Mišljenje Europskog odbora regija – Energija za klimatski neutralno gospodarstvo: strategija EU-a za integraciju energetskog sustava

(2021/C 300/11)

Izvjestitelj: Gunārs ANSIŅŠ (LV/RE), član Gradskog vijeća Grada Liepāja Referentni dokument/i: Komunikacija Komisije Europskom parlamentu, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Odboru regija – Energija za klimatski neutralno gospodarstvo: strategija EU-a za integraciju energetskog sustava (COM(2020) 299 final) Komunikacija Komisije Europskom parlamentu, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Odboru regija – Strategija EU-a za iskorištavanje potencijala energije iz obnovljivih izvora na moru za klimatski neutralnu budućnost (COM(2020) 741 final) Komunikacija Komisije Europskom parlamentu, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Odboru regija o strategiji EU-a za smanjenje emisija metana (COM(2020) 663 final)

PREPORUKE O POLITIKAMA

EUROPSKI ODBOR REGIJA

Održavanje opskrbe električnom energijom, elektroenergetska međupovezanost Europske unije i energetska tranzicija

1. naglašava da je tijekom trenutačne krize postalo jasno da valja osigurati kontinuitet opskrbe (električnom) energijom u svim europskim regijama, uključujući u situacijama u kojima bi globalni opskrbni lanci mogli biti prekinuti;

2. smatra da među europskim regijama, čak i unutar iste zemlje, postoje velike razlike u pogledu energetike, koje se ogledaju u njihovoj potražnji za električnom energijom, proizvodnom potencijalu i dostupnoj infrastrukturi. Stoga se, uz međunarodne veze među sustavima, dodatni napori moraju ulagati i u razvoj unutarnje međuregionalne infrastrukture, posebno kako bi se osigurao prijenos obnovljive energije iz regija koje raspolažu znatnim resursima, a ta bi se infrastruktura trebala temeljiti na sveobuhvatnoj europskoj viziji kojom se doprinosi koheziji europskog tržišta električne energije;

3. također naglašava važnost jačanja transnacionalne suradnje u vidu zajedničke provedbe energetskih projekata i razvoja prekograničnih kapaciteta povezivanja mreža električne energije kako bi se kompenzirali potencijalni poremećaji u opskrbi električnom energijom u razdobljima najvećeg opterećenja. Međutim, ne smiju se sniziti nacionalne minimalne razine sigurnog kapaciteta elektrane;

4. napominje da Europska unija trenutačno 58 % svojih energetskih potreba pokriva uvozom, uglavnom u obliku nafte i prirodnog plina. Prelaskom na čistu energiju smanjit će se ovisnost EU-a o fosilnim gorivima i njihovom uvozu. Tome će, kao i postizanju energetskih i klimatskih ciljeva, doprinijeti EU-ova strategija za integraciju energetskog sustava. U kontekstu prelaska na čišće izvore energije, uz mjere za učinkovitost energetske potrošnje, EU u cjelini trošit će manje energije, povećati broj proizvođača energije putem alata za potrošnju vlastite proizvedene energije i stvaranjem energetskih zajednica, više upotrebljavati lokalne obnovljive resurse te postupno diversificirati uvoz energije. Te uštede energije, diversifikacija i lokalna proizvodnja energije pridonijet će povećanju otpornosti europskog gospodarstva i smanjenju njegove ovisnosti o vanjskim izvorima;

5. naglašava važnost čistog vodika, prvenstveno iz obnovljive energije, kako je istaknuto u strategiji EU-a za integraciju energetskih sustava, za daljnju integraciju i dekarbonizaciju energetskog sustava; u tom pogledu poziva na brzu provedbu strategije EU-a za vodik i upućuje na svoje mišljenje o čistom vodiku; očekuje da će se zakonodavnim paketom za cilj od 55 % koji je najavila Europska komisija i predstojećom revizijom tržišta plina u EU-u provesti zahtjevi iz ovog mišljenja i potaknuti integracija sektora;

