·razviti alat za samoocjenjivanje digitalne sposobnosti kako bi se škole u EU-u mogle, na dobrovoljnoj osnovi, same ocijeniti u odnosu na zajedničke kriterije te dobiti potporu u razvoju i poboljšanju djelotvorne upotrebe tehnologije za učenje u digitalno doba . Uz pomoć tog alata škole mogu izvješćivati o svojem napretku u dostupnosti, upotrebi, kompetencijama i stavovima o informacijskim i komunikacijskim tehnologijama gradeći tako bazu podataka svih država članica koje sudjeluju,

Raznolikost je prepoznatljiva karakteristika europskih sustava školskog obrazovanja i ne postoji jedinstveno rješenje koje bi odgovaralo svima. No sve države članice žele bolje obrazovne ishode. Kako bi kvalitetno obrazovanje postalo dostupno svima, trebalo bi potpuno iskoristiti sva raspoloživa sredstva, i na nacionalnoj razini i na razini EU-a. Komisija je spremna blisko surađivati s državama članicama.

Za svladavanje tih izazova potrebne su reforme. To je zadaća država članica jer one oblikuju obrazovne sustave pa će se rješenja razlikovati ovisno o nacionalnim, regionalnim i lokalnim posebnostima. U skladu s načelom supsidijarnosti EU može imati korisnu ulogu u podupiranju država članica pri provedbi reformi. Suradnja na razini EU-a državama članicama omogućuje analizu podataka, razmjenu dokaza, utvrđivanje dobre prakse, a nudi i prilike za razmjenu iskustava i uzajamno učenje. Dodana vrijednost takve vrste dobrovoljne suradnje u tome je što državama članicama omogućuje donošenje utemeljenih odluka.

·Školsko obrazovanje ne odigra uvijek svoju ulogu u promicanju ravnopravnosti i socijalne pravednosti. Prema podacima istraživanja PISA rodno uvjetovane razlike u području matematike i prirodoslovlja smanjuju se, ali zbog rodnih stereotipa još postoje razlike u angažmanu u području prirodnih znanosti i IKT-a te je tome potrebno posvetiti više pozornosti. Osim toga prema tim podacima obrazovna postignuća uvelike ovise o socioekonomskom položaju učenika. U prosjeku više od trećine mladih u nepovoljnom društvenom položaju u EU-u ostvaruje slab uspjeh u obrazovanju. To je četiri puta više od njihovih vršnjaka boljeg socioekonomskog statusa. Tome pridonose i drugi specifični izazovi za učenike migrante i Rome. Te razlike povećavaju društvenu nejednakost umjesto da je sprečavaju. Pristup kvalitetnom obrazovanju i osposobljavanju ključan je za stvaranje otpornijeg i ravnopravnijeg društva. Iz primjera Estonije i Finske vidi se da školski obrazovni sustavi mogu istodobno ostvariti visoku razinu uspješnosti i pravednosti.

Kvalitetno obrazovanje dostupno svima pomoći će Europi u postizanju gospodarskih i socijalnih ciljeva. Kvalitetno obrazovanje temelj je uključivog i otpornog društva. Ono je ishodište uspješne karijere i najbolja zaštita od nezaposlenosti i siromaštva. Potiče osobni razvoj i postavlja temelje za aktivno građanstvo. Kvalitetno obrazovanje pokreće istraživanja i razvoj, inovacije i konkurentnost. No da bi društvo iskoristilo te prednosti, kvalitetno obrazovanje treba biti dostupno svima.

