Treba nastaviti napore na provedbi reformi koje su u tijeku. Potrebno je provesti i dodatne strukturne reforme kako bi europsko gospodarstvo postalo stabilnije, uključivije, produktivnije i otpornije. Europska gospodarstva i društva moraju postati manje osjetljiva na šokove i sposobnija na njih odgovoriti te moraju biti spremnija za prilagodbu dugoročnim strukturnim promjenama te znati iz njih izvući korist. Kako bi se to postiglo, potrebno je gospodarskim, financijskim i fiskalnim politikama osigurati makroekonomsku stabilnost te unutarnje i vanjske šokove svesti na najmanju moguću mjeru. Za što produktivniju upotrebu resursa ključna su učinkovita i fleksibilna tržišta proizvoda, rada i kapitala. Povećanje produktivnosti ovisi o ulaganjima, inovacijama, obrazovanju i stručnoj radnoj snazi. Građane treba osposobiti kako bi mogli iskoristiti prilike koje im se pružaju tijekom cijelog radnog vijeka i ujedno im osigurati odgovarajuću socijalnu zaštitu na koju će se moći osloniti ako im bude potrebna. Države članice trebale bi do sredine 2018. poduzeti odgovarajuće mjere za provedbu Preporuke vijeća o oblicima usavršavanja: nove prilike za odrasle, u skladu s obvezom preuzetom kada je preporuka donesena u prosincu 2016.

Od studenoga 2017. planom ulaganja za Europu već su potaknuta dodatna ulaganja u vrijednosti od 251,6 milijardi EUR u svih 28 država članica. To je 79,8 % prvobitnog cilja od 315 milijardi EUR. Uredbom o EFSU-u 2.0 produljit će se trajanje fonda do kraja aktualnog višegodišnjeg financijskog okvira, odnosno do 2020. Jamstvo EU-a povećat će se sa 16 milijardi EUR na 26 milijardi EUR, a kapital Europske investicijske banke s 5 milijardi EUR na 7,5 milijardi EUR. Time bi se do 2020. trebala mobilizirati privatna i javna ulaganja u iznosu od 500 milijardi EUR.

Jači gospodarski rast i mjere poduzete na razini pojedinih država doveli su do znatnog poboljšanja kvalitete imovine banaka u više država članica. Općenito gledano razina loših kredita se smanjuje, no i dalje je visoka u više zemalja članica te je bankama, osobito onima malima i srednjima, prepreka u ostvarivanju profitabilnosti. Kao posljedica toga otežano je financiranje realnoga gospodarstva. Potrebno je hitno provesti akcijski plan o lošim kreditima dogovoren u srpnju 2017.

Novi instrument za podupiranje strukturnih reformi Programom potpore strukturnim reformama (SRSP) financira se prilagođena tehnička potpora na zahtjev država članica kako bi im se pomoglo pri provedbi reformi. Program ima ukupni proračun od 142,8 milijuna EUR za razdoblje od 2017. do 2020. i namijenjen je pružanju pomoći državama članicama pri provedbi reformi koje smatraju potrebnima kako bi svoja gospodarstva učinile konkurentnijima i pogodnijima za ulaganja. Potpora je dostupna svim državama članicama EU-a, temelji se na potražnji i ne zahtijeva sufinanciranje. Za provedbu programa zadužena je Komisijina Služba za potporu strukturnim reformama (SRSS), koja djeluje u suradnji s drugim službama Komisije. Do sada je pomoć SRSS-a primilo 15 država članica za provedbu više od 150 programa potpore. U okviru ciklusa SRSP-a za 2018. SRSS je zaprimio 444 zahtjeva za potporu od više od 20 država članica, čime su znatno premašena dostupna sredstva SRSP-a za 2018. u visini od 30,5 milijuna EUR. Tehničkom potporom obuhvaćene su reforme u području upravljanja i javne uprave, upravljanja javnim financijama, poslovnog okruženja, tržišta rada, zdravstvenih i socijalnih usluga, financijskog sektora i pristupa financiranju. Temelji se na dobrim praksama iz cijele Europske unije te na stručnom znanju međunarodnih organizacija, privatnog sektora i Komisije. Praktična potpora i smjernice pružaju se tijekom cijelog procesa reforme, od pripreme i osmišljavanja do provedbe i ocjene reformi. Potpora služi kao pomoć pri provedbi reformi navedenih u okviru programa ekonomskih prilagodbi te za prioritete utvrđene u procesu ekonomskog upravljanja, posebice u preporukama po državama članicama u okviru europskog semestra, te za djelovanja povezana s provedbom zakonodavstva EU-a.

Osiguravanje veće konvergencije i uključivosti osobito je važno za države članice europodručja. Reformama kojima se povećava tržišno natjecanje na tržištima proizvoda, poboljšava poslovno okruženje i povećava kvaliteta institucija potiče se gospodarska otpornost država članica europodručja. Daljnja integracija jedinstvenog tržišta pokazala se glavnim pokretačem rasta. Za smanjivanje razlika u konkurentnosti potrebni su jači temelji rasta i brži rast produktivnosti u zemljama koje zaostaju. Brži rast realnih plaća u europodručju u cjelini pridonio bi održavanju domaće potražnje.

