HR Službeni list Europske unije 190

52004XC0427(01)



SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE 27.04.2004.

OBAVIJEST KOMISIJE

Smjernice za primjenu članka 81. Ugovora o EZ-u na sporazume o transferu tehnologije

(2004/C 101/02)

(Tekst značajan za EGP)

I. UVOD

1. Ovim se Smjernicama utvrđuju načela pri ocjeni sporazuma o transferu tehnologije kako je to uređeno člankom 81. Ugovora. Sporazumi o transferu tehnologije odnose se na licenciranje tehnologije kada davatelj licencije dopušta stjecatelju licencije iskorištavanje licencirane tehnologije za proizvodnju robe ili usluga, kao što je to određeno u članku 1. stavku 1. točki (b) Uredbe Komisije (EZ) br. 773/2004 o primjeni članka 81. stavka 3. Ugovora na kategorije sporazuma o transferu tehnologije (TTBER, Uredba o skupnom izuzeću sporazuma o transferu tehnologije; dalje u tekstu: Uredba o transferu tehnologije) (1).

2. Svrha je ovih Smjernica dati upute za primjenu Uredbe o transferu tehnologije, kao i za primjenu članka 81. na sporazume o transferu tehnologije koji nisu obuhvaćeni Uredbom o transferu tehnologije. Uredba o transferu tehnologije i Smjernice ne dovode u pitanje mogućnost paralelne primjene članka 82. Ugovora na sporazume o licenciji (2).

3. Standardi određeni u ovim Smjernicama primjenjuju se u svjetlu specifičnih okolnosti svakog pojedinog slučaja, što isključuje automatsku primjenu. Svaki se slučaj ocjenjuje na temelju činjenica koje ga obilježavaju, a smjernice se primjenjuju razumno i prilagođeno svakom pojedinom slučaju. Navedeni primjeri služe samo kao ilustracije i ne čine konačnu listu slučajeva. Komisija stalno nadzire provedbu Uredbe o transferu tehnologije i Smjernica u okviru novog sustava provedbe koji je utemeljen Uredbom 1/2003 (3) te razmatra njihove moguće izmjene.

4. Ove Smjernice ne dovode u pitanje tumačenje članka 81. i Uredbe o transferu tehnologije koje daje Sud i Prvostupanjski sud.

II. OPĆA NAČELA

1. Članak 81. i prava intelektualnog vlasništva

5. Cilj je članka 81. u cjelini zaštititi tržišno natjecanje s namjerom promicanja dobrobiti za potrošače i učinkovite raspodjele sredstava. Člankom 81. stavkom 1. zabranjuju se svi sporazumi i usklađena djelovanja između poduzetnika i odluke udruženja poduzetnika (4) koji utječu na trgovinu između država članica (5) i koji kao cilj ili posljedicu imaju sprečavanje, ograničavanje ili narušavanje tržišnog natjecanja (6). Izuzeće od tog pravila sadrži članak 81. stavak 3. u kojem se utvrđuje da se zabrana iz članka 81. stavka 1. ne mora primjenjivati u slučaju sporazuma između poduzetnika koji pridonose unapređenju proizvodnje ili distribucije proizvoda ili promicanju tehnološkog ili gospodarskog razvoja, a pritom potrošačima pružaju razmjernu korist i ne nameću ograničenja koja nisu nužna za postizanje navedenih ciljeva te ne omogućavaju tim poduzetnicima isključivanje znatnog dijela konkurencije s tržišta, u odnosu na proizvode koji su predmet sporazuma.

6. Propisi koji reguliraju intelektualno vlasništvo daju isključiva prava nositeljima patenata, autorskog prava, dizajna, robnih žigova i ostalih zakonski zaštićenih prava. Sukladno propisima o intelektualnom vlasništvu nositelji prava intelektualnog vlasništva imaju pravo sprečavati neovlašteno korištenje svojeg intelektualnog vlasništva, ali i iskorištavati ga, među ostalim, ustupanjem licencije o tim pravima trećim stranama. Činom stavljanja proizvoda koji sadrži neko pravo intelektualnog vlasništva na tržište unutar Europskoga gospodarskog prostora od strane nositelja ili uz njegov pristanak pravo intelektualnog vlasništva iscrpljuje se u smislu da ga njegov nositelj više ne može koristiti kako bi nadzirao prodaju tog proizvoda (7) (tzv. načelo iscrpljenja prava unutar Zajednice). Sukladno propisima o intelektualnom vlasništvu nositelj prava nema pravo sprečavati prodaju stjecateljima licencije ili kupcima takvih proizvoda u koje je ugrađena licencirana tehnologija (8). Načelo iscrpljenja prava unutar Zajednice usklađeno je s osnovnom zadaćom prava intelektualnog vlasništva, a to je da nositelju prava zajamči pravo da isključi ostale strane od iskorištavanja njegovog intelektualnog vlasništva bez njegovog pristanka.

7. Činjenica da propisi o intelektualnom vlasništvu jamče isključiva prava iskorištavanja prava intelektualnog vlasništva ne podrazumijeva da su ta prava zaštićena od primjene propisa o tržišnom natjecanju. Članci 81. i 82. posebno se primjenjuju na sporazume na osnovi kojih nositelj prava drugom poduzetniku ustupa licenciju za iskorištavanje svojih prava intelektualnog vlasništva (9). Isto tako se ne podrazumijeva da je sukob između prava intelektualnog vlasništva i pravila tržišnog natjecanja Zajednice sam po sebi razumljiv. Obje grane prava dijele isti osnovni cilj promicanja dobrobiti potrošača i učinkovite raspodjele sredstava. Inovacija predstavlja bitnu i dinamičnu komponentu gospodarstva koje je otvoreno za tržišno natjecanje. Prava intelektualnog vlasništva promiču dinamično tržišno natjecanje na način da potiču poduzetnike da investiraju u razvoj novih ili poboljšanih proizvoda i proizvodnih procesa. To isto čini i tržišno natjecanje na način da izvršava pritisak na poduzetnike da uvode inovacije. Stoga su i prava intelektualnog vlasništva i tržišno natjecanje potrebni kako bi poticali inovaciju i osigurali njezino iskorištavanje u duhu tržišnog natjecanja.

8. Pri ocjeni sporazuma o licenciji kako je to predviđeno člankom 81. mora se imati na umu da stvaranje prava intelektualnog vlasništva sa sobom donosi znatna ulaganja i često je rizičan pothvat. Da bi se održalo dinamično tržišno natjecanje i poticaji za inovacije, poduzetnik inovator ne smije se neopravdano ograničavati u iskorištavanju prava intelektualnog vlasništva koja se pokažu vrijednima. Iz tih razloga poduzetnik inovator treba imati slobodu da traži naknadu za uspješne projekte koja će se pokazati dostatnom za održavanje poticajnih ulaganja, uzimajući pri tome u obzir i neuspješne projekte. Licenciranje tehnologije također može od stjecatelja licencije zahtijevati znatna nenadoknadiva, tzv. potopljena ulaganja u licenciranu tehnologiju i sredstva za proizvodnju potrebna za njezino iskorištavanje. Članak 81. ne može se primjenjivati bez uzimanja u obzir tih ex ante ulaganja koja čine sudionici i s njima povezanih rizika. Rizici u koje ulaze sudionici i nenadoknadiva ulaganja koja moraju izvršiti mogu stoga imati za posljedicu sporazum koji u potrebnom vremenu za povrat ulaganja, već prema svakom pojedinom slučaju, neće biti obuhvaćen člankom 81. stavkom 1., odnosno koji će ispunjavati uvjete iz članka 81. stavka 3.

9. Pri ocjeni sporazuma o licenciji, kako je to uređeno člankom 81., postojeći analitički okvir dovoljno je fleksibilan tako da na primjeren način uzima u obzir dinamične aspekte licenciranja tehnologije. Ne postoji pretpostavka da prava intelektualnog vlasništva i sporazumi o licenciji kao takvi predstavljaju problem za tržišno natjecanje. Najviše sporazuma o licenciji ne ograničava tržišno natjecanje i stvara pozitivne učinkovitosti za tržišno natjecanje. Licenciranje zaista, po svojoj prirodi, pogoduje tržišnom natjecanju jer doprinosi širenju tehnologije i potiče inovacije. Nadalje, čak i sporazumi o licenciji koji ograničavaju tržišno natjecanje često mogu za posljedicu imati pozitivne učinkovitosti za tržišno natjecanje koje treba razmatrati sukladno članku 81. stavku 3. i ispitati njihovu prevagu nad negativnim učincima za tržišno natjecanje (10). Velika većina sporazuma o licenciju stoga je sukladna članku 81.

2. Opći okvir primjene članka 81.

10. Članak 81. stavak 1. zabranjuje sporazume koji kao cilj ili posljedicu imaju ograničavanje tržišnog natjecanja. Članak 81. stavak 1. primjenjuje se kako na ograničenja tržišnog natjecanja između sudionika sporazuma, tako i na ograničenja tržišnog natjecanja između bilo koje od tih sudionika i trećih strana.

11. Procjena činjenice ograničava li sporazum o licenciji tržišno natjecanje mora biti učinjena u okviru stvarnih okolnosti pod kojima bi se tržišno natjecanje pojavilo i u odsutnosti navodno ograničavajućeg sporazuma (11). Pri izradi te ocjene potrebno je uzeti u obzir vjerojatnost utjecaja sporazuma na tržišno natjecanje između tehnologija (dakle, tržišno natjecanje između poduzetnika s konkurentnim tehnologijama) i tržišno natjecanje unutar jedne tehnologije (što znači tržišno natjecanje između poduzetnika koji koriste istu tehnologiju) (12). Člankom 81. stavkom 1. zabranjuju se ograničenja i tržišnog natjecanja između konkurentnih tehnologija i tržišnog natjecanja između poduzetnika koji koriste istu tehnologiju. Stoga je potrebno ocijeniti u kojoj mjeri sporazum utječe ili je vjerojatno da će utjecati na ta dva aspekta tržišnog natjecanja.

12. Sljedeća dva pitanja pružaju korisnu okosnicu pri navedenoj ocjeni. Prvo se pitanje odnosi na utjecaj sporazuma na tržišno natjecanje između tehnologija, a drugo na utjecaj sporazuma na tržišno natjecanje unutar jedne tehnologije. Budući da ograničenja mogu istovremeno utjecati kako na tržišno natjecanje između tehnologija tako i na tržišno natjecanje unutar jedne tehnologije, može se pokazati potrebnim da se ograničenje razmatra u odnosu na oba pitanja prije nego što se zaključi je li tržišno natjecanje u smislu članka 81. stavka 1. ograničeno ili nije:

(a) Ograničava li sporazum o licenciji stvarno ili potencijalno tržišno natjecanje koje bi postojalo i bez sporazuma koji se razmatra? Ako je odgovor potvrdan, vjerojatno je da je sporazum obuhvaćen zabranom iz članka 81. stavka 1. Pri toj ocjeni potrebno je uzeti u obzir tržišno natjecanje između sudionika i tržišno natjecanje od trećih strana. Primjerice, ustupaju li si dva poduzetnika s poslovnim nastanima u različitim državama članicama uzajamno licencije za konkurentne tehnologije i obvezuju li se ne prodavati proizvode na nacionalnom tržištu drugog sudionika sporazuma, (potencijalno) je tržišno natjecanje koje je postojalo i prije stupanja na snagu sporazuma ograničeno. Slično tomu, kada davatelj licencije nameće obveze stjecateljima svoje licencije da ne koriste konkurentne tehnologije i kada te obveze sprečavaju ulazak na tržište tehnologije trećih strana, stvarno ili potencijalno tržišno natjecanje koje bi postojalo i u odsutnosti ovog sporazuma je ograničeno.

(b) Ograničava li sporazum stvarno ili potencijalno tržišno natjecanje koje bi postojalo i u odsutnosti ugovornih ograničenja? Ako je odgovor potvrdan, sporazum je vjerojatno obuhvaćen zabranom iz članka 81. stavka 1. Primjerice, kada davatelj licencije ograničava stjecatelje svoje licencije da se međusobno natječu, (potencijalno) tržišno natjecanje koje bi postojalo između stjecatelja licencije i u odsutnosti ograničenja, smatra se ograničenim. Takva ograničenja odnose se na vertikalno utvrđivanje cijena i ograničenja područja ili kupaca kojima se proizvod prodaje između stjecatelja licencije. Međutim, određena ograničenja u određenim slučajevima ne moraju biti obuhvaćena zabranom iz članka 81. stavka 1. kada je ograničenje objektivno potrebno za zaključivanje sporazuma takve vrste ili takvog sadržaja (13). Takvo izuzeće od primjene zabrane iz članka 81. stavka 1. može biti ostvareno samo na temelju vanjskih objektivnih čimbenika koji ne ovise o samim sudionicima, odnosno o njihovim subjektivnim stavovima i svojstvima. Nije riječ o tome da sudionici u toj određenoj situaciji ne bi prihvatili manje ograničavajući sporazum, nego da poduzetnici u sličnom položaju i okruženju, uzimajući u obzir vrstu sporazuma i svojstva tržišta, ne bi zaključili manje ograničavajući sporazum. Primjerice, ograničenja područja sadržana u sporazumu između poduzetnika koji nisu tržišni natjecatelji ne moraju biti obuhvaćena zabranom iz članka 81. stavka 1. na neko određeno vrijeme ako su ta ograničenja objektivno potrebna stjecatelju licencije da bi ušao na novo tržište. Slično tomu, zabrana koja se nameće svim stjecateljima licencije da ne prodaju određenim kategorijama krajnjih potrošača ne mora ograničavati tržišno natjecanje ako je takvo ograničenje objektivno potrebno zbog sigurnosnih ili zdravstvenih razloga povezanih s opasnim svojstvima određenog proizvoda. Tvrdnje da bi u odsutnosti ograničenja dobavljač pribjegao vertikalnoj integraciji nisu dostatne. Odluke o potrebi stvaranja vertikalnih integracija ovise o širokom spektru složenih ekonomskih čimbenika, pri čemu dio njih ovisi o samom poduzetniku.

13. U primjeni gore opisanog analitičkog okvira mora se uzeti u obzir da članak 81. stavak 1. razlikuje sporazume koji imaju za svoj cilj ograničavanje tržišnog natjecanja i sporazume koji za posljedicu imaju ograničavanje tržišnog natjecanja. Sporazum ili ograničenje predviđeno ugovorom zabranjeno je člankom 81. stavkom 1. samo ako njegov cilj ili posljedica ograničava tržišno natjecanje između tehnologija i/ili tržišno natjecanje unutar jedne tehnologije.

14. Ograničenja tržišnog natjecanja po cilju su ona koja sama po sebi ograničavaju tržišno natjecanje. To su ograničenja koja u kontekstu željenih ciljeva pravilima tržišnog natjecanja Zajednice imaju tako snažan potencijal da izazovu negativne posljedice da radi primjene članka 81. stavka 1. nije potrebno dokazivati njihove stvarne učinke na tržištu (14). Nadalje, nije vjerojatno da su uvjeti iz članka 81. stavka 3. zadovoljeni u slučaju ograničenja po cilju. Ocjena ima li neki sporazum za cilj ograničenje tržišnog natjecanja zasniva se na nekoliko čimbenika. Ti čimbenici posebno uključuju sadržaj sporazuma i ciljeve koji se na taj način žele postići. Može se također pokazati potrebnim razmatranje konteksta u kojem se sporazum primjenjuje (ili se treba primijeniti) ili konkretnog djelovanja i ponašanja sudionika na tržištu (15). Drugim riječima, prije zaključivanja radi li se kod nekog konkretnog ograničenja o apsolutno zabranjenom ograničenju tržišnog natjecanja, može se pokazati potrebnim ispitati činjenice na kojima se temelji sporazum i specifične okolnosti njegove provedbe. Način na koji se neki sporazum stvarno provodi može otkriti ograničenje po cilju, čak i kada formalni sporazum ne sadrži izričite odredbe u tom smislu. Dokazi za subjektivne namjere sudionika da ograniče tržišno natjecanje značajan su čimbenik, ali ne i nužan uvjet. U slučaju sporazuma o licenciji, Komisija smatra da je lista apsolutno zabranjenih ograničenja tržišnog natjecanja sadržana u članku 4. Uredbe o transferu tehnologije lista ograničenja po svom samom cilju.

15. Ako sporazum ne sadrži ograničenja po cilju kojima ograničava tržišno natjecanje, potrebno je ispitati sadrži li ograničenja po posljedici. U obzir treba uzeti i stvarne i potencijalne posljedice (16). Drugim riječima, sporazum mora imati vjerojatne protukonkurentne učinke. Kada se radi o sporazumima o licenciji, smatra se da proizvode ograničenja za tržišno natjecanje po posljedici ako utječu na stvarno ili potencijalno tržišno natjecanje u mjeri u kojoj se na mjerodavnom tržištu mogu s razumnim stupnjem vjerojatnosti očekivati negativne posljedice za cijene, output, inovaciju ili raznovrsnost ili kvalitetu proizvoda i usluga. Moguće negativne posljedice na tržišno natjecanje moraju biti značajne (17). Značajne protukonkurentne posljedice mogu se pojaviti kada najmanje jedan od sudionika ima ili dobije neki stupanj tržišne snage, a sporazum pridonosi stvaranju, održavanju ili jačanju te tržišne snage ili dopušta sudionicima da iskorištavaju tu tržišnu snagu. Tržišna snaga je sposobnost održavanja cijena iznad razine konkurentnih cijena ili održavanja outputa u odnosu na količinu, kvalitetu proizvoda i raznolikost ili inovacije ispod razina konkurentnosti u nekom ne baš zanemarivom vremenskom razdoblju. Razina tržišne snage koja obično znači kršenje propisa kako je to predviđeno člankom 81. stavkom 1. manja je nego razina tržišne snage kojom se utvrđuje vladajući položaj kako je to predviđeno člankom 82.

16. Za potrebe utvrđivanja ograničenja tržišnog natjecanja posljedicom obično je potrebno utvrditi mjerodavno tržište te ispitati i ocijeniti, inter alia, svojstva proizvoda i s njima povezane tehnologije, tržišni položaj sudionika, tržišni položaj tržišnih natjecatelja, tržišni položaj kupaca, postojanje potencijalnih tržišnih natjecatelja i razinu zapreka pristupu tržištu. U nekim pak slučajevima može biti dovoljno neposredno analizirati djelovanje sudionika u sporazumu na tržištu i tako dokazati postojanje protukonkurentnih ograničenja. Primjerice, može se dogoditi da je moguće utvrditi je li neki sporazum doveo do povećanja cijena.

17. Međutim, i sporazumi o licenciji mogu imati značajne pozitivne učinke na tržišno natjecanje. Velika većina sporazuma o licenciji zaista i proizvodi takav pozitivan učinak. Sporazumi o licenciji mogu promicati inovacije dopuštajući inovatorima da ostvare povrat barem dijela svojih troškova za istraživanje i razvoj. Sporazumi o licenciji također pridonose širenju tehnologija, što može stvoriti vrijednost smanjujući troškove proizvodnje stjecatelja licencije ili mu omogućuju da proizvodi nove ili poboljšane proizvode. Učinkovitosti proizvedene na razini stjecatelja licencije često proizlaze iz kombiniranja tehnologije koju je ustupio davatelj licencije i sredstava i tehnologija stjecatelja licencije. Takva integracija komplementarnih sredstava i tehnologija može dovesti do takvog odnosa troškova i outputa koji inače ne bi bio ostvariv. Na primjer, udruživanje poboljšane tehnologije davatelja licencije i boljih kapaciteta proizvodnje ili distribucije stjecatelja licencije može smanjiti troškove proizvodnje ili rezultirati proizvodnjom proizvoda bolje kvalitete. Licenciranje također može imati pozitivne učinke za tržišno natjecanje jer uklanja prepreke razvoju i iskorištavanju vlastite tehnologije stjecatelja licencije. Posebice u gospodarskim djelatnostima, u kojima je velik broj patenata, licenciranje se često javlja radi osiguravanja slobode dizajniranja i sprečavanja rizika od pozivanja na povredu prava od strane davatelja licencije. Kada se s davateljem licencije ugovori da se on ne poziva na svoja prava intelektualnog vlasništva kako bi spriječio prodaju proizvoda stjecatelja licencije, sporazumom se uklanja zapreka koja bi sprečavala stjecatelja licencije da prodaje svoj proizvod, i to u pravilu pozitivno utječe na tržišno natjecanje.

18. U slučaju kada je sporazum o licenciji obuhvaćen zabranom iz članka 81. stavka 1., pozitivni učinci sporazuma na tržišno natjecanje moraju se razmotriti u svjetlu njegovih ograničavajućih posljedica sukladno odredbama članka 81. stavka 3. Kada su sva četiri uvjeta iz članka 81. stavka 3. ispunjena, ograničavajući sporazum o licenciji koji se ocjenjuje smatra se valjanim i njegova je provedba dopuštena, bez donošenja bilo kakve prethodne odluke u tom smislu (18). Kod apsolutno zabranjenih ograničenja tržišnog natjecanja uvjeti iz članka 81. stavka 3. ispunjeni su samo u iznimnim slučajevima. Sporazumi koji sadrže takva apsolutno zabranjena ograničenja tržišnog natjecanja uglavnom ne ispunjavaju (barem) jedan od prvih dvaju uvjeta iz članka 81. stavka 3. To znači da uglavnom ne stvaraju objektivne ekonomske koristi ili pogodnosti za potrošače. Štoviše, takve vrste sporazuma uglavnom ne ispunjavaju treći uvjet koji se odnosi na test nužnosti. Primjerice, ako sudionici utvrde cijenu po kojoj se proizvod proizveden po licenciji mora prodavati, to uglavnom smanjuje output i uzrokuje neučinkovitu raspodjelu resursa te više cijene za potrošače. Ograničenje cijene isto tako nije nužno da se postignu moguće učinkovitosti koje proizlaze iz činjenice da oba tržišna natjecatelja raspolažu objema tehnologijama.

3. Utvrđivanje tržišta

19. Pristup Komisije u utvrđivanju mjerodavnog tržišta određen je u Smjernicama za utvrđivanje tržišta (19). Ove se pak Smjernice bave samo aspektima utvrđivanja mjerodavnog tržišta koji su posebno važni za područje licenciranja tehnologije.

20. Tehnologija je input koji je ugrađen ili u proizvod ili u proizvodni proces. Licenciranje tehnologije stoga može utjecati na tržišno natjecanje kako na tržištu inputa tako i na tržištu outputa. Na primjer, sporazum između dva poduzetnika koji prodaju konkurentne proizvode i koje si uzajamno ustupaju licencije za tehnologije koje se odnose na proizvodnju tih proizvoda mogu ograničavati tržišno natjecanje na tržištu tih proizvoda. Isto tako sporazum može ograničavati tržišno natjecanje na tržištu tehnologije i drugim tržištima inputa. Za potrebe ocjenjivanja posljedica za tržišno natjecanje sporazuma o licenciji može se pokazati potrebnim utvrditi mjerodavna tržišta robe i usluga (mjerodavna tržišta proizvoda) i mjerodavna tržišta tehnologije (20). Pojam „tržište proizvoda” iz članka 3. Uredbe o transferu tehnologije odnosi se na mjerodavna tržišta robe i usluga, kako u zemljopisnom tako i u proizvodnom smislu. Kao što je navedeno u članku 1. stavku 1. točki (j) Uredbe o transferu tehnologije, taj se pojam koristi uglavnom da bi se mjerodavna tržišta proizvoda razlikovala od mjerodavnih tržišta tehnologije.

21. Uredba o transferu tehnologije i ove Smjernice bave se posljedicama kako na tržištima gotovih proizvoda tako i na tržištima polugotovih proizvoda (komponenti). Mjerodavno tržište proizvoda obuhvaća proizvode koje kupci smatraju nadomjestivim ili zamjenskim, s obzirom na njihova svojstva, cijenu i namjenu, za proizvode koji su predmet sporazuma, a u koje je ugrađena licencirana tehnologija.

22. Mjerodavna tržišta tehnologija sastoje se od licencirane tehnologije i njezinih zamjenskih tehnologija, odnosno određuju se kao tržišta tehnologija koje stjecatelji licencije smatraju nadomjestivim ili zamjenskim tehnologijama za licenciranu tehnologiju s obzirom na svojstva tih tehnologija, naknadu koju za njih plaćaju i njihovu namjenu. Metoda za utvrđivanje tržišta tehnologija zasniva se na istom načelu kao i za utvrđivanje tržišta proizvoda. Polazeći od tehnologije koju davatelj licencije želi ustupiti, moraju se utvrditi ostale tehnologije kojima bi se stjecatelji licencije mogli okrenuti kao odgovor na malo, ali stalno povećanje paritetnih cijena odnosno naknada. Alternativa tom pristupu bila bi na tržištu tražiti proizvode u koje je ugrađena licencirana tehnologija (usporediti sljedeći stavak).

23. Nakon što se utvrde mjerodavna tržišta, mogu se odrediti tržišni udjeli raznih izvora konkurencije na tržištu i upotrijebiti kao pokazatelji relativne snage sudionika na tržištu. U slučaju tržišta tehnologija jedan način je nastaviti s izračunom tržišnih udjela na temelju udjela svake pojedine tehnologije u ukupnom prihodu od naknada ostvarenih licenciranjem, čime se prikazuje udjel tehnologije na tržištu na kojem se licenciraju konkurentne tehnologije. Međutim, to se može pokazati čistom teorijom, a ne i praktičnim načinom analize zbog nedostatka točnih i jasnih podataka o naknadama itd. Alternativa tom pristupu je pristup iz članka 3. stavka 3. Uredbe o transferu tehnologije, a to je da se tržišni udjeli na tržištu tehnologije izračunaju na temelju vrijednosti prodanih proizvoda u koje je ugrađena licencirana tehnologija na silaznim (nizvodnim) tržištima proizvoda (vidjeti u daljnjem tekstu stavak 70.). Prema tom pristupu uzimaju se u obzir svi prodani proizvodi na mjerodavnom tržištu proizvoda, neovisno o tome je li u njih ugrađena licencirana tehnologija. U slučaju tržišta tehnologija opravdan je pristup iz članka 3. stavka 3. Uredbe o transferu tehnologije koji uzima u obzir tehnologije koje se koriste (samo) za vlastitu uporabu. Taj je pristup općenito zaista dobar pokazatelj snage tehnologije. Prvo, stoga što obuhvaća svaku potencijalnu konkurenciju od strane poduzetnika koji proizvode primjenom vlastite tehnologije i koji bi mogli početi licencirati u slučaju malog, ali stalnog povećanja cijena licencija. Drugo, čak i kada je malo vjerojatno da će drugi vlasnici tehnologija početi licencirati, davatelj licencije nema potrebnu tržišnu snagu na tržištu tehnologije, iako može imati visok udjel prihoda ostvarenog licenciranjem. Ako je silazno (nizvodno) tržište proizvoda konkurentno, tržišno natjecanje na toj razini može učinkovito zauzdati davatelja licencije. Povećanje naknada za licencije na uzlaznom (uzvodnom) tržištu utječe na troškove stjecatelja licencije, smanjuje mu konkurentnost i prihod od prodaje. Tržišni udjel tehnologije na tržištu proizvoda također obuhvaća taj element i zato je obično dobar pokazatelj tržišne snage davatelja licencije. U pojedinačnim slučajevima izvan „sigurne luke” odnosno skupnog izuzeća Uredbe o transferu tehnologije može se pokazati potrebnim, gdje je to izvedivo u praksi, primijeniti oba gore navedena pristupa radi što točnije ocjene tržišne snage davatelja licencije.

24. Nadalje, izvan „sigurne luke” Uredbe o transferu tehnologije također se mora uzeti u obzir da tržišni udjel ne mora uvijek biti pouzdan pokazatelj relativne snage dostupnih tehnologija. Komisija stoga, među ostalim, uzima u obzir niz tehnologija koje su osim tehnologija koje kontroliraju sudionici sporazuma neovisno dostupne korisnicima kao zamjena nekoj licenciranoj tehnologiji po razmjerno istoj cijeni (vidjeti stavak 131. u nastavku teksta).

25. Neki sporazumi o licenciji mogu utjecati na tržišta inovacija. Međutim, analizirajući posljedice takvih sporazuma, Komisija se uglavnom ograničava na ispitivanje utjecaja sporazuma na tržišno natjecanje na postojećim tržištima proizvoda i tržištima tehnologija (21). Na tržišno natjecanje na navedenim tržištima mogu utjecati sporazumi kojima se odgađa uvođenje poboljšanih proizvoda ili novih proizvoda koji s vremenom zamjenjuju postojeće proizvode. U takvim slučajevima inovacija je izvor potencijalnog tržišnog natjecanja koji se mora uzeti u obzir pri ocjenjivanju utjecaja sporazuma na tržištima proizvoda i tržištima tehnologija. Međutim, u nekom ograničenom broju slučajeva može se pokazati potrebnim utvrditi tržišta inovacija. To je posebno slučaj kada sporazum utječe na inovacije tako da ima za cilj stvoriti nove proizvode i kada je u ranoj fazi moguće utvrditi tzv. polove istraživanja i razvoja (22). U takvim je slučajevima moguće analizirati hoće li nakon provedbe sporazuma ostati dovoljan broj konkurentnih polova istraživanja i razvoja za održavanje učinkovitog tržišnog natjecanja u odnosu na inovacije.

4. Razlike između tržišnih natjecatelja i onih koji nisu tržišni natjecatelji

26. Općenito uzevši, sporazumi između tržišnih natjecatelja predstavljaju veći rizik za tržišno natjecanje nego oni između poduzetnika koji nisu tržišni natjecatelji. Međutim, tržišno natjecanje između poduzetnika koji se koriste istom tehnologijom (između stjecatelja licencije koji koriste istu tehnologiju) predstavlja važnu dopunu tržišnom natjecanju između poduzetnika koji koriste konkurentnu tehnologiju (tržišno natjecanje između tehnologija). Primjerice, tržišno natjecanje između poduzetnika koji koriste istu tehnologiju može rezultirati nižim cijenama proizvoda u koje je ugrađena rečena tehnologija, što ne samo da proizvodi neposredne pogodnosti za potrošače tih proizvoda nego i potiče tržišno natjecanje između poduzetnika koji koriste konkurentnu tehnologiju. Kada je riječ o licenciranju, također treba uzeti u obzir da stjecatelji licencije prodaju vlastiti proizvod, dakle, ne prodaju proizvod nekog drugog dobavljača. Time je područje tržišnog natjecanja u odnosu na razlikovnost i kvalitetu proizvoda između stjecatelja licencije šire nego u slučaju vertikalnih sporazuma kojima se utvrđuje daljnja prodaja proizvoda.

27. Radi utvrđivanja konkurentnog odnosa između sudionika, potrebno je ispitati bi li sudionici i u odsutnosti sporazuma imali stvarne ili potencijalne tržišne natjecatelje. Ako u odsutnosti sudionici ne bi bile stvarni ili potencijalni tržišni natjecatelji na bilo kojemu mjerodavnom tržištu zahvaćenom sporazumom, smatra se da nisu konkurenti.

28. Sudionici se smatraju stvarnim tržišnim natjecateljima na tržištu ako su i davatelj i stjecatelj licencije aktivni na istom tržištu proizvoda ili na istom tržištu tehnologija i ako pri tome međusobno ne krše prava intelektualnog vlasništva. Sudionici se smatraju stvarnim tržišnim natjecateljima na tržištu tehnologija ako stjecatelj licencije već licencira svoju tehnologiju, a davatelj licencije ulazi na tržište tehnologija ustupanjem licencije za konkurentnu tehnologiju stjecatelju licencije.

29. Potencijalnim tržišni natjecatelji na tržištu proizvoda smatraju se sudionici koji bi u odsutnosti sporazuma i pod uvjetom da međusobno ne krše prava intelektualnog vlasništva na realnoj osnovi mogli poduzeti dodatna ulaganja nužna za pristup mjerodavnom tržištu kao odgovor na malo, ali stalno povećanje cijena proizvoda. Da bi pristup tržištu predstavljao realan pritisak na tržišno natjecanje, mora se dogoditi u razumno kratkom roku, pri čemu se misli na jednu ili dvije godine. Međutim, pri pojedinim slučajevima mogu se razmotriti i dulja vremenska razdoblja. Mjerilo za utvrđivanje tog roka može biti i vremensko razdoblje koje je potrebno već postojećim poduzetnicima na tržištu da prilagode svoje kapacitete. Primjerice, sudionici mogu se smatrati potencijalnim tržišnim natjecateljima na tržištu proizvoda na kojem stjecatelj licencije proizvodi na temelju vlastite tehnologije na jednom zemljopisnom tržištu, a počne proizvoditi na drugom zemljopisnom tržištu na temelju neke licencirane konkurentne tehnologije. U takvim okolnostima moguće je da bi stjecatelj licencije bio u mogućnosti ući na to drugo zemljopisno tržište na temelju vlastite tehnologije ako taj pristup ne onemogućuju neki drugi objektivni čimbenici, kao što je postojanje tzv. blokade patenata (vidjeti dalje stavak 32.).

30. Sudionici se smatraju potencijalnim tržišnim natjecateljima na tržištu tehnologije ako posjeduju zamjenjive tehnologije, ako u tom određenom slučaju stjecatelj licencije ne licencira vlastitu tehnologiju, pod uvjetom da bi to mogao učiniti u slučaju malog, ali stalnog povećanja cijena tehnologije. Međutim, pri primjeni Uredbe o transferu tehnologije potencijalna konkurencija na tržištu tehnologije ne uzima se u obzir (vidjeti dalje stavak 66.).

31. U pojedinim slučajevima sudionici mogu postati tržišni natjecatelji naknadno, nakon sklapanja sporazuma, jer stjecatelj licencije razvija i počinje iskorištavati konkurentnu tehnologiju. Pritom se uzima u obzir da sudionici nisu bile tržišni natjecatelji na tržištu u vrijeme sklapanja sporazuma i da je sporazum sklopljen na toj osnovi. Komisija se stoga usredotočuje na utjecaj sporazuma na sposobnost stjecatelja licencije da iskorištava vlastitu (konkurentnu) tehnologiju. Posebice, lista apsolutno zabranjenih ograničenja tržišnog natjecanja koja se primjenjuju na sporazume između tržišnih natjecatelja ne primjenjuje na takve sporazume osim pri naknadnoj izmjeni sporazuma u nekom njegovom bitnom dijelu nakon što su sudionici postali tržišni natjecatelji (vidjeti članak 4. stavak 3. Uredbe o transferu tehnologije). Poduzetnici sudionici sporazuma mogu također postati tržišni natjecatelji naknadno, nakon sklapanja sporazuma, kada je stjecatelj licencije već bio aktivan na tržištu proizvoda prije ustupanja licencije i kada davatelj licencije naknadno pristupi tržištu proizvoda ili na temelju licencirane tehnologije ili neke nove tehnologije. I u tom se slučaju lista apsolutno zabranjenih ograničenja koja se primjenjuje na sporazume između poduzetnika koji nisu tržišni natjecatelji dalje primjenjuje na sporazum, osim pri naknadnoj izmjeni sporazuma u nekom njegovom bitnom dijelu (vidjeti članak 4. stavak 3. Uredbe o transferu tehnologije).

32. Ako sudionici posjeduju tehnologije koje su u stanju tzv. jednostrane ili dvostrane blokade, smatra se da sudionici nisu tržišni natjecatelji na tržištu tehnologije. Stanje jednostrane blokade znači da se jedna tehnologija ne može iskorištavati jer bi to značilo kršenje prava u odnosu na neku drugu tehnologiju. To je, primjerice, slučaj kada jedan patent pokriva poboljšanje neke tehnologije koja je pak zaštićena drugim patentom. U tom slučaju iskorištavanje patenta koji se odnosi na poboljšanje pretpostavlja da njegov nositelj dobije licenciju za osnovni patent. Stanje dvostrane blokade znači da se ni jedna tehnologija ne može iskorištavati bez kršenja prava u odnosu na onu drugu tehnologiju i da stoga nositelji jedan od drugoga moraju dobiti licenciju ili se jedan od njih mora odreći svojih prava. Pri ocjeni postojanja takvog stanja blokade Komisija se ravna prema objektivnim činjenicama, a ne prema subjektivnim mišljenjima sudionika. Izrazito uvjerljivi dokazi o postojanju ili nepostojanju stanja blokade zahtijevaju se kada sudionici imaju zajednički interes pri tvrdnji da postoji stanje blokade kako bi se kvalificirali kao poduzetnici koji nisu tržišni natjecatelji, na primjer, kada tvrde da postoji dvostrana blokada koja se odnosi na zamjenske tehnologije. Relevantni su dokazi sudske odluke u obliku naloga i mišljenja neovisnih stručnjaka. U tom posljednjem slučaju Komisija posebno podrobno ispituje kako je izabran stručnjak. Međutim, isto tako ostali uvjerljivi dokazi, kao što su to stručna mišljenja sudionika koja podupiru njihove opravdane i valjane razloge u odnosu na stanje blokade koje postoji ili je postojalo, mogu biti relevantni da se potkrijepi postojanje stanja blokade.

33. U nekim se slučajevima može zaključiti da iako davatelj i stjecatelj licencije proizvode konkurentne proizvode, nisu tržišni natjecatelji na mjerodavnom tržištu proizvoda i mjerodavnom tržištu tehnologije zbog razloga što je licencirana tehnologija tako važna inovacija da je tehnologija stjecatelja licencije time postala zastarjela ili više nije konkurentna. U takvim slučajevima tehnologija davatelja licencije ili stvara novo tržište ili isključuje tehnologiju stjecatelja licencije s tržišta. Međutim, često je nemoguće doći do takvog zaključka u vrijeme sklapanja sporazuma. Tek nakon što je tehnologija ili su proizvodi u koje je ona ugrađena neko vrijeme dostupni potrošačima pokazat će se da je stara tehnologija postala zastarjelom ili da više nije konkurentna. Primjerice, kada se na tržištu pojavila tehnologija digitalnog zapisa, CD-i i CD playeri, nije bilo očito da je to nova tehnologija koja će zamijeniti analogni zapis – gramofonske ploče. To se dogodilo tek nekoliko godina poslije. Stoga će se sudionici smatrati tržišnim natjecateljima ako u vrijeme sklapanja sporazuma nije očito da je tehnologija stjecatelja licencije zastarjela ili više nije konkurentna. Međutim, budući da se i članak 81. stavak 1. i članak 81. stavak 3. primjenjuju u svjetlu aktualnih okolnosti u kojima se sporazum pojavljuje, i sama ocjena podložna je bitnim promjenama činjeničnog stanja. Prema tome, odnos između sudionika promijenit će se u odnos poduzetnika koji nisu tržišni natjecatelji ako tehnologija stjecatelja licencije naknadno postane zastarjela ili više ne bude konkurentna na tržištu.

III. PRIMJENA UREDBE O SKUPNOM IZUZEĆU

1. Učinci Uredbe o skupnom izuzeću

34. Sporazumi o transferu tehnologije koji ispunjavaju uvjete iz Uredbe o skupnom izuzeću sporazuma o transferu tehnologije izuzimaju se od primjene zabrane iz članka 81. stavka 1. Sporazumi obuhvaćeni skupnim izuzećem pravno su valjani i provedivi. Ti se sporazumi mogu poslije zabraniti samo nakon ukidanja skupnog izuzeća odlukom Komisije ili tijela države članice nadležnog za tržišno natjecanje. Sporazumi obuhvaćeni skupnim izuzećem ne mogu biti zabranjeni ako se nacionalni sudovi pozivaju na članak 81. stranke u slučaju privatnih sudskih tužbi.

35. Skupno izuzeće pojedinih kategorija sporazuma o transferu tehnologije zasniva se na pretpostavci da ti sporazumi – u mjeri u kojoj su obuhvaćeni člankom 81. stavkom 1. – ispunjavaju četiri uvjeta utvrđena u članku 81. stavku 3. Pretpostavlja se, dakle, da ti sporazumi proizvode ekonomske učinkovitosti, da su ograničenja sadržana u tim sporazumima nužno potrebna za postizanje tih učinkovitosti, da potrošačima na zahvaćenim tržištima pružaju pravedan dio u koristi koja iz njih proizlazi te da rečeni sporazumi poduzetnicima sudionicima ne daju mogućnost eliminacije tržišnog natjecanja u odnosu na značajan dio proizvoda koji su predmet sporazuma. Pragovi tržišnog udjela (članak 3.), lista apsolutno zabranjenih ograničenja (članak 4.) i ograničenja izuzeta od primjene skupnog izuzeća (članak 5.) utvrđeni Uredbom o transferu tehnologije imaju cilj osigurati da samo ograničavajući sporazumi za koje se razumno može pretpostaviti da ispunjavaju četiri uvjeta iz članka 81. stavka 3. mogu biti obuhvaćeni skupnim izuzećem.

36. Kao što je to navedeno u odjeljku IV., mnogi sporazumi o licenciji nisu obuhvaćeni člankom 81. stavkom 1., bilo zbog razloga što uopće ne ograničavaju tržišno natjecanje, bilo zbog razloga što to ograničenje nije značajno (23). Sve dok su ti sporazumi ionako obuhvaćeni područjem primjene Uredbe o transferu tehnologije, ne postoji potreba utvrđivanja jesu li obuhvaćeni zabranom iz članka 81. stavka 1 (24).

37. Za sporazume izvan područja primjene skupnog izuzeća važno je ispitati je li u svakom pojedinačnom slučaju sporazum obuhvaćen zabranom iz članka 81. stavka 1. i ako jest, jesu li ispunjeni uvjeti iz članka 81. stavka 3. Ne postoji pretpostavka da su sporazumi o transferu tehnologije koji ne ispunjavaju uvjete za skupno izuzeće automatski obuhvaćeni zabranom iz članka 81. stavka 1. ili da ne ispunjavaju uvjete iz članka 81. stavka 3. Dakle, sama činjenica da tržišni udjeli sudionika premašuju pragove tržišnih udjela utvrđenih u članku 3. Uredbe o transferu tehnologije nije dostatna osnova za utvrđivanje da je sporazum obuhvaćen zabranom iz članka 81. stavka 1. Potrebna je pojedinačna ocjena svakog sporazuma i njegovih učinaka za tržišno natjecanje. Samo kada sporazumi sadrže apsolutno zabranjena ograničenja tržišnog natjecanja, može se pretpostaviti da su zabranjeni u smislu članka 81.

2. Područje primjene i trajanje Uredbe o transferu tehnologije

2.1. Sporazumi između dva sudionika

38. U smislu članka 2. stavka 1. Uredbe o transferu tehnologije ona obuhvaća sporazume o transferu tehnologije „između dvaju poduzetnika”. Sporazumi o transferu tehnologije sklopljeni između više od dvaju poduzetnika nisu obuhvaćeni Uredbom o transferu tehnologije (25). Odlučujući je čimbenik za razlikovanje sporazuma između dvaju poduzetnika i sporazuma između više ugovornih stranaka činjenica je li sporazum o kojem se radi zaključen između više od dvaju poduzetnika.

39. Sporazumi sklopljeni između dvaju poduzetnika obuhvaćeni su područjem primjene Uredbe o transferu tehnologije čak i kada se sporazumom utvrđuju uvjeti za više od jedne razine trgovine. Primjerice, Uredba o transferu tehnologije primjenjuje se na sporazume o licenciji koji se ne odnose samo na razinu proizvodnje nego i na distribuciju, i kojima se određuju obveze koje stjecatelj licencije mora ili može nametnuti daljnjim prodavateljima proizvoda proizvedenih primjenom licencije (26).

40. Sporazumi o licenciji sklopljeni između više od dvaju poduzetnika često su po svojim učincima slični onima sklopljenima između dvaju poduzetnika. Komisija u pojedinačnoj ocjeni sporazuma o licenciji koji su po svojim učincima slični onima koji su obuhvaćeni skupnim izuzećem, ali su sklopljeni između više od dvaju poduzetnika, analogno primjenjuje načela utvrđena Uredbom o transferu tehnologije.

2.2. Sporazumi koji se odnose na proizvodnju ugovornih proizvoda

41. Slijedom odredbi iz članka 2., da bi bili obuhvaćeni Uredbom o transferu tehnologije, sporazumi o licenciji moraju se odnositi na „proizvodnju proizvoda koji su predmetom sporazuma”, dakle proizvode u koje je ugrađena licencirana tehnologija ili su proizvedeni njezinom primjenom. Drugim riječima, da bi bila obuhvaćena Uredbom o transferu tehnologije, licencija mora dopuštati stjecatelju licencije iskorištavanje licencirane tehnologije za proizvodnju robe ili usluga (vidjeti uvodnu izjavu 7. Uredbe o transferu tehnologije). Uredbom o transferu tehnologije nisu obuhvaćena tehnološka udruženja. Pojam tehnoloških udruženja obuhvaća sporazume na osnovi kojih dva ili više sudionika udružuju svoje tehnologije i licenciraju ih u tako nastalom paketu. Nadalje, pojam tehnoloških udruženja obuhvaća i sporazume kojima se dva ili više poduzetnika obvezuju ustupiti licenciju trećoj strani i dopustiti joj da dalje licencira paket tehnologija. Tehnološka udruženja obrađuju se u odjeljku IV.4.

42. Uredba o transferu tehnologije primjenjuje se na sporazume o licenciji za proizvodnju ugovornih proizvoda kojima je stjecatelju licencije također dopušteno podugovaranje licencirane tehnologije trećim stranama (tzv. podlicenciranje), no pod uvjetom da je proizvodnja ugovornih proizvoda prvotni cilj sporazuma. S druge strane, Uredba o transferu tehnologije ne primjenjuje se na sporazume kojima je podlicenciranje prvotni cilj. Međutim, Komisija će analogno primijeniti načela utvrđena Uredbom o transferu tehnologije i ovim Smjernicama na takve individualne ugovore o licenciji (master licencing) između davatelja i stjecatelja licencije. Sporazumi između stjecatelja licencije i podugovaratelja – stjecatelja podlicencije obuhvaćeni su Uredbom o transferu tehnologije.

43. „Ugovorni proizvod” ili „proizvod koji je predmet sporazuma” obuhvaća robu i usluge proizvedene primjenom licencirane tehnologije. To se odnosi i na slučaj kada se licencirana tehnologija koristi u procesu proizvodnje i na slučaj kada je ugrađena u sam proizvod. Pojam „proizvodi u koje je ugrađena licencirana tehnologija” u ovim Smjernicama odnosi se na oba gore navedena slučaja. Uredba o transferu tehnologije primjenjuje se u svim slučajevima u kojima se tehnologija licencira u svrhu proizvodnje robe i usluga. Stoga je ovdje dovoljno da se davatelj licencije obveže da ne ostvaruje svoja prava intelektualnog vlasništva na štetu stjecatelja licencije. I zaista, čista licencija patenta u bitnome znači pravo poslovanja unutar područja isključivog prava patenta. Iz rečenog slijedi da Uredba o transferu tehnologije također obuhvaća takozvane sporazume o nepozivanju na prava i sporazume o utvrđivanju prava potraživanja kojima davatelj licencije dopušta stjecatelju licencije da proizvodi na području obuhvaćenom patentom.

44. Uredba o transferu tehnologije nadalje obuhvaća „podugovaranje” pri kojem davatelj licencije licencira tehnologiju stjecatelju licencije koji se obvezuje proizvoditi određene proizvode primjenom te tehnologije isključivo za davatelja licencije. Podugovaranje može uključivati i opskrbu opremom od strane davatelja licencije, a koja se koristi u proizvodnji robe i usluga koje su predmet sporazuma. Da bi taj zadnji način podugovaranja bio obuhvaćen Uredbom o transferu tehnologije, licencirana tehnologija mora biti prvotni cilj sporazuma, a ne oprema kojom je opskrbio davatelj licencije. Podugovaranje je također sadržano u Obavijesti Komisije koja se odnosi na ocjenu određenih sporazuma o podugovaranju u odnosu na članak 81. stavak 1. Ugovora (27). U smislu navedene Obavijesti koja se nastavlja primjenjivati, sporazumi o podugovaranju kojima se podugovaratelj obvezuje proizvoditi određene proizvode isključivo za ugovaratelja općenito nisu obuhvaćeni zabranom iz članka 81. stavka 1. Međutim, ostala ograničenja koja se nameću podugovaratelju kao što je obveza da ne provodi ili ne iskorištava vlastito istraživanje i razvoj može biti obuhvaćena člankom 81 (28).

45. Uredba o transferu tehnologije također se primjenjuje na sporazume prema kojima stjecatelj licencije mora izvršiti razvojne poslove prije nego što ponudi proizvod ili proces koji je zreo za komercijalno iskorištavanje, pod uvjetom da je ugovorni proizvod utvrđen. Predmet sporazuma je proizvodnja jednog utvrđenog ugovornog proizvoda iako je potrebno izvršiti dodatne radove i ulaganja. S druge strane, Uredba o transferu tehnologije i Smjernice ne obuhvaćaju sporazume prema kojima se tehnologija licencira radi omogućavanja stjecatelju licencije da provodi daljnje aktivnosti vezane za istraživanje i razvoj u raznim područjima. Tako Uredba o transferu tehnologije i Smjernice ne obuhvaćaju licenciranje instrumenata za tehnološko istraživanje koji se koriste u aktivnostima daljnjeg istraživanja. Okosnica Uredbe o transferu tehnologije i Smjernica temelji se na pretpostavci da postoji izravna veza između licencirane tehnologije i jednog utvrđenog ugovornog proizvoda. Ako ta veza ne postoji, glavni je predmet sporazuma istraživanje i razvoj, a ne stavljanje određenog proizvoda na tržište, te u tom slučaju analitički okvir Uredbe o transferu tehnologije i Smjernica vjerojatno nije primjeren. Zbog tog razloga Uredba o transferu tehnologije i Smjernice ne obuhvaćaju sporazume o podugovaranju koji se odnose na istraživanje i razvoj i prema kojima se stjecatelj licencije obvezuje provesti istraživanje i razvoj u području koje obuhvaća licencirana tehnologija te davatelju licencije povratno ustupiti paket poboljšane tehnologije. Glavni je predmet takvih sporazuma davanje usluga koje se odnose na istraživanje i razvoj s ciljem poboljšanja tehnologije, a ne proizvodnja robe i usluga primjenom licencirane tehnologije.

2.3. Pojam sporazuma o transferu tehnologije

46. Uredba o transferu tehnologije i ove Smjernice obuhvaćaju sporazume o transferu tehnologije. Sukladno članku 1. stavku 1. točkama (b) i (h) Uredbe o transferu tehnologije pojam „tehnologija” obuhvaća patente i zahtjeve za patente, korisničke modele i zahtjeve za korisničke modele, prava na dizajn (industrijsko obličje), prava uzgajivača bilja, planove rasporeda (topografije) proizvoda poluvodiča, certifikate o dodatnoj zaštiti za medicinske proizvode ili ostale proizvode za koje se mogu dobiti takvi certifikati o dodatnoj zaštiti, autorska prava na računalni program i znanje i iskustvo. Licencirana tehnologija treba omogućiti stjecatelju licencije da proizvodi ugovorne proizvode uz korištenje ili bez ostalih inputa.

47. Znanje i iskustvo je definirano u članku 1. stavku 1. točki i. kao skup nepatentiranih praktičnih informacija proistekao iz iskustva i provjere, a koje je tajno, značajno i prepoznatljivo. „Tajan” znači da znanje i iskustvo nije opće poznato i lako dostupno. „Značajan” podrazumijeva da znanje i iskustvo obuhvaća informacije koje su nužne i korisne za proizvodnju proizvoda koji su predmet sporazuma o licenciji ili za primjenu procesa koji su obuhvaćeni sporazumom o licenciji. Drugim riječima, te informacije moraju značajno pridonositi ili olakšati proizvodnju ugovornih proizvoda. Kada se licencirano znanje i iskustvo odnosi na proizvod a ne na proces, podrazumijeva se da je znanje i iskustvo korisno za proizvodnju ugovornih proizvoda. Taj uvjet nije ispunjen ako se ugovorni proizvod može proizvesti na temelju neke opće dostupne tehnologije. Međutim, uvjet ne podrazumijeva da ugovorni proizvod ima veću vrijednost nego proizvodi proizvedeni primjenom neke druge opće dostupne tehnologije. Ako se tehnologija odnosi na proizvodni proces, taj uvjet podrazumijeva da je znanje i iskustvo korisno u smislu da se u vrijeme potpisivanja sporazuma razumno može očekivati da ono može značajno utjecati na poboljšanje konkurentnosti stjecatelja licencije na tržištu, primjerice, smanjenjem njegovih troškova proizvodnje. „Prepoznatljiv” znači da mora biti moguće provjeriti ispunjava li licencirano znanje i iskustvo kriterije tajnosti i značajnosti. Taj uvjet smatra se ispunjenim kada je znanje i iskustvo opisano u uputama ili u nekoj drugoj pisanoj formi. Međutim, ponekad to može biti objektivno nemoguće ostvariti. Licencirano znanje i iskustvo može se sastojati od praktičnih znanja kojima raspolažu zaposlenici davatelja licencije. Dakle, zaposlenici davatelja licencije mogu imati tajna i značajna znanja o određenom proizvodnom procesu koja se na stjecatelja licencije prenose putem obuke zaposlenika stjecatelja licencije. U takvim je slučajevima dovoljno u sporazumu opisati opća svojstva znanja i iskustva i navesti zaposlenike koji ta znanja prenose ili su prenijeli na stjecatelja licencije.

48. Pojam „transfer” podrazumijeva da tehnologija mora biti prenesena s jednog poduzetnika na drugoga. Takvi transferi (prijenosi) obično se javljaju u formi licenciranja pri kojem davatelj licencije stjecatelju licencije ustupa pravo korištenja vlastite tehnologije uz plaćanje naknada. Mogu se javiti i u formi podlicenciranja pri kojem stjecatelj licencije, nakon što ga je davatelj licencije za to ovlastio, ustupa licencije za iskorištavanje tehnologije trećim osobama (stjecateljima podlicencije).

49. Uredba o transferu tehnologije primjenjuje se samo na sporazume kojima je osnovni predmet transfer tehnologije kako je određen u toj Uredbi, za razliku od kupnje robe i usluga ili licenciranja drugih vrsta intelektualnog vlasništva. Sporazumi koji sadrže odredbe koje se odnose na kupnju i prodaju proizvoda obuhvaćeni su Uredbom o transferu tehnologije samo u mjeri u kojoj te odredbe ne predstavljaju osnovni predmet sporazuma i neposredno se odnose na primjenu licencirane tehnologije. To će se vjerojatno dogoditi kada su vezani proizvodi oprema ili proces inputa izrađeni upravo za učinkovito iskorištavanje licencirane tehnologije. S druge strane, ako je proizvod samo jedan od inputa u gotov proizvod, potrebno je detaljno ispitati je li licencirana tehnologija osnovni predmet sporazuma. Na primjer, kada stjecatelj licencije već proizvodi gotov proizvod na temelju neke druge tehnologije, ustupanje licencije mora imati posljedicu značajno poboljšanje proizvodnog procesa stjecatelja licencije, koji premašuje vrijednost proizvoda kupljenog od davatelja licencije. Uvjet da se vezani proizvodi moraju odnositi na licenciranje tehnologije podrazumijeva da Uredbom o transferu tehnologije nije obuhvaćena kupnja proizvoda koji nisu ni u kakvoj vezi s proizvodima u koje je ugrađena licencirana tehnologija. Primjerice, kada vezani proizvod nije namijenjen uporabi s licenciranim proizvodom, ali se odnosi na neku djelatnost na zasebnom tržištu proizvoda.

50. Uredba o transferu tehnologije obuhvaća licenciranje drugih prava intelektualnog vlasništva, kao što su žigovi i autorsko pravo, izuzimajući pritom autorsko pravo na računalni program, samo u mjeri u kojoj su ta prava neposredno povezana s iskorištavanjem licencirane tehnologije i nisu prvotni predmet sporazuma. Taj uvjet osigurava da su sporazumi koji se odnose na ostale vrste prava intelektualnog vlasništva obuhvaćeni skupnim izuzećem samo u mjeri u kojoj ta ostala prava intelektualnog vlasništva služe da bi omogućila stjecatelju licencije da bolje iskorištava licenciranu tehnologiju. Davatelj licencije može, primjerice, ustupiti stjecatelju licencije pravo da se koristi njegovim žigom na proizvodima u koje je ugrađena licencirana tehnologija. Licencija koja se odnosi na žig može dopuštati stjecatelju licencije da bolje iskorištava licenciranu tehnologiju jer potrošači mogu izravno povezati proizvod i svojstva koja su mu dodana primjenom licencirane tehnologije. Obveza stjecatelja licencije da koristi žig davatelja licencije također može promicati širenje tehnologije jer dopušta davatelju licencije da bude prepoznatljiv kao izvor temeljne tehnologije. Međutim, kada je za stjecatelja licencije vrijednost licencirane tehnologije ograničena zbog toga što on već primjenjuje istu ili sličnu tehnologiju, a osnovni je predmet sporazuma žig, Uredba o transferu tehnologije ne primjenjuje se (29).

51. Licenciranje autorskog prava radi reprodukcije (umnožavanja) i distribucije zaštićenog djela, dakle, proizvodnje primjeraka namijenjenih daljnjoj prodaji, smatra se sličnim licenciranju tehnologije. Budući da se takvi sporazumi o licenciji odnose na proizvodnju i prodaju proizvoda na temelju nekog prava intelektualnog vlasništva, smatraju se sličnima sporazumima o transferu tehnologije i obično imaju slične učinke. Iako Uredba o transferu tehnologije ne obuhvaća autorsko pravo, osim autorskog prava na računalne programe, Komisija po pravilu pri ocjeni takvih sporazuma o ustupanju autorskog prava, kako je to utvrđeno člankom 81., primjenjuje načela utvrđena Uredbom o transferu tehnologije i ovim Smjernicama.

52. S druge strane, u slučaju licenciranja prava izvođenja i ostalih srodnih autorskih prava javljaju se posebni učinci i nije opravdano ocjenjivati te sporazume o licenciji na temelju načela razvijenih u ovim Smjernicama. U slučaju raznih prava koja se odnose na izvođenje vrijednost se stvara ne samo reprodukcijom (umnožavanjem) i prodajom primjeraka proizvoda nego i svakim pojedinim izvođenjem zaštićenog djela. Takvo iskorištavanje javlja se u nekoliko oblika uključujući izvođenje, prikazivanje ili iznajmljivanje zaštićenog materijala, kao što su filmovi, glazba ili sportski događaji. Pri primjeni članka 81. moraju se uzeti u obzir specifičnosti djela i način na koji se ono iskorištava (30). Primjerice, ograničenja koja se odnose na daljnju prodaju mogu imati manje protutržišnih učinaka, dok se zabrinjavajući učinci mogu javiti kada davatelji licencije nameću stjecateljima licencije da na svakog od davatelja licencije prošire povoljniji uvjeti od onih koji su dobiveni od jednog od njih. Stoga Komisija analogno ne primjenjuje Uredbu o transferu tehnologije i ove Smjernice na licenciranje tih ostalih prava.

53. Na sličan način Komisija također ne proširuje načela razvijena u Uredbi o transferu tehnologije i ovim Smjernicama na licenciranje žiga. Licenciranje žiga često se javlja u kontekstu distribucije i daljnje prodaje robe i usluga i općenito je sličnije sporazumima o distribuciji nego onima o licenciranju tehnologije. Kada se licencija koja se odnosi na žig neposredno odnosi na uporabu, prodaju ili daljnju prodaju robe ili usluga i nije osnovni predmet sporazuma, sporazum o licenciji obuhvaćen je Uredbom Komisije (EZ) br. 2790/1999 o primjeni članka 81. stavka 3. Ugovora na kategorije vertikalnih sporazuma i usklađena djelovanja (31).

2.4. Trajanje

54. Skupno izuzeće primjenjuje se u okviru trajanja Uredbe o transferu tehnologije sve dok licencirano pravo vlasništva ne istekne, ne prestane ili ne bude proglašeno nevaljanim. U slučaju znanja i iskustva, skupno izuzeće primjenjuje se sve dok je licencirano znanje i iskustvo tajno, osim ako znanje i iskustvo postane javno poznato kao posljedica aktivnosti stjecatelja licencije, kada se skupno izuzeće primjenjuje za cijelo vrijeme trajanja sporazuma (usporediti članak 2. Uredbe o transferu tehnologije).

55. Skupno izuzeće primjenjuje se na svako pravo vlasništva ustupljeno licencijom koje je obuhvaćeno sporazumom, a prestaje se primjenjivati danom isteka, nevaljanosti ili postanka javnim dobrom zadnjeg prava intelektualnog vlasništva koje čini „tehnologiju” u smislu Uredbe o transferu tehnologije (vidjeti prethodni stavak).

2.5. Odnos prema ostalim uredbama o skupnom izuzeću

56. Uredba o transferu tehnologije obuhvaća sporazume između dvaju poduzetnika o licenciranju tehnologije u svrhu proizvodnje proizvoda koji su predmet sporazuma. Međutim, tehnologiju mogu sadržavati i druge vrste sporazuma. Nadalje, proizvodi u koje je ugrađena licencirana tehnologija poslije se prodaju na tržištu. Zbog tog je razloga nužno pozvati se na međudjelovanje Uredbe o transferu tehnologije i Uredbe Komisije (EZ) br. 2658/2000 o primjeni članka 81. stavka 3. Ugovora na kategorije sporazuma o specijalizaciji (32), Uredbe Komisije 2659/2000 o primjeni članka 81. stavka 3. na kategorije sporazuma o istraživanju i razvoju (33) i Uredbe Komisije (EZ) br. 2790/1999 o primjeni članka 81. stavka 3. Ugovora na kategorije vertikalnih sporazuma i usklađena djelovanja (34).

2.5.1. Uredbe o skupnom izuzeću sporazuma o specijalizaciji i sporazuma o istraživanju i razvoju

57. Sukladno članku 1. stavku 1. točki (c) Uredbe 2658/2000 o sporazumima o specijalizaciji, ta Uredba, među ostalim, obuhvaća sporazume o zajedničkoj proizvodnji na temelju kojih dva ili više poduzetnika dogovaraju zajedničku proizvodnju određenih proizvoda. Uredba također sadrži odredbe o ustupanju ili korištenju prava intelektualnog vlasništva, pod uvjetom da to pravo ne predstavlja osnovni predmet sporazuma, ali da je neposredno povezano sa sporazumom i neophodno za njegovu provedbu.

58. Kada poduzetnici uspostave zajedničku proizvodnju, tj. „proizvodni zajednički pothvat”, i ustupe ga licencijom u svrhu iskorištavanja tehnologije koja se koristi u proizvodnji proizvoda tog zajedničkog pothvata, takvo je licenciranje podložno Uredbi 2658/2000, a ne Uredbi o transferu tehnologije. Isto tako, licenciranje vezano za zajedničku proizvodnju, tj. proizvodni zajednički pothvat obično se razmatra prema Uredbi 2658/2000. Međutim, kada zajednički pothvat ustupa licenciju nekoj trećoj strani, ta aktivnost nije povezana s proizvodnjom od stranke tog zajedničkog pothvata i stoga nije obuhvaćena tom Uredbom. Takvi sporazumi o licenciji koji udružuju tehnologije sudionika čine tehnološka udruženja koja su obrađena u odjeljku IV.4. u nastavku teksta.

59. Uredba 2659/2000 o sporazumima o istraživanju i razvoju obuhvaća sporazume kojima se dva ili više poduzetnika dogovaraju da zajednički provode istraživanje i razvoj i zajednički iskorištavaju iz njih nastale rezultate. Sukladno članku 2. stavku 11. istraživanje i razvoj i iskorištavanje iz njih nastalih rezultata vrše se zajednički kada aktivnosti vezane uz istraživanje i razvoj provodi zajednički tim, organizacija ili poduzetnici, kada su te aktivnosti povjerene trećoj strani ili podijeljene između sudionika na temelju specijalizacije za istraživanje, razvoj, proizvodnju i distribuciju, uključujući i licenciranje.

60. Iz rečenog slijedi da u kontekstu sporazuma o istraživanju i razvoju Uredba 2659/2000 obuhvaća licenciranje između ugovornih stranaka i od ugovornih stranaka nekom zajedničkom subjektu odnosno pothvatu. U okviru tih sporazuma ugovorne stranke također mogu određivati uvjete licenciranja rezultata koje su proizveli sporazumi o istraživanju i razvoju trećim stranama. Međutim, budući da stjecatelji licencije koji su treće strane nisu sudionici sporazuma o istraživanju i razvoju, s njima se zaključuju pojedinačni sporazumi o licenciji koji tada nisu obuhvaćeni Uredbom 2659/2000. Takvi sporazumi o licenciji obuhvaćeni su skupnim izuzećem Uredbe o transferu tehnologije ako u smislu te Uredbe u potpunosti ispunjavaju uvjete predviđene za izuzeće.

2.5.2. Uredba o skupnom izuzeću vertikalnih sporazuma

61. Uredba Komisije (EZ) br. 2790/1999 o vertikalnim sporazumima obuhvaća sporazume koje sklapaju dva ili više poduzetnika, pri čemu svaki od njih u svrhu sporazuma djeluje na različitim razinama proizvodnje odnosno distribucije, a koji se odnose na uvjete pod kojima sudionici mogu kupovati, prodavati ili dalje prodavati određenu robu ili usluge. Dakle, ta Uredba obuhvaća sporazume o opskrbi i distribuciji (35).

62. Budući da Uredba o transferu tehnologije obuhvaća samo sporazume između dviju ugovornih stranaka i budući da je, prodajući proizvode u koje je ugrađena licencirana tehnologija, stjecatelj licencije dobavljač u smislu Uredbe 2790/1999, te su dvije uredbe o skupnom izuzeću usko povezane. Sporazum između davatelja i stjecatelja licencije podliježe Uredbi o transferu tehnologije, dok sporazumi sklopljeni između stjecatelja licencije i kupaca podliježu Uredbi 2790/1999 i Smjernicama za vertikalna ograničenja (36).

63. Uredba o transferu tehnologije također obuhvaća skupno izuzeće sporazuma između davatelja i stjecatelja licencije kada se sporazumom stjecatelju licencije nameću obveze o načinu na koji on mora prodavati proizvode u koje je ugrađena licencirana tehnologija. Stjecatelj licencije posebno se može obvezati da uspostavi određenu vrstu distribucijskog sustava, kao što su isključiva distribucija ili selektivna distribucija. Međutim, da bi sporazumi o distribuciji koji se sklapaju radi provedbe rečenih obveza bili obuhvaćeni skupnim izuzećem, moraju biti sukladni odredbama Uredbe 2790/1999. Na primjer, davatelj licencije može obvezati stjecatelja licencije da uspostavi sustav isključive distribucije temeljen na izričito navedenim uvjetima. Međutim, iz članka 4. točke (b) Uredbe 2790/1999 razvidno je da distributeri moraju moći slobodno obavljati pasivnu prodaju na područjima drugih isključivih distributera.

64. Distributeri nadalje moraju u načelu biti slobodni prodavati i aktivno i pasivno u područjima pokrivenima sustavima distribucije drugih stjecatelja licencije koji proizvode vlastite proizvode primjenom licencirane tehnologije. To je stoga što u smislu Uredbe 2790/1999 svaki stjecatelj licencije predstavlja zasebnog dobavljača. Međutim, razlozi na temelju kojih se dopušta skupno izuzeće prema rečenoj Uredbi mogu se također primijeniti kada stjecatelji licencije prodaju proizvode u koje je ugrađena licencirana tehnologija pod zajedničkom robnom markom (brandom) koja pripada davatelju licencije. Kada se proizvodi u koje je ugrađena licencirana tehnologija prodaju pod zajedničkom robnom markom (identitetom branda), ograničenja između sustava distribucije stjecatelja licencije mogu se opravdati istim učincima kao i kod onih koji se javljaju unutar jednog vertikalnog sustava distribucije. U takvim slučajevima Komisija vjerojatno neće osporavati ograničenja ako su analogno ispunjeni uvjeti koje predviđa Uredba 2790/1999. Da bi postojao zajednički identitet robne marke, proizvodi se moraju prodavati pod zajedničkim imenom (brandom) koje kod potrošača kvalitetom i ostalim relevantnim informacijama zauzima ugledno mjesto. Nije dostatno da proizvod osim robnih marki (brandova) stjecatelja licence nosi robnu marku (brand) davatelja licencije, koja ga označava kao izvor licencirane tehnologije.

3. Sigurna luka koja se uspostavlja Uredbom o skupnom izuzeću

65. Sukladno članku 3. Uredbe o transferu tehnologije skupno izuzeće ograničavajućih sporazuma podložno je pragu tržišnog udjela poduzetnika koji ograničava primjenu skupnog izuzeća na sporazume za koje se, iako ograničavaju tržišno natjecanje, općenito može smatrati da ispunjavaju uvjete navedene u članku 81. stavku 3. Izvan sigurne luke (oborivih zakonskih pretpostavki o dopuštenosti sporazuma) određene pragovima tržišnog udjela potrebna je pojedinačna ocjena sporazuma. Činjenica da tržišni udjel premašuje prag ne pretpostavlja, bilo da je sporazum obuhvaćen zabranom iz članka 81. stavka 1. bilo da ne ispunjava uvjete iz članka 81. stavka 3. Ako sporazum ne sadrži apsolutno zabranjena ograničenja tržišnog natjecanja, potrebno je izvršiti analizu tržišta.