Kvalitetan rani i predškolski odgoj i obrazovanje temelj je djelotvornog i pravednog obrazovnog sustava. Djecu priprema za osnovno obrazovanje, povećava njihova obrazovna postignuća na svim kasnijim razinama te iznimno pozitivno utječe na djecu iz skupina u nepovoljnom položaju i djecu migrante. Prema rezultatima istraživanja PISA za petnaestogodišnjake koji nisu pohađali predškolsko obrazovanje trostruko je veći rizik da će postizati slabe rezultate nego za one koji su ga pohađali dulje od godinu dana. Ulaganjem u rani i predškolski odgoj i obrazovanje smanjuju se izdaci u kasnijim fazama obrazovanja, kad je trošak uklanjanja razlika između učenika s dobrim i lošim rezultatima viši.

Cjelovitim pristupom na razini cijele škole poboljšavaju se ishodi učenja, uključivost i pravednost. To je pristup pri kojem cijela škola u suradnji s vanjskim dionicima i lokalnom zajednicom nastoji poboljšati vlastitu kvalitetu. Podupiru ga internetske platforme „Europski skup alata za škole” i „School Education Gateway”, koje su dostupne svim europskim školama, omogućuju razmjenu i poboljšanje organizacijskih metoda, prakse poučavanja i iskustava učenja. Erasmus+ podupire partnerstva europskih škola, čime školama pomaže da se bolje povežu i omogućuje prekograničnu stručnu razmjenu.

Suradnjom škole obogaćuju iskustva i ishode učenja te bolje podupiru mlade u razvoju kompetencija koje su im potrebne. To se odnosi na suradnju s lokalnim službama, organizacijama u okviru zajednice, poduzećima i sveučilištima, ali i suradnju unutar škola. Mladima kod kojih postoji rizik od napuštanja školovanja pomaže bliska suradnja sa socijalnim službama ili osobama koje rade s mladima. Rana interakcija sa savjetnicima za profesionalno usmjeravanje, poduzetnicima i akademskom zajednicom pomaže mladima da se pripreme za budući posao i nastavak obrazovanja.U predmetima kao što su prirodoslovlje ili tjelesni odgoj učenicima pomaže suradnja drugih obrazovnih ustanova, poduzeća i civilnog društva s njihovim školama. No nemaju sve škole dovoljno vanjske potpore niti potiču nužnu suradnju vlastitih učitelja i nastavnika, nenastavnog osoblja, učenika i roditelja.

Škole moraju pružiti podršku svim učenicima i ispuniti njihove individualne potrebe. Škole koje vode računa o potrebama različitih učenika postižu bolje rezultate. I taj aspekt ima rodnu dimenziju. Škole koje prihvaćaju svu jezičnu i kulturnu raznolikost svojih učenika te podupiru integraciju pozitivno utječu na sposobnost učenja sve djece. No to nije svuda ustaljena praksa. Određene države članice EU-a imaju poteškoća s omogućivanjem pristupa uključivom i kvalitetnom obrazovanju učenicima s invaliditetom. U nekim europskim gradovima i regijama znatan udio učenika kod kuće ne govori jezik na kojem se održava nastava. Ciljani jezični programi najviše su potrebni novopristigloj djeci migrantima kako bi se bolje integrirala u škole. U mnogim zemljama Romi i druge etničke manjine nemaju pristup kvalitetnom obrazovanju.

Digitalna tehnologija može unaprijediti učenje i potaknuti inovacije u školama. Ako se ispravno upotrebljava, digitalna tehnologija može obogatiti iskustvo učenja i poduprijeti razvoj izvan okvira digitalne kompetencije. No trenutačno samo četvrtinu djece u europskim školama poučavaju učitelji i nastavnici koji se suvereno služe digitalnom tehnologijom. Digitalna tehnologija može podržati komunikaciju i suradnju u školama i među njima te povećati sudjelovanje učenika i njihovih obitelji u školskom životu.

