Načelo NCWO je zaštitna mjera predviđena člankom 60. Uredbe (EU) 2021/23. Njime se osigurava da dioničari, članovi sustava poravnanja i drugi vjerovnici ne snose veće gubitke u sanaciji nego što bi to bio slučaj da je ta središnja druga ugovorna strana bila likvidirana u redovnom postupku u slučaju nesolventnosti, slijedom potpune primjene primjenjivih ugovornih obveza i drugih aranžmana u okviru njezinih pravila poslovanja („protučinjenični scenarij zaštitne mjere NCWO-a”). To se postiže zahvaljujući neovisnom vrednovanju u okviru kojeg se stvarno postupanje primijenjeno pri sanaciji uspoređuje s hipotetskim postupanjem koje bi se primijenilo u postupku u slučaju nesolventnosti. Ako se tim vrednovanjem pokaže da su vjerovnici morali snositi veće gubitke, imaju pravo na isplatu razlike. Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala trenutačno izrađuje regulatorne tehničke standarde kojima bi se dodatno razradila metodologija za provođenje tog vrednovanja.

U uvodnoj izjavi 96. Uredbe (EU) 2021/23 objašnjava se da bi držatelji vlasničkog kapitala središnje druge ugovorne strane trebali prvi apsorbirati gubitke u sanaciji na način kojim se smanjuje rizik pravnih osporavanja u okviru načela NCWO. Upućujući na rad koji je u tijeku u okviru međunarodnih tijela za utvrđivanje standarda (vidjeti odjeljak 4.), Europski parlament i Vijeće zatražili su od Komisije da nakon dovršetka tog rada preispita način primjene pravila o otpisu vlasničkog kapitala.

Stoga ovo izvješće obuhvaća postupanje s vlasničkim kapitalom središnje druge ugovorne strane u sanaciji i njegovo međudjelovanje u odnosu na protučinjenični scenarij zaštitne mjere NCWO-a. U članku 27. stavku 7. Uredbe (EU) 2021/23 pretpostavlja se da bi u sanaciji vlasnički kapital središnje druge ugovorne strane trebao prvi apsorbirati gubitke i da bi se trebao u cijelosti iskoristiti za apsorpciju gubitaka. Međutim, redoslijed pokrića nepodmirenih obveza za utvrđene gubitke nije nužno u skladu s uobičajenom hijerarhijom vjerovnika u postupku u slučaju nesolventnosti. Razlog je tomu činjenica da je vlasnički kapital izložen gubicima samo do iznosa „prvog uloga” (engl. first skin in the game) (članak 45. stavak 4. Uredbe EMIR i članak 35. Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 153/2013) te, u budućnosti, do iznosa „drugog uloga” (engl. second skin in the game) (članak 9. stavak 14. Uredbe (EU) 2021/23). Svi preostali gubici trebaju se raspodijeliti članovima sustava poravnanja. To je slučaj nakon događaja neispunjavanja obveza te, u određenim središnjim drugim ugovornim stranama i u ograničenoj mjeri, nakon događaja koji nije događaj neispunjavanja obveza. Osim toga, za potrebe vrednovanja protučinjenični scenarij zaštitne mjere NCWO-a iz Uredbe (EU) 2021/23 uključuje potpunu primjenu ugovornih obveza i drugih aranžmana u okviru pravila poslovanja središnje druge ugovorne strane. Stoga, ovisno o tome apsorbira li vlasnički kapital gubitke u okviru pravila poslovanja središnje druge ugovorne strane i načinu na kojih ih apsorbira te ovisno o nacionalnom pravu o nesolventnosti, taj mehanizam može dovesti do situacije u kojoj dioničari mogu tvrditi da to ne bi imalo utjecaja na njih izvan postupka sanacije. To naročito može biti slučaj ako je sanacija središnje druge ugovorne strane pokrenuta prije potpune primjene plana oporavka radi ostvarenja ciljeva sanacije.

4. Rad koji je u tijeku na međunarodnoj razini

Praktično iskustvo planiranja sanacija u EU-u i dalje je ograničeno jer će se pravila o planiranju sanacija iz Uredbe (EU) 2021/23 početi primjenjivati tek od kolovoza 2022. Međutim, Odbor za financijsku stabilnost (FSB) objavio je smjernice o tom pitanju (vidjeti odjeljak 4. pododjeljak (a) u nastavku). Svoja su stajališta iznijela i tijela privatnih dionika i tijela za suradnju, među kojima su Europsko udruženje klirinških kuća središnjih drugih ugovornih strana (European Association of CCP Clearing Houses – EACH), udruženje CCP12 (svjetsko udruženje središnjih drugih ugovornih strana) i Međunarodno udruženje za ugovore o razmjeni i izvedenicama (International Swaps and Derivatives Association – ISDA).

Osim toga, članovi skupina za upravljanje krizama stekli su ograničeno praktično iskustvo. To su skupine osnovane, u skladu sa značajkom br. 8 iz FSB-ova dokumenta „Ključna obilježja djelotvornih postupaka sanacije financijskih institucija”, za središnje druge ugovorne strane koje su sistemski važne u više jurisdikcija. Skupine za upravljanje krizama zadužene su za koordiniranje planiranja sanacija i procjena mogućnosti sanacija između sanacijskih tijela matične države i države domaćina.

(a) Rad FSB-a

FSB je u listopadu 2014. izdao svoj ažurirani dokument „Ključna svojstva djelotvornih sanacijskih režima za financijske institucije”, koji je proširio prilogom koji se posebno bavi infrastrukturama financijskog tržišta. U tom izvješću FSB navodi da bi se sanacijske ovlasti trebale izvršavati tako da se poštuje hijerarhija potraživanja i da bi u sanaciji vlasnički kapital trebao prvi apsorbirati gubitke.