66. Koji će se prag tržišnog udjela primijeniti u svrhu skupnog izuzeća, odnosno stvaranja tzv. sigurne luke u smislu Uredbe o transferu tehnologije, ovisi o činjenici je li sporazum sklopljen između tržišnih natjecatelja ili poduzetnika koji nisu tržišni natjecatelji. U smislu Uredbe o transferu tehnologije poduzetnici se smatraju tržišnim natjecateljima na mjerodavnom tržištu tehnologije kada ustupaju licencije za konkurentne tehnologije. Potencijalni konkurenti na tržištu tehnologija ne uzimaju se u obzir pri primjeni praga tržišnog udjela ili liste apsolutno zabranjenih ograničenja. Izvan područja tzv. sigurne luke u smislu Uredbe o transferu tehnologije potencijalna konkurencija na tržištu tehnologije, doduše, uzima se u obzir, ali ne znači primjenu liste apsolutno zabranjenih ograničenja koja se odnosi na sporazume između tržišnih natjecatelja (vidjeti stavak 31. gore u tekstu).

67. Poduzetnici se smatraju tržišnim natjecateljima na mjerodavnom tržištu proizvoda kada su oba poduzetnika aktivna na istom tržištu (ili tržištima) proizvoda i na istom zemljopisnom tržištu (ili tržištima) na kojima se prodaju proizvodi u koje je ugrađena licencirana tehnologija (stvarni tržišni natjecatelj). Poduzetnici se također smatraju tržišnim natjecateljima kada bi na realnoj osnovi mogli poduzeti potrebna dodatna ulaganja ili druge potrebne promjene strukture troškova kako bi u razumno kratkom vremenu (37) ušli na to tržište (ili tržišta) proizvoda ili na to zemljopisno tržište (ili tržišta), i to kao odgovor na malo i stalno povećanje paritetnih cijena (potencijalni tržišni natjecatelji).

68. Iz stavaka 66. i 67. slijedi da dva poduzetnika nisu tržišni natjecatelji u smislu Uredbe o transferu tehnologije kada davatelj licencije nije ni stvarni ni potencijalni dobavljač proizvoda na mjerodavnom tržištu, a stjecatelj licencije, koji je već prisutan na tržištu proizvoda i koji iako već posjeduje konkurentnu tehnologiju i primjenjuje ju u proizvodnji, ne ustupa dalje licencije za tu konkurentnu tehnologiju. Međutim, sudionici mogu poslije, nakon zaključivanja sporazuma, postati tržišni natjecatelji u slučaju da stjecatelj licencije počne licencirati svoju tehnologiju ili da davatelj licencije postane stvarni ili potencijalni dobavljač proizvoda na mjerodavnom tržištu. U tom će se slučaju na sporazum nastaviti primjenjivati lista apsolutno zabranjenih ograničenja tržišnog natjecanja koja se odnosi na sporazume između poduzetnika koji nisu tržišni natjecatelji, osim u slučaju naknadne izmjene sporazuma u nekom njegovom bitnom dijelu, vidjeti članak 4. stavak 3. Uredbe o transferu tehnologije i gore stavak 31.

69. Kada su sudionici sporazuma tržišni natjecatelji, prag tržišnog udjela za primjenu izuzeća iznosi 20 %, a kada sudionici sporazuma nisu tržišni natjecatelji, taj je tržišni udjel 30 % (usporediti članak 3. stavak 1. i 2. Uredbe o transferu tehnologije). Kada poduzetnici sudionici sporazuma o licenciji nisu tržišni natjecatelji, sporazum je obuhvaćen izuzećem ako tržišni udjel svakog od sudionika sporazuma ne premašuje 30 % na zahvaćenim mjerodavnim tržištima tehnologije i mjerodavnim tržištima proizvoda. Kada su poduzetnici sudionici sporazuma o licenciji tržišni natjecatelji, sporazum je obuhvaćen izuzećem ako zajednički tržišni udjel sudionika ne prelazi 20 % na mjerodavnim tržištima tehnologije i mjerodavnim tržištima proizvoda. Pragovi tržišnog udjela primjenjuju se kako na tržišta tehnologije tako i na tržište proizvoda u koje je ugrađena licencirana tehnologija. Ako se prag tržišnog udjela koji je utvrđen za primjenu izuzeća premaši na nekom zahvaćenom mjerodavnom tržištu, skupno izuzeće ne primjenjuje se na taj sporazum na tome mjerodavnom tržištu. Primjerice, ako se sporazum o licenciji odnosi na dva posebna tržišta proizvoda ili na dva posebna zemljopisna tržišta, skupno izuzeće može se primjenjivati na jednom od tih tržišta, dok se na drugom tržištu ne primjenjuje.

70. U slučaju tržišta tehnologije, sukladno članku 3. stavku 3. Uredbe o transferu tehnologije, tržišni udjel davatelja licencije izračunava se na temelju podataka o vrijednosti prodanih proizvoda davatelja licencije i svih njegovih stjecatelja licencije u odnosu na proizvode u koje je ugrađena licencirana tehnologija i za svako mjerodavno tržište posebno (38). Kada su sudionici tržišni natjecatelji na tržištu tehnologije, podacima o vrijednosti prodanih proizvoda u koje je ugrađena vlastita tehnologija stjecatelja licencije moraju se pribrojiti podaci o vrijednosti prodanih proizvoda u koje je ugrađena licencirana tehnologija. U slučaju novih tehnologija koje se ugrađuju u nove proizvode koji prethodno nisu bili prodavani na tržištu smatra se da sudionici sporazuma nemaju tržišni udjel na mjerodavnom tržištu tehnologija sve dok stvarno ne započne prodaja novih proizvoda.

71. U tržišni udjel stjecatelja licencije na mjerodavnom tržištu proizvoda pribrajaju se podaci o vrijednosti prodanih proizvoda u koje je ugrađena licencirana tehnologija i podaci o vrijednosti od prodaje njihovih zamjenskih (konkurentnih) proizvoda, dakle radi se o ukupnoj vrijednosti prodaje stjecatelja licencije na dotičnom tržištu proizvoda. Ako je davatelj licencije ujedno i dobavljač proizvoda na mjerodavnom tržištu, tada se u tržišni udjel davatelja licencije pribraja i njegov tržišni udjel na tom tržištu izračunan na temelju podataka o vrijednosti prodanih proizvoda. U izračunu tržišnog udjela stjecatelja licencije i/ili davatelja licencije na mjerodavnom tržištu proizvoda ne uzimaju se u obzir podaci o vrijednosti prodanih proizvoda drugih stjecatelja licencije koji nisu sudionici tog sporazuma.

72. Kada su ti podaci dostupni, tržišne udjele treba izračunavati na temelju podataka o vrijednosti prodanih proizvoda jer su ti podaci obično točniji pokazatelji tržišne snage tehnologije nego podaci o količini. Međutim, gdje podaci koje se temelje na vrijednosti nisu dostupni, mogu se primijeniti procjene temeljene na drugim pouzdanim tržišnim podacima, uključujući količinu prodanih proizvoda.

73. Načela utvrđena u gore navedenom tekstu mogu se ilustrirati sljedećim primjerima:

Sporazumi o licenciji između poduzetnika koji nisu tržišni natjecatelji Prvi primjer Poduzetnik A specijalizirao se za razvoj proizvoda i postupaka u području biotehnologije i razvio je novi proizvod koji je označen kao „Xeran”, ali na tržištu nije aktivan kao proizvođač Xerana jer za njega nema ni proizvodnih niti distribucijskih kapaciteta. Poduzetnik B jedan je od proizvođača zamjenskih (konkurentnih) proizvoda koje proizvodi primjenom tehnologija koje su slobodno dostupne i nisu zaštićene nekim pravom vlasništva. U prvoj godini poduzetnik B ostvario je prihod 25 milijuna eura od prodaje proizvoda proizvedenih primjenom slobodno dostupnih tehnologija. U drugoj godini poduzetnik A ustupa poduzetniku B licenciju za proizvodnju Xerana. U toj godini poduzetnik B ostvaruje prihod 15 milijuna eura od prodaje proizvoda proizvedenih primjenom slobodno dostupnih tehnologija i 15 milijuna eura prihoda od Xerana. U trećoj godini i u sljedećim godinama poduzetnik B proizvodi i prodaje samo Xeran i ostvaruje godišnji prihod samo od tog proizvoda 40 milijuna eura. Nadalje, u toj drugoj godini poduzetnik A ustupa licenciju i poduzetniku C, koji do tada nije bio aktivan na tom tržištu proizvoda. C proizvodi i prodaje samo Xeran, ostvarujući u drugoj godini prihod 10 milijuna eura, a u trećoj godini i poslije 15 milijuna eura. Utvrđeno je da na ukupnom tržištu Xerana i njegovih zamjenskih proizvoda na kojem su prisutni poduzetnici B i C godišnji prihod iznosi 200 milijuna eura. U drugoj godini, godini sklapanja sporazuma o licenciji, tržišni je udjel poduzetnika A na tržištu tehnologije 0 % jer mu se tržišni udjel izračunava na temelju ukupnog prihoda od prodaje Xerana u prethodnoj godini. U trećoj godini tržišni udjel poduzetnika A na tržištu tehnologije iznosi 12,5 %, izračunano na temelju prihoda od prodaje Xerana koji su proizveli poduzetnik B i C u prethodnoj, drugoj godini. U četvrtoj godini i u kasnijim godinama tržišni udjel poduzetnika A na tržištu tehnologije iznosi 27,5 %, izračunano na temelju prihoda koji su ostvarili poduzetnici B i C od proizvodnje Xerana u prethodnoj godini. U drugoj godini tržišni udjel poduzetnika B na tržištu proizvoda iznosi 12,5 %, izračunano na temelju prihoda od prodaje poduzetnika B u iznosu 25 milijuna eura u prvoj godini. U trećoj godini tržišni udjel poduzetnika B je 15 % jer mu se prihod od prodaje povećao na 30 milijuna u drugoj godini. U četvrtoj godini i poslije tržišni udjel poduzetnika B je 20 % jer mu godišnji prihod iznosi 40 milijuna eura. Tržišni je udjel poduzetnika C na tržištu proizvoda 0 % u prvoj i drugoj godini, 5 % u trećoj godini i 7,5 % u sljedećim godinama. Budući da se radi o sporazumima o licenciji između poduzetnika koji nisu tržišni natjecatelji i pojedinačni tržišni udjeli poduzetnika A, B i C ne premašuju 30 % za svaku godinu, sporazumi su obuhvaćeni skupnim izuzećem kako ga predviđa Uredba o transferu tehnologije. Drugi primjer Situacija je ista kao u prvom primjeru, no sada su poduzetnici B i C prisutni na različitim zemljopisnim tržištima. Ukupno tržište Xerana i njegovih zamjenskih proizvoda ostvaruje ukupni godišnji prihod 100 milijuna eura na svakom od zemljopisnih tržišta. U ovom se slučaju tržišni udjel poduzetnika A računa posebno za svako od dva zemljopisna tržišta. Na tržištu na kojem je aktivan poduzetnik B tržišni udjel poduzetnika A ovisi o prodaji Xerana od strane poduzetnika B. Budući da se u ovom slučaju pretpostavlja da je ukupno tržište vrijedno 100 milijuna eura, dakle polovicu vrijednosti tržišta iz prvog primjera, tržišni je udjel poduzetnika A 0 % u drugoj godini, 15 % u trećoj godini i 40 % u kasnijim godinama. Tržišni udjel poduzetnika B je 25 % u drugoj godini, 30 % u trećoj godini i 40 % u kasnijim godinama. U drugoj i trećoj godini ni tržišni udjel poduzetnika A ni poduzetnika B ne premašuje 30 % utvrđenog praga. Međutim, taj prag premašen je od četvrte godine nadalje, i to sukladno članku 8. stavku 2. Uredbe o transferu tehnologije znači da nakon šeste godine sporazum o licenciji između A i B neće više moći uživati pogodnosti sigurne luke, odnosno skupnog izuzeća, nego će morati biti pojedinačno ocijenjen. Na tržištu na kojem djeluje poduzetnik C tržišni udjel poduzetnika A ovisi o prodaji Xerana koju ostvaruje poduzetnik C. Stoga je tržišni udjel na tržištu tehnologije poduzetnika A, koji se zasniva na ostvarenoj prodaji poduzetnika C u prethodnoj godini, 0 % u drugoj godini, 10 % u trećoj godini i 15 % poslije. Tržišni je udjel poduzetnika C na proizvodnom tržištu isti: 0 % u drugoj godini, 10 % u trećoj godini i 15 % poslije. Sporazum o licenciji između A i C zbog toga je cijelo vrijeme obuhvaćen sigurnom lukom skupnog izuzeća.