6. naglašava važnost omogućavanja i promicanja različitih rješenja i kombinacija energetskih sustava, uzimajući u obzir tehnološki razvoj i različite okolnosti u regijama EU-a u pogledu klime, geografskih značajki, infrastrukture, energetskih sustava itd. Regulatorni okvir EU-a trebao bi, koliko je to moguće, biti tehnološki neutralan u odnosu na smanjenje emisija i održivost, uzimati u obzir sve postojeće mogućnosti, i to posebice one dostupne na lokalnoj razini, te izbjegavati prekomjerne propise i veća administrativna opterećenja za održiva i sigurna rješenja, kao i usmjeravati napore u smanjenje energetskog siromaštva obitelji. Proizvodnja energije korištenjem nuklearne fisije ne ispunjava kriterij održivosti;

7. duboko je zabrinut zbog izgradnje plinovoda Sjeverni tok 2 kojim se ugrožava europska energetska sigurnost, povećava ovisnost EU-a o Ruskoj Federaciji i zanemaruju interesi mnogih zemalja EU-a i trećih zemalja i koji će prerano zastarjeti zbog općih ciljeva EU-a u pogledu dekarbonizacije. Podržava stajalište Europskog parlamenta da se dovršenje tog političkog projekta mora odmah zaustaviti;

8. podsjeća na pet dimenzija ostvarenja energetske unije: povećanje sigurnosti opskrbe energijom, jačanje unutarnjeg energetskog tržišta, povećanje energetske učinkovitosti, smanjenje emisija CO 2 („dekarbonizacija gospodarstva”), promicanje istraživanja i inovacija u energetskom sektoru. Sigurnost opskrbe električnom energijom pritom mora biti prioritet kako bi se osiguralo neprekinuto funkcioniranje kritične infrastrukture u svim regijama, posebno u potencijalnim kriznim razdobljima, što uključuje i energetske krize. U tom su kontekstu, pored dostatnih i fleksibilnih kapaciteta proizvodnje, potrebna lokalna rješenja za proizvodnju, pohranu i fleksibilnost energije kako bi se za svako naseljeno područje, osobito u manje razvijenim regijama, u rijetko naseljenim regijama i u regijama s izoliranim energetskim sustavima, osigurala rješenja za izvanredne situacije i nestašice. Istodobno valja naglasiti da je potrebno modernizirati prijenos električne energije. Razvoj stabilne elektroenergetske međupovezanosti svih regija EU-a ponajprije mora biti usmjeren na uklanjanje fizičkih prepreka kako bi se osigurala istinska integracija elektroenergetskog sustava. Sinkronizirana povezanost nekoliko nacionalnih energetskih sustava pridonosi znatnom smanjenju operativnih troškova energetskog sustava, a poboljšava i sigurnost smanjenjem mogućih negativnih posljedica lokalnih kvarova na stabilnost energetskog sustava i lakšim održavanjem bitnih radnih parametara energetskog sustava, kao što je frekvencija sustava;

9. naglašava da su posebno važni i učinkovitost i isplativost upravljanja elektroenergetskim sustavom, kao i lokalna rješenja za proizvodnju i pohranu energije (troškovno učinkovite baterije, reverzibilne hidroelektrane itd.) i zajedničku potrošnju vlastite proizvedene energije;

Osobita uloga lokalnih i regionalnih vlasti

10. upućuje na to da je EU-ova strategija od presudne važnosti za gospodarski oporavak jedinica lokalne i regionalne samouprave, posebno nakon krize koju je izazvao COVID-19. Pri prelasku na integriraniji energetski sustav energetska učinkovitost trebala bi biti glavni cilj lokalnih i regionalnih vlasti, pri čemu je u obzir potrebno uzeti širi kontekst, odnosno manje razvijene regije i smanjenje emisija stakleničkih plinova. Povećana energetska učinkovitost dovodi do smanjenja ukupnih potreba za ulaganjima te troškova proizvodnje, uporabe i pripadajuće infrastrukture. Smanjuje se i upotreba zemljišta i materijala, degradacija okoliša i gubitak bioraznolikosti. Integracijom sustava može se pridonijeti povećanju energetske učinkovitosti u jedinicama lokalne i regionalne samouprave korištenjem dostupnih resursa za prelazak na učinkovitije energetske tehnologije;

