Iz godišnje perspektive rezultati provedbe manje su zadovoljavajući jer je napredak u različitim područjima politika i dalje neujednačen. Države članice su u odnosu na prošlu godinu ostvarile najveći napredak u reformi financijskog sektora, primjerice poboljšanjem uvjeta financiranja, olakšavanjem trajnog rješavanja problema loših kredita i poboljšanjem nadzora banaka. Solidan je napredak ostvaren i u aktivnim politikama tržišta rada, koje postaju sve raznovrsnije i općenito bolje prilagođene individualnim potrebama. I istraživanje i razvoj dobivaju sve veću potporu zahvaljujući naporima vlada u pogledu financiranja javnih aktivnosti istraživanja i razvoja te povećanoj profitabilnosti privatnog sektora i sve boljim uvjetima financiranja. S druge strane, borba protiv utaja poreza, unapređivanje porezne uprave, suzbijanje izbjegavanja plaćanja poreza i borba protiv korupcije pokazuju različite rezultate. Skroman je napredak zabilježen i u pronalaženju odgovora na izazove za dugoročnu održivost javnih financija koji nastaju kao posljedica starenja stanovništva. To je područje politike tema velikog broja preporuka, ali ostvaren je tek ograničen napredak. Obrazovne reforme, posebice one kojima se želi poboljšati pristup obrazovanju za skupine u nepovoljnom položaju i poboljšati opća kvaliteta obrazovanja, i dalje su izazov jer je u većini država članica koje su 2017. dobile preporuku u tom području ostvaren tek ograničen napredak (vidjeti grafikon 3. i Dodatak 2.).

Grafikon 3.: Područja politika u kojima je zabilježena najviša i najniža razina provedbe preporuka

Uklanjanje makroekonomskih neravnoteža se nastavlja, ali u nekim državama članicama razni izvori neravnoteža ostaju neriješeni, a pojavili su se novi rizici. Iako se veliki suficit na tekućem računu europodručja stabilizirao, napredak po državama članicama nije ujednačen. U nekoliko je država članica uklonjen veliki deficit na tekućem računu, dok su u drugima dugotrajni suficiti uglavnom ostali nepromijenjeni. U pojedinim državama članicama i dalje se bilježe visoke razine privatnog, javnog i vanjskog duga. Razduživanje teče neujednačenom dinamikom, a viša razina duga ne znači uvijek i brže smanjenje duga. U kontekstu očekivane postupne normalizacije uvjeta monetarne politike od ključne je važnosti da se dug nastavi kretati čvrstom silaznom putanjom kako bi se ranjivosti mogle odlučno smanjiti. Države članice s deficitom na tekućem računu ili visokim vanjskim dugom mogle bi pridonijeti procesu ponovnog uravnoteženja kada bi održale poboljšanja cjenovne konkurentnosti ostvarena u posljednje vrijeme. Države članice s velikim suficitom trebale bi promicati brži rast plaća i jačati ulaganja. U svim su državama članicama mjere za povećanje produktivnosti ključne za promicanje dugoročnog rasta i potporu dinamici realnih plaća, koja je u većini država članica i sektora i dalje skromna unatoč smanjenju ponude radne snage. Ubrzanjem dinamike kretanja plaća, koje bi dovelo do veće domaće potražnje, dodatno bi se poduprla postojeća gospodarska ekspanzija. U sve većem broju država članica izazovi povezani s velikim promjenama cijena stambenih nekretnina zahtijevaju pažljivo praćenje u trenutku kada ranije prisutna negativna odstupanja vrijednosti sve više nestaju. To upućuje na specifične gospodarske i financijske izazove pojedinih država članica koji imaju veliku važnost za dobro funkcioniranje europodručja zbog snažne gospodarske i financijske povezanosti članica valutne unije.

Preporuke po državama članicama za jedanaest država u kojima su utvrđene neravnoteže pridonijet će smanjenju tih neravnoteža. U Komisijinim zaključcima o kategorijama u okviru postupka zbog makroekonomskih neravnoteža uzeti su u obzir poboljšani gospodarski uvjeti(). Komisija je nakon detaljnog preispitivanja dvanaest država članica utvrdila neravnoteže u jedanaest od njih. Zaključeno je da u Sloveniji više ne postoje neravnoteže, a da neravnoteže u Bugarskoj, Francuskoj i Portugalu više nisu prekomjerne. Ukupno gledajući, utvrđeno je da trenutačno u osam država postoje neravnoteže (Bugarska, Francuska, Njemačka, Irska, Portugal, Španjolska, Nizozemska i Švedska) i da u tri države postoje prekomjerne neravnoteže (Hrvatska, Cipar i Italija). Kao i u prethodnim godinama, praćenje u okviru postupka zbog makroekonomskih neravnoteža provodi se za sve države za koje su utvrđene neravnoteže ili prekomjerne neravnoteže, a temeljitost postupka praćenja ovisi o opsegu izazova i ozbiljnosti neravnoteža().

