OBRAZLOŽENJE

1.KONTEKST PRIJEDLOGA

•Razlozi i ciljevi prijedloga

Komisija se još u listopadu 2017. obvezala da će poraditi na administrativnim kapacitetima poreznih tijela za borbu protiv prijevara povezanih s PDV-om u području elektroničke trgovine (dalje u tekstu „e-trgovina”) unaprjeđivanjem suradnje s trećim stranama. U izjavi uključenoj u zapisnik za donošenje Direktive Vijeća (EU) 2017/2455 (Direktiva o PDV-u u e-trgovini) u prosincu 2017. Vijeće je naglasilo potrebu za unaprjeđenjem alata za suzbijanje prijevara. Trenutačnom inicijativom za borbu protiv prijevara povezanih s PDV-om u području e-trgovine stvara se temelj za neometanu primjenu novih mjera uvedenih Direktivom o elektroničkoj trgovini u kontekstu Komisijine strategije jedinstvenog digitalnog tržišta. Direktivom o PDV-u u e-trgovini uvedene su nove obveze internetskim trgovinama u pogledu PDV-a i nova pojednostavnjenja kako bi se poduzećima pomoglo da ispune obveze u pogledu PDV-a za isporuke usluga, prodaju robe na daljinu i uvoz, uključujući elektroničku registraciju u sustav obveznika PDV-a i plaćanje PDV-a putem sustava jedinstvene kontaktne točke (registracija u samo jednoj državi članici umjesto u svim državama članicama potrošnje). Tim će se mjerama povećati usklađenost u području PDV-a zahvaljujući pojednostavnjenju sustava PDV-a, no porezna tijela moraju biti u stanju otkrivati i nadzirati nepoštena poduzeća. Zasad porezna tijela s tim imaju poteškoća. Europski revizorski sud napomenuo je da se zakonodavstvo o PDV-u u e-trgovini uglavnom oslanja na spremnost poduzeća da se dobrovoljno registriraju i plaćaju dospjeli PDV. Postoje ograničenja u pogledu načina na koji države članice mogu upotrebljavati postojeći pravni okvir za administrativnu suradnju. Ako prethodno navedena pojednostavnjenja koja olakšavaju usklađenost nisu popraćena mjerama za borbu protiv prijevara, malo je toga što će počinitelje prijevara potaknuti da se promijene i počnu ispunjavati obveze u pogledu PDV-a. Stoga uspjeh mjera za usklađenost u e-trgovini ovisi o djelotvornosti mjera za borbu protiv prijevara te ih se treba paralelno razvijati. Posljednjih godina e-trgovina ubrzano raste i potrošačima omogućuje da kupuju robu i usluge na internetu. Oni mogu birati između različitih dobavljača, proizvoda i robnih marki. Mogu i pouzdano plaćati putem interneta koristeći se računalom ili pametnim telefonom. Dobavljači su promijenili svoje poslovne modele kako bi imali koristi od e-trgovine i prodavali svoje proizvode potrošačima bilo gdje u svijetu bez potrebe za fizičkom trgovinom. Međutim, tu mogućnost iskorištavaju i nepoštena poduzeća kako bi ostvarila nezasluženu tržišnu prednost izbjegavanjem obveza u pogledu PDV-a. U procjeni učinka priloženoj ovom prijedlogu utvrđena su tri glavna slučaja prijevare u vezi s PDV-om u prekograničnoj e-trgovini: (i) isporuke roba i usluga unutar EU-a, (ii) uvoz robe iz poslovnih subjekata s poslovnim nastanom u trećoj zemlji ili trećem teritoriju (tj. zemlji ili području izvan EU-a) za potrošače u državama članicama i (iii) isporuka usluga iz poslovnih subjekata s poslovnim nastanom u trećoj zemlji potrošačima u državama članicama.