11. smatra da bi lokalne i regionalne vlasti trebale promicati povećanje udjela energije iz obnovljivih izvora kao i poboljšanje strategija i mjera, posebno kada je riječ o grijanju/hlađenju i prometu. Osim toga, potrebno je uspostaviti jasniji plan uštede energije, posebno u području prometa i gradnje;

12. ističe da prometni sektor, na koji otpada oko 30 % konačne potrošnje energije u Europskoj uniji, ovisi prvenstveno o naftnim derivatima te da njegova dekarbonizacija iziskuje veću elektrifikaciju konačne potrošnje, i u smislu izravne upotrebe u prometu i u proizvodnji novih nositelja energije koji služe kao gorivo, bez odbijanja bilo kakvog tehnološkog rješenja zbog neopravdanih razloga. Također smatra da treba razviti za to potrebnu energetsku infrastrukturu kako bi se značajno doprinijelo smanjenju energetske ovisnosti o trećim zemljama, a time i povećanju energetske sigurnosti Europe;

13. ističe da udio energije za zgrade u potrošnji energije u Europi iznosi 40 % i da stoga sustavni plan za smanjenje potrošnje energije i promicanje uporabe obnovljive energije u fondu zgrada može znatno doprinijeti smanjenju energetske ovisnosti o trećim zemljama i time povećati sigurnost opskrbe energijom u Europi;

14. ističe da bi ulaganja u poboljšanje energetske učinkovitosti zgrada trebalo poduprijeti primjerenim financijskim sredstvima kako bi se građanima pružila potpora u tim ulaganjima koja donose velike koristi, kao i to da bi lokalne vlasti trebale biti uključene u planiranje tih resursa i upravljanje njima;

15. poziva Komisiju da što snažnije podupre razmatranje mogućnosti za obnovu zgrada koje podliježu ograničenjima povezanima s očuvanjem kulturne baštine ili povijesne kulture gradnje, čime će se osigurati da se u tim zgradama može upotrebljavati energija iz obnovljivih izvora uz ispunjavanje relevantnih uvjeta; usto zahtijeva da taj aspekt bude jedan od stupova novog europskog Bauhausa;

Jačanje postojeće infrastrukture svih regija uz usklađivanje najboljeg razvojnog puta s njihovim regionalnim posebnostima

16. smatra da je pri integraciji energetskog sustava nužno procijeniti učinak mjera na rast u raznim regijama, a posebno na postizanje ciljeva kohezijske politike utvrđenih u Ugovoru o funkcioniranju Europske unije. To je jedini način za postizanje uravnoteženog razvoja i istinskog tržišnog natjecanja na otvorenom tržištu. Nažalost, to je otežano, među ostalim, zbog znatnih razlika u cijenama energije za krajnje potrošače;

17. smatra da u obzir treba uzeti dodatne napore koje u najudaljenijim regijama treba poduzeti za prevladavanje tehničkih prepreka s kojima se suočavaju sustavi koji nisu međusobno povezani, nemaju pristup unutarnjem energetskom tržištu kao ni vlastitu opskrbu, što znači da treba uložiti golema sredstva u energetsku infrastrukturu (rezervne kapacitete, prijenosne mreže uključujući međuotočne podmorske kablove, sustave skladištenja energije, pametne mreže i logistiku za pristup manje onečišćujućim gorivima te njihov prijevoz i skladištenje) koja, u cjelini, može jamčiti sigurnost i kvalitetu opskrbe energijom, kao i integraciju lokalnih izvora energije, a posebice energije iz nestalnih obnovljivih izvora;

18. napominje da bi se, ne dovodeći u pitanje inovativna rješenja, integracija energetskog sustava trebala ponajprije usredotočiti na razvoj postojeće regionalne osnovne infrastrukture čije su se prednosti i koristi dokazale u praksi. S obzirom na vrlo različite regionalne klimatske i infrastrukturne uvjete, potrebno je pronaći kreativna i pametna rješenja za slabosti postojeće osnovne regionalne infrastrukture. Stoga nije nužno da se u svim regijama zgrade više griju električnom energijom, jer neke zemlje imaju dobro razvijenu mrežu centraliziranog grijanja. Na primjer, više od 70 % stanovnika Latvije opskrbljuje se centraliziranim grijanjem. Količina energije koja se upotrebljava na taj način otprilike odgovara potrošnji električne energije u Latviji; centralizirano grijanje može doprinijeti skladištenju i proizvodnji energije te korištenju izvora energije koji se ne mogu iskorištavati na razini zgrade. Zbog toga je potrebno da se centralizirano i lokalno grijanje i mreže grijanja postupno prebace na obnovljivu energiju;

