Kako bi se zahtijevani napori na razini EU-a u cilju postizanja 10 %-tnog smanjenja emisija stakleničkih plinova do 2020. rasporedili, utvrđeni su ciljevi za države članice na temelju njihovog relativnog bogatstva (mjerenog na temelju BDP-a po stanovniku 2005.). Ti su ciljevi u rasponu od 20 % smanjenja emisija do 2020. (u odnosu na razine iz 2005.) za najbogatije države članice, do 20 % povećanja za najsiromašniju. (vidjeti sliku 1).

Odlukom br. 406/2009/EZ (također poznata kao Odluka o raspodjeli tereta, dalje u tekstu: ESD), koja je donesena 2009. kao dio klimatskog i energetskog paketa, utvrđuju se ograničenja emisija stakleničkih plinova (GHG) za sve države članice do 2020. Odlukom su obuhvaćene emisije iz sektora prometa, građevinarstva, poljoprivrede, male industrije i zbrinjavanja otpada. Navedeni sektori izvor su preko 55 % ukupnih emisija stakleničkih plinova u EU-u. Cilj je ESD-a smanjiti emisije stakleničkih plinova u EU-u za 10 % do 2020. u odnosu na 2005. i promicati smanjenje emisija stakleničkih plinova iz područja primjene te Odluke na pravedan i isplativ način. ESD je stupio na snagu u lipnju 2009.

U razdoblju od 2005. do 2013. u svim su sektorima ostvarena smanjenja ukupnih emisija, i to u rasponu od –3 % u poljoprivredi do –25 % u sektoru zbrinjavanja otpada. (slika 2) U tom razdoblju zabilježena je i konvergencija u intenzitetu emisija stakleničkih plinova u državama članicama, po stanovniku i u odnosu na BDP.

Izvor: EEA (2015) Trends and projections in Europe 2015 (Trendovi i prognoze za Europu 2015.), ažurirano podacima iz inventara emisija iz ožujka 2016. Crna točkasta linija predstavlja linearnu putanju godišnjih ograničenja emisija u okviru ESD-a za razdoblje od 2013. do 2020.

5.Rezultati ocjenjivanja

U skladu s Komisijinim smjernicama za ocjenjivanje, ocjenjivanjem su obuhvaćeni relevantnost, učinkovitost, djelotvornost, dosljednost i dodana vrijednost za EU Odluke o raspodjeli tereta. Uz to, ispitano je ima li Odluka utjecaja na tržišno natjecanje; obveza da se to ispita jedan je od zahtjeva navedenih u članku 14. ESD-a.

5.1. Relevantnost

Ciljevi ESD-a i dalje su relevantni te se i dalje blisko podudaraju s potrebama EU-a. Poglavito, i dalje postoji potreba da se nastavi ograničavati antropogene emisije stakleničkih plinova i uspostavi odgovarajuće mehanizme koji bi odražavali ukupnu cijenu klimatskih promjena za društvo. ESD je i dalje relevantan i u ispravljanju tržišnih nedostataka, jer obvezujuća priroda Odluke pomaže u odašiljanju odgovarajućih signala u pogledu cijene kad je riječ o smanjivanju emisija.

Zaključcima Europskog vijeća iz listopada 2014. o Okviru klimatske i energetske politike potvrđena je važnost ESD-a i njegovog nastavka do 2030. sa svim elementima koji su primijenjeni u Odluci o raspodjeli tereta za 2020.

Sklapanjem Pariškog sporazuma u prosincu 2015. potvrđena je na najvišoj razini opredijeljenost EU-a da znatno smanji svoje emisije stakleničkih plinova do i nakon 2030. Kako je navedeno u planiranom nacionalno utvrđenom doprinosu (INDC), EU se obvezuje da će do 2030. smanjiti emisije na svom području za barem 40 % ispod razina iz 1990.

5.2. Djelotvornost

EU je na dobrom putu da ostvari ciljeve u pogledu smanjenja emisija do 2020. u sektorima obuhvaćenima ESD-om. Iz izvješća država članica podnesenih tijekom 2015. vidljivo je da su emisije stakleničkih plinova 2013. i 2014. u svim državama članicama bile ispod njihovih nacionalnih ograničenja za te godine. U 2013., ukupne emisije obuhvaćene ESD-om na razini EU-a bile su za 9,7 % manje nego u 2005. U 2014. emisije obuhvaćene ESD-om dodatno su smanjene i bile su za 12,9 % manje od emisija iz 2005.; ta razina emisija niža je od EU-ovih ciljnih emisija za 2020. prema ESD-u. To znači da je EU na dobrom putu da ostvari ciljeve ESD-a za 2020. i da su sve države članice pridonijele smanjenju emisija stakleničkih plinova.

