Glavna promjena uvedena prijedlogom 17. izmjene Priloga 13. („prijedlog”) povezana je s „pravodobnim istraživanjem nesreća i ozbiljnih nezgoda i objavom završnog izvješća”. Temelji se na preporuci s druge konferencije na visokoj razini o sigurnosti (HLSC2015). U nekim slučajevima država događaja nije provela istragu ili nije pristala delegirati provođenje istrage, a država operatora ili država proizvodnje/projektiranja smatrala je da je potrebno provesti istragu. Napominje se da prema postojećim standardima i preporučenoj praksi država događaja ima pravo delegirati istragu, ali ne postoje standardi i praksa ili bilo koji drugi kriteriji prema kojima bi države imale pravo zatražiti delegiranje istrage. Na konferenciji na visokoj razini o sigurnosti uzeto je u obzir to što država događaja možda neće provesti sve istrage te je preporučeno da ICAO preispita relevantne odredbe iz Priloga 13. uzimajući u dovoljnoj mjeri u obzir slučajeve kada država događaja ne provede istragu koja se traži u Prilogu 13. te ne namjerava istragu delegirati drugoj državi. Podsjeća se da država događaja prema Prilogu 13. ima obvezu provođenja istrage; ovaj prijedlog primjenjivao bi se ako se ta obveza ne poštuje i to ugrožava sigurnost.

Vijeće ICAO-a trajno je tijelo s članovima iz 36 zemalja ugovornica Konvencije koje na razdoblje od tri godine bira Skupština ICAO-a. Od 2016. do 2019. sedam država članica EU-a ima predstavnike u Vijeću ICAO-a.

Problem koji je potaknuo ovu izmjenu obično se ne pojavljuje između država članica Unije. U članku 5. Uredbe (EU) br. 996/2010 utvrđuju se obveze vođenja istraga koje se odnose na sigurnost i određivanja njihova opsega te se definira koja je država članica nadležna. Ako država članica ne ispunjava navedene obveze, krši pravo Unije i Komisija bi tada imala pravo pokrenuti postupak zbog povrede. No ako se donese predložena izmjena, a država članica ne ispunjava svoje obveze vođenja istrage (prema Uredbi (EU) br. 996/2010, odnosno prema Prilogu 13. Čikaškoj konvenciji), mjere će biti moguće poduzeti, u skladu s novim točkama 5.1.3. i 5.3.2. Priloga 13.

U vezi s pravovremenim istragama, potrebno je navesti slučajeve zakašnjelog objavljivanja završnih izvješća ili kada se ta izvješća uopće ne objavljuju. Revizijom 1 157 slučajeva nesreća sa smrtnim ishodom u razdoblju od 1990. do 2016. u kojima su sudjelovali zrakoplovi čija je dopuštena masa pri polijetanju veća od 5 700 kg utvrđeno je da 59 % završnih izvješća nije javno dostupno. To je velik problem jer nisu dostupne relevantne informacije o sigurnosti za provođenje sigurnosnih mjera. U nekim su slučajevima države koje su sudjelovale u takvim istragama bile svjesne sigurnosnih pitanja, ali nisu mogle obavijestiti druge jer je odgovornost za to na državi koja provodi istragu – ona mora objaviti informacije u završnom izvješću ili u privremenoj izjavi.

U vezi s tim, predloženom „preporučenom praksom” državama članicama koje sudjeluju u istrazi omogućilo bi se da zatraže pristanak za objavljivanje izjave o sigurnosnim pitanjima ako država koja provodi istragu ne objavi završno izvješće ili privremenu izjavu u razumnom roku. Takav mehanizam nije sadržan u Uredbi (EU) br. 996/2010 niti bi bio potreban (vidjeti prethodno navedeno u pogledu delegiranja).

Potrebno je napomenuti da se tim dvjema točkama koje se navode kao „preporučene prakse” mijenja pravno stajalište u tom pitanju jer se njima utječe na dodjelu zadataka među državama ICAO-a koja proizlazi iz unaprijed određenih standarda.