Svi mladi moraju imati priliku razviti cijeli spektar ključnih kompetencija. Među njima su pismenost, strani jezici, matematika, prirodoslovlje, digitalne vještine, programiranje te građanske i socijalne, ali i poduzetničke kompetencije i transverzalne vještine poput kreativnosti i kritičkog razmišljanja. Unatoč važnosti tih kompetencija ne razviju ih svi mladi u potpunosti. Europski okvir ključnih kompetencija za cjeloživotno učenje iz 2006. podupire stjecanje tih kompetencija. Njegovo preispitivanje, najavljeno u „Novom programu vještina”, pridonijet će daljnjem jačanju razvoja kompetencija u području obrazovanja i osposobljavanja. U školama će za to biti potrebna i promjena u načinu učenja.

Zbog veće autonomije škola u mnogim zemljama ravnatelji snose još veću odgovornost. To im omogućuje da reorganiziraju rasporede i pristupe, potiču razvoj škole i podijele odgovornost sa širim krugom osoblja. No za takve su promjene potrebni odgovarajući resursi i podrška. Zapošljavanje, priprema i stručno usavršavanje ravnatelja ključni su čimbenici u poboljšanju uspjeha škole.

Djelotvorno vođenje škola pozitivno utječe na učenički uspjeh, kvalitetu nastave i motivaciju osoblja. Prema rezultatima istraživanja vođenje koje se temelji na zajedničkoj viziji osoblja, roditelja i lokalne zajednice ključno je za razvoj škola i inovacije. No u nekim se državama članicama ravnateljske dužnosti ne smatraju atraktivnima. Vođenje škole obično je zahtjevna kombinacija zadaća povezanih s upravljanjem i davanjem uputa. Ravnatelji često ne dobivaju pripremu ili trajnu podršku koja im je potrebna za te različite zadaće.

Za atraktivnost tog zanimanja važni su plaća, vrsta ugovora i jasni izgledi za napredovanje. U nekim državama članicama nastavničko zanimanje često izvlači kraći kraj u odnosu na druge struke. Učitelji i nastavnici često zarađuju mnogo manje od prosječnog radnika s visokom stručnom spremom: plaće se kreću u rasponu od 74 % u predškolskom obrazovanju do 92 % u srednjim školama. Zemlje u kojima su plaće vrlo niske, a radna mjesta nesigurna, teško privlače novi kadar da popune slobodna radna mjesta najkvalificiranijim kandidatima. Učitelji i nastavnici zabrinuti su i zbog kvalitete svoje pripreme i uvođenja u posao te boljih prilika za napredovanje. Lakše će prepoznati izglede za napredovanje ako su im razine kompetencija i strukture napredovanja jasno definirane.

Poboljšanje postupka odabira i zapošljavanja može pomoći u pronalaženju najprikladnijih kandidata za nastavnike te povećati spektar iskustava u struci. U nekim se zemljama kandidati ne vrednuju samo prema akademskim zaslugama, već i na temelju šireg spektra sposobnosti i stavova. U državama članicama za koje je relevantno, to može pridonijeti nastojanjima da se smanji znatna rodna neravnoteža u nastavi te da se privuku novi nastavnici iz drugih struka i slabo zastupljenih skupina.

Kvalitetni, motivirani i cijenjeni učitelji i nastavnici zaslužni su za izvrsno obrazovanje. No smanjenje ugleda struke i manjak osoblja u mnogim državama članicama prepreka su razvoju kvalitete školskog obrazovanja. Većina država članica nastoji privući širi krug prikladnih kandidata za nastavničko zvanje te ih poticati i podupirati da se istaknu u toj zahtjevnoj profesiji.

