Sveobuhvatne informacije za ovo izvješće prikupljene su i iz evaluacija na sredini programskog razdoblja koje su države članice provele za svoje programe ruralnog razvoja u razdoblju 2014.–2020. Ex post evaluacije, koje države članice trebaju dostaviti 2026., pridonijet će kontinuiranoj ocjeni uspješnosti ZPP-a.

Evaluacije su glavni alat za ocjenjivanje konkretnih rezultata i učinaka politike kojim se pribavljaju dokazi za donošenje odluka te poboljšavaju transparentnost, učenje i odgovornost. U razdoblju od 2014. do 2020. Glavna uprava za poljoprivredu i ruralni razvoj provela je više od 20 tematskih evaluacija različitih aspekata ZPP-a . Te evaluacije temeljile su se na pripremnim aktivnostima (potpornim studijama) koje su proveli neovisni vanjski ugovorni suradnici i spoznajama stečenima tijekom brojnih savjetovanja s dionicima.

To uključuje podatke o ostvarenjima i rezultatima u godišnjim izvješćima o provedbi ZPP-a (koje prikupljaju države članice) i podatke o praćenju konteksta u kojem ZPP djeluje s pomoću statističkih podataka (uglavnom od Eurostata). Učestalost podataka ovisi o izvoru.

Ovo je izvješće sažeti prikaz uspješnosti zajedničke poljoprivredne politike (ZPP) u razdoblju 2014.–2020. S obzirom na to da se podudara s odobravanjem ZPP-a za razdoblje 2023.–2027., na njemu će se temeljiti ocjena strateških planova u okviru ZPP-a. Njime će se usto potaknuti rasprave o budućim kretanjima u području politike, među ostalim o problemima i ciljevima koji proizlaze iz europskog zelenog plana . Ovim se izvješćem nadopunjuje izvješće iz 2018. o zajedničkom okviru za praćenje i evaluaciju (ZOPE) ( COM(2018) 790 final ).

ZPP je pridonio i poboljšanju organizacije lanca opskrbe, pa je tako broj priznatih proizvođačkih organizacija i udruženja proizvođačkih organizacija 2020. bio 7 % veći nego 2016., a u razdoblju od 2014. do 2019. udio proizvodnje voća i povrća koje te organizacije stavljaju na tržište povećao se za 2,3 postotna boda (na 45,6 %).

U razdoblju od 2013. do 2019. ukupna faktorska produktivnost poljoprivrede EU-a povećala se za 6 % (EU-27). ZPP je pridonio znatnom povećanju produktivnosti rada (+24 % od 2013. do 2020.). Potpora za ulaganja u poljoprivredna gospodarstva imala je neizravan pozitivan učinak na njihov dohodak jer je povećala relativni iznos dostupnog kapitala, a time i njihovu konkurentnost.

Zbog povremeno loših radnih uvjeta sezonskih radnika u poljoprivredi izneseni su zahtjevi da se plaćanja u okviru ZPP-a uvjetuju poštovanjem zakonodavstva o radnim uvjetima. Iako je razlika između dohotka od poljoprivrede i prosječne plaće u cjelokupnom gospodarstvu smanjena, i dalje je znatna. To narušava privlačnost poljoprivrede kao zanimanja i ograničava generacijsku obnovu.

Iz analize dohotka i raspodjele izravnih plaćanja po dohotku vidljivo je da bi se potpora mogla bolje usmjeriti na one kojima je najpotrebnija. Politika je u određenim slučajevima imala previše ograničen učinak na smanjivanje nejednakosti među regijama u pojedinoj državi članici, na postupno smanjenje plaćanja i na ograničavanje razine plaćanja po poljoprivrednom gospodarstvu. Izravna plaćanja koja primaju manja poljoprivredna gospodarstva u brojnim državama članicama i dalje su ispod ili blizu državnog prosjeka dohotka. Nadalje, nema dokaza da su postojeće odredbe usmjerene na potporu aktivnim poljoprivrednicima djelotvorne.

ZPP za razdoblje 2014.–2020. rezultirao je znatnom preraspodjelom izravnih plaćanja manjim poljoprivrednicima i područjima s prirodnim ograničenjima. Od 2017. do 2019. plaćanja po hektaru poljoprivrednicima u najnižoj kategoriji (koji proizvode manje od 8 000 EUR standardnog prinosa) povećala su se za 18 % u usporedbi s razdobljem od 2011. do 2013.