Ukupni gubitak PDV-a unutar država članica koji proizlazi iz prekogranične isporuke robe procjenjuje se na 5 milijardi EUR godišnje. Prijevare u području PDV-a zabilježene su i u prekograničnim uslugama, osobito internetskim televizijskim programima i digitalnim igrama. O toj su prijevari izvijestili Europol i Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo u najnovijem izvješću Europola o nezakonitoj distribuciji televizijskih emisija (i nezakonitoj prodaji pristupa tim emisijama). O toj je vrsti prijevare izvijestila i organizacija televizijske industrije Nordic Content Protection (NCP). Internetski distributeri televizijskih sadržaja u Danskoj, Finskoj i Švedskoj (po prihodu imaju zajedno manje od 10 % ukupnog tržišta internetske televizije EU-a) procjenjuju svoj godišnji gubitak prodaje zbog nezakonite distribucije na 436 milijuna EUR. S obzirom na to, potencijalni gubitak PDV-a iznosi otprilike 103 milijuna EUR. Te brojke (koje će samo rasti usporedno s rastom e-trgovine) pokazuju nužnost što skorijeg djelovanja u borbi protiv prijevara povezanih s PDV-om u području e-trgovine. Međutim, većina poreznih tijela nema alate i izvore informacija za točno utvrđivanje opsega prijevara povezanih s PDV-om u području e-trgovine. Kod takvih prijevara internet omogućuje nepoštenim poduzećima da sakriju svoj identitet iza naziva domene. Čak i kad je porezna uprava svjesna postojanja određene internetske trgovine, često ostaje nepoznato koje je poduzeće njezin vlasnik, koja mu je stvarna lokacija ili koliki mu je promet u toj državi članici. To je problem za porezna tijela koja će možda htjeti pokrenuti istragu ili administrativnu suradnju na razini EU-a ili na međunarodnoj razini. Države članice potrošnje, gdje se PDV mora platiti, najvjerojatnije nemaju nikakvu evidenciju ili informacije na temelju kojih bi pokrenule istragu zato što krajnji potrošači nemaju obvezu vođenja evidencije o svojoj kupovini na internetu. Čak i kada bi to bio slučaj, bilo bi nerazmjerno sustavno koristiti te krajnje potrošače u istrazi o prijevarama u području PDV-a koje čine prodavatelji.

Nadalje, kad su počinitelji prijevare i njihova lokacija nepoznati, vrlo je teško znati kojoj bi državi članici trebalo uputiti zahtjev za administrativnu suradnju.

Posljedica bi mogli biti skupni zahtjevi za identifikaciju. Njih bi trebalo poslati trećoj strani (tj. internetskoj trgovini ili pružateljima platnih usluga) koji bi eventualno mogli imati informacije, ili bi ih se moglo uputiti poreznoj upravi zemlje u kojoj ta treća strana ima poslovni nastan. Međutim, to bi se prema članku 54. stavku 1. Uredbe (EU) br. 904/2010 smatralo nerazmjernim. Nadalje, prema članku 54. stavku 2. iste Uredbe od država članica ne može se tražiti da dostave informacije ako ih prema svom nacionalnom zakonodavstvu nisu ovlaštene prikupljati. Zbog toga su mogućnosti država članica da od drugih država članica zatraže podatke o trećim stranama ograničene.

Ovim se prijedlogom nastoji riješiti problem prijevara povezanih s PDV-om u području e-trgovine jačanjem suradnje između poreznih tijela i pružatelja platnih usluga. Zadnjih je godina više od 90 % internetskih kupnji europskih potrošača provedeno kreditnim transferom, izravnim terećenjem ili kartičnim plaćanjem tj. putem posrednika uključenog u transakciju (pružatelj platnih usluga), a to je trend koji će se nastaviti i u budućnosti. Treće strane koje imaju informacije o plaćanju stoga mogu poreznim tijelima dati potpunu sliku o kupnji na internetu kako bi im se pomoglo da dobro obave svoju zadaću tj. prate ispunjavanje obveza povezanih s PDV-om u e-trgovini robe i usluga. Iskustvo država članica koje već surađuju s pružateljima platnih usluga na nacionalnoj razini pokazalo je da ta suradnja dovodi do konkretnih rezultata u borbi protiv prijevara povezanih s PDV-om u području e-trgovine. Neke treće zemlje također se koriste informacijama o plaćanju kao sredstvom za otkrivanje trgovaca koji ne poštuju propise i to kombiniraju s pojednostavnjenim sustavom naplate za prekograničnu isporuku robe potrošačima (B2C) koji je sličan sustavu EU-a.