Isplativost za građane i poduzeća

19. naglašava da bi za svaki korak u daljnjem razvoju energetskog sustava trebalo neprestano procjenjivati donosi li uštede za poduzeća i građane. Načelo energetske učinkovitosti na prvom mjestu trebalo bi biti usmjereno na smanjenje utjecaja na klimu, povećanje učinkovitosti resursa integriranih sustava opskrbe energijom i poboljšanje učinkovitosti za krajnje korisnike. Istodobno je potrebno paziti da tranzicija ne šteti interesima potrošača. Napori za poboljšanje energetske učinkovitosti ne smiju dovesti do viših cijena energije ili drugih troškova za građane i poduzeća bez odgovarajuće naknade;

20. smatra da bi se cilj smanjenja emisija stakleničkih plinova trebao provesti na najdjelotvorniji i najkorisniji način sa stajališta dotične države članice, posebno za socijalno ranjive društvene skupine u toj državi. Stoga je u budućem prelasku na obnovljive izvore energije i dalje potrebno imati na umu pravo svake države članice, kao i svake jedinice regionalne i lokalne samouprave da odrede svoju kombinaciju izvora energije i strukturu opskrbe energijom;

21. naglašava da bi Komisija u kontekstu zakonodavstva EU-a i u okviru svojeg budućeg rada trebala na sveobuhvatan način doprinijeti poboljšanju upućenosti i informiranosti javnosti u EU-u o uporabi tehnologija obnovljive energije i promicanju proizvodnje energije iz obnovljivih izvora s obzirom na to da javno protivljenje određenim tehnologijama odnosno postupcima proizvodnje energije iz obnovljivih izvora predstavlja, zajedno s propisima koji nisu u skladu s tehnološkim razvojem, veliku prepreku razvoju obnovljive energije. Također je važno ne samo podići svijest lokalne zajednice već i odaslati poruku da energija iz obnovljivih izvora donosi praktične koristi upravo za lokalnu zajednicu;

22. napominje da bi posebnu pozornost trebalo posvetiti rješenjima kojima bi se mogle ukloniti znatne razlike u cijenama energije (uključujući sve povezane troškove) za krajnje potrošače na unutarnjem tržištu EU-a. Povećanu uporabu obnovljivih izvora u energetskom sustavu također bi trebalo procijeniti s obzirom na troškove krajnjih korisnika. U tom području ima još mnogo mogućnosti za razvoj inovativnih i troškovno povoljnih rješenja za potrošače;

Prema klimatskoj neutralnosti do 2050.

23. napominje da u obzir treba uzeti dodatne napore koje poduzimaju regije s izoliranim elektroenergetskim sustavima, za koje još nisu dostupna inovativna tehnološka rješenja koja bi omogućila povezanost s drugim integriranim mrežama. To je slučaj u najudaljenijim regijama, u kojima se moraju razmotriti alternativna rješenja koja, u cjelini, mogu jamčiti sigurnost i kvalitetu opskrbe energijom istodobno s postizanjem klimatske neutralnosti;

24. smatra da se neutralnost u pogledu stakleničkih plinova i klimatska neutralnost, što su ciljevi EU-a do 2050., mogu postići samo povezivanjem napora koji se ulažu u štednju energije, energetsku učinkovitost, obnovljivu energiju i upotrebu otpadne topline. Kako bi se smanjile emisije stakleničkih plinova u svim sektorima, uz povećanje energetske učinkovitosti i promicanje uporabe obnovljivih izvora energije potrebno je razviti i veze s osnovnom infrastrukturom;

25. napominje da se, ako želimo da cijela Europa ostvari cilj klimatske neutralnosti do 2050., cilj energetskog sustava u svakoj regiji ne bi se smio odnositi toliko na to za koji će se postotak povećati postojeći udio zelene energije u ukupnoj potrošnji energije. Umjesto toga, poziva na konkretne planove u kojima se razrađuje kako će svaka regija ostvariti zajednički dogovoreni cilj EU-a, tj. koliki će biti ukupni udio zelene energije u potrošnji energije u regiji. S obzirom na dosadašnja postignuća ( 1 ) , jasno je da će u različitim državama članicama i regijama biti potrebni vrlo različiti napori za integraciju energetskog sustava. Neke će regije morati poduzeti mjere za povećanje udjela zelene energije u potrošnji energije. Za druge će se izazov odnositi na poduzimanje potrebnih mjera za poboljšanje energetske učinkovitosti, a za neke pak na poboljšanje osnovne infrastrukture. Stoga je regionalni pristup provedbi strategije EU-a za integraciju energetskog sustava na terenu preduvjet za dinamično klimatski neutralno gospodarstvo;

Izgledi za tehnologije proizvodnje energije iz obnovljivih izvora

26. pozdravlja Strategiju EU-a za iskorištavanje potencijala energije iz obnovljivih izvora na moru za klimatski neutralnu budućnost i smatra je realističnom; naglašava da je potrebno konkretno planiranje kako bi se kapaciteti obnovljivih izvora energije, uključujući i trenutačno ugrađeni kapacitet odobalnih vjetroelektrana, mogli povećati. Za postizanje klimatskih ciljeva do 2030. i 2040. potreban je pravodobni razvoj afirmiranih i isplativih izvora energije, kao što su energija vjetra na kopnu i solarna energija. Razvoj proizvodnje energije iz obnovljivih izvora važan je za države članice jer će pridonijeti tomu da se do 2050. postigne cilj nulte stope onečišćenja i klimatske neutralnosti. Važan je, primjerice, za proizvodnju vodika iz obnovljivih izvora energije radi dekarbonizacije sektora u kojima je teško smanjiti emisije;

27. slaže se s time da će biti potrebna ciljana potpora za nove tehnologije za iskorištavanje energije iz obnovljivih izvora (npr. hidroenergije, geotermalne energije, solarne energije, energije plime i oseke, energije valova i plutajućih odobalnih vjetroelektrana i solarnih elektrana i odobalne proizvodnje vodika), pri čemu bi odgovarajuća tehnološka rješenja trebala pridonijeti usklađivanju gospodarskih i okolišnih ciljeva EU-a; naglašava da je istodobno potreban jasan plan za buduće priključivanje mreža i postrojenja za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora, kao što su odobalne mreže i postrojenja za odobalnu proizvodnju energije vjetra, izravno na prekogranične spojne vodove. Proizvodnja energije na moru u kombinaciji s prekograničnim prijenosom energije dovela bi do znatnih ušteda u troškovima i uporabi pomorskog prostora. Međutim, ribolov i vodni promet pritom ne smiju biti ograničeni;

28. u kontekstu bioraznolikosti poziva na jasne i praktične zahtjeve za upotrebu energije iz obnovljivih izvora na moru. Ciljeve „zelene energije” i „bioraznolikosti” ne bi trebalo smatrati proturječnima. Naprotiv, potrebno je pronaći konkretne načine za njihovo postizanje kako bi se ubrzalo iskorištavanje odobalnog energetskog potencijala i osiguralo konkretno prostorno planiranje morskog područja koje nije samo u skladu s potrebama prirodne raznolikosti, uz smanjeno ometanje života u moru, već je i odgovor na želju građana da se očuva morski okoliš, na sve veći potencijal ekoturizma i na zahtjeve za privlačnost prirodnog okoliša;

29. podsjeća na potencijal otoka i najudaljenijih regija za razvoj obnovljive energije mora, koja bi mogla imati ključnu ulogu u prelasku tih područja na klimatski neutralno gospodarstvo i donijeti koristi industriji, gospodarstvu i društvu diljem EU-a;