FSB je 2017. objavio svoje „Smjernice o sanaciji i planiranju sanacije središnjih drugih ugovornih strana”. U tom izvješću FSB objašnjava da bi u sanaciji vlasnički kapital u središnjoj drugoj ugovornoj strani trebao apsorbirati gubitke ako još nije otpisan (u skladu s pravilima i ugovornim aranžmanima središnje druge ugovorne strane). Kad je riječ o gubicima povezanima s neispunjavanjem obveza, vlasnički kapital trebao bi se u cijelosti iskoristiti za apsorpciju gubitaka te bi trebalo biti jasno i transparentno u kojem će se trenutku otpisati. Kad je riječ o gubicima koji nisu povezani s neispunjavanjem obveza, vlasnički kapital trebao bi ih apsorbirati najkasnije u trenutku kad se iscrpe svi primjenjivi aranžmani za raspodjelu gubitaka koji su raspoloživi u okviru pravila i aranžmana središnje druge ugovorne strane za gubitke koji nisu povezani s neispunjavanjem obveza. Nadalje, vlasnički kapital trebalo bi otpisati prije raspodjele gubitaka vjerovnicima, u skladu s hijerarhijom vjerovnika na temelju mjerodavnog zakonodavstva.

FSB je u studenome 2020. izdao svoje „Smjernice o financijskim sredstvima za potporu sanaciji središnje druge ugovorne strane i postupanju s vlasničkim kapitalom središnje druge ugovorne strane u sanaciji”. U tom se izvješću pojašnjava da bi, ovisno o ugovornim aranžmanima središnje druge ugovorne strane i nacionalnom pravu o nesolventnosti, mjere u sanaciji kojima se vlasnički kapital središnje druge ugovorne strane izlaže većim gubicima povezanima s neispunjavanjem obveza ili većim gubicima koji nisu povezani s neispunjavanjem obveza nego u slučaju likvidacije u okviru režima u slučaju nesolventnosti koji se primjenjuje u toj jurisdikciji mogle, na temelju postupanja koje bi se primijenilo u protučinjeničnom scenariju, omogućiti držateljima vlasničkog kapitala da iznesu potraživanja na temelju NCWO-a. To može dovesti do ishoda koji nije u skladu s drugim načelom iz dokumenta „Ključna svojstva”, prema kojem bi se u sanaciji vlasnički kapital trebao u cijelosti iskoristiti za apsorpciju gubitaka. Time mogu nastati i problemi povezani s moralnim rizikom tako što bi se držateljima vlasničkog kapitala omogućilo da zadrže svoj vlasnički udio u središnjoj drugoj ugovornoj strani nakon sanacije, dok bi sudionici morali snositi gubitke.

Na temelju dokumenta „Ključna svojstva” i prethodno navedenih smjernica FSB izričito navodi da bi sanacijsko tijelo trebalo procijeniti učinak koji bi bilo kakva ograničenja iznosa vlasničkog kapitala središnje druge ugovorne strane koji je izložen gubicima imala na njegovu sposobnost da poduzima odgovarajuće mjere radi ostvarenja očekivanog postupanja s vlasničkim kapitalom središnje druge ugovorne strane. U fazi planiranja sanacije sanacijsko tijelo trebalo bi razumjeti pitanja kao što su:

-postupanje s vlasničkim kapitalom na temelju postojećih aranžmana za oporavak i u redoslijedu pokrića nepodmirenih obveza,

-mjera u kojoj bi vlasnički kapital bio izložen gubicima u likvidaciji u okviru primjenjivog režima u slučaju nesolventnosti, na temelju postupanja koje bi se primijenilo u protučinjeničnom scenariju,

-zaštitne mjere povezane s načelom NCWO-a, uključujući potencijalna potraživanja dioničara.

Na temelju te procjene sanacijsko tijelo može utvrditi razne mogućnosti s pomoću kojih može osigurati da se za vrijeme stvarne sanacije gubici snose iz vlasničkog kapitala, što uključuje:

-izmjenu ugovornih aranžmana za raspodjelu gubitaka,

-potpun ili djelomičan otpis vlasničkog kapitala središnje druge ugovorne strane,

-prenošenje ključnog poslovanja (imovine) i određenih obveza središnje druge ugovorne strane na prijelaznog subjekta te pokretanje postupka likvidacije/stečaja za preostali dio središnje druge ugovorne strane,

-smanjenje vrijednosti postojećih dionica prikupljanjem novog kapitala konverzijom ili izdavanjem novih dionica.

Relevantna tijela trebala bi zatim rješavati probleme koji se odnose na to da sanaciju gubitaka u cijelosti snose iz vlasničkog kapitala središnje druge ugovorne strane. To može uključivati to da tijelo zatraži od središnjih drugih ugovornih strana da izmijene svoje strukture kapitala, pravila ili druge upravljačke dokumente na način da se dioničari podrede drugim vjerovnicima ili da se utvrdi točka u kojoj vlasnički kapital apsorbira gubitke na pravno izvršiv način, pod uvjetom da tijela matične države imaju odgovarajuće ovlasti.

Tijelo može isto tako utvrditi ili predložiti izmjene primjenjivih nacionalnih zakona, drugih propisa ili ovlasti relevantnih nadzornih ili sanacijskih tijela kojima bi se pomoglo u ispunjavanju ciljeva sanacije ili ograničila mogućnost potraživanja na temelju NCWO-a. Međutim, ako se u pravni okvir određene jurisdikcije ne uključe takve izmjene, relevantna tijela možda će trebati: