Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o utvrđivanju mjera u vezi s europskim jedinstvenim tržištem elektroničkih komunikacija i ostvarenju „Povezanog kontinenta” te o izmjeni direktiva 2002/20/EZ, 2002/21/EZ i 2002/22/EZ i uredbi (EZ) br. 1211/2009 i (EU) br. 531/2012 /* COM/2013/0627 final - 2013/0309 (COD) */





OBRAZLOŽENJE 1. KONTEKST PRIJEDLOGA 1.1. Ciljevi prijedloga Kako bi opet postala konkurentna, pokrenula inovacije i otvorila nova radna mjesta, Europa mora posegnuti za novim izvorima rasta. Svjetsko gospodarstvo razvija se u smjeru internetskog gospodarstva, a u IKT-ju treba u potpunosti vidjeti izvor pametnog, održivog i uključivog rasta. Europa si ne može dopustiti odricanje od koristi povezanih tehnologija koje su proteklih godina zaslužne za 50 % rasta produktivnosti u svim sektorima, zahvaljujući kojima se za dva izgubljena radna mjesta otvara pet novih i koje su pokretač inovativnih novih usluga koje bi, kad bi im se omogućio rast, vrlo brzo mogle dosegnuti globalne razmjere. Te su tehnologije ključne kako bi Europa iz krize izišla jača, uz uvjet da se otklone prepreke za rast koje su rezultat postojeće rascjepkanosti. Navedeno je potvrđeno u proljeće 2013. na Europskom vijeću u čijim je zaključcima predviđeno da Komisija do listopada 2013. podnese izvješće o preostalim preprekama za dovršenje potpuno funkcionalnog jedinstvenog digitalnog tržišta i što prije predstavi konkretne mjere za uspostavu jedinstvenog tržišta informacijske i telekomunikacijske tehnologije. Opći je cilj ovog prijedloga napredovanje ka jedinstvenom tržištu elektroničkih komunikacija na kojem: – građani i poduzeća mogu elektroničkim komunikacijskim uslugama pristupiti s bilo kojeg mjesta u Uniji, bez prekograničnih ograničenja ili neopravdanih dodatnih troškova, – poduzeća koja pružaju elektroničke komunikacijske mreže i usluge mogu vršiti djelatnost i pružati mreže i usluge bez obzira na mjesto njihova poslovnog nastana ili mjesto u EU-u na kojem se nalaze njihovi korisnici. Taj je ambiciozni cilj sam po sebi važan jer su se ta tržišta više od desetljeća nastojala liberalizirati i integrirati zakonodavstvom Unije. Hitne i odlučne mjere u tom cilju, utvrđene u ovom prijedlogu, od ključne su važnosti jer će za neke od njih, nakon donošenja, trebati više vremena da proizvedu sve učinke. Jedinstvenim tržištem elektroničkih komunikacija promicalo bi se tržišno natjecanje, ulaganje i inovacije u području mreža i usluga poticanjem tržišne integracije i prekograničnog ulaganja u mreže i pružanje usluga. Posebne predložene mjere trebale bi dovesti do veće razine tržišnog natjecanja u kvaliteti infrastrukture te cijenama, većih inovacija i razlika, uključujući u smislu poslovnih modela, te lakšeg planiranja trgovinskih i tehničkih elemenata odluka o ulaganju u pogledu ulaska na tržište bežičnih ili nepokretnih tehnologija ili širenja na njima. Time će se poduprijeti ostale mjere poduzete radi promicanja ambicioznih ciljeva širokopojasnog pristupa utvrđenih u Digitalnoj agendi za Europu te uspostave istinskog jedinstvenog digitalnoj tržišta na kojem se sadržaji, aplikacije i ostale digitalna usluge mogu slobodno kretati. Zbog povećanih razina tržišnog natjecanja i integracije u području infrastrukture diljem Unije trebalo bi doći do uklanjanja zastoja te je stoga potrebno predvidjeti ex ante regulaciju elektroničkih komunikacijskih tržišta te ih s vremenom oblikovati u sektor kao bilo koji drugi gospodarski sektor na kojem vrijede horizontalna regulacija i pravila tržišnog natjecanja. Zahvaljujući sve većoj dostupnosti digitalnih infrastruktura i usluga s druge strane povećao bi se potrošački izbor i kvaliteta usluga, pridonijelo bi se teritorijalnoj i socijalnoj koheziji te olakšala mobilnost diljem EU-a; i istovremeno bi općenito u smislu digitalne tehnologije zbog boljeg funkcioniranja elektroničkog komunikacijskog sektora diljem Unije trebalo doći do većeg izbora i kvalitete poslovnih ulaznih proizvoda te omogućiti rast produktivnosti povezan s uporabom IKT-a i osuvremenjenih javnih usluga. Krajnji je cilj poduprijeti europsku konkurentnost u svijetu koji, da bi funkcionirao i rastao, sve više ovisi o digitalnom gospodarstvu. Postojeći izazovi za integraciju jedinstvenog tržišta uključuju: prvo, treba otkloniti nepotrebne prepreke u sustavu odobravanja i pravilima koja se primjenjuju na pružanje usluga tako da odobrenje dobiveno u jednoj državi članici vrijedi u svim ostalim državama članicama te da operateri mogu pružati usluge na temelju dosljedne i stabilne provedbe regulatornih obveza. Drugo, treba osigurati bolju usklađenost za pristup osnovnim ulaznim proizvodima: davanjem jamstava operaterima pokretnih mreža u pogledu uvjeta dodjele i usklađenih rokova za pristup spektru za bežični širokopojasni pristup diljem EU-a; usklađivanjem pristupâ europskim nepokretnim mrežama kako bi na cijelom jedinstvenom tržištu davatelji mogli jednostavnije pružati svoje usluge. Treće, treba zajamčiti zajedničke visoke razine zaštite potrošača diljem Unije te u tom smislu zajedničke trgovinske uvjete, uključujući mjere postupnog ukidanja dodatnih naknada za pozive u roamingu i mjere zaštite pristupa otvorenom internetu. To su jasni izazovi na koje se u ovom prijedlogu daju jasna rješenja, svi su oni važni u postupku donošenja trgovinskih odluka i odluka o ulaganjima u ovom sektoru te u korist potrošača, sve treba rješavati zajedno i odmah kao bi se pokrenulo jedinstveno tržište. Uz njih su i širi izazovi izgradnje jedinstvenog digitalnog tržišta, poput pravila koja se primjenjuju na internetske sadržaje. Potrebno je ubrzati ulaganje u infrastrukture sljedeće generacije kako bi se Europljani mogli koristiti novim inovativnim uslugama visoke kvalitete. Ispravno regulatorno okružje ključno je za davanje doprinosa dinamičnom i konkurentnom tržištu. U njemu se mora osigurati istinska ravnoteža rizika i dobiti za one koji su spremni ulagati. Takvo okružje može pogodovati okončanju rascjepkanosti pružanja usluga tako da sve industrije i korisnici diljem EU-a mogu iskoristiti sve njihove prednosti. U cilju potpore tim ciljevima Komisija uz ovaj prijedlog donosi Preporuku o obvezama dosljedne nediskriminacije i troškovnim metodologijama u cilju promicanja tržišnog natjecanja i poboljšanja ulagačkog okruženja u području širokopojasnog pristupa[1]. Ovom će se Uredbom promicati tržišno natjecanje i poticati ulaganja u brze mreže osiguranjem dugoročne stabilnosti cijena pristupa bakrenom paricom, čime se tražiteljima pristupa omogućava istovjetan pristup mrežama operatera što rezultira ravnopravnom tržišnom utakmicom, i utvrđivanjem uvjeta prema kojima se više ne jamči reguliranje cijena NGA mreža kako bi ulagači u te mreže imali veću slobodu otkrivanja odgovarajućih strategija u utvrđivanju cijena radi rentabilnosti njihovih ulaganja s obzirom na konkurentne infrastrukture kao što su reguliranje mreža za pristup bakrenom paricom, te u nekim dijelovima kablovskih mreža i, sve više, pokretne mreže četvrte generacije. Ovaj prijedlog treba razmatrati i u kontekstu ostalih nedavnih ili predstojećih inicijativa u tom području. Prijedlog se nastavlja na glavne direktive iz 2002. kojima se uređuje pružanje elektroničkih komunikacije, kako su izmijenjene 2009., te ih unaprjeđuje uvođenjem izravno primjenjivih zakonskih odredaba koje će se primjenjivati u vezi s odredbama direktiva o odobravanju, dodjeli spektra i pristupa mrežama. Prijedlog se donosi u kontekstu Komisijina prijedloga Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o mjerama za smanjivanje troškova uvođenja elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina[2], u kojem je već zauzet pristup da se u jednom aktu riješi niz jasnih elemenata regulatornih troškova na raznim razinama procesa ulaganja u mreže čime se, gledajući skupno, troškovi uvođenja širokopojasnog pristupa mogu smanjiti za do 30 %. Ovaj prijedlog donosi se i znajući da Uredbu Komisije o relevantnim tržištima[3] treba preispitati 2014. i da su pripremni radovi dosta uznapredovali; brzim donošenjem i provedbom ovog prijedloga omogućilo bi se smanjenje broja ili djelokruga tržištâ na koje se odnosi ex ante regulacija kao dio očekivane analize razvoja natjecanja na jedinstvenom tržištu. 1.2. Opći kontekst U današnjem svijetu mnoge nove digitalne usluge i aplikacije dostupne su na internetu na jedinstvenom tržištu EU-a. Današnje mogućnosti inovacija i rasta često su digitalne u gotovo svim sektorima gospodarstva, od automobilske industrije (povezana vozila) do energetike (pametne mreže), od javnih uprava (e-vlada) do općih usluga (e-zdravlje). Za vođenje gotovo bilo kakvog posla, od malih novih do velikih poduzeća, potreban je pristup najsuvremenijim uslugama i infrastrukturi. Cijeli ekosustav ovisi o povezivanju koje omogućuju elektroničke komunikacijske mreže. Danas je Europa rascjepkana u 28 odvojenih nacionalnih komunikacijskih tržišta s ograničenim brojem sudionika. Kao posljedica, nijedan operater nije zastupljen u više od polovice država članica, većina ih je zastupljena u mnogo manjem broju država članica, a općenito govoreći više od 200 operatera opslužuje tržište koje broji 510 milijuna korisnika. Primjerice, pravila EU-a o odobravanju, regulatornim uvjetima, dodjeli spektra i zaštiti potrošača različito se provode. Zbog te neujednačenosti stvaraju se prepreke za ulaz i povećavaju se troškovi za operatere koji žele pružati prekogranične usluge čime im se onemogućava širenje. To je u potpunoj suprotnosti sa SAD-om ili Kinom, čija jedinstvena tržišta broje 330 tj. 1400 milijuna korisnika koje opslužuje četiri ili pet velikih operatera, za koje vrijedi jedno zakonodavstvo, jedan sustav izdavanja odobrenja i jedna politika spektra. Ekonomijama razmjera i novim mogućnostima rasta može se poboljšati povrat ulaganja u brze mreže te se istovremeno može poticati tržišno natjecanja i globalnu konkurentnost. Međutim, operateri u EU-u ne mogu ih dovoljno iskoristiti. U ostalim dijelovima svijeta poduzimaju se znatni digitalni napori i vrše se ulaganja – ta su ulaganja isplativa za ulagače i potrošače, no u Europi se napredak ne odvija dovoljno brzo. Istovremeno je zbog rascjepkanih nacionalnih tržišta korisnicima sužen izbor, nisu im dostupne inovativne usluge, već usluge loše kvalitete i oni još uvijek plaćaju visoku cijenu za pozive preko državnih granica ili za roaming unutar EU-a. To znači da ne mogu u potpunosti iskoristiti digitalne usluge koje su danas potencijalno dostupne. Zbog toga Europa gubi jedan od velikih potencijalnih izvora rasta. U svijetu u kojem je IKT rasprostranjen, rascjepkano elektroničko komunikacijsko tržište potkopava učinkovitost i produktivnost cijeloga gospodarstva. Procjenjuje se da neiskorišteni potencijal jedinstvenog tržišta EU-a iznosi do 0,9 % BDP-a, tj. 110 milijardi eura godišnje[4]. Koristi jedinstvenog tržišta samo za poslovne komunikacijske usluge iznose gotovo 90 milijardi eura godišnje.[5] Pouzdano telekomunikacijsko tržište okosnica je šireg digitalnog gospodarstva, čija se dinamika ogleda u njegovu održivom rastu zapošljavanja. U cilju prikazivanja razmjera i snage tog šireg gospodarstva, u području IKT-a u EU-u radi više od 4 milijuna stručnjaka, a taj broj unatoč recesiji i dalje raste. U gospodarstvu općenito, povećanjem ulaganja u IKT, poboljšanjem računalnih vještina radne snage i reformom uvjeta za internetsko gospodarstvo može se potaknuti rast BDP-a do 2020. za dodatnih 5 %[6], i otvoriti 3,8 milijuna radnih mjesta[7]. Tržišnim preprekama za elektroničke komunikacije sprečavaju se koristi transeuropskih usluga: bolja kvaliteta, ekonomije razmjera, veća ulaganja, povećana učinkovitost i jači pregovarački položaj. To negativno utječe na širi digitalni ekosustav uključujući proizvođače opreme u EU-u te davatelje sadržaja i aplikacija, od novih poduzeća do vlada. To utječe i na gospodarske sektore poput bankarstva, automobilske industrije, logistike, maloprodaje, zdravstva, energetike ili prometa jer se za povećanje produktivnosti, primjerice s pomoću računalstva u oblaku, povezanih objekata i pružanja integriranih usluga, ti sektori oslanjaju na povezivanje. 