Direktiva o industrijskim emisijama primarni je pravni instrument EU-a za reguliranje industrijskih emisija te se njome nastoje ostvariti znatne koristi za okoliš i zdravlje ljudi, posebno obveznom primjenom najboljih raspoloživih tehnika (NRT-i). Znatan udio u sveukupnom onečišćenju (emisije u zrak i vodu i stvaranje otpada) u Europi odnosi se na sektore obuhvaćene područjem primjene Direktive o industrijskim emisijama. Procjenjuje se da su upravo oni odgovorni za približno 23 % masenog udjela emisija u zrak. Situacija je manje jasna kada je riječ o emisijama u vodu, no procjenjuje se da se na njih odnosi između 20 % i 40 % emisija teških metala te između 30 % i 60 % emisija onečišćujućih tvari koje nisu hranjive tvari ni organski ugljik.

Očekuje se da će se u sljedećem razdoblju izvješćivanja (koje obuhvaća razdoblje od 2014. do 2016.) prikupiti puno više informacija jer svaki sektor zasebno donosi zaključke o NRT-ima te će države članice moći navesti dodatne pojedinosti o pitanjima provedbe u praksi.

Države članice dostavile su informacije u skladu sa zahtjevima iz Priloga I. Odluci. Te su povratne informacije ocijenjene i objavljeno je sažeto izvješće. Sve su države članice, osim Finske, dale svoje odgovore, no razina detaljnosti informacija uvelike se razlikovala. U pojedinim odgovorima samo je spomenuto preneseno zakonodavstvo dok je u drugima ono detaljno i opsežno opisano. Sveukupno, pružene su određene korisne informacije o postupcima i koracima poduzetima prema stvarnoj provedbi Direktive o industrijskim emisijama. One uključuju informacije o kriterijima za provjeru neusklađenosti, različitim pristupima kojima se osigurava primjena zaključaka o NRT-ima pri određivanju uvjeta izdavanja dozvola te pojedinosti planova inspekcije zaštite okoliša.

Odlukom se postavlja cilj uvođenja elektroničkog izvješćivanja država članica. Kako bi se pospješilo njegovo postizanje, Komisija je ugovorila posao koji uključuje razvoj potrebnih alata za elektroničko izvješćivanje. Budući da su se pojavili brojni problemi, došlo je do kašnjenja u izvođenju tih projekata, a uslijed toga podnošenje izvješća na temelju Modula 2. iz Priloga II. Odluci odgađa se za jednu godinu s 30. rujna 2017. na 30. rujna 2018. U pogledu modula 1., 3. i 4., izvješćivanje se odgađa za veljaču 2018.

Provedbenom odlukom Komisije 2012/795/EU (dalje u tekstu „Odluka”) utvrđuju se pojedinosti u pogledu provedbe Direktive o industrijskim emisijama koje su države članice dužne priopćiti Komisiji. Prilogom I. toj odluci utvrđuju se zahtjevi koje treba dostaviti Komisiji do rujna 2014. dok se u Prilogu II. definiraju informacije koje je potrebno dostaviti do rujna 2017.

Nekoliko je država članica izvijestilo da nema dovoljno osoblja za obavljanje zadataka povezanih s provedbom Direktive o integriranom sprečavanju i kontroli onečišćenja, a osim toga države su navele da postoje ograničenja u mogućnosti financiranja novozaposlenih i osposobljavanja osoblja nadležnog tijela. To bi se moglo povezati s obujmom posla koji se odnosi na prelazak s Direktive o integriranom sprečavanju i kontroli onečišćenja na Direktivu o industrijskim emisijama te je stoga moguće da će nadležna tijela sada moći lakše upravljati količinom posla.

Nisu se pojavili značajniji problemi usklađenosti s naslijeđenim zakonodavstvom. Ipak, možda je potrebno dalje istražiti nekoliko pitanja spomenutih u vezi s Direktivom o integriranom sprečavanju i kontroli onečišćenja. Unatoč poboljšanjima, dostavljene informacije nisu bile potpune, posebno brojčani podaci u pogledu broja inspekcija (npr. ukupni broj posjećenih postrojenja, broj posjeta tijekom kojih su obavljena mjerenja emisija). Moguće je da je to djelomično bilo zbog teksta u pitanjima koji su, kako se čini, države članice različito razumjele.