Otpornost i konvergencija Kako je istaknuto u izvješću petorice predsjednika i ponovljeno u dokumentu za razmatranje o produbljivanju EMU-a, konvergencija prema otpornijim gospodarskim strukturama u državama članicama ključan je element za dugoročni uspjeh EMU-a. Proteklih se godina pokazalo da nedostatak otpornosti u jednom ili više gospodarstava europodručja može imati znatan i dugotrajan učinak na prihode i zapošljavanje u tim zemljama, u drugim zemljama i u europodručju u cjelini. To se osobito odnosi na zemlje u kojima su se s vremenom akumulirale slabosti. Na sposobnost gospodarstva da ublaži posljedice šoka utječe stupanj podjele rizika putem financijskih tržišta. U tom pogledu jedinstveno tržište pokazalo se glavnim pokretačem konvergencije te može pomoći u jačanju otpornosti ublažavanjem nepredviđenih šokova. Dobro kapitalizirani bankarski sektor i istinska unija tržišta kapitala ključni su za jačanje sposobnosti apsorpcije šokova. Dobro funkcioniranje institucija tržišta rada i konkurentna tržišta proizvoda i usluga također mogu pomoći pri suočavanju sa šokovima i dugoročnim strukturnim promjenama koje se događaju u našim društvima. Vlade mogu poduprijeti prilagodbu učinkovitom i djelotvornom potrošnjom i prihodima, stvarajući fiskalni manevarski prostor u povoljnom razdoblju. Stvarna konvergencija životnog standarda i visine dohotka ima središnju ulogu u ostvarivanju Unijina cilja gospodarske i socijalne kohezije te pune zaposlenosti. U prvih deset godina od utemeljenja EMU-a ostvaren je znatan rast realnog dohotka i države članice europodručja s početno niskim životnim standardom uspjele su nadoknaditi zaostatak u smislu BDP-a po stanovniku. Na taj je trend negativno utjecala kriza koja je započela 2008. (slika 1.). Proteklih se godina situacija popravila, iako tek umjereno promatraju li se samo prvobitne države članice europodručja. Stope nezaposlenosti također su bile ujednačenije u državama europodručja prije početka krize, no nakon krize uočljive su veće razlike (slika 2.). Od 2013. ponovno su se smanjile razlike u stopama nezaposlenosti među državama članicama, no te su razlike još uvijek iznad razina prije krize. To kretanje stvarne konvergencije može se objasniti razlikama u gospodarskim strukturama. Tijekom cijele krize u boljoj su situaciji bili dijelovi europodručja s učinkovitijim tržištima proizvoda i rada te učinkovitijim javnim upravama. Otpornost gospodarstava može se pojačati intenzivnijim i trajnijim procesom dobro raspoređenih strukturnih reformi za odgovor na dugoročne strukturne promjene. Otporne gospodarske strukture nužne su za podupiranje stvarne konvergencije i postupno postizanje trajne konvergencije. Trebaju ih pratiti politike kojima se podupire produktivnost i potencijalni rast u srednjoročnom i dugoročnom razdoblju te odgovarajuće makroekonomske politike.

Slika 1. – Razlika u realnom BDP-u po glavi stanovnika, EA17 i EA10(1) Slika 2.– Razlika u stopama nezaposlenosti, EU28 i EA19

Napomene: (1) Nisu uključeni podaci za Irsku i Luksemburg

Promicanje tržišta rada koja dobro funkcioniraju i modernih sustava socijalne skrbi

Globalizacija i tehnološki napredak mijenjaju način na koji živimo i radimo. Njima se stvaraju nove mogućnosti za povećanje produktivnosti, poticanje poduzetništva, otvaranje radnih mjesta i poboljšanje životnog standarda. Istovremeno, oni dovode do preobrazbe sve većeg broja gospodarskih sektora i poslovnih modela te samog tržišta rada, uz više prijelaza između oblika i statusa zaposlenja. Na tržištu rada vidljivi su znakovi polarizacije vještina, a postoji i mogućnost polarizacije dohotka te slabije socijalne kohezije. Učinak promjene često se najjače osjeća na lokalnoj razini, što dovodi do potrebe za ciljanim javnim intervencijama. Došlo je do povećanja upotrebe fleksibilnijih i nestandardnih oblika zapošljavanja. To može biti prilika za poduzeća da prilagode svoje poslovne cikluse, a za pojedince da svoju karijeru usmjere prema postizanju željene ravnoteže između poslovnog i privatnog života. No, time se otvaraju i pitanja o sigurnosti zaposlenja, dohotku i uvjetima rada te mogućem posljedičnom isključenju iz socijalne zaštite. Stoga je iznimno važno uspostaviti zakonodavstvo u području rada i socijalne zaštite koje će odgovoriti na novu stvarnost na tržištu rada.

Učinak krize bio je istovremen s dugoročnijim strukturnim pokretačima promjena. U kontekstu sve duljeg radnog vijeka i karijera koje su sve manje linearne novi su izazov poteškoće mlađih generacija prilikom ulaska na tržište rada. U proteklom desetljeću došlo je do stagnacije u zapošljavanju mladih radnika. U 2016. 6,3 milijuna mladih osoba u dobi između 15 i 24 godina nije bilo u statusu radnog odnosa, obrazovanja ili osposobljavanja. Međugeneracijska pravednost postaje stvaran problem. Ako se ne poduzmu daljnje mjere, to bi moglo dovesti do štetnih učinaka na rast proizvodnje, konkurentnost, održivost sustava socijalne skrbi, mirovinska prava budućih generacija, njihov pristup zdravstvenoj skrbi i njihovo buduće blagostanje.

Socijalni partneri ključni su dionici u procesu reforme. Pravovremenim i učinkovitim uključivanjem socijalnih partnera u osmišljavanje, određivanje etapa i provedbu reformi može se povećati njihov osjećaj odgovornosti te poboljšati učinak i rezultat. Potrebno je razviti nove oblike socijalnog dijaloga, kolektivnih organizacija i kolektivnog pregovaranja kako bi se odgovorilo na izazove koji proizlaze iz novih oblika rada.