Kako bi dopunila mjere koje poduzimaju države članice, Komisija će učiniti sljedeće: ·na temelju postojeće suradnje, među ostalim u području strategija za razvoj vještina i školskih resursa, uvesti tehničku potporu prilagođenu potražnji u suradnji s OECD-om kako bi pomogla državama članicama koje samoinicijativno traže pomoć pri oblikovanju i provedbi velikih reformi školskog obrazovanja. Službe Komisije, uključujući Službu za potporu strukturnim reformama, i instrumenti EU-a za financiranje (kao što su europski strukturni i investicijski fondovi te Erasmus+) mogli bi pružiti potporu, ·predložiti zajedničko izvješće o djelotvornosti i učinkovitosti rashoda u školskom obrazovanju u kojem bi sudjelovali odgovarajući odbori Vijeća i službe Komisije. To će se temeljiti na trenutačnoj suradnji s OECD-om te bi moglo dovesti do izrade političkih smjernica za ulaganje u školsko obrazovanje u partnerstvu sa zainteresiranim državama članicama EU-a i dionicima, ·s državama članicama EU-a i dionicima izraditi ciljane političke smjernice za osiguravanje kvalitete uzajamnim savjetovanjem i učenjem.

4.1. Školski resursi: primjereno i učinkovito ulaganje

Iako se Europa odlikuje velikom raznolikošću obrazovnih sustava, kultura i okolnosti, kad je riječ o upravljanju i financiranju suočava se sa sličnim izazovima. Među njima su utvrđivanje jasne odgovornosti za financiranje i prilagodba mreže škola demografskim promjenama. Države članice EU-a dodjeljuju znatna sredstva – u prosjeku više od 3 % BDP-a – školskom obrazovanju. Dobra upotreba tih resursa ključna je za učinkovitost cjelokupne javne potrošnje u zemlji.

Za bolji uspjeh svih studenata iznimno je važno što bolje iskoristiti ograničene resurse. Prema rezultatima istraživanja PISA djelotvorni obrazovni ishodi ne mogu se postići razinom financiranja koja je niža od minimalne. Neke države članice ne ulažu dovoljno da bi postigle dobre dugoročne rezultate. No na usporedivoj razini potrošnje neke države članice postižu bolje rezultate od drugih. Jačanjem suradnje u područjima obrazovne i gospodarske politike može se poboljšati baza podataka i stvoriti konsenzus o tome što se može postići ulaganjem u obrazovanje. Među izazovima su ulaganja u infrastrukturu, uključujući digitalnu infrastrukturu i povezivost, te ulaganja u ljudske resurse. Politička potpora prilagođena obrazovnim reformama država članica može im pomoći da poboljšaju upravljanje školskim sustavima te povećaju djelotvornost i pravednost.

4.2. Kombiniranje autonomije i osiguravanja kvalitete

Međudjelovanje autonomije i odgovornosti škola iziskuje snažan, ali i fleksibilan sustav osiguravanja kvalitete. U posljednje vrijeme sve se više teži decentralizaciji i većoj autonomiji škola. Veća autonomija u pogledu načina rada u školama i organizacije ili upotrebe financijskih sredstava školama pruža više mogućnosti za prilagodbu svojim specifičnim potrebama i lokalnom kontekstu. No njezine prednosti ovise o sposobnosti škola da djelotvorno planiraju i upravljaju vlastitim razvojem te o tome koliku odgovornost preuzimaju prema roditeljima, lokalnim zajednicama i obrazovnim tijelima . Prema rezultatima istraživanja PISA autonomija škola omogućuje bolje stjecanje osnovnih vještina kad je povezana s preuzimanjem odgovornosti. Mehanizmi za osiguravanje kvalitete umnogome se razlikuju u Europi, ali se su im neki od izazova zajednički. Na primjer, kako postaviti ciljeve i mjeriti napredak obrazovnih sustava i znanja učenika; kako osmisliti osiguravanje kvalitete za sve decentraliziranije i višeslojnije obrazovne sustave; kako poticati dijalog i kulturu povjerenja između dionika u području obrazovanja te odrediti prioritete u pogledu ljudskih i financijskih resursa.