U okviru prijedloga 17. izmjene Priloga 13. Povjerenstvo za istraživanje nesreća (AIGP/3) preporučilo je uvođenje promjena u sljedeća područja: definiciju ovlaštenog predstavnika, usklađivanje odredaba o obavješćivanju i dostavljanju završnih izvješća, pospješivanje dolaska istražitelja, prava i ovlasti stručnjaka, uvid u nacrte preporuka o sigurnosti, popis primjera ozbiljnih nezgoda te delegiranje istrage.

Predloženi tekst izmijenjene definicije „ovlaštenog predstavnika” uklapa se u članak 2. stavak 2. Uredbe (EU) br. 996/2010 u kojem se definira „ovlašteni predstavnik” i navodi da ovlašteni predstavnik kojeg je imenovala država članica dolazi iz tijela odgovornog za istrage koje se odnose na sigurnost. Sve države članice Unije osnovale su trajna i neovisna tijela za istrage u zračnom prometu.

U pogledu usklađivanja odredaba o obavješćivanju i dostavljanju završnih izvješća, predloženim se izmjenama usklađuju različite odredbe Priloga 13. s ostatkom Priloga. Trebalo bi procijeniti učinak tih promjena na pravila Unije, a po potrebi moglo bi se izvijestiti o razlikama.

Predloženom izmjenom napomene 2 uz članak 5.24 o pospješivanju dolaska istražitelja želi se podsjetiti države članice da je prethodnim sporazumima između tijela nadležnih za istrage nesreća i carinskih tijela unutar iste države moguće ubrzati dolazak istražitelja i opreme. Članak 12. Uredbe (EU) br. 996/2010 pridonosi provedbi tog cilja jer se utvrđuju prethodni dogovori s ostalim nadležnim tijelima za koja je vjerojatno da će sudjelovati u aktivnostima povezanima s istragom koja se odnosi na sigurnost kako bi se omogućilo savjesno i učinkovito provođenje tehničke istrage.

Kako bi bilo jasno koja su prava i ovlasti stručnjaka, a koja su prava i ovlasti ovlaštenog predstavnika, predlaže se brisanje riječi „sudjelovanje” iz naslova 5.27 jer naslov nalikuje naslovima 5.18 i 5.23 kojima se državama sudionicama daje pravo imenovanja ovlaštenog predstavnika u istrazi. Trebalo bi procijeniti učinak tih promjena na pravila Unije, a po potrebi moglo bi se izvijestiti o razlikama.

Predloženom napomenom uz članak 6.8 državu članicu koja provodi istragu želi se obavijestiti o mogućnosti koordiniranja nacrta preporuka o sigurnosti s državama koje su sudjelovale u istrazi. Tekst se uklapa u članak 17. Uredbe (EU) br. 996/2010 prema kojem tijela Unije odgovorna za istrage koje se odnose na sigurnost u svakoj fazi istrage, nakon odgovarajućeg savjetovanja s relevantnim stranama, upućuju preporuke u pogledu sigurnosti koje smatraju potrebnima.

Predloženim izmjenama dodatka C „Popis primjera ozbiljnih nezgoda” želi se pomoći tijelima koja provode istrage u zrakoplovstvu u njihovoj ocjeni je li događaj nesreća, ozbiljna nezgoda ili samo nezgoda. Popis nije konačan te će se u budućnosti dopunjavati kako bi se u obzir uzeli novi rizici, primjerice oni povezani s bespilotnim zrakoplovima ili povredama u području kibersigurnosti. Ujedno sadržava kratke smjernice za tijela koja provode istrage u zrakoplovstvu u pogledu pristupa koji se temelji na analizi rizika pri utvrđivanju može li se incident smatrati ozbiljnom nezgodom. Predlaže se da se u dodatak C uvrsti pojednostavljena verzija matrice za klasifikaciju rizika događaja iz rješenja za upravljanje rizicima u zrakoplovstvu (ARMS).

