Prijedlog ODLUKE VIJEĆA o stajalištu koje treba zauzeti Europska unija u okviru Zajedničkog odbora osnovanog Sporazumom između Europske ekonomske zajednice i Kraljevine Norveške od 14. svibnja 1973., u pogledu zamjene Protokola 3. uz taj Sporazum o definiciji pojma „proizvodi s podrijetlom” i načinima administrativne suradnje novim Protokolom u kojem se u pogledu pravila izvornosti upućuje na Regionalnu konvenciju o paneuromediteranskim povlaštenim pravilima o podrijetlu /* COM/2014/0276 final - 2014/0147 (NLE) */





OBRAZLOŽENJE 1. KONTEKST PRIJEDLOGA Regionalnom konvencijom o paneuromediteranskim povlaštenim pravilima o podrijetlu[1] (dalje u tekstu „Konvencija”) predviđene su odredbe o podrijetlu robe kojom se trguje na temelju relevantnih Sporazuma sklopljenih između ugovornih stranaka. EU i Norveška potpisali su Konvenciju 15. lipnja 2011. EU i Norveška dostavili su depozitaru Konvencije svoje isprave o prihvatu 26. ožujka 2012. odnosno 9. studenoga 2011. Stoga je Konvencija primjenom svojeg članka 10. stavka 3. stupila na snagu 1. svibnja 2012. za EU i 1. siječnja 2012. za Norvešku. Člankom 6. Konvencije predviđa se da svaka ugovorna stranka poduzima odgovarajuće mjere kako bi se osigurala učinkovita primjena Konvencije. U tu bi svrhu Zajednički odbor osnovan Sporazumom između Europske ekonomske zajednice i Kraljevine Norveške[2] trebao donijeti Odluku kojom se Protokol 3. o definiciji pojma „proizvodi s podrijetlom” i načinima administrativne suradnje zamjenjuje novim Protokolom u kojem se u pogledu pravila izvornosti upućuje na Konvenciju. Stajalište koje treba zauzeti EU u okviru Zajedničkog odbora trebalo bi odrediti Vijeće. 2. REZULTATI SAVJETOVANJA SA ZAINTERESIRANIM STRANAMA I OCJENE UTJECAJA Na sastanku Odbora za Carinski zakonik, odjela za podrijetlo, 13. svibnja 2013. održane su konzultacije s državama članicama EU-a o nacrtu Odluke Vijeća Konzultacije s ugovornim strankama održane su na sastanku radne skupine Pan-Euro-Med 14. i 15. svibnja 2013. Vanjska ekspertiza nije bila potrebna. Nadalje, procjena učinka nije bila potrebna jer su predložene izmjene tehničke prirode i ne utječu na sadržaj Protokola o pravilima o podrijetlu koji je trenutačno na snazi. 3. PRAVNI ELEMENTI PRIJEDLOGA Pravna je osnova Odluke Vijeća članak 207. stavak 4. prvi podstavak u vezi s člankom 218. stavkom 9. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. Prijedlog je u isključivoj nadležnosti Unije. Načelo supsidijarnosti stoga se ne primjenjuje. Predloženi instrument: Odluka Vijeća. 2014/0147 (NLE) Prijedlog ODLUKE VIJEĆA o stajalištu koje treba zauzeti Europska unija u okviru Zajedničkog odbora osnovanog Sporazumom između Europske ekonomske zajednice i Kraljevine Norveške od 14. svibnja 1973., u pogledu zamjene Protokola 3. uz taj Sporazum o definiciji pojma „proizvodi s podrijetlom” i načinima administrativne suradnje novim Protokolom u kojem se u pogledu pravila izvornosti upućuje na Regionalnu konvenciju o paneuromediteranskim povlaštenim pravilima o podrijetlu VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 207. stavak 4. prvi podstavak, u vezi s člankom 218. stavkom 9., uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije, budući da: (1) Protokol br. 3 uz Sporazum između Europske ekonomske zajednice i Kraljevine Norveške[3], dalje u tekstu „Sporazum”, odnosi se na definiciju pojma „proizvodi s podrijetlom” i načina administrativne suradnje, dalje u tekstu „Protokol 3.”