Pojavila su se pitanja u pogledu pravednosti raspodjele izravnih plaćanja jer 20 % korisnika ZPP-a prima 80 % izravnih plaćanja. Međutim, taj omjer u biti odražava raspodjelu (a u nekim državama članicama i koncentraciju) vlasništva nad zemljištem. Većina su velikih korisnika obiteljska poljoprivredna gospodarstva veličine od 20 do 100 hektara, koja primaju više od 7 500 EUR. Otprilike polovinu korisnika čine vrlo mala poljoprivredna gospodarstva s manje od 5 hektara.

Prosječni faktorski dohodak u EU-u po radniku od 2013. do 2019. povećao se za 15 % u realnim vrijednostima. To je povećanje uglavnom posljedica znatnog povećanja produktivnosti rada, prvenstveno zbog odljeva radne snage iz poljoprivrednog sektora.

·niska učestalost: podaci za neke pokazatelje dostupni su samo svakih četiri do šest godina, uz velike vremenske razmake između prikupljanja i objave,

EU je 2019. ostvario 18 % svjetskog izvoza poljoprivredno-prehrambenih proizvoda. Vanjski čimbenici (uključujući rusku zabranu uvoza proizvoda iz EU-a) u određenoj su mjeri oslabili konkurentski položaj poljoprivrednog sektora EU-a u većini godina od 2014. do 2020., ali trgovina poljoprivredno-prehrambenim proizvodima EU-a pokazala se vrlo otpornom. Od 2018. konkurentski položaj EU-a blago se poboljšao, a udio EU-a u svjetskom izvozu povećao za jedan postotni bod.

Izvoz EU-a uglavnom se sastoji od proizvoda visoke dodane vrijednosti i temelji se na zajamčenoj kvaliteti i ugledu proizvoda certificiranih u okviru sustavâ kvalitete EU-a. Proizvođači zahvaljujući tome ostvaruju jasnu gospodarsku korist u smislu marketinga i povećanja prodaje. Potpora za promotivne programe učinkovito je pridonijela informiranju o proizvodima EU-a i povećanju njihove vidljivosti, posebice na tržištima s najvećim potencijalom rasta. I sektorske politike bile su učinkovite u promicanju konkurentnosti, pri čemu je politika EU-a u sektoru vina imala ključnu ulogu u preusmjeravanju fokusa tog sektora s kvantitete na konkurentnost i kvalitetu.

Pošteno tržišno natjecanje i otvorenost

Tržište EU-a od 2014. do 2020. sve se više otvaralo. Povećao se uvoz poljoprivredno-prehrambenih proizvoda, a tržište EU-a i dalje je vodeći uvoznik iz zemalja u razvoju.

Zahvaljujući tržišnim standardima uspješno su stvoreni jednaki uvjeti za proizvođače poljoprivrednih proizvoda.

Pravila o državnim potporama za poljoprivredni sektor pomogla su da pozitivni učinci državnih potpora za korisnike, a prije svega na predmetne javne poretke, nadmaše negativne učinke na tržišno natjecanje i trgovinu. Učinci dobrovoljne proizvodno vezane potpore na odluke poljoprivrednikâ i poljoprivrednu proizvodnju nisu narušili tržišno natjecanje, uz nekoliko ograničenih iznimaka.

Kvaliteta i označivanje

ZPP je pridonio opskrbi tržišta EU-a proizvodima standardizirane i zajamčene kvalitete, pružajući tako potrošačima vrijednost za novac. Procijenjena ukupna prodajna vrijednost proizvoda obuhvaćenih oznakama zemljopisnog podrijetla ili zajamčeno tradicionalnog specijaliteta 2017. iznosila je 77 milijardi EUR u EU-28, što čini 7 % ukupne prodaje hrane i pića.

Mjere ZPP-a bile su učinkovite u pružanju korisnih i transparentnih informacija potrošačima o oznakama kvalitete i ekološke proizvodnje te podrijetlu poljoprivrednih proizvoda. Međutim, razumijevanje pravilâ EU-a o označivanju i programâ kvalitete među potrošačima moglo bi se poboljšati, a tržišni standardi mogli bi se bolje uskladiti sa sve većim interesom javnosti za zdravlje, prehranu, okoliš i klimu.

1.5.Održivo upravljanje prirodnim resursima i djelovanje u području klime

Održivo upravljanje prirodnim resursima

ZPP-om se osigurava visoka razina „osnovne zaštite” okoliša putem obvezne višestruke sukladnosti (na 84 % poljoprivrednog zemljišta EU-a 2019.) i obveza ekologizacije (80 % u odnosu na 76 % u 2015.). Osim toga, predviđene su usmjerenije, ali dobrovoljne obveze u okviru ruralnog razvoja (12–15 % za mjere u području poljoprivrede, okoliša i klime te 3–5 % za ekološki uzgoj). Potporom dohotku i potporom za područja s prirodnim ograničenjima u okviru ZPP-a pridonosi se sprečavanju napuštanja zemljišta, usporavanju intenziviranja i specijalizacije poljoprivrednih sustava te održavanju raznolikosti usjeva i trajnih travnjaka.

Sva poljoprivredna gospodarstva primaju osnovna plaćanja neovisno o stupnju upotrebe ulaznih resursa. Stoga se često smatra da su ta plaćanja u suprotnosti s održivim upravljanjem prirodnim resursima. Činjenice ne govore uvijek u prilog tom shvaćanju. Ako se potpora odvoji od proizvodnje i veže uz sukladnost sa standardnim praksama u području okoliša i klime, osnovna plaćanja nisu poticaj za povećanje intenziteta proizvodnje. To dokazuje razina izravnih plaćanja po hektaru koja prima 10 % najintenzivnijih poljoprivrednih gospodarstava, a koja se u usporedbi s razinom prije reforme ZPP-a od 2011. do 2013. smanjila za 12 % na 451 EUR po hektaru (od 2017. do 2019.) S druge strane, izravna plaćanja za 10 % najvećih poljoprivrednika u EU-u povećala su se za 23 % i iznose 154 EUR po hektaru. Izravna plaćanja po radniku na najintenzivnijim poljoprivrednim gospodarstvima iznose 1 900 EUR, što je gotovo 78 % manje od plaćanja za najveća poljoprivredna gospodarstva (7 700 EUR).

U novom programu ekologizacije koji je uveden u okviru reforme ZPP-a iz 2013. taj se problem pokušao riješiti dodatnim poticajem, pri čemu je 30 % izravne potpore povezano s praksama koje su pogodne za održivo upravljanje prirodnim resursima. „Ekologizacijom” je uspješno spriječena daljnja šteta za okoliš, ali poticaj da se promijene uzgojne prakse (posebice obveza diversifikacije usjeva ili održavanja ekološki značajnih površina) nije bio relevantan za sve poljoprivrednike. Iako su se programom ekologizacije mogle poticati prakse u području okoliša i klime, zbog odluka koje su donijeli države članice i poljoprivrednici taj potencijal nije iskorišten u cijelosti.

Zbog svojeg prilagođenog i ciljanog oblika dobrovoljne mjere u okviru ruralnog razvoja bile su najučinkovitije u poticanju održivog upravljanja prirodnim resursima. Provedbene odluke imale su velik utjecaj na ukupan učinak tih mjera. Nadalje, poljoprivrednici i šumari poštovali su ih u ograničenoj mjeri, ponajprije zbog složenih uvjeta prihvatljivosti i premija koje su preniske da bi potakle promjene, posebice u određenim proizvodnim područjima. Obveze preuzete za poljoprivredu, okoliš i klimu pridonijele su praksama kojima se ograničava gubitak organskih tvari u tlu, potiče bioraznolikost i smanjuje zagađenje tla (iako je smanjena obrada tla na oranicama ograničena na određena područja).

Ekološkim uzgojem 2019. bilo je obuhvaćeno 8 % poljoprivrednog zemljišta EU-a. Uz pomoć potpore u okviru ZPP-a obrađuje se 66 % tog zemljišta. Ekološki uzgoj očito pogoduje bioraznolikosti, tlu i vodi, ublažavanju klimatskih promjena i dobrobiti životinja te pridonosi smanjenju primjene kemijskih pesticida i antimikrobnih sredstava.

Brojni vanjski čimbenici utječu na okoliš i potrebno je vrijeme kako bi se vidjeli rezultati mjera. Zbog toga je vrlo teško ocijeniti neto učinak ZPP-a u razdoblju 2014.–2020., kao i uzročnu vezu između provedenih mjera i rezultata. Ukupan doprinos ZPP-a bioraznolikosti i krajolicima teško se može procijeniti zbog nedostatka relevantnih pokazatelja (npr. iako je smanjenje popisa ptica povezanih s poljoprivrednim površinama usporeno, nije jasno u kojoj se mjeri gubitak bioraznolikosti može pripisati ZPP-u). ZPP ima velik potencijal za promicanje praksi kojima se poboljšava kvaliteta tla i vode te smanjuje upotreba pesticida i gnojiva na znatnom dijelu obradivog zemljišta u EU-u. Dokaz tome je to što je ta politika uvelike pridonijela trajnim promjenama u praksama poljoprivrednikâ tako što je promicala postrne usjeve, zeleni pokrov i usjeve koji vežu dušik.

Klimatske promjene i emisije stakleničkih plinova

U okviru ZPP-a za razdoblje 2014.–2020. države članice ublažavanju klimatskih promjena i prilagodbi njima dodijelile tek mali proračun i nizak prioritet.