1.3. Politička pozadina IKT-u i mrežnom povezivanju već je dana ključna uloga u Digitalnoj agendi za Europu (DAE), središnjoj inicijativi strategije EU-a Europa 2020. Kako bi se svim Europljanima omogućio pristup brzim širokopojasnim uslugama, u njoj se iznose mnoge inicijative za promicanje ulaganja, jačanje tržišnog natjecanja i smanjivanje troška uvođenja brzih mreža. Kako bi se potaknulo zapošljavanje u tom sektoru, Komisija je pokrenula i veliku koaliciju za radna mjesta u digitalnom sektoru. Komisija provodi i inicijative u cilju uspostavljanja „jedinstvenog digitalnog tržišta” te promicanja internetskih sadržaja, uključujući e-trgovinu i e-vladu. Kako bi se zaštitila privatnost građana, a istovremeno omogućile inovacije i poslovanje na jedinstvenom tržištu, Komisija predlaže i reformu Uredbe EU-a o zaštiti podataka te strategiju promicanja kibernetičke sigurnosti i obrane kritičnih infrastruktura i mreža EU-a, uključujući nacrt Direktive o mrežnoj i informacijskog sigurnosti[8], što je od ključne važnosti za povjerenje građana i potrošača u internetskom okruženju. Napredovanjem ka jedinstvenom tržištu elektroničkih komunikacija podupro bi se ekosustav jedinstvenog digitalnog tržišta. Takvo tržište ne bi podrazumijevalo samo modernu infrastrukturu, već i inovativne i sigurne digitalne usluge. Uzevši u obzir sve navedeno, na Europskom vijeću u proljeće 2013. naglašena je važnost jedinstvenog digitalnog tržišta za rast te je Komisija pozvana da (na vrijeme za Europsko vijeće u listopadu) predstavi konkretne mjere za što skoriju uspostavu jedinstvenog tržišta IKT-a. Ovaj prijedlog, uz Preporuku Komisije o obvezama dosljedne nediskriminacije i troškovnim metodologijama u cilju promicanja tržišnog natjecanja i poboljšanja ulagačkog okruženja u području širokopojasnog pristupa, čini skup uravnoteženih mjera kojima se želi napredovati ka jedinstvenom telekomunikacijskom tržištu i poticati ulaganja. 2. REZULTATI SAVJETOVANJA SA ZAINTERESIRANIM STRANAMA I PROCJENA UČINKA 2.1. Stajališta dionika S obzirom na to da je u zaključcima Europskog vijeća održanog u proljeće navedena potreba za konkretnim prijedlozima koje treba predstaviti prije Europskog vijeća u listopadu, trebalo je u tom izazovnom roku održati javno savjetovanje. Pored održanih konkretnih formalnih savjetovanja i savjetodavnih skupova, Komisija se usko povezala s velikim brojem organizacija dionika kako bi se ocijenilo opće stanje tržišta elektroničkih komunikacija i predvidio način uspostavljanja jedinstvenog tržišta. Sastala se s dionicima iz svih segmenata industrije, iz organizacija za zaštitu potrošača, civilnog društva te nacionalnih regulatornih tijela i vlada te saslušala njihove prijedloge. Povrh toga Komisija je organizirala nekoliko savjetodavnih skupova na kojima su sudjelovali dionici iz svih segmenata industrije, potrošača i civilnog društva[9]. Na savjetovanjima je ustanovljeno da se velika većina dionika slaže s analizom problema koju je izvršila Komisija i potrebom za hitnim djelovanjem. Nadalje, održane su rasprave u Europskom parlamentu i Vijeću ministara (Vijeće za TTE). U Vijeću, većina se delegacija složila s analizom problema i potrebom za poduzimanjem mjera za napredovanje ka jedinstvenom tržištu, u cilju očuvanja ili poboljšanja tržišnog natjecanja i potrošačkog izbora, za rješavanje neutralnosti mreže i roaminga i za izbjegavanje regulatorne arbitrarnosti uz istovremeno osiguranje bolje regulatorne dosljednosti, uključujući u pogledu upravljanja spektrom, i izbjegavanje pretjerane centralizacije nadležnosti. Na raspravama u Europskom parlamentu iskazana je snažna potpora glavnim idejama prijedlogâ Komisije i osobito naglašena hitnost ukidanja roaminga kao dijela jedinstvenog tržišta elektroničkih komunikacija te uvođenja visoke razine zaštite potrošača i jasnih pravila o neutralnosti mreže. 2.2. Stručno znanje Godine 2012. dovršena je velika studija o „Putu prema istinski jedinstvenom tržištu elektroničkih komunikacija”, poznatu i pod nazivom „troškovi ne-Europe na telekomunikacijskom tržištu”[10]. U studiji je dana ocjena jedinstvenog tržišta EU-a za elektroničke komunikacije i procjena gospodarskog potencijala jedinstvenog tržišta. Komisija se služila i mnogim ostalim pokazateljima, kao što su Tablica pokazatelja Digitalne agende i gospodarske studije GU ECFIN-a, primjerice o rascjepkanosti telekomunikacijskog tržišta u Europi[11]. S pomoću europskog mehanizma savjetovanja u skladu s regulatornim okvirom ukazano je na nedosljednu praksu državnih regulatornih tijela (NRT) u uređivanju relevantnih tržišta. Nadalje, u kontekstu programa za politiku radiofrekvencijskog spektra, Komisija je ustanovila da su države članice znatno nedosljedne u pogledu odobravanja i otvaranja pojaseva spektra za tehnološki neutralnu uporabu osobito u vezi s povezanim uvjetima i rokovima. 2.3. Procjena učinka prijedloga Uredbe U skladu s politikom „boljeg zakonodavnog uređenja”, službe Komisije provele su procjenu učinka alternativnih politika. Glavni uzroci regulatorne rascjepkanosti povezani su s glavnim zahtjevima u sektoru za pružanje elektroničkih komunikacija na koje se primjenjuje prava EU-a (odobrenje, pristup nepokretnim i bežičnim ulaznim proizvodima, sukladnost s pravilima o zaštiti krajnjih korisnika). Iako svaki od tih elementa ima vrlo jasne značajke, te će morati razlikovati i rješenja za rascjepkanost, svi su oni važni ako se trebaju svladati glavne prepreke integriranom pružanju elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga u Uniji. Izvršena je podjela procjene rješenjâ na temelju: (a) prepreka nastalih zbog nacionalnih sustava odobravanja povezanih s nedosljednošću regulatornih pristupa koje provode državna regulatorna tijela, (b) nedostatka koordinacije u dodjeli i uvjetima spektra te na temelju regulatorne neizvjesnosti u pogledu dostupnosti frekvencija, (c) nedostatka veleprodajnih proizvoda s pomoću kojih se usluge pružaju uz uporabu mreže drugog operatera s dosljednim razinama interoperabilnosti usluga, u okviru korektivnih tržišnih mjera ili uzajamnih pregovora i (d) rascjepkanosti pravila o zaštiti potrošača što dovodi do neujednačenih razina zaštite potrošača i različitih trgovinskih uvjeta, uključujući visoke troškove usluga roaminga i međunarodnih poziva te blokiranja ili ograničavanja usluga. Kako bi se otklonili uzroci rascjepkanosti, za daljnju analizu odabrane su tri mogućnosti politike. Prva je mogućnost utemeljena na postojećem regulatornom okviru za elektroničke komunikacije. Druga je razmatrana mogućnost donošenje jedinstvenog zakonodavnog instrumenta (Uredba) o prilagodbi regulatornog okvira samo gdje je to potrebno za tržište EU-a za elektroničke komunikacije, na temelju pojačane koordinacije na razini EU-a. Treća mogućnost temelji se na drugoj mogućnosti, ali se postojeća upravljačka struktura zamjenjuje jedinstvenim regulatornim tijelom na razini EU-a kako bi se postigla potpuna regulatorna usklađenost. Svaka mogućnost ocijenjena je na temelju učinkovitosti u ostvarenju ciljeva politike, pri čemu su se u obzir uzimali troškovi i koristi u pogledu potražnje i ponude, uključujući učinak na strukture elektroničke komunikacijske industrije EU-a, gospodarstvo, radna mjesta, korist za potrošače i okoliš. U izvješću o procjeni učinka zaključeno je da je druga mogućnost najbolja od ponuđenih. Prije svega, jedinstvenim europskim odobrenjem želi se smanjiti administrativno opterećenje za europske operatere, a i osigurala bi se dosljednost regulatornog postupanja. Koordinacijom uporabe radiofrekvencijskog spektra na jedinstvenom tržištu osigurat će se usklađena dostupnost spektra i primjena dosljednih uvjeta za njegovu uporabu diljem Europe te tako osigurati njegova učinkovita uporaba. Istovremeno bi se time podupiralo predvidljivo ulagačko okruženje za brze mreže, uključujući njihovu veliku teritorijalnu pokrivenost, što je također u dugoročnom interesu krajnjih korisnika. S pomoću dostupnosti standardiziranih proizvoda za veleprodajni pristup na razini EU-a, kao potencijalne mjere za znatnu tržišnu snagu, operaterima nepokretnih mreža omogućit će se pružanje usluga povezivanja njihovim korisnicima diljem Unije uz visoku kvalitetu usluge. Očekuje se da će takva dostupnost pozitivno utjecati na ulaganja, osobito preko granica država članica, a poduzeća će lakše ulaziti na nova tržišta na temelju potražnje korisnika te će im se to omogućiti proizvodima za pristup visoke kvalitete, što će pojačati tržišno natjecanje i potaknuti operatere da unaprijede svoju ponudu ulaganjem u infrastrukture i usluge. Zajedničkim pravilima o kvaliteti usluga osigurat će se sloboda korisnika da pristupe uslugama i aplikacijama po svom izboru na temelju jasnih ugovornih uvjeta diljem Unije, a da se njihov pristup internetu nepotrebno ne ograničava ili blokira. Njima će se istovremeno osigurati mogućnost kupnje specijaliziranih usluga za pružanje posebnih sadržaja, aplikacija ili usluga s poboljšanom kvalitetom usluga. Povećanom transparentnošću i poboljšanim ugovornim pravima osigurao bi se interes korisnika u pouzdanim uslugama visoke kvalitete te bi se povećala konkurentna dinamika tržišta. Naposljetku, mjerama u pogledu neopravdanih razlika u cijeni između domaćih poziva i poziva unutar EU-a te onima kojima se omogućuju ponude izjednačavanja troškova usluge roaminga i domaćih poziva ugovorima o roamingu žele se ukinuti neopravdani dodatni troškovi elektroničkih komunikacijskih usluga koje se pružaju preko državnih granica. Kao zaključak, tako bi se na najučinkovitiji i najpravodobniji način povećala pravna predvidljivost i transparentnost. Posebno bi zahvaljujući većoj osporljivosti tržištâ, zajedničkim operativnim uvjetima (ulazni pristup, pravila za potrošače) te prijelazu prelijevanju prednosti ekonomije razmjera zbog prilagodljivosti korisničkih cijena ili natjecateljskog pritiska trebalo doći do veće konvergencije. Zbog većeg natjecateljskog pritiska, koji rezultira poticanjem razlika, i veće prednosti ekonomije razmjera, veće regulatorne predvidljivosti i boljeg okruženja za masovnu distribuciju inovativnih usluga trebalo bi se u dogledno vrijeme unaprijediti ulagačko okruženje. Iako se očekuje da će ti prijedlozi imati pozitiva učinak na otvaranje novih radnih mjesta, u ovoj je fazi teško predvidjeti socijalne učinke i učinke na zapošljavanje. Tijekom praćenja i evaluacije zakonodavstva Komisija će tom aspektu posvetiti posebnu pozornost. U odnosu na preporučenu opciju, kad bi se odabrala prva opcija (prema kojoj se primjenjuje postojeći okvir) i treća (potpuna izmjena regulatornog upravljanja za usluge na razini EU-a), bilo bi potrebno 3 do 5 godina više za ostvarenje željenog rezultata uz odricanje od potencijalnog dodatnog BDP-a do 3,7 % u razdoblju 2015. – 2020. U odnosu na ostale mogućnosti, u ovom bi se slučaju najbrže ostvarili njeni učinci i svi posebni ciljevi te time postigle najveće moguće gospodarske i društvene koristi. Odbor za procjenu učinka donio je 6. rujna 2013. mišljenje o nacrtu procjene učinka. Izvješće i njegov sažetak objavljuju se uz prijedlog. 3. PRAVNI ELEMENTI PRIJEDLOGA 3.1. Pravna osnova Prijedlog se temelji na članku 114. Ugovora o funkcioniranju Europske unije jer se on odnosi na unutarnje tržište za elektroničke komunikacije i njegovo funkcioniranje. 