Komisija nastoji poduprijeti države članice u osiguravanju učinkovite primjene Direktive o industrijskim emisijama. Kako bi to postigla, provodi sljedeće aktivnosti:

Preispitivanja referentnih dokumenata o NRT-ima usmjerena su na područja u kojima je moguće ostvariti najveću korist, takozvana „ključna pitanja okoliša”. Time se u odnosu na nastojanja uložena u postupak osigurava najbolji rezultat za okoliš. Komisija je predložila kriterije za utvrđivanje ključnih pitanja okoliša koje je potvrdio forum osnovan u skladu s člankom 13. Direktive o industrijskim emisijama. To su: važnost onečišćenja za okoliš; značaj djelatnosti; mogućnost utvrđivanja novih tehnika kako bi se znatno poboljšala situacija; mogućnost definiranja razina emisija povezanih s NRT-ima čime se u usporedbi s trenutačnom situacijom znatno unapređuje zaštita okoliša.

Radionice u kojima sudjeluju države članice i dionici

Korisno je organizirati sastanke s državama članicama i ostalim relevantnim dionicima kako bi se preispitala provedba Direktive o industrijskim emisijama, što uključuje izradu referentnih dokumenata o NRT-ima i zaključaka o NRT-ima. Njihova je vrijednost u mogućnosti ranog utvrđivanja područja u kojima se javljaju problemi te u dogovaranju zajedničkih budućih pristupa.

Radionice se održavaju prema potrebi, bilo da u njima sudjeluju samo države članice usredotočene na zakonsku provedbu bilo dionici kada se raspravlja o općenitijim pitanjima. Nakon što je u Berlinu održana radionica kojoj su prisustvovali svi članovi foruma, drugoj radionici održanoj u Kopenhagenu 2016. nazočili su samo predstavnici država članica. Komisija planira nastaviti tu uspješnu praksu 2017. u okviru radionice u Belgiji na kojoj će sudjelovati države članice.

Sudionici su radionicu održanu u Kopenhagenu smatrali korisnom prilikom za uspoređivanje svojih nacionalnih aktivnosti, a tom su prigodom pozvali Komisiju da preispita postojeće iskustvo u pogledu postupka izuzeća na temelju članka 15. stavka 4. Direktive o industrijskim emisijama. Objavljene su prezentacije i sažetak radionice.

Nadalje, kako bi se prikupila mišljenja o projektima i studijama u tijeku, redovito se organiziraju tehničke radionice u kojima sudjeluju stručnjaci iz država članica i dionici. Za 2017. predviđene su posebne radionice o tehnikama u nastajanju (uz sudjelovanje Belgije i Švedske) i o doprinosu NRT-a vodnoj politici (uz sudjelovanje Njemačke).

Najčešća pitanja

Važan je zadatak Komisije pomagati državama članicama u provedbi Direktive o industrijskim emisijama. Jedan od alata koji se u tu svrhu upotrebljava jesu najčešća pitanja koja su dostupna na web-mjestu Komisije.

Komisija radi na povećanju broja i ažuriranju tih alata ovisno o potrebi te na nekoliko posebnih najčešćih pitanja čija je važnost prepoznata tijekom radionice u Kopenhagenu. Konkretno, ona razmatraju teme kao što su upotreba raspona razina emisija povezanih s NRT-ima, kad je potrebno pridržavati se zaključaka o NRT-ima i koji su zaključci o NRT-ima razlog za ponovno razmatranje dozvole.

Potpora mrežama nacionalnih nadležnih tijela

Glavna je odgovornost za učinkovitu provedbu zahtjeva Direktive o industrijskim emisijama na nacionalnim nadležnim tijelima. Njihovi zadaci uključuju izdavanje dozvola, ocjenjivanje odgovarajućih graničnih vrijednosti emisija i ostalih uvjeta, razmatranje zahtjeva za izuzeće te, općenito, osiguravanje ispravnog rada postrojenja. Komisija podupire ta tijela kako bi na nacionalnoj razini osigurala usporedive, usklađene pristupe u skladu sa zakonodavstvom.

Komisija podupire rad Mreže Europske unije za primjenu i provedbu zakona o okolišu koja upravlja nizom projekata u području industrijskih emisija . Oni se posebno odnose na: potporu izradi temeljnog izvješća u skladu s Direktivom o industrijskim emisijama i provedbi te Direktive ; iskustvo u izuzećima od razina emisija povezanih s NRT-ima navedenima u Direktivi o industrijskim emisijama . Komisija surađuje sa stručnjacima iz država članica u okviru projektnih sastanaka i cijeni tu razmjenu znanja.