Razvojem odgovarajućih alata i postupaka za kvantitativne i kvalitativne podatke ojačalo bi se osiguravanje kvalitete. Mehanizmi za osiguravanje kvalitete trebali bi uzeti u obzir školsko ozračje i dobrobit učenika te razvoj njihovih kompetencija. Za tako uravnotežen pregled potrebni su i kvantitativni i kvalitativni podaci. Škole i lokalni dionici moraju ulagati u izgradnju kapaciteta kako bi se odredili najprikladniji alati i pokazatelji za praćenje napretka učenika i razvoja škola te za postizanje konsenzusa o načinu tumačenja podataka. To bi trebalo dopuniti vanjskim mehanizmima za praćenje, kao što su nacionalna ili regionalna vrednovanja škola i/ili opsežne procjene znanja i vještina učenika. Prelaskom s pristupa na osnovi kontrolnog popisa usmjerenog na formalno pridržavanje pravila i postupaka na poticajan pristup usmjeren na razvoj škola podižu se standardi i poboljšavaju ishodi učenja.

5.Zaključak – daljnji koraci

Poboljšanje obrazovanja glavni je cilj inicijative Komisije „Ulaganje u mlade u Europi”. Kvaliteta škola ima pogotovo važnu ulogu u oblikovanju perspektive za mlade. Škole postavljaju temelje za uspješnu karijeru i pružaju jedinstvenu priliku za društvenu mobilnost. Međutim, tomu nije uvijek tako. Novi podaci iz istraživanja PISA znak su upozorenja za Europu: udio učenika sa slabim rezultatima u prirodoslovlju 2012. iznosio je 16,6 %, a 2015. čak 20,6 %. 11 % učenika napusti školovanje bez formalne kvalifikacije. Ako se takvi nedostaci u školskom obrazovanju ne uklone, milijuni mladih imat će manje prilika za uspjeh u životu.

Ključno je pitanje za budućnost Europe svim mladima odigurati dostupnost kvalitetnog obrazovanja. U Dokumentu za razmatranje o socijalnoj dimenziji Europe od travnja 2017. ističe se da je obrazovanje jedan od čimbenika koji će sve više utjecati na budućnost naših društava i gospodarstava; Rimskom deklaracijom od 27. ožujka 2017. 27 država članica obvezalo se da će se zalagati za Socijalnu Europu: ...Uniju u kojoj se mladima pruža najbolje obrazovanje i osposobljavanje te u kojoj oni mogu studirati i pronaći posao diljem kontinenta.

Zalaganje za zajedničku obvezu. Poboljšanje školskog obrazovanja zaslužuje biti glavni prioritet. To se odnosi i na države članice i na EU te će za to biti potrebna njihova bliska suradnja. Reformiranje sustava školskog obrazovanja zadatak je država članica. Komisija je spremna podržati ih alatima i postupcima na razini EU-a. U tom je kontekstu Europski semestar najprovjereniji pokretač reformi. Ostale aktivnosti, kao što je dobrovoljna suradnja u okviru ET 2020., trebalo bi dodatno razviti kako bi državama članicama pružile što veću dodanu vrijednost. Prije svega Pregled obrazovanja i osposobljavanja trebalo bi potpuno iskoristiti kako bi se državama članicama pomoglo da donesu argumentirane političke odluke utemeljene na dokazima. Jedno je od ključnih pitanja za buduću suradnju treba li odrediti ambiciozniju referentnu vrijednost za suzbijanje ranog napuštanja školovanja. Drugo je važno pitanje kako što bolje iskoristiti program Erasmus+ da što više mladih Europljana stekne iskustvo učenja u inozemstvu i da se poveća postojeći kapacitet za potporu razvoju i inovacijama u školama i obrazovanju nastavnika.

Uspjeh će ovisiti o bliskoj suradnji. Na sastanku na vrhu o obrazovanju, koji će se održati početkom 2018., razgovarat će se o pravednosti u obrazovanju i boljoj obrazovnoj podršci za skupine u nepovoljnom položaju. Bit će to prva prilika za raspravu o budućnosti europske suradnje u obrazovanju, posebice u školskom obrazovanju.