3.2. Načelo supsidijarnosti Na temelju postojećeg regulatornog okvira nije bilo moguće u potpunosti ostvariti cilj uspostavljanja jedinstvenog tržišta za elektroničke komunikacije. Razlikama u nacionalnih pravilima, iako u skladu s postojećim regulatornim okvirom EU-a, ipak se stvaraju prepreke pružanju i korištenju usluga preko državnih granica, čime se ograničava sloboda pružanja elektroničkih komunikacija zajamčena pravom EU-a. To ima izravan učinak na funkcioniranje unutarnjeg tržišta. Države članice nemaju ni mogućnost ni poticaj za promjenu postojećeg regulatornog stanja. Kako bi se otklonili uzroci problema, potrebno je uvesti mjere na razini EU-a. Prvo, uvođenjem jedinstvenog europskog odobrenja kompenzira se postojeća rascjepkanost nastala zbog nacionalne dimenzije sustava općeg ovlaštenja. Mehanizmom jedinstvenog europskog odobrenja i kontrolom trajnog i/ili privremenog oduzimanja te odobrenja u matičnim državama članicama omogućila bi se registracija europskih operatera i koordinacija najozbiljnijih provedbenih mjera koje se na njih primjenjuju. U prijedlogu se Komisiji daje ovlast da od državnih regulatornih tijela zahtijeva povlačenje predloženih pravnih mjera koje nisu u skladu s pravom EU-a te se na taj način za takva društva jamči veća regulatorna dosljednost i predvidljivost. Prijedlogom bi se osigurala mnogo veća konvergencija reguliranih uvjeta za pristup nepokretnim i bežičnim ulaznim proizvodima kojima se omogućuje pružanje usluga na razini EU-a. Punim usklađivanjem prava krajnjih korisnika građanima i davateljima usluga diljem EU-a omogućuju se slična prava i obveze, osobito mogućnost stavljanja na tržište i korištenja usluga preko državnih granica uz iste uvjete. Poštuje se načelo supsidijarnosti jer će se djelovanje EU-a ograničiti samo na aktivnosti neophodne za otklanjanje posebnih prepreka na unutarnjem tržištu. Prije svega, jedinstveno europsko odobrenje dostupno je operaterima koji planiraju vršiti svoje djelatnosti na razini EU-a, a o regulatornim obvezama povezanima s mjestom na kojem je smještena mreža ili na kojem se pruža usluga odlučit će državna regulatorna tijela država članica. Prihode od dodjele spektra zadržati će predmetne države članice, a podrobnija regulatorna načela o uporabi spektra kojima se dopunjuju visoki ciljevi navedeni u regulatornom okviru EU-a ostavljaju veliko diskrecijsko pravo državama članicama u pogledu detalja. Slično tomu, kad je riječ o postupku obavješćivanja Komisije o spektru, to se temelji na provjeri pravne usklađenosti, a ne na zamjeni prava država članica diskrecijskim pravom Komisije, te podliježe daljnjim mjerama poput postupka ispitivanja ili u okviru komitologije. Proširenje pogodnosti općeg ovlaštenja na korištenje bežičnih pristupnih točaka s malim prostornim dosegom ograničeno je na neupadljive uređaje male snage koji su izričito utvrđeni provedbenim mjerama. Naposljetku, propisivanje europskih virtualnih proizvoda za pristup u nadležnosti je državnih regulatornih tijela države članice u kojoj je smještena mreža, nakon analize tržišta koja se temelji na postojećem okviru; istovremeno, pri usklađivanju virtualnih proizvoda za pristup koristi se isti mehanizam za fizičke proizvode za veleprodajni pristup koji su već predviđeni u postojećem okviru. 3.3. Načelo proporcionalnosti Djelovanje EU-a ograničeno je samo na aktivnosti potrebne za postizanje utvrđenih ciljeva. Mjere će se usmjeriti na rješavanje jasnih zastoja na jedinstvenom tržištu uz najmanje neophodne izmjene postojećeg regulatornog okvira potrebne radi stvaranja uvjeta za razvoj novih prekograničnih tržišta elektroničkih komunikacija na razini EU-a. Tako bi se postigao dvostruki cilj jedinstvenog tržišta u smislu slobode pružanja i slobode korištenja elektroničkih komunikacijskih usluga. Istovremenom, zadržavanjem velikog dijela postojećeg regulatornog okvira, uključujući u pogledu načina na kojih državna regulatorna tijela nadziru tržišta, izbjegava se prekid djelatnosti onih davatelja koji žele zadržati nacionalni (ili područni) otisak. Osim toga, razvoj novih prekograničnih tržišta trebao bi se odvijati prema načelu „boljeg zakonodavnog uređenja”, tj. stalnim smanjenjem regulatornog pritiska ako su tržišta dokazano konkurentna u širem integriranom europskom kontekstu, ali u skladu s kontrolnim nadležnostima državnih regulatornih tijela i uz uvjet ex post kontrole tržišnog natjecanja. To je korisno jer bi državna regulatorna tijela najlakše mogla uzeti u obzir nacionalne posebnosti kad (i) uređuju pristup fizičkim infrastrukturama koje po prirodi ostaju geografski ograničene na nacionalnu ili regionalnu razinu i (ii) rješavanju pitanja potrošača u nacionalnom kontekstu (na svojem jeziku). Prema tome, predložene mjere neće uključivati znatne izmjene u upravljanju ili prenošenju nadležnosti na europsku razinu primjerice s pomoću europskog regulatornog tijela ili europskog mehanizma za dodjelu spektra. Zahvaljujući tim rješenjima relevantni dionici moći će iskoristiti sinergiju velikog jedinstvenog tržišta te umanjiti neučinkovitost njihova rada i ulaganja, u najpravodobnije vrijeme i na najučinkovitiji način. Istovremeno, svim što je predloženo, za one operatere koji žele pružati usluge u jednoj državi članici omogućuje se održavanje postojećih pravila i koristi unaprijeđenih i jasnijih pravila o pravima krajnjih korisnika te predvidljivije okruženje za pristup spektru i proizvodima za pristup nepokretnim mrežama visoke kvalitete. 3.4. Temeljna prava Analiziran je učinak prijedloga na temeljna prava poput slobode izražavanja i informiranja, slobode poduzetništva, zabrane diskriminacije, zaštite potrošača te zaštite osobnih podataka. Uredbom će se osobito štititi pristup otvorenom internetu; postavljaju se visoki standardi za potpuno usklađivanje prava krajnjih korisnika, proširuje se sloboda poduzetništva na europskoj razini, a s vremenom bi trebalo doći i do smanjenja zakonodavne regulative sektora. 3.5. Odabir instrumenta Komisija podnosi prijedlog Uredbe kojom se dopunjuje postojeći regulatorni okvir za elektroničke komunikacije i time osigurava uklanjanje prepreka na jedinstvenom tržištu. To uključuje posebna, izravno primjenjiva prava i obveze za davatelje i krajnje korisnike; uključuje i mehanizme usklađivanja u pogledu određenih ulaznih proizvoda na europskoj razini radi lakšeg pružanja elektroničkih komunikacijskih usluga preko državnih granica. Uredba je važna, primjerice, u području kao što je otvoreni internet i upravljanje prometom, u kojima je potreban istinski zajednički pristup kako bi se od samog početka izbjegle postojeće razlike u nacionalnim rješenjima te omogućilo integrirano upravljanje mrežom i razvoj internetskih sadržaja, aplikacija i usluga koje se mogu na jedinstven način staviti na raspolaganje diljem Unije. 3.6. Struktura prijedloga i glavna prava i obveze Opće odredbe (poglavlje I. članci 1. i 2.) Poglavlje I. sadržava opće odredbe, uključujući relevantne definicije. U njemu se utvrđuju regulatorna načela na temelju kojih regulatorna tijela postupaju prilikom primjene ove Uredbe u vezi s odredbama postojećeg okvira. Jedinstveno europsko odobrenje (poglavlje II. članci 3. do 7.) Prema postojećim pravilima operateri koji žele pružati usluge u nekoliko država članica moraju dobiti ovlaštenje u svakoj od njih. Uredbom se uvodi jedinstveno europsko odobrenje na temelju jedinstvenog sustava obavješćivanja u državi članici u kojoj europski davatelj elektroničkih komunikacija ima glavni poslovni nastan (matična država) te se utvrđuju uvjeti koji se na njega primjenjuju. Trajno i/ili privremeno oduzimanje jedinstvenog europskog odobrenja u nadležnosti je matične države. Nositelji jedinstvenog europskog odobrenja imaju pravo na jednako regulatorno postupanje u sličnim situacijama u državi članici i državama članicama, a novi operateri i manji prekogranični operateri oslobađaju se plaćanja administrativnih naknada i doprinosa za financiranje univerzalne usluge u državi članici koja nije njegova matična država (država domaćin). Nositelji jedinstvenog europskog odobrenja i dalje će moći pružati usluge diljem Europe na temelju dosljednije primjene regulatornih obveza. Time će se zahvaljujući jedinstvenom europskom odobrenju smanjiti nepotrebne administrativne prepreke te europskim davateljima u radu diljem EU-a jamčiti dosljednija prava i obveze i postizanje ekonomije razmjera. Europski ulazni proizvodi (poglavlje III.) Odjeljak 1. (članci 8. do 16.) Danas u Europi operaterima pokretnih mreža nedostaje predvidljivost u pogledu dostupnosti spektra diljem EU-a te se oni suočavaju s različitim uvjetima za dodjelu spektra. Stoga je teže planirati dugoročno, ulagati preko državnih granica i konačno postići ekonomiju razmjera. Takva neujednačenost znači da proizvođači uređaja svoje proizvode izrađuju za ostala tržišta na kojima je omogućena veća ekonomija razmjera i potencijal rasta. Kako bi se okončalo to neodrživo stanje, potrebno je osigurati usklađivanje ulaznih proizvoda spektra: · utvrđivanjem zajedničkih regulatornih načela koja se primjenjuju na države članice pri utvrđivanju uvjeta za uporabu spektra usklađenog za bežične širokopojasne komunikacije, · davanjem ovlasti Komisiji da donosi provedbene akte za usklađivanje dostupnosti spektra, vremenski raspored dodjela i trajanje prava njegova korištenja, · mehanizmom savjetovanja na temelju kojeg Komisija može preispitati predložene nacionalne mjere o dodjeli i uporabi spektra, i · pojednostavnjivanjem uvjeta za uvođenje i pružanje bežičnog širokopojasnog pristupa male snage („Wi-Fi”, male ćelije) u cilju jačanja tržišnog natjecanja i smanjenja zagušenja mreže. Odjeljak 2. (članci 17. do 20.) Usklađenim kvalitetnim virtualnim pristupom nepokretnim mrežama krajnjim korisnicima i poduzećima omogućio bi se ulazak na tržište i pružanje prekograničnih usluga te bi se potaklo tržišno natjecanje i ulaganja. Danas se virtualni proizvodi za nepokretni pristup diljem EU-a definiraju na različite načine. Virtualni pristup nepokretnim mrežama za pružanje prekograničnih usluga usklađuje se: · utvrđivanjem zajedničkih obilježja virtualnih proizvoda za širokopojasni pristup usklađenih na razini EU-a (virtualno izdvajanje, bitstream na IP razini i terminalni segmenti iznajmljenih vodova) ako su propisani operaterima sa znatnom tržišnom snagom, · u skladu s tim, od državnih regulatornih tijela traži se da, pri propisivanju regulatornih pravnih mjera, uzmu u obzir uvođenje takvih usklađenih proizvoda za pristup vodeći računa o postojećem natjecanju i ulaganjima na temelju infrastrukture i glavnim uvjetima proporcionalnosti. U prijedlogu se oslikava i praksa donošenja odluka, u odredbi kojom se povezuje razmatranje kontrole veleprodajnih cijena koju su obvezne provoditi NGA mreže s natjecateljskim ograničenjima iz alternativnih infrastruktura, učinkovitih jamstava o nediskriminirajućem pristupu i razine maloprodajnog natjecanja u pogledu cijene, izbora i kvalitete, · pravo davatelja elektroničkih komunikacija da pod razumnim uvjetima nude usklađene proizvode za povezivanje i da im pristupaju s osiguranom kvalitetom usluge u cilju razvoja novih vrsta internetskih usluga. Prava krajnjih korisnika (poglavlje IV. članci 21. do 29.) U Europi se davatelji elektroničkih komunikacija i krajnji korisnici suočavaju s nedosljednim pravilima u pogledu prava krajnjih korisnika, što dovodi do nejednakih razina zaštite i različitih pravila koje treba poštovati u različitim državama članicama. Ta je rascjepkanost za operatere skupa, za krajnje korisnike nezadovoljavajuća te je konačno uzrok sprečavanju pružanja usluga preko državnih granica i negativnog učinka na spremnost krajnjih korisnika da se njima koriste. Radi postizanja odgovarajuće razine zaštite potrošača diljem EU-a, usklađena su pravila kojima se utvrđuju prava