. (2) Regionalnom konvencijom o paneuromediteranskim povlaštenim pravilima o podrijetlu[4], dalje u tekstu „Konvencija”, predviđene su odredbe o podrijetlu robe kojom se trguje na temelju relevantnih Sporazuma sklopljenih između ugovornih stranaka. (3) EU i Norveška potpisali su Konvenciju 15. lipnja 2011. (4) EU i Norveška dostavili su depozitaru Konvencije svoje isprave o prihvatu 26. ožujka 2012. odnosno 9. studenoga 2011. Stoga je Konvencija primjenom svojeg članka 10. stavka 3. stupila na snagu 1. svibnja 2012. za EU i 1. siječnja 2012. za Norvešku. (5) Člankom 6. Konvencije predviđa se da svaka ugovorna stranka poduzima odgovarajuće mjere kako bi se osigurala učinkovita primjena Konvencije. U tu svrhu Zajednički odbor osnovan Sporazumom treba donijeti Odluku kojom se Protokol 3. zamjenjuje novim Protokolom u kojem se u pogledu pravila izvornosti upućuje na Konvenciju. (6) Europska unija stoga bi trebala u okviru Zajedničkog odbora donijeti stajalište utvrđeno u priloženom nacrtu odluke, DONIJELO JE OVU ODLUKU: Članak 1. Stajalište koje treba donijeti EU u okviru Zajedničkog odbora osnovanog Sporazumom između Europske ekonomske zajednice i Kraljevine Norveške, u pogledu zamjene Protokola 3. uz taj Sporazum o definiciji pojma „proizvodi s podrijetlom” i načinima administrativne suradnje novim Protokolom u kojem se u pogledu pravila izvornosti upućuje na Regionalnu konvenciju o paneuromediteranskim povlaštenim pravilima o podrijetlu, utvrđeno je u priloženom nacrtu odluke Zajedničkog odbora. Predstavnici Unije u Zajedničkom odboru mogu prihvatiti manje izmjene nacrta Odluke bez daljnje odluke Vijeća. Članak 2. Odluka Zajedničkog odbora objavljuje se u Službenom listu Europske unije. Članak 3. Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja. Sastavljeno u Bruxellesu Za Vijeće Predsjednik [1] SL L 54, 26.2.2013., str. 4. [2] SL L 171, 27.6.1973., str. 2. [3] SL L 171, 27.6.1973., str. 2. [4] SL L 54, 26.2.2013., str. 4. PRILOG Nacrt ODLUKE ZAJEDNIČKOG ODBORA EU-a i NORVEŠKE br. […] od […] o izmjeni Protokola 3. uz Sporazum između Europske ekonomske zajednice i Kraljevine Norveške o definiciji pojma „proizvodi s podrijetlom” i načina administrativne suradnje Zajednički odbor, uzimajući u obzir Sporazum između Europske ekonomske zajednice i Kraljevine Norveške, potpisan u Bruxellesu 14. svibnja 1973.[1], dalje u tekstu „Sporazum”, a posebno njegov članak 11., uzimajući u obzir Protokol 3. uz Sporazum o definiciji pojma „proizvodi s podrijetlom” i načina administrativne suradnje[2], dalje u tekstu „Protokol 3.”, budući da: (1) U članku 11. Sporazuma upućuje se na Protokol 3. kojim se utvrđuju pravila o podrijetlu i predviđa kumulacija podrijetla između EU-a, Norveške, Švicarske (uključujući Lihtenštajn), Islanda, Turske, Farskih otoka i sudionika u Barcelonskom procesu[3]. (2) Člankom 39. Protokola 3. predviđa se da Zajednički odbor utvrđen člankom 29. Sporazuma može odlučiti izmijeniti odredbe ovog Protokola. (3) Regionalnom konvencijom o paneuromediteranskim povlaštenim pravilima o podrijetlu[4], dalje u tekstu „Konvencija”, protokole o pravilima podrijetla koji su na snazi u državama paneuromediteranskog područja nastoji se zamijeniti jedinstvenim pravnim aktom. (4) EU i Norveška potpisali su Konvenciju 15. lipnja 2011. (5) EU i Norveška položili su svoje isprave o prihvaćanju Konvencije 26. ožujka 2012. odnosno 9. studenoga 2011. Stoga je Konvencija primjenom svojeg članka 10. stavka 3. stupila na snagu 1. svibnja 2012. za EU i 1. siječnja 