Provedba

Pristup provedbi u okviru Direktive o industrijskim emisijama smatra se iznimno naprednim. To je zato što se njime građanima daju čvrsto utemeljena prava na pristup relevantnim informacijama i sudjelovanje u postupku izdavanja dozvola. Na taj se način građane i nevladine organizacije osnažuje kako bi se osiguralo odgovarajuće izdavanje dozvola i poštovanje njihovih uvjeta. Jasno je da Komisija ne može aktivno provjeravati svih 50 000 dozvola, no lokalnom je stanovništvu u osobnom interesu pobrinuti se za to da su dozvole prikladne i da se primjenjuju.

Odgovornost za rješavanje slučajeva povrede prvenstveno imaju nadležna tijela. Ta su tijela prva u nizu tijela za provedbu, a dotični građanin ili nevladina organizacija trebali bi se obratiti upravo relevantnom nadležnom tijelu. Postupak preispitivanja dozvole isto je tako važan kako bi se susjedima i ostalim uključenim stranama povremeno omogućilo da izraze svoje eventualne razloge za zabrinutost te da se ti razlozi uzmu u obzir u okviru preispitivanja dozvole.

Direktivom o industrijskim emisijama utvrđuju se prava na temelju kojih pogođene stranke mogu osporiti uvjete dozvole i zatražiti nerutinske inspekcije okoliša. Takvim je pristupom moguće rasporediti tisuće pojedinaca da nadziru izvršenje zakonodavstva. Komisija smatra da su najprije nacionalna upravna ili pravosudna tijela odgovorna za provjeru posebnih situacija neusklađenosti te da raspolažu odgovarajućim sredstvima za njihovo rješavanje ako se pokaže da su razlozi za zabrinutost opravdani. Komisija bi uglavnom intervenirala u slučaju sustavnih propusta ili kada povrede uvjeta dozvola imaju znatan utjecaj na okoliš.

V.Prijelazni aranžmani za velike uređaje za loženje

Direktivom o industrijskim emisijama odredbe o velikim uređajima za loženje prenesene su u pojednostavnjen i dosljedan okvir. Kako bi se olakšao prelazak na njih, Direktiva o industrijskim emisijama sadržava odredbe o dvjema vrstama fleksibilnosti čijom se primjenom odstupa od ukupnih zahtjeva, a to su:

·prijelazni nacionalni planovi – koje se uspostavlja na razini država članica. Na postrojenja uključena u prijelazne nacionalne planove država članica primjenjuje se ukupna gornja granica emisija (koja se linearno smanjuje u razdoblju od 2016. do sredine 2020.). Tijekom tog vremena se u pogledu obuhvaćenih postrojenja ipak moraju poštovati granične vrijednosti emisija utvrđene Direktivom o velikim uređajima za loženje. Tom se fleksibilnošću svim obuhvaćenim postrojenjima omogućuje više vremena (do sredine 2020.) za usklađivanje s graničnim vrijednostima emisija iz Direktive o industrijskim emisijama te pruža i fleksibilnost u pronalasku načina realizacije potrebnih ulaganja u modernizaciju kojima bi se poštovale odredbe. Na temelju toga očekuje se da će troškovi usklađivanja s odredbama i ostale poteškoće biti umanjeni. Tu je mogućnost iskoristilo 15 država članica.

·izuzeća zbog ograničenog vijeka trajanja – ovom se fleksibilnošću u obzir uzimaju situacije kada su postrojenja pri kraju svojeg vijeka trajanja te ne bi bilo ekonomično nadograditi ih kako bi se poštovale granične vrijednosti emisija iz Direktive o industrijskim emisijama. Na taj način postojeće postrojenje može bez dodatnih ulaganja do kraja 2023. i dalje biti u pogonu uz ograničen broj radnih sati (ne više od 17 500 sati), a da se pri tome poštuju granične vrijednosti emisija iz Direktive o velikim uređajima za loženje. Kada istekne mogućnost primjene izuzeća zbog ograničenog vijeka trajanja, postrojenje se mora zatvoriti ili rekonstruirati kako bi se ispunili uvjeti važeći za nova postrojenja. Izuzeća zbog ograničenog vijeka trajanja primjenjuju 24 države članice. Postojala je i vrlo ograničena mogućnost kojom se dopuštala granica od 32 000 sati ako su postrojenja ispunjavala četiri kriterija utvrđena Direktivom o industrijskim emisijama.

Države članice od 2017. dostavljat će godišnje izvješće o podacima za svako postrojenje na temelju čega Komisija može pratiti pravilnu primjenu tih odredaba. Konačni popisi velikih uređaja za loženje na koje su primijenjene razne mogućnosti fleksibilnosti objavljuju se na platformi CIRCABC.