krajnjih korisnika, uključujući: – nediskriminaciju između određenih domaćih komunikacija i komunikacija koje se pružaju unutar EU-a (međunarodne komunikacije) (osim ako su razlike objektivno opravdane), – obvezne informacije prije potpisivanja ugovora i za potrebe ugovora, – povećanu transparentnost i sredstva kako bi se izbjegli „šokantni računi”, – pravo na raskid ugovora nakon šest mjeseci bez troškova (isključujući preostalu vrijednost bilo koje subvencionirane opreme ili ostalih promotivnih ponuda), – obvezu davatelja da krajnjim korisnicima osiguraju neometan pristup svim sadržajima, aplikacijama ili uslugama – što se naziva i „neutralnost mreže” – a da istovremeno reguliraju korištenje mjera za upravljanje prometom u pogledu općeg pristupa internetu. Istovremeno je razjašnjen pravni okvir za posebne usluge s povećanom kvalitetom. Lakša promjena davatelja (poglavlje V. članak 30.) Usavršenim pravilima za promjenu davatelja promiče se ulazak na tržište i natjecanje među davateljima elektroničkih komunikacija te se krajnjim korisnicima omogućuje da lakše odaberu davatelja koji najbolje zadovoljava njihove posebne potrebe. Za postupak prelaska osigurana su usklađena načela, poput usmjerenosti na troškove, postupka koji vodi novi davatelj i automatskog raskida ugovora sa zamijenjenim davateljem. Organizacijske i završne odredbe (poglavlje VI. članci 31. do 40.) U tom su poglavlju sadržane prve opće odredbe o ovlastima sankcioniranja danima nadležnim državnim tijelima i pravila o ovlastima Komisije da donosi delegirane ili provedbene akte. Iznesene su i izmjene okvirnih direktiva te uredaba o uslugama roaminga i BEREC-u. U pogledu reguliranja tržišta ex ante i s obzirom na to da su sva državna regulatorna tijela još uvijek nadležna za svoja (nacionalna) tržišta, promjenama se osobito želi potaknuti veća dosljednost i stabilnost diljem EU-a u vezi s ocjenjivanjem tržištâ koje provode državna regulatorna tijela i propisivanjem regulatornih obveza nositeljima jedinstvenog europskog odobrenja kako bi se izbjegli slučajevi u kojima vrijede različite obveze za isti tržišni nedostatak u svim državama članicama u kojima su zastupljeni. U tu svrhu u odredbama se predlaže davanje ovlasti Komisiji da zahtijeva povlačenje pravnih mjera propisanih za poduzeća koja imaju jedinstveno europsko odobrenje te se predviđa pravna sigurnost u pogledu kriterija odabira tržištâ na kojima se primjenjuju takve pravne mjere ex ante, uzimajući u obzir natjecateljska ograničenja za istovjetne usluge koje pružaju operateri OTT (eng. over-the-top) usluga. Iako će sa svojim strukturnim mjerama Uredba o roamingu III. izazvati snažnije natjecanje na tržištu, ne očekuje se da će spontano doći do situacije u kojoj korisnici mogu samouvjereno održati svoje potrošačko ponašanje u matičnoj državi članici kad putuju u inozemstvo do ukidanja dodatnih naknada za roaming diljem Europe. Stoga se člankom 33. dopunjuje Uredba o roamingu te se operateri dodatno potiču na pružanje usluga roaminga po domaćim razinama cijena. Prijedlogom se za operatere pokretnih mreža uvodi dobrovoljni mehanizam pristupanja dvostranim ili višestranim ugovorima o roamingu na temelju kojih mogu internalizirati veleprodajne troškove roaminga i do lipnja 2016. postupno uvesti usluge roaminga po domaćim razinama cijena uz ograničenje rizika od arbitrarnosti cijena. Takvi ugovori o roamingu nisu novost na tržištu. Oni već postoje i svojim potpisnicima omogućuju (uz uvjet sukladnosti s pravom tržišnog natjecanja) stvaranje ekonomije razmjera u pružanju usluga roaminga kao među ugovornim strankama. Međutim, u cilju povećanja njihove transparentnosti, u prijedlogu se zahtijeva njihovo objavljivanje. Predloženi dobrovoljni sustav osmišljen je kako bi se potaknulo prelijevanje takvih legitimnih ekonomija razmjera na potrošače pružanjem usluga roaminga po domaćim cijenama, uz uvjete kojima se jamči da je obuhvaćen roaming diljem Unije i da potrošači diljem Unije pravovremeno imaju koristi od takvih ponuda. Istovremeno se prijedlogom osigurava potrebna ravnoteža kao bi operateri mogli prilagoditi svoje maloprodajne ponude i osigurati da korisnici postupno od toga imaju koristi. Bez dvostranih ili višestranih ugovora o roamingu nerealno je očekivati da bi sam operater mogao pružati usluge roaminga po domaćim cijenama diljem Unije u predviđenom roku. Konačno, potrebno je izmijeniti Uredbu o BEREC-u u cilju veće stabilnosti tog tijela i kako bi mu se omogućilo da preuzme stratešku ulogu, osobito imenovanjem predsjednika iz struke koji se bira na tri godine. 4. POSLJEDICE ZA PRORAČUN Prijedlog Uredbe ne utječe na proračun Unije. Prijedlog izmjene Uredbe (EZ) br. 1211/2099 osobito ne utječe na broj radnih mjesta na temelju plana radnih mjesta, a ni na financijski doprinos EU-a Uredu BEREC-a te je u skladu s podacima utvrđenima u Komunikaciji Europskom parlamentu i Vijeću (COM(2013)519 završna verzija). 2013/0309 (COD) Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o utvrđivanju mjera u vezi s europskim jedinstvenim tržištem elektroničkih komunikacija i ostvarenju „Povezanog kontinenta” te o izmjeni direktiva 2002/20/EZ, 2002/21/EZ i 2002/22/EZ i uredbi (EZ) br. 1211/2009 i (EU) br. 531/2012 (Tekst značajan za EGP) EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 114., uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije, nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima, uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora[12], uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija[13], u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom, budući da: (1) Za izlazak iz krize, otvaranje radnih mjesta i jačanje konkurentnosti Europa mora iskoristiti sve mogućnosti rasta. Nastavak rasta i otvaranje radnih mjesta u Uniji cilj je strategije Europa 2020. Na Europskom vijeću u proljeće 2013. naglašena je važnost jedinstvenog digitalnog tržišta za rast te su se zatražile konkretne mjere za što skoriju uspostavu jedinstvenog tržišta informacijskih i komunikacijskih tehnologija (IKT). U skladu s ciljevima strategije Europa 2020. i tim pozivom, ovom se Uredbom želi uspostaviti jedinstveno tržište elektroničkih komunikacija dovršenjem i prilagodbom postojećeg regulatornog okvira Unije za elektroničke komunikacije. (2) U Digitalnoj agendi za Europu (DAE), jednoj od glavnih inicijativa strategije Europa 2020., već je prepoznata uloga IKT-a i mrežne povezanosti kao prijeko potrebnog temelja za razvoj našeg gospodarstva i društva. Kako bi Europa iskoristila pogodnosti digitalne transformacije, Uniji je potrebno dinamično jedinstveno tržište elektroničkih komunikacija za sve sektore i diljem Europe. To će istinsko jedinstveno tržište komunikacija biti okosnica inovacijskog i „pametnog” digitalnog gospodarstva i temelj jedinstvenog digitalnog tržišta na kojem se internetske usluge mogu pružati slobodno bez obzira na državne granice. (3) Na integriranom jedinstvenom tržištu elektroničkih komunikacija treba omogućiti slobodu pružanja elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga svim korisnicima u Uniji i osigurati pravo svim krajnjim korisnicima da biraju najbolju ponudu dostupnu na tržištu, a ne ih sprečavati rascjepkanošću tržištâ na temelju državnih granica. Postojeći regulatorni okvir za elektroničke komunikacije ne bavi se u potpunosti tom rascjepkanošću, s nacionalnim sustavima za odobrenje, umjesto općih sustava za odobrenje na razini Unije, nacionalnim programima dodjele spektra, razlikama u proizvodima za pristup koji su na raspolaganju davateljima elektroničkih komunikacija u raznim državama članicama i raznim nizovima primjenjivih potrošačkih pravila u tom sektoru. U mnogim slučajevima pravilima Unije utvrđuju se samo temelji, a pravila se u državama članicama često različito provode. (4) Istinskim jedinstvenim tržištem elektroničkih komunikacija trebalo bi se promicati natjecanje, ulaganje i inovacije za nove i poboljšane mreže i usluge poticanjem tržišne integracije i pružanja prekograničnih usluga. To bi trebalo pomoći u ostvarenju ambicioznih ciljeva brzog širokopojasnog pristupa utvrđenih u DAE-u. Sve veća dostupnost digitalnih infrastruktura i usluga trebala bi s druge strane povećati potrošački izbor, kvalitetu usluga i raznolikost sadržaja, pridonijeti teritorijalnoj i socijalnoj koheziji te olakšati mobilnost u Uniji. (5) Koristima jedinstvenog tržišta elektroničkih komunikacija trebao bi se obuhvatiti širi digitalni ekosustav koji uključuje proizvođače opreme u Uniji, davatelje sadržaja i aplikacija te šire gospodarstvo, koje obuhvaća sektore poput bankarstva, automobilske industrije, logistike, maloprodaje, energetike i prometa, koji se u cilju povećanja produktivnosti oslanjaju na povezivanje, primjerice rasprostranjenim aplikacijama u oblaku, povezanim objektima i mogućnostima pružanja integriranih usluga za različite dijelove poduzeća. I tijela javne uprave i zdravstveni sektor trebali bi imati koristi od šire dostupnosti usluga e-vlada i e-zdravstvo. Na jedinstvenom tržištu elektroničkih komunikacija može se povećati i ponuda kulturnih sadržaja i usluga te kulturna raznolikost općenito. Omogućivanje povezanosti preko elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga toliko je važno za šire gospodarstvo i društvo da treba izbjegavati regulatorna ili ostala neopravdana opterećenja tog sektora. (6) Cilj je ove Uredbe dovršenje jedinstvenog tržišta elektroničkih komunikacija provođenjem mjera u trima širokim, međusobno povezanim osovinama. Prvo, treba osigurati slobodu pružanja elektroničkih komunikacijskih usluga i mreža preko državnim granica u raznim državama članicama, polazeći od načela izdavanja jedinstvenog europskog odobrenja kojim se uvode uvjeti za postizanje veće dosljednosti i predvidljivosti u sadržaju i provedbi regulative povezane s tim sektorom diljem Unije. Drugo, potrebno je omogućiti pristup osnovnim ulaznim proizvodima za prekogranično pružanje elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga uz konvergentne uvjete, ne samo za bežične širokopojasne komunikacije, za koje je ključan licencirani i nelicencirani spektar, već i za povezanost nepokretnih linija. Treće, u interesu usklađivanja poslovnih uvjeta i izgradnje digitalnog povjerenja građana ovom bi se Uredbom trebala uskladiti pravila za zaštitu krajnjih korisnika, osobito potrošača. Pored pravila pristupa mrežnom sadržaju, aplikacijama i uslugama te pravila upravljanja prometom kojima se ne štite samo krajnji korisnici, već se istovremeno jamči nesmetano funkcioniranje internetskog ekosustava kao pokretača inovacija, to uključuje pravila nediskriminacije, informacija u ugovorima, raskida ugovora i promjene davatelja. Pored toga, daljnje reforme u području roaminga trebale bi vremenom postati pokretač konvergencije cijena i ostalih uvjeta u Uniji te krajnje korisnike ohrabriti da ostanu povezani na mrežu kad putuju Unijom. (7) Stoga ovom Uredbom treba dopuniti postojeći regulatorni okvir Unije (Direktiva 2002/19/EZ Europskog parlamenta i Vijeća[14], Direktiva 2002/20/EZ Europskog parlamenta i Vijeća[15], Direktiva 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća[16], Direktiva 2002/22/EZ Europskog parlamenta i Vijeća[17], Direktiva 2002/58/EZ Europskog parlamenta i Vijeća[18], Direktiva Komisije 2002/77/EZ [19], Uredba (EZ) br. 1211/2009 Europskog parlamenta i Vijeća[20], Uredba (EU) br. 531/2012 Europskog parlamenta i Vijeća[21] te Odluka br. 243/2012/EU Europskog parlamenta[22]) i primjenjivo nacionalno zakonodavstvo doneseno u skladu s pravom Unije, utvrđivanjem posebnih prava i obveza za davatelje elektroničkih komunikacija i krajnje korisnike, uvođenjem odgovarajućih izmjena postojećih direktiva i Uredbe (EU) br. 531/2012 u cilju veće konvergencije i unošenja