30. ističe da upotreba odobalne energije može dovesti do nastanka novih radnih mjesta ili prekvalifikacije većeg broja radnika. Međutim, time se ne bi smjeli ograničiti postojeći oblici zapošljavanja i mogućnosti koje oni nude. Ključno je osigurati prekvalifikaciju radne snage i pritom osposobljavanje valja provesti u skladu s posebnim potrebama sektora proizvodnje energije iz obnovljivih izvora na moru;

31. poziva na posebnu ulogu luka u strategiji EU-a za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora na moru. Trebalo bi ih modernizirati kako bi se mogle iskoristiti te nove poslovne prilike – montaža, proizvodnja i održavanje postrojenja za proizvodnju energije na moru;

32. pozdravlja stajalište Komisije da svi dionici, odnosno države članice, lokalne i regionalne vlasti, građani EU-a, socijalni partneri i nevladine organizacije, moraju surađivati kako bi se ostvario razvoj predložen u Strategiji EU-a za iskorištavanje potencijala energije iz obnovljivih izvora na moru za klimatski neutralnu budućnost; ističe da su za osiguravanje kontinuiranog i sve većeg napretka u području proizvodnje energije iz obnovljivih izvora na moru potrebne pravna sigurnost i jasnoća jer ulaganja općenito iziskuju vrlo velik kapital, posebno u početnoj fazi projekata;

Strategija EU-a za smanjenje emisija metana – nove prilike

33. napominje da u skladu sa Strategijom EU-a za smanjenje emisija metana iz EU-a dolazi samo 5 % globalnih emisija metana. Stoga bi čak i najambiciozniji planovi EU-a za smanjenje emisija metana imali tek mali utjecaj na smanjenje globalnih emisija stakleničkih plinova. Uvoz na unutarnje tržište trebao bi biti dopušten samo iz zemalja (ili dijelova zemalja) koje imaju iste standarde smanjenja emisija stakleničkih plinova kao i EU. Samo se tako može osigurati da EU-ovi zadani klimatski ciljevi ne dovedu u pitanje globalnu konkurentnost EU-a i njegovih poduzeća;

34. poziva na brže otkrivanje istjecanja metana, i to s pomoću programa Copernicus, ali i putem drugih instrumenata u slučajevima kada se u okviru programa Copernicus ne može osigurati dovoljno podataka. Ključno je točno utvrditi gdje se u trećim zemljama oslobađaju velike količine metana. Te je informacije potrebno objavljivati kako bi građani EU-a mogli donositi informirane odluke o kupnji robe proizvedene na takvim mjestima. U skladu sa Svjetskom energetskom prognozom (World Energy Outlook) Međunarodne agencije za energiju, naftna i plinska postrojenja ispuštaju vrlo različite količine metana u različitim zemljama, što znači da u tom području postoji znatan potencijal za smanjenje emisija metana. Stoga OR poziva na izbjegavanje istjecanja metana duž proizvodnih, transportnih i uporabnih lanaca unutar EU-a te na sprečavanje uvoza fosilnih goriva kod kojih je tijekom vađenja, prerade i transporta došlo do istjecanja metana;

35. ističe da u skladu sa Strategijom EU-a za smanjenje emisija metana oko 41 % globalnih emisija metana potječe iz prirodnih izvora (biogene emisije), primjerice močvara ili šumskih požara. Sprečavanje i djelotvorna borba protiv šumskih požara u EU-u treba postati prioritetni cilj jer oni ne utječu samo na globalno zagrijavanje, već mogu imati znatno štetiti prirodi, ljudima i poduzećima u Europi. OR također poziva da se razmotri u kojoj bi mjeri EU mogao djelotvornije doprinijeti gašenju i sprečavanju šumskih požara u trećim zemljama u kojima svake godine izgore velike površine šuma;

36. istovremeno smatra da je potrebno osigurati da ciljevi smanjenja metana ne dovedu u pitanje konvergenciju europskih regija i ne povećaju socioekonomske razlike među njima;

37. poziva na djelotvorne mjere u okviru ZPP-a (zajedničke poljoprivredne politike) za smanjenje emisija metana u poljoprivredi. U okviru novih programa za ekologiju tome bi mogli uvelike doprinijeti sustavi niskog unosa kao što su ispaša i mjere za zaštitu tla;