Sporazumi o licenciji između tržišnih natjecatelja Treći primjer Poduzetnici A i B djeluju na istome mjerodavnom tržištu proizvoda i mjerodavnom zemljopisnom tržištu određenog kemijskog proizvoda. Svaki od njih također je i vlasnik patenta za različite tehnologije koje se rabe u proizvodnji tog proizvoda. U prvoj godini A i B potpišu uzajamni sporazum o licenciji kojim jedan drugome ustupaju licenciju za korištenje svojih tehnologija. U prvoj godini A i B proizvode samo primjenom vlastite tehnologije, pri čemu A ostvaruje prihod od prodaje proizvoda u visini 15 milijuna eura, dok B ostvaruje prihod od prodaje proizvoda koji iznosi 20 milijuna eura. Od druge godine oba se poduzetnika koriste vlastitom tehnologijom i tehnologijom onog drugog poduzetnika (konkurentnom tehnologijom). Od druge godine nadalje poduzetnik A ostvaruje prihod od prodaje proizvoda za koji primjenjuje vlastitu tehnologiju od 10 milijuna eura, a od prodaje proizvoda za koji se koristi konkurentnom tehnologijom poduzetnika B također 10 milijuna eura. Od druge godine poduzetnik B ostvaruje 15 milijuna od proizvoda proizvedenog prema vlastitoj tehnologiji, a 10 milijuna od proizvoda proizvedenog prema konkurentnoj tehnologiji poduzetnika A. Ukupna vrijednost tržišta za proizvod i njegove zamjenske proizvode iznosi 100 milijuna eura godišnje. Da bi se sporazum o licenciji ocijenio sukladno Uredbi o transferu tehnologije, tržišni udjeli poduzetnika A i B moraju se izračunati i na tržištu tehnologije i na tržištu proizvoda. Na tržištu tehnologije tržišni udjel poduzetnika A ovisi o prihodu od prodanog proizvoda u prethodnoj godini koji su proizveli i A i B primjenom tehnologije poduzetnika A. Stoga je tržišni udjel na tržištu tehnologije poduzetnika A u drugoj godini 15 % jer je A u prvoj godini ostvario prihod od prodaje koji se odnosi na vlastitu proizvodnju 15 milijuna eura. Od treće godine tržišni je udjel poduzetnika A na tržištu tehnologije 20 % jer su A i B zajednički ostvarili prihod 20 milijuna eura od proizvodnje i prodaje proizvoda te primjenom tehnologije poduzetnika A u proizvodnji proizvoda (10 milijuna eura svaki od njih). Slično tomu, u drugoj godini tržišni je udjel poduzetnika B na tržištu tehnologije 20 %, a poslije 25 %. Tržišni udjeli poduzetnika A i B na tržištu proizvoda ovise o prihodu svakog od njih ostvarenom od prodaje proizvoda u prethodnoj godini, neovisno o tehnologiji primijenjenoj u proizvodnji tog proizvoda. Tržišni je udjel poduzetnika A 15 % u drugoj godini, a 20 % u kasnijem razdoblju. Tržišni je udjel poduzetnika B na tržištu proizvoda 20 % u drugoj godini, a 25 % u kasnijem razdoblju. Budući da se radi o sporazumu između tržišnih natjecatelja, njihov zajednički tržišni udjel i na tržištu tehnologije i na tržištu proizvoda ne smije premašivati 20 % praga tržišnog udjela da bi bio obuhvaćen skupnim izuzećem odnosno sigurnom lukom. Očito je da u ovom primjeru to nije slučaj. Zajednički tržišni udjel na tržištu tehnologije i na tržištu proizvoda iznosi 35 % u drugoj godini, a 45 % u godinama koje slijede. Stoga će se taj sporazum između tržišnih natjecatelja morati ocijeniti na pojedinačnoj osnovi.

4. Apsolutno zabranjena ograničenja tržišnog natjecanja sukladno Uredbi o skupnom izuzeću

4.1. Osnovna načela

74. Člankom 4. Uredbe o transferu tehnologije propisuju se apsolutno zabranjena ograničenja tržišnog natjecanja. Sastavljena lista apsolutno zabranjenih ograničenja tržišnog natjecanja zasniva se na svojstvima tih ograničenja i iskustava koja upućuju na njihove gotovo u pravilu negativne učinke za tržišno natjecanje. Sukladno iskustvima iz sudske prakse Sudova Zajednice (39) takvo ograničenje može biti posljedica jasnog cilja sporazuma ili pak okolnosti svakog pojedinog slučaja (usporediti gore navedeni stavak 14.).

75. Kada sporazum o transferu tehnologije sadrži neko apsolutno zabranjeno ograničenje tržišnog natjecanja, iz članka 4. stavka 1. i stavka 2. Uredbe o transferu tehnologije slijedi da u tom slučaju cjelokupni sporazum ne može biti obuhvaćen skupnim izuzećem. Radi primjene Uredbe o transferu tehnologije, apsolutno zabranjena ograničenja nisu obuhvaćena načelom djelomične ništavnosti, odnosno takav je sporazum ništavan u cjelini. Nadalje, mišljenje je Komisije da će u kontekstu pojedinačne ocjene samo u iznimnim slučajevima apsolutno zabranjena ograničenja tržišnog natjecanja ispunjavati četiri uvjeta iz članka 81. stavka 3. (usporediti gore navedeni stavak 18.).

76. Članak 4. Uredbe o transferu tehnologije razlikuje sporazume između tržišnih natjecatelja i poduzetnika koji nisu tržišni natjecatelji.

4.2. Sporazumi između tržišnih natjecatelja

77. Članak 4. stavak 1. daje listu apsolutno zabranjenih ograničenja koja se odnose na ustupanje licencije između tržišnih natjecatelja. Sukladno članku 4. stavku 1. Uredbe o transferu tehnologije skupno izuzeće ne primjenjuje se na sporazume koji neposredno ili posredno, samostalno ili zajedno s drugim čimbenicima pod kontrolom sudionika, sadrže ograničenja koja imaju za cilj:

(a) ograničavanje sudionika da slobodno određuje prodajnu cijenu proizvoda kada ih prodaje trećim stranama;

(b) ograničavanje outputa, osim ograničavanja outputa proizvoda koji je predmet sporazuma, koje je nametnuto stjecatelju licencije neuzajamnim sporazumom ili koje je nametnuto jednom od stjecatelja licencije uzajamnim sporazumom;

(c) podjelu tržišta ili podjelu kupaca po skupinama osim: i. obveze stjecatelja licencije da primjenom licencirane tehnologije proizvodi samo unutar jednog tehničkog polja primjene ili više njih ili unutar jednog ili više tržišta proizvoda; ii. obveze davatelja i/ili stjecatelja licencije utvrđene u neuzajamnom sporazumu da primjenom licencirane tehnologije ne proizvodi unutar jednog tehničkog polja primjene ili više njih ili unutar jednog ili više tržišta proizvoda, ili unutar jednog isključivog područja rezerviranog za drugu ugovornu stranu ili više njih; iii. obveze davatelja licencije da na određenom području ne ustupi licenciju za navedenu tehnologiju drugom stjecatelju licencije; iv. ograničenja u neuzajamnom sporazumu davatelju i/ili stjecatelju licencije, aktivne i/ili pasivne prodaje na isključivo dodijeljenom području ili isključivo dodijeljenoj skupini kupaca koja je rezervirana za drugu ugovornu stranu; v. ograničenja u neuzajamnom sporazumu stjecatelju licencije aktivne prodaje na isključivo dodijeljenom području ili isključivo dodijeljenoj skupini kupaca koju je davatelj licencije ustupio drugom stjecatelju licencije, pod uvjetom da taj drugi stjecatelj licencije nije bio, u vrijeme stjecanja vlastite licencije, konkurentni poduzetnik davatelju licencije na mjerodavnom tržištu; vi. obveze stjecatelja licencije da proizvodi proizvod koji je predmet sporazuma isključivo za vlastitu uporabu pod uvjetom da se tom stjecatelju licencije ne ograničava aktivna i pasivna prodaja proizvoda koji su predmet sporazuma kao rezervni dijelovi za njegove vlastite proizvode; vii. obveze stjecatelja licencije iz neuzajamnog sporazuma da proizvodi proizvod koji je predmet sporazuma isključivo za određenog kupca, kada je licencija ustupljena s namjerom stvaranja alternativnog izvora opskrbe za tog kupca;

(d) ograničavanje prava stjecatelja licencije u iskorištavanju njegove vlastite tehnologije ili ograničavanje prava bilo kojeg sudionika sporazuma u provođenju istraživanja i razvoja, osim ako je takvo ograničenje nužno za sprečavanje otkrivanja licenciranog znanja i iskustva prema trećim stranama.

78. Pri nekim teškim ograničenjima tržišnog natjecanja Uredba o transferu tehnologije čini razliku između uzajamnih i neuzajamnih sporazuma. Lista apsolutno zabranjenih ograničenja stroža je prema uzajamnim sporazumima nego prema neuzajamnim sporazumima između tržišnih natjecatelja. Uzajamni sporazumi o licenciji su sporazumi prema kojima dva poduzetnika ustupaju jedan drugome licencije koje se odnose na konkurentne (zamjenske) tehnologije ili se mogu koristiti za proizvodnju konkurentnih (zamjenskih) proizvoda. Neuzajamnim sporazumom smatra se sporazum u kojemu samo jedan od sudionika ustupa drugome licenciju za tehnologiju te sporazum kojim dva poduzetnika ustupaju jedan drugome licenciju, pod uvjetom da se ta licencija ne odnosi na konkurentne (zamjenske) tehnologije i ne može se koristiti za proizvodnju konkurentnih (zamjenskih) proizvoda. Sporazum nije uzajaman samo zbog činjenice da sadrži obvezu povratnog ustupanja licencije ili zbog toga što se stjecatelj licencije obvezuje povratno ustupiti licenciju za vlastita poboljšanja licencirane tehnologije. Ako neuzajamni sporazum naknadno postane uzajamni sporazum zbog ustupanja druge licencije između istih sudionika, moguće je da bude potrebno izmijeniti uvjete sporazuma o licenciji kako bi se izbjeglo da na taj način sporazum sadrži apsolutno zabranjena ograničenja tržišnog natjecanja. Komisija će u pojedinačnoj ocjeni sporazuma uzeti u obzir koliko je vremena proteklo između sklapanja sporazuma koji se odnosi na ustupanje prve i druge licencije.

79. Apsolutno zabranjeno ograničenje tržišnog natjecanja sadržano u članku 4. stavku 1. točki (a) odnosi se na sporazume između tržišnih natjecatelja koji imaju cilj utvrđivanje cijena proizvoda pri prodaji tih proizvoda trećim stranama. Utvrđivanje cijena između tržišnih natjecatelja već po svojem cilju predstavlja ograničenje tržišnog natjecanja. Utvrđivanje cijena može se pojaviti u obliku izravnog dogovora o točnoj cijeni koja će se naplaćivati ili u obliku liste cijena s određenim dopuštenim najvišim rabatima. Nije ključno hoće li sporazum sadržavati odredbe o fiksnim, najnižim, najvišim ili preporučenim cijenama. Utvrđivanje cijena također se može provesti neizravno primjenom nepoticajnih mjera pri odstupanju od dogovorene razine cijena, primjerice, može se uvjetovati da će cijena naknade za licenciju biti povišena ako se cijene proizvoda snize ispod neke određene razine. No, sama obveza primatelja licencije da plaća neki minimalni iznos naknade za licenciju ne smatra se utvrđivanjem cijene.

80. Ako se naknade izračunavaju na temelju pojedinačne prodaje proizvoda, iznos naknade izravno utječe na marginalne troškove i time izravno na cijene proizvoda (40). Tržišni natjecatelji stoga mogu koristiti uzajamno licenciranje s uzajamnim naknadama radi usklađivanja cijena na nizvodnim (silaznim) tržištima proizvoda (41). Međutim, Komisija će uzajamno licenciranje s uzajamnim plaćanjem naknada smatrati utvrđivanjem cijene kada je sporazum lišen bilo kakvih pozitivnih učinaka za tržišno natjecanje te se stoga ne može smatrati bona fide sporazumom o licenciji. U takvim je slučajevima sporazum koji ne stvara nikakvu vrijednost i čije sklapanje nema valjani gospodarski opravdani razlog lažan i prividan i predstavlja kartel.

81. Apsolutno zabranjeno ograničenje tržišnog natjecanja sadržano u članku 4. stavku 1. točki (a) odnosi se i na sporazume prema kojima se naknade izračunavaju na temelju ukupne prodaje proizvoda neovisno o tome primjenjuje li se licencirana tehnologija. Takvi sporazumi obuhvaćeni su i člankom 4. stavkom 1. točkom (d) prema kojemu stjecatelj licencije ne smije biti ograničen u svojem pravu da se koristi svojom vlastitom tehnologijom (vidjeti članak 95. u daljnjem tekstu). Općenito, takvi sporazumi ograničavaju tržišno natjecanje jer povećavaju troškove stjecatelja licencije nastale iz primjene njegove vlastite konkurentne tehnologije i ograničavaju tržišno natjecanje koje je postojalo u odsutnosti tog sporazuma (42). To se odnosi kako na uzajamne tako i na neuzajamne sporazume. Međutim, u iznimnim će slučajevima sporazum prema kojemu se naknade izračunavaju na temelju ukupne prodaje proizvoda ispuniti uvjete iz članka 81. stavka 3. u nekom pojedinačnom slučaju gdje će se na temelju objektivnih čimbenika moći zaključiti da je ograničenje neophodno za ustupanje licencije koje će imati pozitivne učinke za tržišno natjecanje. To se može dogoditi kada bi u odsutnosti takvog ograničenja bilo nemoguće ili neprimjereno teško izračunati i nadzirati naknadu koju plaća stjecatelj licencije, primjerice, iz razloga što tehnologija davatelja licencije ne ostavlja vidljivog traga na gotovom proizvodu i ne postoje provedive alternativne metode nadzora.

82. Apsolutno zabranjeno ograničenje tržišnog natjecanja utvrđeno člankom 4. stavkom 1. točkom (b) odnosi se na uzajamna ograničenja outputa sudionika. Ograničenje outputa je ograničenje količine proizvodnje i prodaje sudionika. Članak 4. stavak 1. točka (b) ne odnosi se na ograničenja outputa koja su nametnuta stjecatelju licencije neuzajamnim sporazumom ili ograničenja proizvodnje koja su nametnuta jednom od stjecatelja licencije uzajamnim sporazumom, pod uvjetom da se ograničenje outputa odnosi samo na proizvede proizvedene primjenom licencirane tehnologije. Stoga članak 4. stavak 1. točka (b) definira apsolutno zabranjena ograničenja tržišnog natjecanja kao uzajamna ograničenja outputa koja jedna drugoj nameću sudionici i ograničenja outputa koja su nametnuta davatelju licencije u odnosu na njegovu vlastitu tehnologiju. Kada se tržišni natjecatelji dogovore da si uzajamno nametnu ograničenja outputa, cilj je i vjerojatan učinak sporazuma smanjenje outputa na tržištu. To se odnosi i na sporazume kojima se smanjuje poticaj sudionika da šire output, što se, primjerice, postiže međusobnim nametanjem obveze sudionika da u slučaju povećanja određene razine outputa drugoj ugovornoj strani izvrše određena plaćanja.

83. Povoljniji tretman pri neuzajamnim ograničenjima količine proizvoda temelji se na razmišljanju da posljedica jednostranog ograničenja ne mora obvezno biti smanjenje outputa na tržištu, dok je istovremeno rizik da sporazum nije bona fide sporazum o licenciji manji kada je ograničenje neuzajamno. Kada je stjecatelj licencije voljan prihvatiti jednostrano ograničenje, vjerojatno je da će posljedica sporazuma biti stvarna integracija komplementarnih tehnologija ili integracija nadmoćne tehnologije davatelja licencije s proizvodnim kapacitetima stjecatelja licencije koja će pojačati učinkovitost. U uzajamnom sporazumu ograničenje outputa nametnuto jednom od stjecatelja licencije vjerojatno će odražavati veću vrijednost tehnologije koju je ustupila jedan od sudionika i može služiti kao primjer ustupanja licencije, što može potaknuti tržišno natjecanje.