izvjesnih korjenitih promjena u skladu s konkurentnijim jedinstvenim tržištem. (8) Mjere iz ove Uredbe u skladu su s načelom tehnološke neutralnosti, tj. njima se ne nameće i ne diskriminira uporaba određene vrste tehnologije. (9) Pružanje prekograničnih elektroničkih komunikacijskih usluga još uvijek ometaju ograničenja veća od onih unutar državnih granica. Prekogranični davatelji usluga još uvijek moraju obavješćivati pojedinačne države članice i u njima plaćati pristojbe. Na nositelje jedinstvenog europskog odobrenja primjenjivao bi se jedinstveni sustav obavješćivanja u državi članici u kojoj imaju glavni poslovni nastan (matična država članica), što će umanjiti administrativno opterećenje prekograničnih operatera. Sustav jedinstvenog europskog odobravanja trebao bi se primjenjivati na sva poduzeća koja pružaju ili planiraju pružati elektroničke komunikacijske usluge i mreže u više od jedne države članice, jer bi tako u svim državama članicama mogla uživati prava slobode pružanja elektroničkih komunikacijskih usluga i mreža u skladu s ovom Uredbom. Mehanizmom jedinstvenog europskog odobrenja kojim se utvrđuje pravni okvir koji se primjenjuje na operatere elektroničkih komunikacija koji pružaju usluge diljem država članica na temelju općeg ovlaštenja u matičnoj državi članici trebalo bi omogućiti učinkovitost slobode pružanja elektroničkih komunikacijskih usluga i mreža u cijeloj Uniji. (10) Elektroničke komunikacijske usluge ili mreže mogu se pružati preko državnih granica u mnogim oblicima, ovisno o nekoliko čimbenika, primjerice vrsti mreže ili usluge, razvijenosti potrebne fizičke infrastrukture ili broju pretplatnika u raznim državama članicama. Namjera pružanja elektroničkih komunikacijskih usluga preko državnih granica ili upravljanja elektroničkom komunikacijskom mrežom u više od jedne države članice može se dokazati aktivnostima poput pregovaranja o sporazumima o pristupu mrežama u određenoj državi članici ili oglašavanja na internetskim stranicama na jeziku ciljane države članice. (11) Neovisno o odabranom načinu upravljanja elektroničkim komunikacijskim mrežama ili pružanja elektroničkih komunikacijskih usluga preko državnih granica, regulatorni mehanizam primjenjiv na europske davatelje elektroničkih komunikacija mora biti neutralan u odnosu na komercijalne mogućnosti organiziranja funkcija i aktivnosti diljem država članica. Stoga, bez obzira na organizacijsku strukturu poduzeća, za matičnu državu članicu europskog davatelja elektroničkih komunikacija treba se smatrati država članica u kojoj se donose strateške odluke o pružanju elektroničkih komunikacijskih mreža ili usluga. (12) Jedinstveno europsko odobrenje mora se temeljiti na općem ovlaštenju u matičnoj državi članici. Davanje tog odobrenja ne smije ovisiti o uvjetima koji se već primjenjuju na temelju ostalog postojećeg nacionalnog prava koje se ne odnosi na sektor elektroničkih komunikacija. Osim toga, odredbe ove Uredbe i Uredbe (EU) br. 531/2012 moraju se primjenjivati i na europske davatelje elektroničkih komunikacija. (13) Većina uvjeta u ovom sektoru, primjerice uvjeta pristupa mrežama ili njihove sigurnosti i integriteta ili pristupa hitnim uslugama, čvrsto je povezana s mjestom na kojem je ta mreža smještena ili iz kojeg se pružaju usluge. Shodno tome, na europskog davatelja elektroničkih komunikacija mogu se primjenjivati uvjeti države članice u kojoj radi ako ovom Uredbom nije određeno drugačije. (14) Ako je državama članicama za financiranje obveza univerzalne usluge ili obveza plaćanja administrativnih troškova državnim regulatornim tijelima potreban doprinos sektora, kriteriji i postupci raspodjele doprinosa moraju biti razmjerni i nediskriminirajući u odnosu na europske davatelje elektroničkih komunikacija kako se ne bi sprečavao prekogranični ulazak na tržište, osobito kad je riječ o novim davateljima i malim operaterima; za doprinose pojedinačnih poduzeća stoga se mora uzimati obzir tržišni udio poduzeća u smislu prometa ostvarenog u odgovarajućoj državi članici te bi se na njih trebao primjenjivati prag de minimis. (15) Potrebno je osigurati da u različitim državama članicama u sličnim okolnostima nema razlike u postupanju prema europskim davateljima elektroničkih komunikacija te da se na jedinstvenom tržištu primjenjuje dosljedna regulatorna praksa, osobito kad je riječ o mjerama iz područja primjene članaka 15. ili 16. Direktive 2002/21/EZ ili članaka 5. ili 8. Direktive 2002/19/EZ. Europski davatelji elektroničkih komunikacija stoga bi u različitim državama članicama trebali imati pravo na jednako postupanje u objektivno jednakim situacijama u cilju bolje integriranih operacija na više državnih područja. Osim toga, u takvim bi slučajevima na razini Unije trebali postojati posebni postupci preispitivanja nacrta odluka o pravnim mjerama u smislu članka 7.a Direktive 2002/21/EZ kako bi se izbjegla neopravdana odstupanja od obveza europskih davatelja elektroničkih komunikacija u različitim državama članicama. (16) Između matične države članice i bilo koje države članice domaćina moraju se utvrditi regulatorne i kontrolne nadležnosti za europske davatelje elektroničkih komunikacija u cilju uklanjanja prepreka za ulazak na tržište, dok im se istovremeno jamči pravilna provedba odgovarajućih uvjeta za pružanje elektroničkih komunikacijskih usluga i mreža. Stoga, dok bi svako državno regulatorno tijelo trebalo nadzirati poštovanje uvjeta primjenjivih na njegovom državnom području u skladu sa zakonodavstvom Unije, uključujući primjenu sankcija i privremenih mjera, samo državna regulatorna tijela u matičnim državama članicama imaju pravo privremeno ili trajno oduzeti pravo europskim davateljima elektroničkih komunikacija da pružaju elektroničke komunikacijske mreže ili usluge i cijeloj Uniji ili njenom dijelu. (17) Radiofrekvencijski spektar javno je dobro i temeljni resurs za unutarnje tržište pokretnih, bežičnih širokopojasnih i satelitskih komunikacija u Uniji. Razvojem bežičnih širokopojasnih komunikacija pridonosi se provedbi Digitalne agende za Europu, a osobito omogućivanju pristupa širokopojasnim uslugama brzine od najmanje 30 Mbps do 2020. svim građanima Unije i omogućivanju najveće brzine i kapaciteta širokopojasnih usluga u Uniji. Međutim, Unija kaska za ostalim velikim područjima u svijetu – Sjeverna Amerika, Afrika i dijelovi Azije – u smislu uvođenja i prodora najnovije generacije bežičnih širokopojasnih tehnologija potrebnih za ostvarenje tih ciljeva politike. Nesustavan postupak odobravanja i stavljanja na raspolaganje pojasa od 800 MHz za bežične širokopojasne komunikacije, dok polovina država članica traži odstupanje ili ne poštuje rok utvrđen u Odluci br. 243/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o programu za politiku radiofrekvencijskog spektra (RSPP)[23], potvrđuje nužnost hitnog djelovanja čak i na temelju postojećeg RSPP-a. Mjere Unije za usklađivanje uvjeta dostupnosti i učinkovite uporabe radiofrekvencijskog spektra za bežične širokopojasne komunikacije u skladu s Odlukom br. 676/2002/EZ Europskog parlamenta i Vijeća[24] nisu dovoljne za rješavanje tog problema. (18) Primjenom raznih nacionalnih politika stvaraju se nedosljednosti i rascjepkava se unutarnje tržište čime se sprečava uvođenje usluga na razini Unije i dovršenje unutarnjeg tržišta za bežične širokopojasne komunikacije. To bi osobito moglo stvoriti nejednake uvjete za pristup takvim uslugama, spriječiti tržišno natjecanje poduzeća osnovanih u različitim državama članicama te zakočiti ulaganja u naprednije mreže i tehnologije i razvoj inovativnih usluga, čime bi se građanima i poduzećima onemogućio pristup rasprostranjenim integriranim visokokvalitetnim uslugama, a operaterima bežičnog širokopojasnog pristupa uskratila korist povećane učinkovitosti bolje integriranih operacija širokih razmjera. Stoga bi se djelovanje na razini Unije u pogledu određenih aspekata dodjele radiofrekvencijskog spektra trebao pratiti razvoj široke integrirane pokrivenosti naprednih bežičnih širokopojasnih komunikacijskih usluga diljem Unije. Istovremeno bi države članice trebale zadržati prvo donošenja mjera za organiziranje svojih radiofrekvencijskih spektara za potrebe javnog reda, sigurnosti i obrane. (19) Davatelji elektroničkih komunikacijskih usluga, uključujući operatere pokretnih mreža ili njihova udruženja, trebali bi moći zajedno organizirati učinkovitu i ekonomičnu pokrivenost velikog dijela područja Unije u cilju dugoročne koristi za krajnje korisnike te stoga koristiti radiofrekvencijski spektar kojim je obuhvaćeno nekoliko država članica uz slične uvjete, postupke, troškove, vremenski raspored, trajanje usklađenih pojaseva te uz komplementarne pakete radiofrekvencijskog spektra, poput spajanja nižih i viših frekvencija za pokrivanje gusto naseljenih i slabije naseljenih područja. Inicijativama u korist boljeg usklađivanja i dosljednosti mogla bi se i poboljšati predvidljivost okruženja za ulaganje u mreže. U prilog toj predvidljivost išla bi i jasna politika u korist dugotrajnih prava uporabe povezanog radiofrekvencijskog spektra, ne dovodeći u pitanje neograničenu prirodu tih prava u nekim državama članicama, a predvidljivost bi bila povezana s jasnim uvjetima za prijenos, davanje u najam ili za zajedničku uporabu dijela svog radiofrekvencijskog spektra na temelju tih pojedinačnih prava korištenja. (20) Trebalo bi unaprijediti koordinaciju i dosljednost prava na uporabu radiofrekvencijskog spektra barem za pojaseve koji su usklađeni za bežične nepokretne, nomadske i pokretne širokopojasne komunikacije. To uključuje pojaseve utvrđene na razini ITU-a za napredne sustave međunarodnih pokretnih telekomunikacija (IMT) te za pojaseve koji se koriste za radijske lokalne mreže (RLAN) poput 2,4 GHz i 5 GHz. To bi trebalo uključivati i pojaseve koji se u budućnosti mogu uskladiti za bežične širokopojasne komunikacije, kako je predviđeno člankom 3. točkom (b) RSPP-a i Mišljenju Skupine za politiku radiofrekvencijskog spektra (RSPG) o „Strateškim izazovima Europe u zadovoljavanju rastuće potražnje za radiofrekvencijskim spektrom za bežični širokopojasni pristup” donesenog 13. lipnja 2013., poput budućih pojaseva od 700 MHz, 1,5 GHz i 3,8 – 4,2 GHz. (21) Jasnije odredbe o kriterijima važnima za vremenski raspored postupaka odobravanja bile bi korisne za dosljednost među raznim nacionalnim postupcima dodjele radiofrekvencijskog spektra; za čijeg se trajanja jamče prava uporabe, pristojbe i načini njihova plaćanja; obveze kapaciteta i pokrivanja; utvrđivanje opsega radiofrekvencijskog spektra i blokove spektra koji podliježu postupku dodjeljivanja; objektivni najmanji zahtjevi za promicanje učinkovitog tržišnog natjecanja; uvjeti za trgovanje pravima uporabe, uključujući uvjete za zajedničku uporabu. (22) Ograničavanjem pristojbi na iznos usklađen s optimalnim upravljanjem radiofrekvencijskim spektrom, uz održavanje ravnoteže između neposrednog plaćanja i periodičnih naknada, potaknulo bi se ulaganje u infrastrukturu i uvođenje tehnologije te prelijevanje učinaka na prateće troškovne prednosti za krajnje korisnike. (23) Usklađenijim sustavom dodjele radiofrekvencijskog spektra te povezanim uvođenjem bežičnog širokopojasnog pristupa diljem Unije poduprli bi se učinci ekonomije razmjera u povezanim industrijama, primjerice mrežnoj opremi i terminalnim uređajima. U tim se industrijama s druge strane više no prije mogu uzimati u obzir inicijative i politike Unije o uporabi radiofrekvencijskog spektra. Stoga treba utvrditi postupak usklađivanja vremenskih rasporeda dodjele i najkraćeg ili uobičajenog trajanja prava uporabe tih pojaseva. (24) Kad je riječ o ostalim glavnim uvjetima koji se mogu odnositi na prava uporabe radiofrekvencijskog spektra za bežični širokopojasni