i povezivanju humanitarne pomoći i razvojnog djelovanja; (c)rješavanje potreba i prioriteta u vanjskoj politici. Djelovanja za brzi odgovor mogu obuhvaćati sve treće zemlje i prekomorske zemlje i područja kako su definirani u Odluci Vijeća .../...(EU). Kako bi se postigli ciljevi utvrđeni u članku 3., djelovanja za brzi odgovor temelje se na područjima intervencije navedenima u Prilogu IV. 5.Djelovanja u okviru ove Uredbe prvenstveno se provode u okviru geografskih programa.

Djelovanja koja se provode u okviru tematskih programa dopunjuju djelovanje financirano u okviru geografskih programa te se njime podupiru globalne i transregionalne inicijative za postizanje međunarodno dogovorenih ciljeva, posebno ciljeva održivog razvoja, zaštite globalnih javnih dobara ili rješavanje globalnih izazova. Djelovanje u okviru tematskih programa može se provoditi i kada ne postoji geografski program ili je on suspendiran, odnosno kada nema sporazuma o djelovanju s odgovarajućom zemljom partnerom, ili kada djelovanje nije moguće primjereno provesti u okviru geografskih programa. Djelovanja za brzi odgovor dopunjuju geografske i tematske programe. Ta se djelovanja osmišljavaju i provode kako bi se omogućio kontinutet, gdje je to relevantno, u okviru geografskih ili tematskih programa. 6.Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 34. radi dopune ili izmjene priloga II., III. i IV. Članak 5.

Dosljednost i komplementarnost 1.U provedbi ove Uredbe osiguravaju se dosljednost, sinergije i komplementarnost s ostalim područjima vanjskog djelovanja Unije i s ostalim relevantnim politikama i programima Unije, kao i dosljednost razvojne politike. 2.Djelovanje u okviru područja primjene Uredbe Vijeća (EZ) br. 1257/96 ne financira se u okviru ove Uredbe. 3.Gdje je primjereno, djelovanja uspostavljena u okviru ove Uredbe mogu se financirati i iz drugih programa Unije, pod uvjetom da se tim doprinosima ne financiraju isti troškovi. Ovom se Uredbom mogu financirati i mjere uspostavljene drugim programima Unije, pod uvjetom da se tim doprinosima ne financiraju isti troškovi. U takvim slučajevima u programu rada koji obuhvaća te mjere definirat će se koji se skup pravila primjenjuje. Članak 6.

Proračun 1.Financijska omotnica za provedbu ove Uredbe za razdoblje 2021.–2027. iznosi 89 200 milijuna EUR u tekućim cijenama. 2.Financijska omotnica iz stavka 1. raspodjeljuje se kako slijedi: (a)68 000 milijuna EUR za geografske programe: –susjedstvo najmanje 22 000 milijuna EUR, –supsaharska Afrika najmanje 32 000 milijuna EUR, –Azija i Pacifik 10 000 milijuna EUR, –Južna i Sjeverna Amerika i Karibi 4 000 milijuna EUR, (b)7 000 milijuna EUR za tematske programe: –ljudska prava i demokracija 1 500 milijuna EUR, –organizacije civilnog društva 1 500 milijuna EUR,

–stabilnost i mir 1 000 milijuna EUR, –globalni izazovi 3 000 milijuna EUR, (c)4 000 milijuna EUR za djelovanja za brzi odgovor. 3.Iznosi navedeni u stavku 2. u skladu s člankom 15. uvećavaju se za iznos rezerve za nove izazove i prioritete u iznosu od 10 200 milijuna EUR. 4.Financijska omotnica navedena u stavku 2. točki (a) odgovara najmanje 75 % financijske omotnice navedene u stavku 1. Članak 7.

Okvir politike Sporazumi o pridruživanju, sporazumi o partnerstvu i suradnji, višestrani sporazumi i drugi sporazumi kojima se uspostavlja pravno obvezujući odnos sa zemljama partnerima, kao i zaključci Europskog vijeća i zaključci Vijeća, izjave sa sastanaka na vrhu ili zaključci sastanaka na visokoj razini sa zemljama partnerima, relevantne rezolucije Europskog parlamenta, komunikacije Komisije ili zajedničke komunikacije Komisije i Visokog predstavnika Unije za vanjska pitanja i sigurnosnu politiku tvore sveobuhvatni okvir politike za provedbu ove Uredbe. Članak 8.