Iz Izvješća o konvergenciji 2018.() vidljivo je da države članice na koje se primjenjuje odstupanje moraju ostvariti daljnji napredak kako bi mogle uvesti euro. Predviđeno je da euro, valuta koju svakodnevno koristi oko 342 milijuna ljudi u 19 država članica, bude jedinstvena valuta Europske unije u cjelini. Sve države članice osim Danske i Ujedinjene Kraljevine obvezne su uvesti euro kada ostvare dovoljno visok stupanj održive konvergencije. Pristupanje europodručju otvoren je postupak koji se temelji na pravilima, a uređen je Ugovorom o funkcioniranju Europske unije i Protokolom br. 13 o konvergencijskim kriterijima. Ovogodišnje dvogodišnje izvješće o konvergenciji obuhvaća sedam država članica koje su zakonski obvezne uvesti euro: Bugarsku, Češku, Hrvatsku, Mađarsku, Poljsku, Rumunjsku i Švedsku. U njemu se ispituje usklađenost nacionalnog zakonodavstva i napredak tih država članica prema ostvarivanju visokog stupnja održive gospodarske konvergencije kad se uzmu u obzir konvergencijski kriteriji (stabilnost cijena, javne financije, stabilnost tečaja i dugoročne kamatne stope). U Izvješću se uzimaju u obzir i drugi čimbenici navedeni u Ugovoru o funkcioniranju Europske unije koji su relevantni za ocjenu održivosti konvergencije.

U izvješću se zaključuje da u ovom trenutku ni jedna od država članica koje su bile predmet ispitivanja ne ispunjava sve uvjete za uvođenje eura. Svih sedam država članica ispunjava kriterij o javnim financijama, s time da uvjerljivo najbolje rezultate postiže Bugarska, kojoj je javni dug manji od 30 % BDP-a. Sve države članice osim Češke, Mađarske i Rumunjske ispunjavaju kriterij o stabilnosti cijena, s time da prosječna stopa inflacije u Bugarskoj iznosi samo 1,4 %. Isto tako, sve države članice koje su bile predmet ispitivanja, osim Poljske i Rumunjske, ispunjavaju kriterij o dugoročnim kamatnim stopama. S druge strane, ni jedna država članica ne ispunjava kriterij o deviznom tečaju jer ne sudjeluju u europskom tečajnom mehanizmu (ERM II.). Bugarska valuta, lev, vezana je uz euro već od 1999. Stoga u bugarskom gospodarstvu poslovanje uobičajeno funkcionira bez fleksibilnog deviznog tečaja, što je slično onome što bi se zahtijevalo za sudjelovanje u europskom tečajnom mehanizmu. Analiza ostalih čimbenika upućuje na to da iako su države članice općenito dobro gospodarski i financijski integrirane u EU, neke od njih još uvijek imaju makroekonomske slabosti i/ili se suočavaju s izazovima u pogledu svojih poslovnih okruženja i institucionalnog okvira, što bi moglo ugroziti održivost procesa konvergencije. Potpuna pravna usklađenost ostvarena je samo u Hrvatskoj. Temeljita je priprema za članstvo u europodručju ključna i Komisija je spremna pomoći državama članicama u postupku uvođenja eura. U okviru svojih prijedloga za sljedeći višegodišnji financijski okvir Komisija će uskoro predložiti poseban program kojim će se pružiti potpora tim naporima za postizanje konvergencije.

3.Ključni ciljevi preporuka po državama članicama

Opći cilj preporuka jest potaknuti države članice da iskoriste sadašnje povoljne gospodarske uvjete za daljnje jačanje otpornosti svojih gospodarstava. S obzirom na pozitivne cikličke uvjete, sve države članice trebale bi staviti u prvi plan reforme usmjerene na povećanje vlastitog potencijala rasta i njegove uključivosti, poboljšanje institucionalnog i poslovnog okruženja, uklanjanje uskih grla za ulaganja, poboljšanje učinkovitosti resursa, potporu otvaranju kvalitetnih radnih mjesta, smanjenje nejednakosti, rješavanje izazova povezanih s vještinama, osiguravanje učinkovitog, otpornog i pristupačnog sustava zdravstvene skrbi i poboljšanje mreža socijalne sigurnosti.

Javne financije, oporezivanje i financijski sektor

S obzirom na dosadašnje rezultate fleksibilnost u okviru Pakta o stabilnosti i rastu, koju je utvrdila Komisija uz potporu Vijeća, omogućila je pronalaženje prave ravnoteže između osiguravanja fiskalne odgovornosti i podupiranja kratkoročnog i srednjoročnog rasta. Komisija je provela preispitivanje primjene instrumenta fleksibilnosti u okviru postojećih pravila od njegova uvođenja 2015.() Prvo, modulacijom potrebne proračunske prilagodbe pridonijelo se održavanju oporavka u najnestabilnijim razdobljima i pružila potpora postizanju stabilnog proračunskog stanja te promicanju smanjenja duga zadovoljavajućim ritmom unatoč tome što je za neke države članice i dalje prioritet uspostava fiskalnih zaštitnih slojeva. Drugo, čini se da je primjena fleksibilnosti za poticanje strukturnih reformi i javnih ulaganja bila primjerena i ekonomski opravdana za one države članice koje su je stvarno iskoristile. Istodobno, ukupni učinak reformi i ulaganja na rast može se ocijeniti tek u srednjoročnom razdoblju.

Budući da su gospodarski uvjeti sve bolji, vrijeme je da se obnove fiskalni zaštitni slojevi u visokozaduženim državama članicama i iskoristi fiskalni prostor u državama članicama sa suficitom radi povećanja otpornosti njihovih gospodarstva i potpore rastu. Očekuje se da će se javne financije i dalje poboljšavati. Zbog sve veće gospodarske ekspanzije deficit opće države 2017. smanjio se na 1,0 % BDP-a u Europskoj uniji i očekuje se njegovo daljnje smanjivanje. Isto tako, dug opće države smanjio se na 83,1 % BDP-a u Europskoj uniji i predviđa se da će se i dalje postojano smanjivati. Smjer fiskalne politike 2017. bio je uglavnom neutralan, a takav bi trebao ostati i 2018. Ne bude li promjene u politikama, za većinu se država članica−, uključujući one s visokim javnim dugom−, predviđa povećanje ili samo neznatno smanjenje strukturnog deficita 2019., te će one stoga i dalje biti izložene mogućim budućim šokovima. U preporukama po državama članicama utvrđuje se potreban napor u pogledu fiskalne prilagodbe u skladu s Paktom o stabilnosti i rastu za države članice koje još nisu ostvarile svoj srednjoročni proračunski cilj. Međutim, primjena fiskalnih i strukturnih politika u okviru pravila Pakta o stabilnosti i rastu preporučuje se i državama članicama s odgovarajućim fiskalnim prostorom kako bi se osiguralo da se njihova gospodarstva uravnoteže te da dođe do nezanemarivog učinka prelijevanja na druge države članice. Kombinacija fiskalnih politika među državama članicama rezultirala bi u 2019. uglavnom neutralnim općim smjerom fiskalne politike za europodručje i pronašla bi se prava ravnoteža između postizanja održivosti javnih financija te očuvanja postojećeg gospodarskog rasta i povećanja zaposlenosti.

Države članice znatno su tijekom godina poboljšale svoje fiskalne okvire i to sada donosi rezultate u smislu doprinosa poboljšanju proračunske prognoze. U nekim se državama članicama reforme moraju nastaviti kako bi se iskoristile prednosti snažnih nacionalnih fiskalnih okvira i osigurao zajednički doprinos država članica razboritoj fiskalnoj politici na razini Unije. Hrvatskoj i Rumunjskoj preporučuje se da donesu ili provedu opsežne reforme svojih fiskalnih okvira, a Belgiji i Poljskoj potrebna su ciljana poboljšanja, kao što su koordinacija među različitim državnim razinama, poboljšanje proračunskih postupaka ili neovisno praćenje.

Kako bi se osigurala raspoloživost javnih financija za srednjoročne odnosno dugoročne investicijske projekte, pozorno bi trebalo pratiti njihov sastav. Odgovarajućom raspodjelom javnih prihoda i rashoda u raznim područjima politike stvorila bi se kombinacija kojom se u većoj mjeri potiče rast. Potrebni su i dodatni napori za veću učinkovitost i djelotvornost oporezivanja i rashoda na svim državnim razinama. Strogo provedene analize rashoda koristan su instrument za bolju raspodjelu novca poreznih obveznika. U skladu s ovogodišnjim preporukama Austrija, Belgija, Bugarska, Finska, Francuska, Mađarska, Poljska, Portugal i Rumunjska trebale bi poduzeti mjere u tom području.

Zbog utjecaja starenja stanovništva na nacionalne proračune potrebne su reforme mirovinskog sustava te sustava zdravstvene i dugotrajne skrbi. One su ključne kako bi se osigurala dugoročna održivost javnih financija te primjerena i dostupna socijalna sigurnost i zdravstvena skrb. Iskustvo je pokazalo da je to područje među najzahtjevnijima u smislu provedbe reformi, zbog čega se one, kako bi se skupinama na koje se primjenjuju pružila prilika za prilagodbu, trebaju brzo zakonski urediti, a provoditi postupno. Međutim, velik broj država članica poduzeo je mjere za reformu svojih mirovinskih sustava i sustava zdravstvene skrbi te je potrebna određena razina smjelosti da bi se one provele. Nekim državama članicama Komisija preporučuje daljnje reforme u tim područjima, primjerice Češkoj, Irskoj, Litvi i Mađarskoj.

Potrebni su dodatni napori za suočavanje s problemom visoke razine oporezivanja rada, uz istodobno jamčenje prihoda potrebnih za javne politike, kako bi se povećali poticaji za rad i pružila potpora otvaranju radnih mjesta za ranjivije skupine stanovništva. Neke su države članice nastavile s naporima za smanjenje poreznog opterećenja na rad, s posebnim naglaskom na osobe s niskim dohotkom, a dodatni se napori ove godine preporučuju Austriji, Italiji, Latviji i Njemačkoj. Međutim, poreznim reformama moraju se zaštititi prihodi potrebni za socijalnu zaštitu i ulaganja. U tom kontekstu određeni broj preporuka za proširenje porezne osnovice upućen je Hrvatskoj, Italiji i Litvi, primjerice uvođenje periodičnog poreza na nekretnine u Hrvatskoj.

Poboljšanje poreznih pravila i uprave ključno je kako bi se osigurala održivost poreznih sustava država članica te jednaki uvjeti i pozitivno poslovno okruženje za poduzeća. Stabilnim, jednostavnim i troškovno učinkovitim poreznim sustavom može se poboljšati porezna disciplina te doprinijeti pozitivnoj ulagačkoj klimi. Stoga se predlažu preporuke za pojednostavnjenje poreznog sustava u Francuskoj i Mađarskoj, povećanje njegove učinkovitosti u Njemačkoj te poboljšanje porezne uprave i discipline u Bugarskoj, Litvi i Rumunjskoj. Kako je navedeno u Preporuci za europodručje za 2018., borba protiv strategija agresivnog poreznog planiranja poreznih obveznika ključna je kako bi se spriječilo narušavanja tržišnog natjecanja među poduzećima, osigurao pravedan tretman poreznih obveznika i zaštitile javne financije, a time i pomoglo u očuvanju socijalne kohezije i borbi protiv nejednakosti. Zbog učinaka prelijevanja strategija agresivnog poreznog planiranja poreznih obveznika među državama članicama potrebne su koordinirane mjere nacionalnih politika kako bi se nadopunilo zakonodavstvo Unije. Države članice obvezale su se na europskoj razini da će povećati poreznu transparentnost i postići dogovor o minimalnoj razini zaštite od zlouporabe. Poduzele su mjere i na nacionalnoj razini, na primjer izmjenom ili stavljanjem izvan snage svojih povlaštenih poreznih sustava za patente koji su olakšavali agresivno porezno planiranje ili izmjenom propisa o poreznoj rezidentnosti. Unatoč tom napretku pomno preispitivanje poreznih pravila i odgovarajućih gospodarskih pokazatelja upućuje na to da multinacionalna poduzeća koja sudjeluju u agresivnom poreznom planiranju i dalje iskorištavaju porezne sustave nekih država članica.

Tijekom posljednjih godina u nekim je državama članicama postignut napredak u jačanju financijskog sektora, čime su se smanjili razina i tokovi loših kredita. Poduzete su primjerice mjere za poboljšanje okvira za rješavanje insolventnosti, jačanje nadzornog okvira i smanjenje razine loših kredita, među ostalim s pomoću društava za upravljanje imovinom. Bugarskoj, Cipru i Malti preporučuju se daljnje mjere za jačanje nadzora financijskog sektora u onim segmentima u kojima su nacionalna tijela i dalje nadležna. U nekim državama članicama i dalje je prisutan veliki udio loših kredita. Preporuke u pogledu tog pitanja upućene su Bugarskoj, Cipru, Irskoj, Italiji i Malti.

Kretanja na tržištu nekretnina mogu imati destabilizirajući učinak na financijski sektor, zbog čega je u nekim državama članicama potrebno djelovanje. Nekretnine su obično osnovna imovinu kućanstava, a poduzeća ih redovito koriste kao kolateral za kredite. Stoga bi se sprečavanjem neravnoteža na tom tržištu povećala otpornost gospodarstava na potencijalne šokove, osobito u slučaju korekcija cijena stambenih nekretnina. Zbog toga se Irskoj, Ujedinjenoj Kraljevini, Nizozemskoj i Švedskoj preporučuje da smanje uska grla u ponudi stambenih nekretnina. Smanjenjem sklonosti zaduživanju, posebno uzrokovane mjerama porezne politike kao što je porezni odbitak na hipotekarne kamate, pridonijelo bi se smanjenju visoke zaduženosti kućanstava u Švedskoj.