pristup, konvergentnoj primjeni regulatornih načela i kriterija utvrđenih u ovoj Uredbi u državama članicama mogao bi pogodovati koordinacijski mehanizam kojim Komisija i nadležna tijela ostalih država članica mogu unaprijed komentirati davanje prava korištenja u predmetnoj državi članici i kojim Komisija može, uzimajući u obzir stajališta država članica, spriječiti provedbu svakog prijedloga koji nije u skladu s pravom Unije. (25) Uzimajući u obzir znatan rast potražnje za radiofrekvencijskim spektrom za bežični širokopojasni pristup, trebalo bi promicati rješenja alternativni bežični širokopojasni pristup učinkovit s obzirom na spektar. To uključuje uporabu sustava bežičnog pristupa male snage s malim operativnim prostornim dosegom, poput takozvanih „aktivnih mjesta” (hotspots) radijske lokalne mreže (RLAN, poznat i kao Wi-Fi) te mreža male ćelijske pristupne točke male snage (poznate i kao femtoćelije, pikoćelije ili metroćelije). (26) Dopunskim sustavima bežičnog pristupa poput RLAN-a, osobito javno dostupne pristupne točke RLAN-a, krajnjim korisnicima omogućava se pojačani pristup internetu, a operaterima pokretnih mreža omogućava se preusmjeravanje pokretnog prometa, uz uporabu usklađenih resursa radiofrekvencijskog spektra bez potrebe za pojedinačnim odobrenjem ili pravom uporabe radiofrekvencijskog spektra. (27) Većinu pristupnih točaka RLAN-a koriste privatni korisnici kao lokalni bežični dodatak njihovoj nepokretnoj širokopojasnoj vezi. Ako tijekom trajanja njihove internetske pretplate krajnji korisnici odaberu zajedničku uporabu njihova RLAN-a s drugim pretplatnicima, zbog dostupnosti velikog broja takvih pristupnih točaka, osobito u gusto naseljenim područjima, trebao bi se maksimalno povećati bežični podatkovni kapacitet ponovnom uporabom radiofrekvencijskog spektra i izgraditi troškovno učinkovita dopunska bežična širokopojasna infrastruktura dostupna ostalim krajnjim korisnicima. Stoga treba ukloniti ili spriječiti nepotrebna ograničenja za krajnje korisnike da zajednički koriste pristup njihovim pristupnim točkama RLAN-a s ostalim krajnjim korisnicima ili da se na te pristupne točke povezuju. (28) Treba ukloniti i nepotrebna ograničenja za uvođenje i međupovezivanje pristupnih točaka RLAN-a. Tijela javne vlasti ili davatelji javnih usluga, primjerice njihovo osoblje, u svojim prostorima i za svoje potrebe sve više koriste pristupne točke RLAN-a kako bi građani imali bolji troškovno učinkovit pristup uslugama e-vlade na licu mjesta ili kako bi se poduprlo pružanje pametnih javnih usluga s informacijama u realnom vremenu, kao što je javni prijevoz ili upravljanje prometom. Ta tijela mogla bi osigurati pristup takvim pristupnim točkama i građanima općenito kao pomoćnu uslugu uslugama koje se javnosti nude u njihovim prostorima i trebala bi na to imati pravo u skladu s pravilima tržišnog natjecanja i javne nabave. Ako davatelj nudi lokalni pristup elektroničkim komunikacijskim mrežama na privatnom posjedu ili u njegovoj okolini ili na ograničenom javnom prostoru kao pomoćnu uslugu drugoj djelatnosti koja ne ovisi o takvom pristupu, poput aktivnih mjesta RLAN-a stavljenih na raspolaganje korisnicima ostalih komercijalnih djelatnosti ili javnosti na tom području, taj davatelj ne bi se smio svrstati u davatelje elektroničkih komunikacija. (29) Oprema za bežične pristupne točke male snage s malim prostornim dosegom vrlo je mala i neupadljiva oprema slična kućnim Wi-Fi usmjernicima, za koje bi se na razini Unije trebale utvrditi tehničke značajke za njihovo uvođenje i korištenje u različitim lokalnim situacijama na temelju općeg ovlaštenja bez nepotrebnih ograničenja zbog pojedinačnih odobrenja za planiranje ili ostalih odobrenja. Trebalo bi osigurati da opće ovlaštenje pogoduje razmjernosti mjera kojima se utvrđuju tehničke značajke takvog korištenja i to značajkama koje su znatno restriktivnije od primjenjivih donjih pragova mjera Unije u odnosu na parametre kao što je izlazna snaga. (30) Države članice trebale bi osigurati da se upravljanjem radiofrekvencijskim spektrom na nacionalnoj razini ostale države članice ne sprečavaju da se služe radiofrekvencijskim spektrom čija je uporaba usklađena na razini Unije. Kao nastavak postojećih aktivnosti RSPG-a potrebno je osigurati koordinacijski mehanizam kako bi svaka država članica imala pravičan pristup radiofrekvencijskom spektru i kako bi rezultati koordinacije bili dosljedni i provedivi. (31) Iskustvo u provedbi regulatornog okvira Unije upućuje da postojeće odredbe kojima se nalaže dosljedna primjena regulatornih mjera i cilj davanja doprinosa razvoju unutarnjeg tržišta nisu bili dovoljni poticaji za stvaranje proizvoda za pristup na temelju usklađenih normi i postupaka, osobito kad je riječ o nepokretnim mrežama. Operateri koji rade u različitim državama članicama teško nalaze ulazni proizvodi za pristup odgovarajuće kvalitete i razine interoperabilnosti mreže i usluge, a kada su takvi ulazni proizvodi dostupni, njihova su tehnička obilježja raznolika. Time se povećavaju troškovi i stvaraju prepreke pružanju usluga preko državnih granica. (32) Integracija jedinstvenog tržišta elektroničkih komunikacija može se ubrzati utvrđivanjem okvira za određivanje izvjesnih ključnih europskih virtualnih proizvoda, osobito važnih za davatelje elektroničkih komunikacijskih usluga u pružanju prekograničnih usluga, te za donošenje strategije na razini Unije za sve-IP okružje na temelju ključnih parametara i osnovnih obilježja. (33) Operativne potrebe trebalo bi zadovoljiti raznim virtualnim proizvodima. Europski virtualni proizvodi za širokopojasni pristup trebaju biti dostupni u slučajevima kada se na temelju uvjeta Okvirne direktive i Direktive o pristupu od operatera sa znatnom tržišnom snagom zahtijeva da uz regulirane uvjete osigura pristup određenoj pristupnoj točki njegove mreže. Prvo, učinkovit prekogranični ulaz trebao bi biti pospješen uvođenjem usklađenih proizvoda kojima se prekograničnim davateljima usluga omogućuje početno pružanje usluga njihovim krajnjim korisnicima bez odgode, ali uz očekivanu i dovoljnu kvalitetu, uključujući usluge poslovnim korisnicima lociranima u više država članica, ako bi to na temelju tržišne analize bilo potrebno i razmjerno. Kako bi se tražiteljima i davateljima pristupa omogućilo planiranje srednjoročnih i kratkoročnih ulaganja, takvi usklađeni proizvodi trebali bi dovoljno dugo biti dostupni. (34) Drugo, proizvodi za sofisticirani virtualni pristup za koje je potrebno veće ulaganje tražitelja pristupa, a koji bi im omogućili bolju kontrolu i diferencijaciju, osobito osiguravanjem pristupa više na lokalnoj razini, ključni su za stvaranje uvjeta održivog natjecanja diljem unutarnjeg tržišta. Stoga u cilju lakšeg prekograničnog ulaganja treba uskladiti i te ključne proizvode za veleprodajni pristup pristupnim mrežama nove generacije (NGA). Takve virtualne proizvode za širokopojasni pristup treba osmisliti tako da imaju funkcije istovjetne fizičkom izdvajanju u cilju širenja raspona potencijalnih mjera na veleprodajnoj razini dostupnih za razmatranje državnih regulatornih tijela na temelju ocjene razmjernosti u skladu s Direktivom 2002/19/EZ. (35) Treće, potrebno je i uskladiti proizvod za veleprodajni pristup za terminalne segmente iznajmljenih vodova s poboljšanim sučeljima u cilju omogućivanja prekograničnog pružanja najzahtjevnijim poslovnim korisnicima kritičnih usluga za povezivanje. (36) U kontekstu progresivne migracije na „sve-IP mreže”, zbog nedostupnosti proizvoda za povezivanje koji se temelje na IP protokolu za različite razrede usluga s osiguranom kvalitetom kojima se otvaraju komunikacijski kanali u mrežnim domenama i van granica mreže, u državama članicama i među njima, sprečava se razvoj aplikacija koje se temelje na pristupu ostalim mrežama i time se ograničavaju tehnološke inovacije. Osim toga, time se sprečava i širenje produktivnosti koje se povezuje s upravljanjem mrežama koje se temelje na IP-ju i proizvoda za povezivanje s osiguranom kvalitetom usluge te pružanje tih usluga, osobito poboljšane sigurnosti, pouzdanosti i fleksibilnosti, troškovne učinkovitosti i brže opskrbe, što pogoduje mrežnim operaterima, davateljima usluga i krajnjim korisnicima. Stoga je u osmišljavanju i dostupnosti tih proizvoda potreban usklađen pristup uz razumne uvjete uključujući, ako se to zahtijeva, mogućnost unakrsne opskrbe među predmetnim poduzećima koja se bave elektroničkim komunikacijama. (37) Utvrđivanje europskih virtualnih proizvoda za širokopojasni pristup na temelju ove Uredbe treba se oslikavati u ocjeni najpogodnijih pristupnih mjera koju izrađuju državna regulatorna tijela za mreže operatera sa znatnom tržišnom snagu, ali se istovremeno treba izbjeći prekomjerno reguliranje nepotrebnom mulitiplikacijom proizvoda za veleprodajni pristup, predviđenih na temelju tržišne analize ili ostalih uvjeta. Uvođenje europskih virtualnih proizvoda za pristup ne bi samo po sebi trebalo uzrokovati povećanje broja reguliranih proizvoda za pristup predviđenih za određenog operatera. Osim toga, potreba da državna regulatorna tijela, nakon donošenja ove Uredbe, procijene treba li propisati europski virtualni proizvod za širokopojasni pristup umjesto postojećih mjera veleprodajnog pristupa, te da ocijene prikladnost propisivanja europskog virtualnog proizvoda za širokopojasni pristupu u kontekstu budućih revizija tržišta u slučaju znatne tržišne snage, ne bi smjela utjecati na njihovu obvezu za iznalaženjem najprikladnije i razmjerne mjere za rješavanja problema tržišnog natjecanja u skladu s člankom 16. Direktive 2002/12/EZ. (38) U interesu regulatorne predvidljivosti, zakonodavstvom bi trebalo obuhvatiti i ključne elemente za praksu donošenja odluka u skladu s postojećim pravnim okvirom koji utječu na uvjete na temelju kojih se proizvodi za veleprodajni pristup, uključujući europske virtualne proizvode za širokopojasni pristup, stavljaju na raspolaganje NGA mrežama. Za analizu tržišta veleprodajnog pristupa, a osobito za procjenu potrebe za kontrolom cijena takvog pristupa NGA mrežama, trebalo bi uključiti i odredbe o važnosti veze između konkurentnih ograničenja od alternativnih nepokretnih i bežičnih infrastruktura, važnost učinkovitih jamstava nediskriminirajućeg pristupa i postojeće razine tržišnog natjecanja u smislu cijene, izbora i kvalitete na maloprodajnoj razini. Posljednje navedeno izravno utječe na koristi za krajnje korisnike. Na primjer, u izradi procjene za svaki pojedinačni slučaj u skladu s člankom 16. Direktive 2002/21/EZ i ne dovodeći u pitanje ocjenu znatne tržišne snage i primjenu pravila EU-a o tržišnom natjecanju, državna regulatorna tijela mogu smatrati da su, ako su na tržištu prisutne dvije nepokretne NGA mreže, tržišni uvjeti dovoljno konkurentni za poticanje usavršavanja mreža i razvoju pružanja usluga. (39) Može se očekivati da će pojačano tržišno natjecanje na jedinstvenom tržištu s vremenom uzrokovati smanjenje reguliranja tog sektora na temelju tržišne analize. Doista, jedan od rezultata dovršenja jedinstvenog tržišta trebala bi biti veća sklonost učinkovitom natjecanju na odgovarajućim tržištima, a primjenu prava tržišnog natjecanja ex post treba smatrati dovoljnom za funkcioniranje tržišta. Radi pravne preciznosti i predvidljivosti regulatornih pristupa preko državnih granica, treba osigurati jasne i obvezujuće kriterije o tome kako procijeniti opravdava li određeno tržište još uvijek propisivanje regulatornih obveza ex-ante, s obzirom na trajanje zastoja i izglede tržišnog natjecanja, osobito natjecanja koje se temelji na infrastrukturi, i uvjeta natjecanja na razini maloprodaje povezanih s parametrima poput cijene, izbora i kvalitete, što je od najveće važnosti za krajnje korisnike i opću konkurentnost