(61)

Komisija će takvu državnu potporu u obliku državnih jamstava smatrati spojivom s unutarnjim tržištem na temelju članka 107. stavka 3. točke (b) UFEU-a ako su ispunjeni sljedeći uvjeti: a. državna jamstva izdaju se za nove pojedinačne zajmove odobrene poduzetnicima; b. za pojedinačne zajmove utvrđene su minimalne premije za jamstvo, koje se postupno povećavaju kako se povećava trajanje zajma pokrivenog jamstvom, kako je navedeno u sljedećoj tablici: Vrsta primatelja Za prvu godinu Od druge do treće godine Od četvrte do šeste godine MSP-ovi 25 baznih bodova 50 baznih bodova 100 baznih bodova Velika poduzeća 50 baznih bodova 100 baznih bodova 200 baznih bodova c. kao alternativno rješenje države članice mogu, na temelju prethodne tablice, prijaviti programe u kojima trajanje jamstva, premije za jamstvo i pokriće jamstva mogu biti prilagođeni glavnici svakog pojedinačnog temeljnog zajma (primjerice, manjim pokrićem jamstva moglo bi se kompenzirati dulje trajanje ili omogućiti niže premije jamstva); tijekom cijelog trajanja jamstva može se primjenjivati jedinstvena premija ako je veća od minimalnih premija za prvu godinu utvrđenih u prethodnoj tablici za svaku vrstu korisnika, kako su prilagođene u skladu s trajanjem i pokrićem jamstva iz ovog stavka; d. jamstvo je odobreno najkasnije 31. prosinca 2023.; e. ukupan iznos zajmova po korisniku za koje je odobreno jamstvo na temelju ovog odjeljka ne premašuje: i. 15 % prosječnog ukupnog godišnjeg prometa koji je korisnik ostvario tijekom zadnja tri zaključena računovodstvena razdoblja (68); ii. 50 % troškova energije tijekom 12 mjeseci prije mjeseca u kojem je podnesen zahtjev za potporu (69); ili iii. na temelju odgovarajućeg obrazloženja koje država članica treba dostaviti Komisiji na ocjenu (primjerice, o problemima s kojima se korisnik suočava u aktualnoj krizi) (70), iznos zajma može se povećati: — kako bi se pokrile potrebe za likvidnošću od trenutka dodjele za sljedećih 12 mjeseci za MSP-ove (71) i za sljedećih šest mjeseci za velika poduzeća; — za velika poduzeća koja trebaju dati financijske kolaterale za aktivnosti trgovanja na energetskim tržištima kako bi se pokrile potrebe za likvidnošću koje proizlaze iz tih aktivnosti od trenutka dodjele za sljedećih 12 mjeseci; — Potrebe za likvidnošću trebale bi se utvrditi na temelju izjave korisnika (72); — potrebe za likvidnošću koje su već pokrivene mjerama potpore na temelju Privremenog okvira povezanog s pandemijom bolesti COVID-19 ne mogu se pokriti mjerama donesenima na temelju ove Komunikacije. f. trajanje jamstva ograničeno je na najviše šest godina, osim ako je prilagođeno u skladu s točkom 61. podtočkom (c), a jamstvo ne premašuje: i. 90 % glavnice zajma ako gubitke proporcionalno i pod istim uvjetima snose kreditna institucija i država; ili ii. 35 % glavnice zajma ako se gubici najprije pripisuju državi, a tek zatim kreditnoj instituciji (tj. jamstvo za prvi gubitak); i iii. u oba navedena slučaja, ako se iznos zajma s vremenom smanji, na primjer zato što je počela otplata zajma, iznos pokriven jamstvom mora se proporcionalno smanjiti; g. Ako država članica dostavi odgovarajuće obrazloženje i odstupajući od točke 61. podtočaka (a), (e), (f) i (h), državno jamstvo može se izdati kao nenovčani financijski kolateral (73) središnjim drugim ugovornim stranama ili članovima sustava poravnanja radi pokrivanja novih potreba energetskih poduzeća za likvidnošću koje proizlaze iz potrebe za davanjem financijskih kolaterala za aktivnosti trgovanja na energetskim tržištima. Pokriće tih nenovčanih jamstava iznimno može premašiti 90 %. Za ta nenovčana jamstva država članica mora: i. ako pokriće jamstva premašuje 90 %, pouzdanim i konkretnim dokazima dokazati da je potrebno takvo više pokriće i obvezati se da će provjeriti i redovito pratiti da krajnji korisnici navedene potrebe za likvidnošću ne mogu pokriti iz drugih izvora unutarnjeg ili vanjskog financiranja, uključujući druge vrste potpore na temelju ove Komunikacije; ii. opravdati iznos jamstava, koji ni u kojem slučaju ne smije premašiti iznos potreban za pokrivanje, u sljedećih 12 mjeseci, potreba za likvidnošću koje proizlaze iz potrebe za davanjem financijskih kolaterala za poravnane aktivnosti trgovanja na energetskim tržištima. Države članice moraju redovito preispitivati te potrebe; iii. opravdati razdoblje za koje se odobrava jamstvo, koje mora biti ograničeno na razdoblje do 31. prosinca 2023., a ni u kojem slučaju ne smije biti dulje od razdoblja u kojem se takva jamstva smatraju visokolikvidnim kolateralom u skladu s Delegiranom uredbom Komisije (EU) br. 153/2013 od 19. prosinca 2012. o dopuni Uredbe (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s regulatornim tehničkim standardima o zahtjevima za središnje druge ugovorne strane (74), kako je izmijenjena; iv. dokazati kako će se pri utvrđivanju uvjeta za mobilizaciju jamstva dostatno voditi računa o problemu moralnog hazarda u vezi s korisnikom i financijskim posrednikom. To se posebno odnosi na povrat zajamčenih iznosa od krajnjeg korisnika, odnosno na uvjet da potraživanja države članice po imovini krajnjeg korisnika moraju biti istog ili višeg reda prvenstva kao ostali nepodmireni nadređeni dugovi i zajmovi krajnjeg korisnika; v. navesti iznose premija za takva jamstva, koji moraju biti barem jednaki iznosima premija za jamstva iz tablice u točki 61. podtočki (b) uvećanima za 200 baznih bodova a, ako središnja druga ugovorna strana ili član sustava poravnanja ne naplaćuje kamatnu stopu ili naknadu za nenovčanu poziciju kolaterala, mora se dodati osnovna stopa utvrđena u točki 64. podtočki (b); vi. osigurati da se poštuju i podtočke (d) i (i) točke 61. Opcija iz točke 61. podtočke (c) ne primjenjuje se i jamstvo se odnosi samo na potrebe za likvidnošću kako su definirane u točki 61. podtočki (g); h. jamstvo se odnosi na zajmove za ulaganja i/ili zajmove za obrtni kapital; i. jamstva se mogu odobriti izravno krajnjim korisnicima ili kreditnim i drugim financijskim institucijama kao financijskim posrednicima. Kreditne ili druge financijske institucije trebale bi u najvećoj mogućoj mjeri prenijeti pogodnosti državnih jamstava na krajnje korisnike. Financijski posrednik mora moći dokazati da primjenjuje mehanizam kojim se u najvećoj mogućoj mjeri osigurava prijenos pogodnosti na krajnje korisnike u obliku većeg volumena financiranja, rizičnijih portfelja, nižih zahtjeva za instrumente osiguranja, nižih premija za jamstvo ili nižih kamatnih stopa, nego što bi bio slučaj bez takvih državnih jamstava.