38. poziva na posvećivanje veće pozornosti europskim proizvođačima pri razvoju tehnologija i njihovoj uporabi kako ciljevi smanjenja metana ne bi doveli do još većih troškova za građane i poduzeća, posebno za ratare i stočare. Istovremeno se mora osigurati da smanjenje emisija metana u poljoprivredi i stočarstvu ne dovede do povećanja cijena hrane;

Zaključci

39. naglašava da je, osim iskorištavanja novih mogućnosti za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora, prioritet i dalje osigurati proširenje europske mreže i povezivanje svake regije sa zajedničkom europskom energetskom mrežom. Time će se omogućiti veća komplementarnost obnovljivih izvora dostupnih na različitim lokacijama. Hitno je potrebno i odrediti minimalne standarde za sigurnost opskrbe električnom energijom i održavanje stabilnosti mreže;

40. ističe da je važno uzeti u obzir postojeće regionalne razlike, pridajući posebnu pozornost ruralnim i rijetko naseljenim područjima, te podupirati isplativa rješenja, pri čemu valja osigurati smanjenje energetskih troškova za europske građane i poduzeća, osobito ranjive skupine, i paziti da se ne pogorša energetsko siromaštvo koje potencijalno pogađa najranjivije skupine;

41. napominje da je uslijed pandemije COVID-a 19 postalo još jasnije da energetsku tranziciju treba osmisliti tako da se njome doprinosi održivijem društvu i gospodarstvu te osigurava kapacitet svake europske regije za pružanje osnovnih usluga u kriznim situacijama. Tranzicija mora biti poštena, postupna i nepovratna jer bi kratkoročna i neodrživa rješenja mogla donijeti više štete nego koristi;

42. naglašava da se lokalne i regionalne vlasti moraju sustavnije uključivati u donošenje odluka u kontekstu energetske tranzicije. Potrebno je osigurati da nadležne lokalne i regionalne vlasti sudjeluju u izradi nacionalnih energetskih i klimatskih planova, po potrebi putem višerazinskog dijaloga o politikama u području klime i energetike. OR ponavlja svoj poziv državama članicama i Komisiji da se uspostavi stalna platforma za višerazinski dijalog o energetskim pitanjima. Time bi se moglo potaknuti aktivno sudjelovanje lokalnih i regionalnih vlasti, organizacija civilnog društva, poduzeća i drugih dionika u upravljanu energetskom tranzicijom. OR ističe da je Direktiva o energiji iz obnovljivih izvora ((EU) 2018/2001 Europskog parlamenta i Vijeća ( 2 ) ) omogućila vrlo dobru osnovu za zajednice energije iz obnovljivih izvora. Države članice pozivaju se da prenesu tu direktivu kako bi se povećalo sudjelovanje u energetskim zajednicama građana.

43. ističe da je za postizanje novih ciljeva nužno surađivati s lokalnim i regionalnim vlastima u oblikovanju i provedbi politika te osigurati da građani i poduzeća budu na odgovarajući način informirani i upoznati s njima. To je temelj za oblikovanje naše budućnosti na održiv način;

44. naglašava da je s obzirom na važnost sudjelovanja građana važno uzeti u obzir da je uspješna provedba strategije EU-a za integraciju energetskog sustava nezamisliva bez inicijativa kojima se promiču protok informacija odozdo prema gore, razmjena informacija i obrazovanje na lokalnoj razini. OR napominje da će odgovarajuća uključenost dionika olakšati ne samo prihvaćanje politika u javnosti već i sveobuhvatnu i transparentnu ocjenu ostvarenog napretka.

Bruxelles, 7. svibnja 2021. Predsjednik Europskog odbora regija Apostolos TZITZIKOSTAS

(1) Eurostat, Share of renewable energy in the EU up to 19,7 % in 2019 (Udio energije iz obnovljivih izvora u EU-u do 19,7 % u 2019.), https://ec.europa.eu/eurostat/web/products-eurostat-news/-/ddn-20201218-1

(2) Direktiva (EU) 2018/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2018. o promicanju uporabe energije iz obnovljivih izvora (SL L 328, 21.12.2018., str. 82.).