Opća načela 1.Unija nastoji promicati, razvijati i učvrstiti načela demokracije, vladavine prava i poštovanja ljudskih prava i temeljnih sloboda na kojima je osnovana putem dijaloga i suradnje sa zemljama i regijama partnerima. 2.Primjenjuje se pristup temeljen na pravima koji obuhvaća sva ljudska prava, bilo da je riječ o civilnim i političkim ili gospodarskim, socijalnim i kulturnim pravima, kako bi se integrirala načela ljudskih prava, zemljama partnerima pomoglo u provođenju njihovih međunarodnih obveza u pogledu ljudskih prava, a nositelje prava, s naglaskom na siromašne i ranjive skupine, poduprlo u traženju njihovih prava. Ovom se Uredbom promiču jednakost spolova i osnaživanje žena. 3.Unija će podržati, prema potrebi, bilateralnu, regionalnu i multilateralnu suradnju i dijalog, partnerske sporazume i trostranu suradnju. Kad je riječ o globalnim dobrima i izazovima, Unija promiče multilateralni pristup temeljen na pravima te u tom smislu surađuje s državama članicama, zemljama partnerima, međunarodnim organizacijama i drugim donatorima. Unija potiče suradnju s međunarodnim organizacijama i drugim donatorima. U odnosima sa zemljama partnerima u obzir se uzimaju njihovi dosadašnji rezultati u provedbi obveza, međunarodnih sporazuma i ugovornih odnosa s Unijom. 4.Suradnja između Unije i država članica, s jedne strane, i zemalja partnera, s druge strane, temelji se na načelima djelotvornog razvoja i promiče ta načela, gdje je primjenjivo, konkretno: preuzimanje odgovornosti zemalja partnera za razvojne prioritete, usmjerenost na rezultate, uključiva partnerstva za razvoj, transparentnost i uzajamnu odgovornost. Unija promiče djelotvornu i učinkovitu mobilizaciju i uporabu resursa. U skladu s načelima uključivog partnerstva, gdje je primjereno, Komisija osigurava provedbu savjetovanja s relevantnim dionicima iz zemalja partnera, uključujući organizacije civilnog društva i lokalna tijela te da im je osiguran pravovremen pristup relevantnim informacijama kako bi mogli imati značajnu ulogu tijekom osmišljavanja, provedbe i povezanog procesa praćenja programa. U skladu s načelom preuzimanja odgovornosti, Komisija, gdje je primjereno, prednost daje uporabi sustava provedbe programa u zemljama partnerima. 5.Radi promicanja komplementarnosti i učinkovitosti njihova djelovanja, Unija i države članice koordiniraju svoje politike i međusobno se savjetuju o svojim programima pomoći, uključujući i u okviru međunarodnih organizacija i međunarodnih konferencija.

6.Programima i djelovanjima u okviru ove Uredbe u politike Unije uključuju se pitanja klimatskih promjena, zaštite okoliša i jednakosti spolova te se odgovara na poveznice između ciljeva održivog razvoja kako bi se promicala integrirana djelovanja kojima se mogu stvoriti posredne koristi i dosljedno ispuniti višestruki ciljevi. Ti se programi i djelovanja temelje na analizi rizika i ranjivosti, uključuju pristup za ostvarivanje otpornosti i u obzir uzimaju sukobe. Njihovo je temeljno načelo da se nikoga ne zapostavi. 7.Zajedno s partnerima Unija promiče usklađeniji, holistički i strukturirani pristup migracijama i redovito procjenjuje njegovu djelotvornost. 8.Komisija obavješćuje Europski parlament i s njim redovito razmjenjuje stajališta. Članak 9.