2012. za Norvešku. (6) U skladu s Konvencijom sudionici u procesu stabilizacije i pridruživanja uključeni su u paneuromediteransko područje kumulacije podrijetla. (7) Ako prijelaz na Konvenciju nije istodoban za sve ugovorne stranke u području kumulacije, to ne bi smjelo dovesti do manje povoljnog položaja u usporedbi s ranijim položajem u okviru Protokola. (8) Protokol 3. uz Sporazum treba stoga izmijeniti kako bi se uključilo upućivanje na Konvenciju. ODLUČIO JE: Članak 1. Protokol 3. uz Sporazum o definiciji pojma „proizvodi s podrijetlom” i načinima administrativne suradnje zamjenjuje se tekstom iz Priloga ovoj Odluci. Članak 2. Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja. Primjenjuje se od [1. rujna 2014]. Sastavljeno u Za Zajednički odbor Predsjednik Prilog Protokol 3. o definiciji pojma „proizvodi s podrijetlom” i načinima administrativne suradnje Članak 1. Primjenjiva pravila o podrijetlu Za potrebe provedbe ovog Sporazuma primjenjuju se Dodatak I. i odgovarajuće odredbe Dodatka II. Regionalnoj konvenciji o paneuromediteranskim povlaštenim pravilima o podrijetlu[5], dalje u tekstu „Konvencija”. Sva upućivanja na „odgovarajući Sporazum” u Dodatku I. i u odgovarajućim odredbama Dodatka II. Regionalnoj konvenciji o paneuromediteranskim povlaštenim pravilima o podrijetlu smatraju se upućivanjima na ovaj Sporazum. Članak 2. Rješavanje sporova Sporovi o postupcima provjere iz članka 32. Dodatka I. Konvenciji, koji se ne mogu riješiti između carinskih tijela koja traže provjeru i carinskih tijela odgovornih za provedbu provjere, podnose se Zajedničkom odboru. U svakom slučaju rješavanje sporova između uvoznika i carinskih tijela zemlje uvoznice provodi se na temelju zakonodavstva te zemlje. Članak 3. Izmjene Protokola Zajednički odbor može odlučiti izmijeniti odredbe ovog Protokola. Članak 4. Povlačenje iz Konvencije 1. Ako EU ili Norveška depozitaru konvencije dostave pismenu obavijest o svojoj namjeri povlačenja iz Konvencije u skladu s njezinim člankom 9., EU i Norveška odmah započinju pregovore o pravilima o podrijetlu radi provedbe ovog Sporazuma. 2. Do stupanja na snagu novoutvrđenih pravila o podrijetlu na ovaj Sporazum i dalje se primjenjuju pravila o podrijetlu iz Dodatka I. i, po potrebi, odgovarajuće odredbe Dodatka II. Konvenciji koji su primjenjivi u trenutku povlačenja. Međutim od trenutka povlačenja smatra se da je pravilima o podrijetlu iz Dodatka I. i, po potrebi, odgovarajućim odredbama Dodatka II. Konvenciji dopuštena dvostrana kumulacija samo između EU-a i Norveške. Članak 5. Prijelazne odredbe – kumulacija 1. Bez obzira na članak 3. Dodatka I. Konvenciji pravila o kumulaciji utvrđena člancima 3. i 4. Protokola 3. uz Sporazum, kako je izmijenjen Odlukom br. 1/2005 Zajedničkog odbora EU-a i Norveške od 20. prosinca 2005.[6], i dalje se primjenjuju između EU-a i Norveške dok Konvencija ne stupi na snagu u odnosu na sve ugovorne stranke navedene u člancima 3. i 4. 2. Bez obzira na članak 16. stavak 5. i članak 21. stavak 3. Dodatka I. Konvenciji, ako kumulacija uključuje samo države EFTA-e, Farske otoke, EU, Tursku i sudionike procesa stabilizacije i pridruživanja, dokaz podrijetla može biti potvrda o prometu robe EUR.1 ili izjava o podrijetlu. [1] SL L 171, 27.6.1973., str. 2. [2] SL L 117, 2.5.2006., str. 2. [3] Alžir, Egipat, Izrael, Jordan, Libanon, Maroko, Palestina, Sirija i Tunis. [4] SL L 54, 26.2.2013., str. 4. [5] SL L 54, 26.2.2013., str. 4. [6] SL L 117, 2.5.2006., str. 2.