Prilog „Popis primjera ozbiljnih nezgoda” Uredbi (EU) br. 996/2010 sadržava tipične primjere nezgoda koje bi mogle biti ozbiljne nezgode. Popis nije cjelovit i služi samo kao smjernica za definiranje izraza „ozbiljna nezgoda”. Unija pozdravlja svaku inicijativu koja bi mogla pridonijeti usklađenom utvrđivanju toga što je to ozbiljna nezgoda. Predloženi dodaci ne odgovaraju pripadajućim stavkama u Prilogu Uredbi (EU) br. 996/2010. No čine se razumni i u istom duhu kao stavke koje su već na popisu. Ako zbog jedne ili više ovih stavki ipak nastanu problemi, razlike se mogu priopćiti u kasnijoj fazi.

Predložena promjena u dodatku F „Sporazumi o istražnim ovlastima” odnosi se na sporazume o cjelokupnoj ili djelomičnoj delegaciji istraga koje se odnose na sigurnost. Prijedlogom se razmatra važnost razlikovanja institucija i vođenja istrage te odgovornosti države kojoj je istraga delegirana. Uvodi se mogućnost delegiranja istrage regionalnoj organizaciji za istraživanje nesreća i nezgoda (RAIO).

Nekoliko članaka u Uredbi (EU) br. 996/2010 odnosi se na to područje. U članku 6. govori se o suradnji među tijelima odgovornima za istrage koje se odnose na sigurnost, a tim se tijelima daje mogućnost delegiranja zadaće provođenja istrage nesreće ili ozbiljne nezgode drugom tijelu u skladu s međusobnim dogovorom. Člankom 7. osniva se Europska mreža tijela odgovornih za istrage koje se odnose na sigurnost civilnog zrakoplovstva (ENCASIA), uz potporu Europske komisije, čiji je jedan od ciljeva pružanje, na zahtjev tijela odgovornih za istrage koje se odnose na sigurnost s ciljem primjene članka 6., odgovarajuće pomoći koja između ostalog uključuje davanje popisa istražitelja, opreme i sredstava raspoloživih u drugim državama članicama, koje tijelo koje provodi određenu istragu može koristiti. ENCASIA je već navedena kao RAIO u registru ICAO-a. Ipak, Uredbom (EU) br. 996/2010 ne dopušta se tijelu odgovornom za istrage koje se odnose na sigurnost da istrage delegiraju RAIO-u (ENCASIA).

3.2.Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije

Predlaže se da se u ime Unije u cijelosti podrži predložena izmjena.

Iako je u nekim slučajevima zakonodavstvo Unije već usklađeno s odredbama koje se predlažu 17. izmjenom, ponegdje takvo usklađivanje nedostaje ili nije sigurno da postoji.

No postoje važni argumenti za podupiranje predložene izmjene; smatra se da se odluka o tome treba li izmijeniti određene pojedinosti iz Uredbe (EU) br. 996/2010 i/ili treba li priopćiti razlike u skladu s člankom 38. Čikaške konvencije može donijeti i kasnije.

Izmjenu ponajprije treba poduprijeti jer je ona rezultat međunarodnog konsenzusa stručnjaka iz brojnih država članica ICAO-a, uključujući niz stručnjaka iz država članica Europske unije. Izmjenom se sveukupno želi poboljšati međunarodni sustav istraživanja zrakoplovnih nesreća i nezgoda. Kada države članice Unije ne bi podržale predloženu izmjenu, rad na međunarodnoj razini mogao bi biti ugrožen. Zatim, ključno je u cijelosti poduprijeti 17. izmjenu jer se njome uvodi niz međusobno povezanih promjena. Kada bi se podržali samo neki dijelovi 17. izmjene, narušila bi se njezina unutarnja logika te bi postojala opasnost od daljnje neusklađenosti pravila iz Priloga 13. Konačno, iako je europski pravni okvir u području istraga o sigurnosti zrakoplovstva sveobuhvatan i djelotvoran, to se ne može reći za niz pravnih okvira u drugim državama članicama ICAO-a.

Kao što je već navedeno, time se ne dovodi u pitanje procjena koju treba provesti kasnije, o tome treba li Unija izmijeniti vlastita pravila i/ili odlučiti o priopćavanju razlika. U svakom slučaju, Komisija bi poduzela potrebne inicijative. Posebno, ako Komisija uvidi potrebu za priopćavanjem razlika, donijela bi odgovarajući prijedlog odluke prema članku 218. stavku 9. UFEU-a.