•Dosljednost s postojećim odredbama politike u određenom području

Ovim se Prijedlogom dopunjuje postojeći regulatorni okvir kako je nedavno izmijenjen Direktivom o PDV-u u e-trgovini u kontekstu Komisijine strategije jedinstvenog digitalnog tržišta. Nadalje, inicijativom se jača okvir za administrativnu suradnju kako bi se unaprijedila borba protiv prijevara povezanih s PDV-om u području e-trgovine i ponovno uspostavilo pošteno tržišno natjecanje. Borba protiv poreznih prijevara i utaje poreza prioritet je Komisije jer se tako sprječava narušavanje tržišnog natjecanja i pomaže u osiguravanju nacionalnih prihoda i prihoda EU-a. U političkim smjernicama sadašnje Komisije poziva se na pojačane napore u borbi protiv utaje poreza i poreznih prijevara, a u Stanju Unije 2018. ponovno se ističe da Komisija provodi dalekosežnu strategiju kako bi osigurala da sva poduzeća, velika i mala, plaćaju svoj dio poreza.

Uredbom (EU) 2018/1541 o izmjeni Uredbe (EU) br. 904/2010 o administrativnoj suradnji i suzbijanju prijevare u području poreza na dodanu vrijednost stvoreni su novi alati administrativne suradnje među poreznim tijelima država članica. Ti će se alati uglavnom upotrebljavati u borbi protiv (i) takozvane kružne prijevare (odvija se u transakcijama među poduzećima – B2B); (ii) prijevara koje uključuju maržni sustav koji se primjenjuje na rabljene automobile; (iii) prijevara na temelju posebnih carinskih režima koji se primjenjuju na uvoz koji obavljaju porezni obveznici (također u transakcijama među poduzećima – B2B); te će (iv) omogućiti zajedničko djelovanje poreznih tijela (tj. zajedničke administrativne istrage). Stručnjaci iz poreznih tijela i poduzeća u forumu EU o PDV-u naglašavaju da se tradicionalni oblici suradnje u borbi protiv prijevara povezanih s PDV-om temelje na evidencijama poduzeća koja su izravno uključena u lanac transakcija. U slučaju prekogranične prodaje potrošačima (B2C) te informacije možda nisu izravno dostupne i stoga je „tradicionalna” suradnja među poreznim tijelima nedovoljna. Ovom se inicijativom dopunjuju i najnovije izmjene okvira EU-a za administrativnu suradnju u području PDV-a tako što se poreznim tijelima daje novi alat za otkrivanje prijevara povezanih s PDV-om u prekograničnoj prodaji potrošačima (B2C).

Konačno, ovu bi inicijativu trebalo promatrati i u međunarodnom kontekstu. Kada su počinitelji prijevare dobavljači s poslovnim nastanom u trećoj zemlji ili trećem teritoriju, međunarodna je suradnja ključna za naplatu dospjelog PDV-a. Unija je nedavno sklopila sporazum o suradnji u području PDV-a s Norveškom te u okviru OECD-a nastoji ojačati upotrebu alata administrativne suradnje na međunarodnoj razini. Zahvaljujući ovoj inicijativi države članice moći će prikupiti dokaze za otkrivanje počinitelja prijevara u trećim zemljama. Ti će se dokazi upotrebljavati kao prvi korak u aktiviranju međunarodne suradnje ili kao doprinos međunarodnom dijalogu o unaprjeđivanju administrativne suradnje s drugim jurisdikcijama.

2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST

•Pravna osnova