Izgradnja kapaciteta vojnih aktera kao potpora razvoju i sigurnosti za razvoj 1.U skladu s člankom 41. stavkom 2. Ugovora o Europskoj uniji, financijska sredstva Unije u okviru ove Uredbe ne upotrebljavaju se za financiranje nabave oružja ili streljiva ni operacija koje imaju vojnu ili obrambenu svrhu. 2.Kako bi se doprinijelo održivom razvoju, čiji su preduvjet stabilna, mirna i uključiva društva, pomoć Unije u okviru ove Uredbe može se u izvanrednim okolnostima navedenima u stavku 4. koristiti u kontekstu šire reforme sigurnosnog sektora ili za izgradnju kapaciteta vojnih aktera u zemljama partnerima, radi provedbe razvojnih aktivnosti i sigurnosti tih aktivnosti. 3.Pomoć na temelju ovog članka može posebice obuhvaćati osiguravanje programâ izgradnje kapaciteta kao potpore razvoju i sigurnosti za razvoj, uključujući obuku, mentorstvo i savjetovanje, kao i isporuku opreme, unapređenje infrastrukture i pružanje usluga izravno povezanih s tom pomoći. 4.Pomoć na temelju ovog članka pruža se samo: (a)ako se uvjeti za odgovarajuće ostvarivanje ciljeva Unije na temelju ove Uredbe ne mogu ispuniti uz pomoć nevojnih aktera te ako su funkcioniranje državnih institucija ili zaštita ljudskih prava i temeljnih sloboda ugroženi, a državne institucije ne mogu se s tim nositi i (b)ako su dotična zemlja partner i Unija suglasne da su vojni akteri ključni za očuvanje, uspostavu ili ponovnu uspostavu uvjeta koji su ključni za održivi razvoj, među ostalim u krizama te u nestabilnim ili destabiliziranim kontekstima i situacijama. 5.Pomoć Unije na temelju ovog članka ne smije se koristiti za financiranje izgradnje kapaciteta vojnih aktera u druge svrhe osim za ostvarivanje aktivnosti povezanih s razvojem i sigurnosti takvih aktivnosti. Posebice, pomoć Unije ne smije se koristiti za financiranje: (a)ponavljajućih vojnih rashoda, (b)nabave oružja i streljiva ili bilo koje druge opreme namijenjene primjeni smrtonosne sile; (c)obuke koja je osmišljena posebno kao doprinos povećanju borbenih kapaciteta oružanih snaga. 6.Pri osmišljavanju i provedbi mjera na temelju ovog članka Komisija promiče odgovornost zemlje partnera. Komisija također razvija potrebne elemente i primjere dobre prakse koji su potrebni za osiguravanje srednjoročne i dugoročne održivosti te promiče vladavinu prava i priznata načela međunarodnog prava. 7.Komisija utvrđuje odgovarajuće postupke procjene rizika i postupke praćenja i evaluacije u pogledu mjera na temelju ovog članka. GLAVA II.

PROVEDBA OVE UREDBE Poglavlje I.

Programiranje

Članak 10.

Opći pristup programiranju 1.Suradnja i intervencije u okviru ove Uredbe programiraju se, osim za djelovanja za brzi odgovor koja se navode u članku 4. stavku 4. 2.Na temelju članka 7. programiranje u okviru ove Uredbe zasniva se na sljedećem: (a)programski dokumenti daju dosljedan okvir za suradnju između Unije i zemalja partnera ili regija, u skladu s općom svrhom i područjem primjene, ciljevima i načelima utvrđenima u ovoj Uredbi; (b)Unija i njezine države članice međusobno se savjetuju u ranoj fazi procesa i tijekom čitavog procesa programiranja, a radi promicanja dosljednih, komplementarnih i usklađenih aktivnosti suradnje. Poželjno je zajedničko programiranje pri izradi nacionalnih programa. Zajedničko programiranje otvoreno je drugim donatorima ako je to relevantno; (c)Unija se savjetuje i s ostalim donatorima i subjektima, uključujući predstavnike civilnog društva i lokalnih vlasti, ako je to relevantno; (d)u okviru tematskih programa za ljudska prava i demokraciju te civilno društvo, koji se navode u članku 4. stavku 3. točkama (a) i (b), pomoć se pruža neovisno o pristanku vlada i javnih tijela trećih zemalja o kojima je riječ. U okviru tih tematskih programa uglavnom se podupiru organizacije civilnog društva. Članak 11.