Ostvareno smanjenje emisija veliko je poboljšanje u odnosu na projekcije uz pretpostavku nastavka s prijašnjom praksom (business as usual) koje su razmatrane u vrijeme donošenja ciljeva za 2020. Do sada su ostvarena znatno veća smanjenja emisija nego što se to očekivalo 2007. kada je Europsko vijeće prihvatilo klimatske ciljeve za cijeli EU za 2020., a Komisija provela procjenu učinka klimatskog i energetskog paketa. U toj procjeni učinka, uz pretpostavku nastavka s prijašnjom praksom, emisije obuhvaćene ESD-om na razini EU-a porasle bi za 2,4 % od 2005. do 2020.

Gospodarska recesija također je utjecala na smanjenje emisija stakleničkih plinova u nekim sektorima obuhvaćenima ESD-om u proteklom razdoblju (posebno u sektoru prijevoza tereta) te se očekuje da će posljedice potrajati do 2020. Međutim, mnogi sektori (poput zgradarstva ili poljoprivrede) obuhvaćeni ESD-om nisu izravno pogođeni varijacijama BDP-a i osjetljiviji su na utjecaj politika, te se na temelju toga može zaključiti da se dio smanjenja emisija stakleničkih plinova u sektorima obuhvaćenima ESD-om može pripisati djelovanju politika na razini EU-a i na razini država članica.

Drugim riječima, postignuta smanjenja emisija mogu se djelomično pripisati klimatskim i energetskim politikama i mjerama koje su već provedene u državama članicama (od kojih su neke rezultat ESD-a) te se očekuje da će te politike i mjere i dalje imati ograničavajući utjecaj na emisije.

U prilog toj tvrdnji ide i analiza čimbenika koja je provedena za razdoblje od 2005. do 2012. i u kojoj su promatrane emisije CO2 uzrokovane izgaranjem fosilnih goriva, koje čine 80 % ukupnih emisija stakleničkih plinova u sektorima obuhvaćenima ETS-om i ESD-om. Zaključak te analize bio je da su tehnološke promjene najviše doprinijele smanjivanju emisija, daleko više nego promjene unutar sektora gospodarstva i među njima, te daleko više nego čimbenici povezani s BDP-om u vrijeme gospodarske krize.

Rezultati pokazuju ukupno smanjenje emisija CO2 za 11,5 % u razdoblju između 2005. i 2012. Na smanjenje emisija najviše su utjecale tehnološke promjene, koje su dovele do smanjenja od 18,5 %, znatno više nego promjene među gospodarskim sektorima. Sveukupno, politike koje su provedene u području klime i energetike znatno su doprinijele uvođenju tehnologija s manjim emisijama ugljika, uključujući energiju iz obnovljivih izvora. Porast gospodarske aktivnosti (BDP) doveo je do porasta emisija od 6,8 %. Strukturne promjene gospodarstva (s konstantnim BDP-om i intenzitetom CO2 u svakom sektoru gospodarstva) uzrokovale su mali porast emisija, za 1,7 %.

Nije bilo moguće kvantificirati u kojoj se mjeri zabilježeni trendovi emisija u prošlosti i predviđeni trendovi emisija u budućnosti mogu s dovoljno sigurnosti pripisati pojedinim politikama. Posebice, teško je promatrati utjecaj ESD-a na nacionalne klimatske i energetske politike odvojeno od drugih inicijativa koje su poduzete širom EU-a u okviru klimatskog i energetskog paketa i koje imaju izravniji učinak na različite čimbenike emisija.

Neki dionici smatraju da je ESD bio važan čimbenik koji je utjecao na nove nacionalne politike i mjere u određenim državama članicama, dok drugi smatraju da je ESD imao mali ili nikakav utjecaj na dosadašnji razvoj nacionalnih politika. Čini se da učinak ESD-a nema jednak utjecaj u svim državama članicama, što može biti posljedica različite situacije u državama članicama u pogledu njihovih ciljeva prema ESD-u, tj. trebaju li poduzeti dodatne mjere ili ne.

Iz ocjene ESD-a vidljivo je da se provedba nacionalnih politika u sektorima obuhvaćenima ESD-om uglavnom povećavala, s početkom u 2007. kada je Europsko vijeće prihvatilo klimatske ciljeve za cijeli EU za 2020. Da ESD nije bio donesen, moguće je da djelovanja u cilju smanjivanja emisija u sektorima koji su njime obuhvaćeni ne bi bila poduzeta, ili bi bila poduzeta sporije.

5.3. Učinkovitost