84. Apsolutno zabranjeno ograničenje tržišnog natjecanja utvrđeno člankom 4. stavkom 1. točkom (c) odnosi se na podjelu tržišta i kupaca. Sporazumi prema kojima tržišni natjecatelji dijele tržišta i kupce imaju za cilj ograničavanje tržišnog natjecanja. Smatrat će se apsolutno zabranjenim ograničenjem tržišnog natjecanja kada se tržišni natjecatelji na temelju uzajamnog sporazuma dogovore da neće proizvoditi u određenim područjima ili da neće aktivno i/ili pasivno prodavati u određenim područjima ili određenim kupcima rezerviranim za drugu ugovornu stranu.

85. Članak 4. stavak 1. točka (c) primjenjuje se neovisno o činjenici je li stjecatelj licence slobodan koristiti se vlastitom tehnologijom. Čim se stjecatelj licence opremio da se može koristiti tehnologijom davatelja licence za proizvodnju određenog proizvoda, može se pokazati skupim zadržati i posebnu proizvodnu liniju za koju se koristi neka druga tehnologija da bi se zadovoljile potrebe kupaca koji su obuhvaćeni ograničenjima. Nadalje, imajući na umu protutržišne učinke tog ograničenja, teško je da će stjecatelj licence biti potaknut da proizvodi primjenom vlastite tehnologije. Za takva je ograničenja i malo vjerojatno da će biti nužna za uspostavljanje licenciranja koje bi imalo pozitivne učinke za tržišno natjecanje.

86. Sukladno članku 4. stavku 1. točki (c) podtočki ii. ne smatra se apsolutno zabranjenim graničenjem obveza davatelja licencije utvrđena u neuzajamnom sporazumu da stjecatelju licencije ustupi isključivu licenciju da proizvodi primjenom licencirane tehnologije na određenom području i time se obveže da sam neće proizvoditi ugovorne proizvode na tom području ili se opskrbljivati ugovornim proizvodima s tog područja. Takve isključive licencije obuhvaćene su skupnim izuzećem neovisno o veličini područja. Ako se licencija odnosi na svjetsko tržište, isključivost znači da se davatelj licencije odriče pristupanja ili ostajanja na tržištu. Skupno izuzeće također se primjenjuje kada je licencija ograničena na jedno tehničko polje primjene ili više njih ili jedno tržište proizvoda ili više njih. Svrha sporazuma obuhvaćenih člankom 4. stavkom 1. točkom (c) podtočkom ii. može se sastojati u davanju poticaja stjecatelju licencije da ulaže u i razvija licenciranu tehnologiju. Cilj sporazuma stoga nije nužno podjela tržišta.

87. Zbog tog se razloga, sukladno članku 4. stavku 1. točki (c) podtočki iv., skupno izuzeće primjenjuje na neuzajamne sporazume prema kojima se sudionici obvezuju da neće prodavati aktivno ili pasivno (43) na isključivo dodijeljenom području ili isključivo dodijeljenoj skupini kupaca koja je rezervirana za drugu ugovornu stranku.

88. Sukladno članku 4. stavku 1. točki (c) podtočki iii. također se ne smatra apsolutno zabranjenim ograničenjem ako davatelj licencije ustupi licenciju samo jednom jedinom stjecatelju licencije na određenom području, pri čemu se podrazumijeva da trećim stranama neće biti ustupljena licencija za proizvodnju proizvoda primjenom tehnologije davatelja licencije na tom određenom području. U slučaju takvih tzv. solo licenciji skupno izuzeće primjenjuje se neovisno o tome radi li se o uzajamnom ili neuzajamnom sporazumu jer sporazum ne dovodi u pitanje pravo sudionika da u potpunosti iskorištavaju svoju vlastitu tehnologiju na tim područjima.

89. Članak 4. stavak 1. točka (c) podtočka v. ne smatra apsolutno zabranjenim ograničenjem i stoga obuhvaća skupna izuzeća, do iznosa zadanog praga tržišnog udjela, u neuzajamnom sporazumu koja se odnose na ograničenja stjecatelja licencije aktivne prodaje na dodijeljenom području ili dodijeljenoj skupini kupaca koju je davatelj licencije ustupio drugom stjecatelju licencije. Međutim, uvjet je da zaštićeni stjecatelj licencije u vrijeme sklapanja svog sporazuma o licenciji nije bio tržišni natjecatelj davatelju licencije. Dakle, nije opravdano ta ograničenja smatrati apsolutno zabranjenim ograničenjima. Dopuštajući davatelju licencije da stjecatelju licencije koji nije bio prisutan na tržištu pruži zaštitu od aktivne prodaje stjecatelja licencije koji su kao tržišni natjecatelji davatelja licencije zbog tog razloga već prisutni i etablirani na tržištu, takva će ograničenja vjerojatno potaknuti stjecatelja licencije da učinkovitije iskorištava licenciranu tehnologiju. S druge strane, ako se stjecatelji licencije međusobno dogovore da ne prodaju aktivno ili pasivno u određenim područjima ili određenim skupinama kupaca, kod tog će se sporazuma raditi o kartelu između stjecatelja licencije. Budući da predmet takvih sporazuma nije transfer tehnologije, oni nisu obuhvaćeni područjem primjene Uredbe o transferu tehnologije.

90. Sukladno članku 4. stavku 1. točki (c) podtočki i. ograničenja sadržana u sporazumima između tržišnih natjecatelja koja ograničavaju ustupanje licencije na jedno tržište proizvoda ili više njih ili za jedno tehničko polje primjene ili više njih (44) ne smatraju se apsolutno zabranjenim ograničenjima. Takva ograničenja obuhvaćena su skupnim izuzećem pod uvjetom da tržišni udjel ne premašuje 20 %, neovisno o činjenici radi li se o uzajamnom ili neuzajamnom sporazumu. Međutim, skupno izuzeće primjenjuje se pod uvjetom da ograničenja koja se odnose na tehničko polje primjene ne premašuju polje primjene licenciranih tehnologija. Nadalje, stjecatelji licencije ne smiju biti ograničeni u primjeni vlastite tehnologije (vidjeti članak 4. stavak 1. točku (d)). Ako su stjecatelji licencije ograničeni u primjeni vlastite tehnologije, radi se o sporazumu o podjeli tržišta.

91. Skupno izuzeće primjenjuje se neovisno o tome je li ograničenje koje se odnosi na tehničko polje primjene simetrično ili asimetrično. Asimetrično ograničenje polja primjene u uzajamnom sporazumu pretpostavlja da je objema stranama dopušteno koristiti se tehnologijama koje su im ustupljene licencijom, ali samo unutar različitih polja primjene. Sve dok se sudionicima ne ograničava korištenje vlastitih tehnologija, ne može se pretpostaviti da će sudionici sporazumom napustiti ili se odreći ulaska u polje (ili polja) primjene koja su obuhvaćena licencijom drugog sudionika. Čak i kada se davatelji licencije opreme za primjenu licencirane tehnologije unutar polja primjene koje je obuhvaćeno licencijom, nije rečeno da će to imati utjecaja na proizvodne kapacitete koji se koriste za proizvodnju izvan područja primjene licencije. U odnosu na rečeno važno je da se ograničenje odnosi na različita tržišta proizvoda ili područja primjene, a ne na kupce koji su dodijeljeni nekom području ili skupini, a koji kupuju proizvode koji pripadaju istom tržištu proizvoda ili istom tehničkom polju primjene. U posljednjem navedenom slučaju rizik podjele tržišta znatno je veći (vidjeti gore navedeni stavak 85.). Nadalje, ograničenja povezana s područjem primjene mogu se pokazati nužnima za poticanje pozitivnih učinaka za tržišno natjecanje u području ustupanja licencije (vidjeti niže navedeni stavak 182.).

92. Članak 4. stavak 1. točka (c) podtočka vi. sadrži još jedno izuzeće. Radi se, naime o ograničenjima koja se odnose na vlastitu uporabu proizvoda, drugim riječima obveza stjecatelja licencije da proizvodi proizvode u koje je ugrađena licencirana tehnologija samo za vlastite potrebe. Kada je proizvod koji je predmet sporazuma komponenta, stjecatelja licencije može se obvezati da proizvodi tu komponentu samo za potrebe ugrađivanja u vlastite proizvode te da te komponente ne prodaje ostalim proizvođačima. Međutim, stjecatelj licencije mora imati pravo da prodaje komponente kao rezervne dijelove za vlastite proizvode te da opskrbljuje treće strane koje pružaju poslijeprodajne usluge koje se odnose na te proizvode. Ograničenja koja se odnose na vlastitu uporabu, kako su ovdje definirana, mogu biti nužna u poticanju širenja tehnologije, osobito između tržišnih natjecatelja, i obuhvaćena su skupnim izuzećem. Ta ograničenja spominju se i niže u tekstu u odjeljku IV.2.5.

93. Konačno, članak 4. stavak 1. točka (c) podtočka vii. izuzima s liste apsolutno zabranjenih ograničenja obvezu stjecatelja licencije u neuzajamnom sporazumu da proizvodi proizvod koji je predmet sporazuma isključivo za određenog kupca, kada je licencija ustupljena s namjerom stvaranja alternativnog izvora opskrbe za tog kupca. Dakle, članak 4. stavak 1. točka (c) podtočka vii. primjenjuje se samo pod uvjetom da je licencija ograničena na stvaranje alternativnog izvora opskrbe za nekog određenog kupca. Pri tome ne mora biti riječ o samo o jednoj licenciji ustupljenoj na taj način. Člankom 4. stavkom 1. točkom (c) podtočkom vii. obuhvaćene su i situacije u kojima je licencija za opskrbu istog određenog kupca ustupljena i više nego jednom poduzetniku. Ustupa li se licencija samo u svrhu opskrbe jednog određenog kupca, ograničene su mogućnosti da takvi sporazumi utječu na podjelu tržišta. Pod takvim okolnostima posebno se ne može pretpostaviti da će stjecatelj licencije prestati koristiti se vlastitom tehnologijom.

94. Apsolutno zabranjeno ograničenje tržišnog natjecanja uređeno člankom 4. stavkom 1. točkom (d) obuhvaća ponajprije ograničenja prava bilo kojeg sudionika na provođenje istraživanja i razvoja. Oba sudionika moraju imati slobodu provođenja samostalnog istraživanja i razvoja. To se pravilo primjenjuje bez obzira na to primjenjuje li se ograničenje na područje obuhvaćeno licencijom ili na druga područja. Međutim, sama činjenica da se sudionici obvezuju jedan drugome stavljati na raspolaganje poboljšanja svojih tehnologija ne smatra se ograničenjem samostalnog istraživanja i razvoja. Učinci takvih sporazuma za tržišno natjecanje moraju se ocjenjivati uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog slučaja. Članak 4. stavak 1. točka (d) također se ne proteže na ograničenja koja obvezuju sudionika da obavlja istraživanja i razvoj s trećim stranama, kada su ta ograničenja nužna da bi se zaštitilo otkrivanje znanja i iskustva davatelja licencije. Da bi bila obuhvaćena izuzećem, ograničenja nametnuta kako bi se zaštitilo znanje i iskustvo davatelja licencije od otkrivanja moraju biti nužna i razmjerna za ostvarivanje te zaštite. Primjerice, kada su sporazumom određeni djelatnici stjecatelja licencije koji se obučavaju za licencirano znanje i iskustvo i odgovorni su za njegovu uporabu, može se pokazati dostatnim da se stjecatelj licencije obveže da tim djelatnicima neće biti dopušteno da budu uključeni u aktivnosti istraživanja i razvoja s trećim stranama. Ostale mjere zaštite mogu se također pokazati primjerenima.

95. Sukladno članku 4. stavku 1. točki (d) stjecatelj licencije također ne smije biti ograničen u primjeni vlastite konkurentne tehnologije pod uvjetom da se pri tome ne koristi tehnologijom koju mu je licencijom ustupio davatelj licencije. U odnosu na vlastitu tehnologiju stjecatelja licencije ne smije se ograničiti s obzirom na to gdje proizvodi ili prodaje, koliko proizvodi ili prodaje i po kojoj cijeni prodaje. Isto tako ne smije ga se obvezati na plaćanje naknada koje se odnose na proizvode koji se temelje na njegovoj vlastitoj tehnologiji (usporediti gore navedeni stavak 81.). Nadalje, stjecatelja licencije ne smije se ograničiti pri ustupanju licencije za njegovu vlastitu tehnologiju trećim stranama. Kada se ograničenja nameću stjecatelju licencije u odnosu na njegovo korištenje vlastite tehnologije ili provođenje istraživanja i razvoja, smanjuje se konkurentnost njegove tehnologije. To može rezultirati smanjenjem tržišnog natjecanja na postojećim tržištima proizvoda i tržištima tehnologije i smanjenjem poticaja stjecatelju licencije da ulaže u istraživanje i razvoj svoje tehnologije.

4.3. Sporazumi između poduzetnika koji nisu tržišni natjecatelji

96. Članak 4. stavak 2. utvrđuje listu apsolutno zabranjenih ograničenja na području ustupanja licencije između poduzetnika koji nisu tržišni natjecatelji. Sukladno toj odredbi Uredba o transferu tehnologije, odnosno skupno izuzeće, ne obuhvaća sporazume koji neposredno ili posredno, samostalno ili u kombinaciji s drugim čimbenicima pod kontrolom sudionika imaju za cilj:

(a) ograničavanje prava sudionika da slobodno određuje prodajnu cijenu pri prodaji proizvoda trećim stranama, ne isključujući mogućnost nametanja najviše prodajne cijene ili preporučene prodajne cijene, pod uvjetom da nije riječ o fiksnim ili minimalnim prodajnim cijenama koje su rezultat izvrš