Načela programiranja geografskih programa 1.Programiranje geografskih programa temelji se na sljedećim načelima: (a)ne dovodeći u pitanje stavak 4., djelovanja se temelje, u mjeri u kojoj je to moguće, na dijalogu između Unije, država članica i predmetnih zemalja partnera, uključujući nacionalna i lokalna tijela, civilno društvo, nacionalne i lokalne parlamente i druge dionike, kako bi se povećalo preuzimanje odgovornosti za postupak i potakla potpora za nacionalne i regionalne strategije; (b)gdje je to primjereno, programsko razdoblje usklađuje se sa strateškim ciklusima zemalja partnera; (c)programiranjem se mogu predvidjeti aktivnosti suradnje koje se financiraju iz različitih izvora navedenih u članku 6. stavku 2. i iz drugih programa Unije u skladu s njihovim temeljnim aktima. 2.Programiranjem geografskih programa osigurava se konkretan i prilagođen okvir za suradnju na temelju (a)potreba partnera utvrđenih na temelju specifičnih kriterija, uzimajući u obzir stanovništvo, siromaštvo, nejednakost, ljudski razvoj, gospodarsku ranjivost i ugroženost okoliša, kao i otpornost države i društva; (b)sposobnosti partnera da stvore financijske resurse i pristupe im te na njihovim apsorpcijskim kapacitetima; (c)obveza partnera i njihovih rezultata, koji se utvrđuju na temelju kriterija kao što su politička reforma i gospodarski i socijalni razvoj; (d)potencijalnog učinka financijskih sredstava Unije u zemljama partnerima i regijama; (e) kapaciteta partnera i njihovoj obvezi da promiču zajedničke interese i vrijednosti te da podupru zajedničke ciljeve i višestrane saveze, kao i ostvarivanje prioriteta Unije. 3.Zemlje kojima je pomoć najpotrebnija, posebno najmanje razvijene zemlje, zemlje s niskim dohotkom i zemlje u krizi, postkriznom razdoblju, u situacijama nestabilnosti i ranjivosti, uključujući male otočne zemlje u razvoju, imaju prednost u postupku dodjele sredstava.

4.Suradnja s industrijaliziranim zemljama usmjerena je na promicanje Unije i zajedničkih interesa. 5.Programski dokumenti za geografske programe temelje se na rezultatima i njima se u obzir uzimaju, gdje je to primjereno, međunarodno dogovoreni ciljevi i pokazatelji, posebno oni za ciljeve održivog razvoja, kao i okviri za rezultate na razini država, kako bi se procijenio doprinos Unije rezultatima na razini izlaznih proizvoda, ishoda i učinka te kako bi se izvijestilo o tome. 6.Pri sastavljanju programskih dokumenata za zemlje i regije u kriznom, postkriznom ili osjetljivom razdoblju, uzimaju se u obzir posebne potrebe i okolnosti predmetnih zemalja ili regija. Kada su zemlje ili regije partneri izravno uključene u krizu, postkriznu ili nestabilnu situaciju ili su pogođene njome, poseban naglasak stavlja se na ubrzanje koordinacije svih relevantnih sudionika kako bi se pomoglo u prijelazu iz izvanrednog stanja u razvojnu fazu. 7.Ova Uredba pridonosi djelovanju uspostavljenom u okviru Uredbe (EU) br. .../... (Erasmus). Na temelju ove Uredbe sastavlja se jedinstven programski dokument za razdoblje od sedam godina koji obuhvaća sredstva iz Uredbe (EU) br. .../...(IPA III). Uredba (EU) br. .../... (Erasmus) primjenjuje se na uporabu tih sredstava. Članak 12.

Programski dokumenti za geografske programe 1.Geografski programi provode se prema ovoj Uredbi kroz višegodišnje okvirne programe za pojedinačne zemlje i za veći broj zemalja. 2.Višegodišnjim okvirnim programima utvrđuju se prioritetna područja odabrana za primanje sredstava Unije, specifični ciljevi, očekivani rezultati, jasni i konkretni pokazatelji uspješnosti i indikativna financijska raspodjela, kako ukupno tako i po prioritetnom području. 3.Višegodišnji okvirni programi temelje se na: (a) nacionalnim ili regionalnim strategijama u obliku razvojnog plana ili sličnog dokumenta koji je Komisija prihvatila kao temelj odgovarajućeg višegodišnjeg okvirnog programa, u trenutku donošenja potonjeg dokumenta; (b) okvirnom dokumentu kojim se utvrđuje politika Unije prema dotičnom partneru ili partnerima, uključujući zajednički dokument Unije i država članica; (c) zajedničkom dokumentu između Unije i dotičnih partnera u kojem se utvrđuju zajednički prioriteti. 4.Kako bi se povećao učinak zajedničke suradnje Unije, gdje je to moguće, zajednički programski dokument zamjenjuje programske dokumente Unije i država članica. Zajednički programski dokument može zamijeniti višegodišnji okvirni program Unije pod uvjetom da je u skladu s člancima 10. i 11., da sadržava elemente navedene u stavku 2. ovog članka i da se u njemu iznosi podjela zaduženja između Unije i država članica. Članak 13.

Programski dokumenti za tematske programe 1.Tematski programi u okviru ove Uredbe provode se kroz višegodišnje okvirne programe. 2.U višegodišnjim okvirnim programima za tematske programe utvrđuju se strategija Unije, prioriteti odabrani za financiranje sredstvima Unije, specifični ciljevi, očekivani rezultati, jasni i specifični pokazatelji uspješnosti, kao i međunarodna situacija i aktivnosti glavnih partnera za određenu temu. Kada je to primjenjivo, utvrđuju se resursi i intervencijski prioriteti za sudjelovanje u globalnim inicijativama. U višegodišnjim okvirnim programima za tematske programe utvrđuje se okvirna ukupna financijska raspodjela po području suradnje i prioritetu. Okvirna financijska raspodjela može se dati u obliku raspona.

Članak 14.

Donošenje i izmjena višegodišnjih okvirnih programa 1.Komisija provedbenim aktima donosi višegodišnje okvirne programe iz članaka 12. i 13. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 35. stavka 2. Postupak se primjenjuje i na revizije iz stavaka 3., 4. i 5. ovog članka kojima se znatno mijenja sadržaj višegodišnjeg okvirnog programa. 2.Pri donošenju zajedničkih višegodišnjih programskih dokumenata koji se navode u članku 12., odluka Komisije primjenjuje se samo na doprinos Unije zajedničkom višegodišnjem programskom dokumentu. 3.Višegodišnji okvirni programi za geografske programe mogu se revidirati ako je to potrebno za njihovu djelotvornu provedbu, posebno nakon krize odnosno postkriznog stanja ili ako je politički okvir koji se navodi u članku 7. znatno izmijenjen. 4.Višegodišnji okvirni programi za tematske programe mogu se revidirati ako je to potrebno za njihovu djelotvornu provedbu, posebno ako je politički okvir koji se navodi u članku 7. znatno izmijenjen. 5.Zbog opravdanih krajnje hitnih razloga, poput kriza ili neposrednih prijetnji demokraciji, vladavini prava, ljudskim pravima ili temeljnim slobodama, Komisija može izmijeniti višegodišnje okvirne programe navedene u člancima 12. i 13. ove Uredbe provedbenim aktima donesenima u skladu s hitnim postupkom iz članka 35. stavka 4. Članak 15.

Rezerva za nove izazove i prioritete 1.Iznos naveden u članku 6. stavku 3. koristit će se, među ostalim: (a)za osiguranje primjerenog odgovora Unije u slučaju nepredviđenih okolnosti; (b)za rješavanje novih potreba ili izazova, primjerice na granicama Unije ili njezinih susjeda u vezi s kriznim i postkriznim situacijama ili migracijskim pritiskom; (c)za promicanje novih inicijativa ili prioriteta pod vodstvom Unije odnosno međunarodnih inicijativa ili prioriteta. 2.O uporabi tih sredstava odlučuje se u skladu s postupcima utvrđenima u člancima 14. i 21. Poglavlje II.

Posebne odredbe za Instrument za susjedstvo Članak 16.

Programski dokumenti i kriteriji za raspodjelu 1.Za zemlje partnere navedene u Prilogu I., prioritetna područja za financiranje sredstvima Unije uglavnom će se birati među onima navedenima u članku 12. stavku 3. točki (c), u skladu s područjima suradnje iz područja susjedstva, navedenima u Prilogu II. 2.Odstupajući od članka 11. stavka 2., potpora Unije u okviru geografskih programa za područje susjedstva imat će različite oblike i iznose, uzimajući u obzir sljedeće elemente u kojima se odražavaju: (a)potrebe zemalja partnera, primjenom pokazatelja o, primjerice, stanovništvu i razini razvoja;

(b)predanost zemalja partnera postizanju uzajamno dogovorenih ciljeva političkih, gospodarskih i društvenih reformi i ostvareni napredak; (c)predanost zemalja partnera izgradnji istinske i održive demokracije i ostvareni napredak; (d)partnerstvo s Unijom, uključujući razinu ambicija u pogledu tog partnerstva; (e)kapacitet apsorpcije i potencijalni učinak potpore Unije u okviru ove Uredbe. 3.Potpora navedena u stavku 2. odražava se u višegodišnjim programskim dokumentima iz članka 12. Članak 17.

Pristup koji se temelji na rezultatima 1.Približno 10 % financijske omotnice utvrđene u članku 4. stavku 2. točki (a) kao dopuna financijskim dodjelama navedenima u članku 12. dodijelit će se zemljama partnerima navedenima u Prilogu I. radi provedbe pristupa temeljenog na rezultatima. O raspodjeli na temelju rezultata odlučuje se na temelju napretka zemalja u pogledu demokracije, ljudskih prava, vladavine prava, gospodarskog upravljanja i reformi te suradnje u području migracija. Napredak zemalja partnera procjenjuje se svake godine. 2.Pristup koji se temelji na rezultatima ne primjenjuje se na potporu civilnom društvu, osobne kontakte, uključujući suradnju između lokalnih tijela, potporu unapređenju ljudskih prava ni na mjere potpore povezane s krizom. U slučaju ozbiljnog ili trajnog narušavanja demokratskog poretka, ljudskih prava ili vladavine prava, potpora za te mjere može se povećati. Članak 18.

Prekogranična suradnja 1.Prekogranična suradnja, kako je definirana u članku 2. stavku 3., obuhvaća suradnju duž susjednih kopnenih granica, transnacionalnu suradnju na velikim transnacionalnim područjima, pomorsku suradnju oko pomorskih bazena te međuregionalnu suradnju. 2.Područje susjedstva pridonosi programima prekogranične suradnje navedenim u stavku 1. koje sufinancira Europski fond za regionalni razvoj u okviru Uredbe o ETS-u. Do 4 % financijske omotnice za susjedstvo okvirno će se dodijeliti za potporu tim programima. 3.Doprinosi programima prekogranične suradnje odredit će se i upotrebljavati u skladu s člankom 10. stavkom 3. Uredbe o ETC-u. 4.Stopa sufinanciranja Unije ne premašuje 90 % prihvatljivih rashoda programa prekogranične suradnje. Za tehničku pomoć stopa sufinanciranja iznosi 100 %. 5.Pretfinanciranje za prekogranične programe suradnje utvrđuje se u programu rada u skladu s potrebama trećih zemalja i područja koji sudjeluju u programu i može premašiti postotak naveden u članku 49. Uredbe o ETS-u. 6.Višegodišnji okvirni strateški dokument za prekograničnu suradnju u kojem se navode elementi iz članka 12. stavka 2. ove Uredbe donosi se u skladu s člankom 10. stavkom 1. Uredbe o ETS-u. 7.Ako se prekogranični programi suradnje obustavljaju u skladu s člankom 12. Uredbe o ETS-u, preostali iznos potpore za obustavljeni program iz područja susjedstva može se iskoristiti za financiranje bilo koje druge aktivnosti iz tog područja. POGLAVLJE III.

Akcijski planovi, mjere i provedbene metode

Članak 19.

Akcijski planovi i mjere 1.Komisija donosi godišnje ili višegodišnje akcijske planove ili mjere. Mjere mogu biti pojedinačne, posebne, potporne ili izvanredne mjere pomoći. U akcijskim planovima i mjerama za svako se djelovanje navode njegovi ciljevi, očekivani rezultati i glavne aktivnosti, načini provedbe, proračun i povezani rashodi za potporu. 2.Akcijski planovi temelje se na programskim dokumentima, osim u slučajevima koji se navode u stavcima 3. i 4. Prema potrebi, djelovanje se može donijeti u obliku pojedinačne mjere prije ili nakon donošenja akcijskih planova. Pojedinačne mjere temelje se na programskim dokumentima, osim u slučajevima navedenima u stavku 3. i drugim propisno obrazloženim slučajevima. Ako se pojave nepredviđene potrebe ili okolnosti, a sredstva nije moguće dobiti iz primjerenijih izvora, Komisija može donijeti posebne mjere koje nisu predviđene programskim dokumentima. 3.Godišnji i višegodišnji akcijski planovi i posebne mjere mogu se koristiti za provedbu djelovanja za brzi odgovor iz članka 4. stavka 4. točaka (b) i (c). 4.Komisija može donijeti izvanredne mjere pomoći za djelovanja za brzi odgovor kao što je navedeno u članku 4. stavku 4. točki (a). Izvanredna mjera pomoći može trajati najviše 18 mjeseci, a može se produljiti dva puta za daljnje razdoblje od najviše šest mjeseci, ukupno do najviše 30 mjeseci, u slučaju objektivnih i nepredviđenih prepreka njezinoj provedbi, pod uvjetom da se financijski iznos mjere nije povećao. U slučaju dugotrajne krize i sukoba Komisija može donijeti drugu izvanrednu mjeru pomoći u trajanju od najviše 18 mjeseci. U opravdanim slučajevima mogu se donijeti daljnje mjere ako je nužan kontinuitet djelovanja Unije i ako ga se ne može osigurati na druge načine. Članak 20.

Mjere potpore 1.Financiranje Unije može pokrivati rashode za potporu provedbi Instrumenta te za postizanje njegovih ciljeva, uključujući administrativnu potporu u vezi s aktivnostima pripreme, praćenja, nadzora, kontrole, revizije i evaluacije koje su potrebne za takvu provedbu, kao i rashode sjedišta i delegacija Unije u vezi s administrativnom potporom potrebnom za program, te za upravljanje operacijama koje se financiraju u okviru ove Uredbe, uključujući aktivnosti informiranja i komuniciranja te poslovne informatičke sustave. 2.Kada rashodi za potporu nisu uvršteni u akcijske planove ili mjere koji se navode u članku 21., Komisija donosi, gdje je to primjenjivo, mjere potpore. Financiranje Unije u okviru mjera potpore može obuhvaćati: (a)studije, sastanke, informiranje, osvještavanje, osposobljavanje, pripremu i razmjenu stečenih iskustava i najbolje prakse, izdavaštvo i bilo koje druge administrativne rashode ili rashode nužne za programiranje djelovanja i upravljanje njime, uključujući naknadu za vanjske stručnjake; (b)istraživanje i inovacije i studije o relevantnim pitanjima i širenje tako dobivenih podataka; (c)rashode povezane s informiranjem i komuniciranjem, uključujući razvoj komunikacijskih strategija i poslovne komunikacije, kao i vidljivost političkih prioriteta Unije. Članak 21.

Donošenje akcijskih planova i mjera 1.Akcijski planovi i mjere donose se provedbenim aktima u skladu s postupkom ispitivanja koji se navodi u članku 35. stavku 2. 2.Postupak iz stavka 1. ne zahtijeva se za:

(a)akcijske planove, pojedinačne mjere i mjere potpore za koje financiranje Unije ne premašuje 10 milijuna EUR; (b)posebne mjere, akcijske planove i mjere donesene kako bi se provela djelovanja za brzi odgovor za koja financiranje Unije ne premašuje 20 milijuna EUR; (c)tehničke izmjene, pod uvjetom da takve izmjene ne utječu znatno na ciljeve akcijskog plana ili dotične mjere, primjerice: i. promjena načina provedbe; ii. preraspodjela sredstava između djelovanja obuhvaćenih akcijskim planom; iii. povećanje ili smanjenje proračuna akcijskih planova i mjera za najviše 20 % prvotnog proračuna te za najviše 10 milijuna EUR; Za višegodišnje akcijske planove i mjere pragovi navedeni u stavku