gospodarstva EU-a. Time bi se trebale poduprijeti uzastopne provjere popisa tržištâ podložnih reguliranju ex ante te bi se državnim regulatornih tijelima trebalo pomoći da svoje napore usmjere u područja u kojima tržišno natjecanje još nije učinkovito i to na konvergentan način. Za potrebe reguliranja u tom sektoru na temelju načela tržišnog natjecanja i za potrebe primjene prava tržišnog natjecanja, uspostavljanjem istinskog jedinstvenog tržišta elektroničkih komunikacija može se utjecati i na geografski djelokrug tržištâ. (40) Zbog nejednakosti u nacionalnoj provedbi pravila zaštite krajnjih korisnika u tom sektoru stvaraju se znatne prepreke na jedinstvenom digitalnom tržištu, osobitu u obliku povećanih troškova usklađivanja za davatelje elektroničkih komunikacija javnosti koji žele svoje usluge pružati diljem država članica. Osim toga, rascjepkanošću i nesigurnošću s obzirom na razinu zaštite zajamčene u različitim državama članicama potkopava se povjerenje krajnjih korisnika te ih se odvraća od kupnje elektroničkih komunikacijskih usluga u inozemstvu. Kako bi se ostvario Unijin cilj uklanjanja prepreka na unutarnjem tržištu potrebno je postojeće, različite nacionalne pravne mjere nadomjestiti jedinstvenim i potpuno usklađenim skupom mjera u tom sektoru kojima se stvara visoka jedinstvena razina zaštite krajnjih korisnika. Potpunim usklađivanjem pravnih odredaba ne bi trebalo spriječiti davatelje elektroničkih komunikacija javnosti da krajnjim korisnicima nude ugovorne sporazume koji nadilaze tu razinu zaštite. (41) S obzirom na to da se ovom Uredbom usklađuju određena pravila u tom sektoru, ne treba dovoditi u pitanje opća pravila o zaštiti potrošača, utvrđena aktima Unije i nacionalnim zakonodavstvima o njihovom provedbi. (42) Ako se odredbe u poglavljima 4. i 5. ove Uredbe odnose na krajnje korisnike, one se ne bi trebalo primjenjivati samo na potrošače, već i na ostale kategorije krajnjih korisnika, prvenstveno mikropoduzeća. Na svoj pojedinačni zahtjev, krajnji korisnici usluge koji nisu potrošači trebali bi imati pravo na dogovaranje odstupanja od određenih odredaba u svojim pojedinačnim ugovorima. (43) Za dovršenje jedinstvenog tržišta elektroničkih komunikacija potrebno je i ukloniti prepreke krajnjim korisnicima za pristup elektroničkim komunikacijskim uslugama diljem Unije. Stoga tijela javne vlasti ne bi smjela povećavati ili zadržavati prepreke za prekograničnu kupnju tih usluga. Davatelji elektroničkih komunikacija javnosti ne bi smjeli uskraćivati ili ograničavati pristup ili praviti razliku među krajnjim korisnicima na temelju njihovog državljanstva ili boravka u određenoj državi članici. Međutim, trebalo bi omogućiti pravljenje razlike na temelju objektivno opravdanih razlika u troškovima, rizicima i tržišnim uvjetima poput razlika u potražnji i određivanju cijena konkurenata. (44) Kad je riječ o nepokretnim i mobilnim komunikacijama, i dalje prevladavaju vrlo znatne razlike u cijeni domaćih glasovnih i SMS komunikacija i onih s drugom državom članicom. Unatoč suštinskim različitostima između država, operatera i tarifnih paketa te između pokretnih i nepokretnih usluga, to i dalje utječe na ranjive skupine korisnika i stvara prepreke nesmetanoj komunikaciji u Uniji. To se događa unatoč znatnom smanjenju, i konvergenciji u apsolutnom smislu, cijena završavanja poziva u različitim državama članicama i niskih cijena na tranzitnim tržištima. Osim toga, zbog prelaska na „sve-IP” elektroničko komunikacijsko okružje u dogledno bi se vrijeme troškovi trebali dodatno smanjiti. Stoga bi sve znatne razlike u maloprodajnim tarifama između domaćih nepokretnih komunikacija na velike udaljenosti, dakle komunikacija izvan lokalnog područja kojem je u nacionalnom sustavu dodjele brojeva dodijeljen područni pozivni broj, i nepokretnih komunikacija s drugom državom članicom, trebale biti opravdane na temelju objektivnih kriterija. U skladu s Uredbom (EU) br. 531/2002, osim ako je to opravdano na temelju objektivnih kriterija, maloprodajne tarife za međunarodne pokretne komunikacije ne bi smjele prelaziti eurotarife za govorne usluge i usluge SMS-a za regulirane pozive u roamingu i za poruke SMS-a. Tim kriterijima mogu biti obuhvaćeni dodatni troškovi i s njima povezane opravdane marže. Ostali objektivni čimbenici mogu uključivati razlike u povezanoj prilagodljivosti cijena i lakoj dostupnosti alternativnih tarifa svim krajnjim korisnicima koje nude davatelji elektroničkih komunikacija javnosti preko državnih granica u Uniji uz niske dodatne naknade ili bez njih, ili usluga informatičkog društva s usporedivim funkcijama, uz uvjet da davatelji usluga o tim alternativama informiraju krajnje korisnike. (45) Internet se proteklih desetljeća razvio u otvorenu platformu za inovacije s malim preprekama za pristup krajnjih korisnika te za davatelje sadržaja i aplikacija te internetskih usluga. Postojećim regulatornim okvirom želi se promicati sposobnost krajnjih korisnika da pristupe informacijama i da ih distribuiraju ili da se služe aplikacijama i uslugama po svom izboru. Međutim, nedavno je u izvješću Tijela europskih regulatora za elektroničke komunikacije (BEREC) o praksama upravljanja prometom objavljenom u svibnju 2012. i u studiji, koju je naručila Izvršna agencija za zdravlje i potrošače i koja je objavljena u prosincu 2012., o funkcioniranju tržišta internetskog pristupa i pružanju usluga sa stajališta potrošača, ukazano na to da prakse upravljanja prometom utječu na znatan broj krajnjih korisnika zbog čega dolazi do blokade ili usporavanja određenih aplikacija. Za takve su pojave potrebna jasna pravila na razini Unije o održavanju interneta otvorenim i izbjegavanju rascjepkanosti jedinstvenog tržišta koja nastaje zbog provedbe mjera pojedinačnih država članica. (46) Sloboda krajnjih korisnika da pristupaju informacijama i da ih distribuiraju te da pristupaju legalnim sadržajima te koriste aplikacije i usluge po svom izboru ovisi o poštivanju prava Unije i odgovarajućeg nacionalnog prava. Ovom Uredbom utvrđuju se ograničenja svih ograničenja te slobode davatelja elektroničkih komunikacija javnosti, ali se ne dovodi u pitanje ostalo zakonodavstvo Unije, uključujući propise o autorskim pravima i Direktivu 2000/31/EZ. (47) Na otvorenom internetu davatelji elektroničkih komunikacija javnosti, unutar ugovorom dogovorenih ograničenja o količini podataka i brzini usluga internetskog pristupa, ne bi smjeli blokirati, usporavati ili diskriminirati određene sadržaje, aplikacije ili usluge ili njihove određene razrede ili snižavati njihovu kvalitetu osim kad je riječ o ograničenom broju opravdanih mjera upravljanja prometom. Te bi mjere trebale biti transparentne, razmjerne i nediskriminirajuće. Opravdanim upravljanjem prometom obuhvaćeno je sprečavanje teških kaznenih djela, uključujući dobrovoljne mjere davatelja za sprečavanje pristupa dječjoj pornografiji i njene distribucije. Umanjivanje učinaka zagušenja mreže trebalo bi smatrati opravdanim ako se zagušenje događa samo povremeno ili u iznimnim okolnostima. (48) Tarife koje se temelje na količinama podataka smatraju se sukladnima načelu otvorenog interneta ako se njima krajnjima korisnicima omogućava odabir tarife koja odgovara njihovoj uobičajenoj potrošnji podataka na temelju transparentnim informacija o uvjetima i učincima takvog izbora. Istovremeno bi se tim tarifama davateljima elektroničkih komunikacija javnosti trebala omogućiti bolja prilagodba mrežnih kapaciteta očekivanim količinama podataka. Od ključne je važnosti da krajnji korisnici budu potpuno informirani prije no što pristanu na količinu podataka ili ograničenja brzine i primjenjive tarife, da stalno mogu pratiti svoju potrošnju i lako kupiti dodatne dostupne količine podataka ako to žele. (49) Postoji i potražnja krajnjih korisnika za uslugama i aplikacijama za koje je potrebna povećana razina osigurane kvalitete usluga koje nude davatelji elektroničkih komunikacija javnosti ili davatelji sadržaja, aplikacija ili usluga. Takvim uslugama mogu između ostalog biti obuhvaćeni radiodifuzija preko internetskog protokola (IP-TV), videokonferencije i određene zdravstvene aplikacije. Stoga krajnjim korisnicima treba biti omogućeno sklapanje ugovora o pružanju specijaliziranih usluga s povećanom kvalitetom usluge s davateljima elektroničkih komunikacija javnosti ili davateljima sadržaja, aplikacija ili usluga. (50) Osim toga, postoji potražnja dijela davatelja sadržaja, aplikacija i usluga za pružanjem usluga prijenosa na temelju fleksibilnih parametara kvalitete, uključujući niže razine prioriteta za promet koji ne ovise o vremenu. Potrebno je davateljima sadržaja, aplikacija i usluga omogućiti da pregovaraju o fleksibilnoj kvaliteti razina usluga s davateljima elektroničkih komunikacija javnosti radi pružanja specijaliziranih usluga te se očekuje da će to imati važnu ulogu u razvoju novih usluga kao što su komunikacije strojeva (M2M). Istovremeno bi se tim dogovorima davateljima elektroničkih komunikacijskih usluga javnosti trebalo omogućiti bolje održavanje ravnoteže prometa i sprečavanje zagušenja mreže. Stoga bi davateljima sadržaja, aplikacija i usluga te davateljima elektroničkih komunikacija javnosti trebalo omogućiti slobodno sklapanje posebnih ugovora o uslugama o utvrđenim raznima kvalitete usluge ako takvi ugovori temeljito ne narušavaju opću kvalitetu usluga pristupa internetu. (51) Glavnu zadaću da krajnjim korisnicima osiguraju slobodno korištenje pristupa otvorenom internetu imaju državna regulatorna tijela. U tu svrhu državna regulatorna tijela trebala bi imati obvezu praćenja i izvješćivanja te osiguravanju sukladnosti davatelja elektroničkih komunikacija javnosti i dostupnosti nediskriminirajućih usluga pristupa internetu visoke kvalitete što ih specijalizirane usluge ne narušavaju. U izradi procjene o mogućem općem narušavanju usluga pristupa internetu, državna regulatorna tijela trebala bi uzeti u obzir parametre kvalitete poput parametara vremenskog rasporeda i pouzdanosti (latencija, varijacije kašnjenja, gubitak paketa), razina i učinaka zagušenja mreže, stvarne i najavljene brzine, pružanja usluga internetskog pristupa u odnosu na specijalizirane usluge te kvalitete sa stajališta krajnjih korisnika. Državna regulatorna tijela trebala bi imati ovlasti propisivanja najniže kvalitete usluga za sve ili pojedinačne davatelje elektroničkih komunikacija javnosti ako je to potrebno radi sprečavanja općeg narušavanja i pada kvalitete usluga pristupa internetu. (52) Mjerama za bolju transparentnost i usporedivost cijena, tarifa, uvjeta i parametara kvalitete usluga, uključujuće one koje se odnose posebno na pružanje usluga pristupa internetu, trebala bi se povećati sposobnost krajnjih korisnika da odaberu najboljeg davatelja i tako u potpunosti iskoriste prednosti tržišnog natjecanja. (53) Krajnji korisnici trebali bi biti prije kupnje primjereno informirani o cijeni i vrsti ponuđene usluge. Informacije treba dati odmah prilikom spajanja poziva ako poziv na određeni broj ili prema određenoj usluzi podliježe posebnim uvjetima naplaćivanja kao što su usluge s posebnom tarifom. Ako je ta obveza nerazmjerna u pogledu trajanja i troška tarifnih informacija za davatelja usluga u usporedbi s prosječnim trajanjem poziva i troškovnim rizikom kojem je krajnji korisnik izložen, državna regulatorna tijela mogu odobriti odstupanja. Krajnji korisnici moraju biti informirani i o tome da li se za besplatni telefonski broj naplaćuju dodatne naknade. (54) Davatelji elektroničkih komunikacija javnosti trebali bi prikladno informirati krajnje korisnike između ostalog o njihovim uslugama i tarifama, parametara kvalitete usluge, pristupu hitnim službama i svim ograničenjima te o izboru usluga i proizvoda namijenjenih potrošačima s invaliditetom. Informacije trebaju biti jasne i transparentne, specifične za državu članicu u kojoj se pružaju usluge te ažurirane u slučaju svake promjene. Davatelji trebaju biti oslobođeni obveze davanja takvih informacija o ponudama o kojima se pregovara na pojedinačnoj osnovi. (55) Dostupnost usporedivih informacija o proizvodima i uslugama od ključne je važnosti za krajnje korisnike i mogućnost da neovisne ocijene ponude. Iskustva pokazuju da se na temelju dostupnosti pouzdanih i usporedivih informacija povećava povjerenje krajnjih korisnika u korištenje usluga i jača njihova spremnost da naprave odabir. (56) Ugovori su važno sredstvo za krajnje korisnike jer im se osigurava visoka razina transparentnosti informacija i pravna sigurnost. Davatelji elektroničkih komunikacija javnosti trebali bi krajnjim korisnicima dati jasne i sveobuhvatne informacije o svim osnovnim elementima ugovora prije no što ugovor za krajnjeg korisnika postane obvezujući. Informacije bi trebale biti obvezne i nepromijenjene osim u slučaju naknadnog dogovora krajnjeg korisnika i davatelja usluga. Komisija i nekoliko državnih regulatornih tijela nedavno su utvrdili znatna neslaganja između oglašene brzine usluga pristupa internetu i brzine stvarno dostupne krajnjim korisnicima. Stoga bi davatelji elektroničkih komunikacija javnosti trebali prije sklapanja ugovora krajnje korisnike informirati o brzini i parametrima kvalitete usluga koju stvarno mogu isporučiti na glavnu adresu krajnjeg korisnika. (57) Kad je riječ o terminalnoj opremi, u ugovorima trebala bi biti navedena sva ograničenja koja propisuje davatelj usluga za korištenje opreme, primjerice pokretnih uređaja sa zaključanim SIM-om, te sve naknade koje se plaćaju prilikom raskidanja ugovora prije dogovorenog isteka. Nakon dogovorenog isteka ugovora naknade ne bi trebalo naplaćivati. (58) Kako bi se izbjegli šokantni računi, krajnjim korisnicima trebalo bi se omogućiti da odaberu najviša financijska ograničenja za naknade povezane s korištenim pozivima i uslugama pristupa internetu. Ta pogodnost trebala bi biti besplatna i uz odgovarajuću obavijest kojom se omogućuje naknadna provjera kad se približe tom ograničenju. Nakon što dosegnu gornju granicu ograničenja, krajnji korisnici ne bi trebali više primati navedene usluge niti bi im se one trebale naplaćivati, osim ako posebno zatraže daljnje pružanje usluga na temelju dogovora s davateljem. (59) Iskustva država članica i nedavna studija koju je naručila Izvršna agencija za zdravlje i potrošače pokazali su da dugotrajni ugovori i automatska ili prešutna produljenja ugovorâ čine prepreku promjeni davatelja usluga. Stoga je poželjno da krajnji korisnici mogu bez dodatnih troškova raskinuti ugovor šest mjeseci nakon njegova sklapanja. U tom slučaju od krajnjih korisnika može se tražiti da davateljima usluga nadoknade preostalu vrijednost subvencionirane terminalne opreme ili vrijednost pro rata tempore svih ostalih promotivnih ponuda. Ugovori koji se prešutno produljuju trebali bi se moći raskinuti s obavijesnim rokom od mjesec dana. (60) U slučaju bilo kojih znatnih izmjena ugovornih uvjeta koje unose davatelji elektroničkih komunikacija javnosti na štetu krajnjih korisnika, primjerice u vezi s naknadama, tarifama, ograničenjima količine podataka, brzinom podataka, pokrivenosti ili obradom osobnih podataka, krajnjim korisnicima trebalo bi osigurati pravo na raskida ugovora bez dodatnih troškova. (61) Paketi koji sadržavaju elektroničke komunikacijske i druge usluge poput linearne radiodifuzije postali su vrlo rašireni i čine važan dio tržišnog natjecanja. Ako se različita ugovorna pravila o raskidu ugovora i promjeni davatelja primjenjuju na različite usluge od kojih su sastavljeni ti paketi, krajnji korisnici zapravo ne mogu pri odabiru konkurentne ponude za cijeli paket ili njegov dio promijeniti davatelja. Stoga se odredbe ove Uredbe u pogledu raskida ugovora i promjene davatelja primjenjuju na sve elemente takvog paketa. (62) Kako bi u potpunosti iskoristili okružje tržišnog natjecanja, krajnjim korisnicima trebalo bi omogućiti da donesu informiranu odluku i promijene davatelja usluga ako je to u njihovu interesu. Stoga bi im trebalo omogućiti prelazak, a da ih tome ne sprečavaju pravne, tehničke ili postupovne prepreke, uključujući ugovorne uvjete i naknade. Prenosivost broja ključni je čimbenik kojim se olakšava izbor potrošača i učinkovito tržišno natjecanje. Prijenos bi se trebao izvršiti u najkraćem roku tako da broj bude aktiviran u roku od jednog radnog dana od dana sklapanja sporazuma o njegovu prijenosu. Plaćanje nepodmirenih računa ne bi trebao biti uvjet za izvršenje zahtjeva za prijenos. (63) Kako bi se poduprlo pružanje usluge „sve na jednom mjestu” i omogućio nesmetan prelazak za korisnike, taj postupak treba provoditi novi davatelj elektroničkih komunikacija javnosti. Zamijenjeni davatelj elektroničkih komunikacija javnosti ne bi smio odgađati ili sprečavati postupak prelaska. Trebali bi se više koristiti automatski postupci te bi trebalo osigurati visoku razinu zaštite osobnih podataka. Na temelju dostupnosti transparentnih, točnih i pravovremenih informacija o prijenosu trebalo bi se povećati povjerenje krajnjih korisnika u prelazak te im omogućiti da se aktivnije uključe u tržišno natjecanje. (64) Ugovori sa zamijenjenim davateljima elektroničkih komunikacija javnosti trebali bi se automatski poništiti nakon prelaska, a da se pri tom od krajnjeg korisnika ne zahtijevaju nikakvi dodatni postupci. U slučaju unaprijed plaćenih usluga, sva nepotrošena sredstva trebalo bi vratiti korisniku koji traži prelazak. (65) Krajnjim korisnicima treba omogućiti kontinuitet kad mijenjaju važne identifikatore kao što su adrese elektroničke pošte. U tu svrhu i kako se prepiska elektroničkom poštom ne bi izgubila, zamijenjeni davatelj usluge pristupa internetu trebao bi krajnjim korisnicima omogućiti da besplatno odaberu mogućnost prosljeđivanja elektroničke pošte u slučajevima kada se krajnji korisnik služi adresom elektroničke pošte kod zamijenjenog davatelja usluga. (66) Nadležna državna tijelu mogu propisati opće postupke prijenosa brojeva i prelaska uzimajući u obzir tehnološki razvoj i potrebu za osiguranjem brzog i učinkovitog postupka lakog za korištenje. Nadležna državna tijela trebala bi imati mogućnost uvođenja razmjernih mjera za odgovarajuću zaštitu krajnjih korisnika tijekom postupka prelaska uključujući odgovarajuće sankcije potrebne za smanjivanje rizika zlouporabe ili kašnjenja i prelaska na drugog davatelja bez pristanka krajnjih korisnika. Trebali bi imati i mogućnost uspostavljanja automatskog mehanizma naknade krajnjim korisnicima u takvim slučajevima. (67) Državna regulatorna tijela trebala bi imati mogućnosti poduzeti učinkovite mjere praćenja i osigurati poštovanje odredaba ove Uredbe, uključujući ovlasti propisivanja učinkovitih financijskih ili upravnih kazni u slučaju njihova kršenja. (68) Kako bi se u obzir uzeli razvoj tržišta i tehnički razvoj, ovlasti donošenja akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije treba dodijeliti Komisiji u pogledu prilagodbe prilogâ. Od posebne je važnosti da Komisija u okviru svojeg pripremnog rada održi odgovarajuća savjetovanja, uključujući i ona na stručnoj razini. Prilikom izrade i sastavljanja delegiranih akata Komisija treba osigurati istovremenu, pravodobnu i odgovarajuću dostavu potrebnih dokumenata Europskom parlamentu i Vijeću. (69) Kako bi se osigurali jedinstveni uvjeti za provedbu ove Uredbe, ovlasti provedbe trebalo bi dodijeliti Komisiji u pogledu odluke kojom se od država članica zahtijeva da prilagode svoje planove za poštovanje zajedničkog vremenskog rasporeda za dodjelu prava uporabe i dopuštanja uporabe. (70) Ovlasti provedbe povezane s usklađivanjem i koordinacijom odobravanja radiofrekvencijskog spektra, značajke bežičnih pristupnih točaka s malim prostornim dosegom, koordinaciju između država članica u vezi s dodjelom radiofrekvencijskog spektra, podrobnija tehnička i metodološka pravila o europskim virtualnim proizvodima za pristup i zaštita pristupa internetu i opravdano upravljanje prometom i kvalitetu usluga trebalo bi primjenjivati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća.[25] (71) Kako bi se osigurala dosljednost između cilja i mjera potrebnih za dovršenje jedinstvenog tržišta elektroničkih komunikacija u skladu s ovom Uredbom i nekim posebnim postojećim zakonskim odredbama i kako bi se odrazili ključni elementi prakse donošenja odluka koja se razvija, potrebno je izmijeniti Direktivu 2002/21/EZ, direktive 2002/20/EZ i 2002/22/EZ i Uredbu br. 531/2012. To podrazumijeva osiguravanje toga da se u Direktiva 2002/21/EZ i povezane direktive tumače u vezi s ovom Uredbom, uvođenje većih ovlasti Komisije kako bi se osigurala dosljednost pravnih mjera koje se odnose na europske davatelje elektroničkih komunikacija sa znatnom tržišnom snagom u kontekstu europskog mehanizma savjetovanja, usklađivanje kriterija donesenih pri ocjenjivanju pojma i konkurentnosti odgovarajućih tržišta, prilagodba sustava obavješćivanja u skladu s Direktivom 2002/20/EZ u pogledu jedinstvenog europskog odobrenja te stavljanje izvan snage odredaba o minimalnom usklađivanju prava krajnjih korisnika predviđenih Direktivom 2002/22/EZ koje postaju suvišne zbog punog usklađivanja predviđenog ovom Uredbom. (72) Tržište pokretnih komunikacija u Uniji i dalje je rascjepkano, a nijedna pokretna mreža ne pokriva sve države članice. Zato, kako bi svojim domaćim korisnicima koji putuju Unijom pružali pokretne komunikacijske usluge, davatelji usluga roaminga moraju kupovati veleprodajne usluge roaminga od operatera u državi članici u koje njihovi korisnici putuju. Veleprodajne naknade čine važnu zapreku pružanju usluga roaminga prema cijenama koje odgovaraju domaćim uslugama u pokretnoj mreži. Stoga treba donijeti daljnje mjere za smanjivanje tih naknada. Veleprodajne naknade mogu se internalizirati trgovinskim ili tehničkim sporazumima među davateljima usluga roaminga kojima im se omogućuje virtualno proširenje mrežne pokrivenosti diljem Unije. U cilju poticaja trebalo bi prilagoditi određene regulatorne obveze utvrđene u Uredbi (EZ) br. 531/2012 Europskog parlamenta i Vijeća[26]. Posebno, ako davatelji usluga roaminga, preko svojih mreža ili na temelju dvostranih ili višestranih ugovora o roamingu, omogućuju svim korisnicima u Uniji tarife za roaming koje su na razini domaćih tarifa, obveza domaćih davatelja usluga da korisnicima omoguće pristup govornim, SMS i podatkovnim uslugama roaminga bilo kojeg drugog davatelja usluga roaminga na njih se ne bi trebale primjenjivati, uz uvjet prijelaznog razdoblja u kojem je takav pristup već omogućen. (73) Dvostranim ili višestranim ugovorima o roamingu operateru pokretne mreže može se omogućiti da prema uslugama roaminga kojima se njegovi domaći korisnici služe na mreži partnerâ postupa kao da je to u znatnoj mjeri istovjetno pružanju usluga tim korisnicima na njegovoj mreži, s posljedicama na njegove maloprodajne cijene takve virtualne mrežne pokrivenosti diljem Unije. Takvim ugovorima na veleprodajnoj razini može se omogućiti razvoj novih proizvoda roaminga i tako povećati izbor i tržišno natjecanje na maloprodajnoj razini. (74) Digitalnom agendom za Europu i Uredbom br. 531/2012 utvrđuje se cilj politike da se razlika između tarifa za domaće pozive i roaming približi nuli. U praksi to znači da bi prilikom putovanja u Uniji korisnici koji pripadaju bilo kojoj širokoj uočljivoj kategoriji domaće potrošnje, koja se utvrđuje na temelju raznih domaćih maloprodajnih paketa stranke, trebali imati mogućnost sa sigurnošću održavati uobičajenu domaću potrošnju povezanu s njihovim odgovarajućim domaćim maloprodajnim paketima, bez dodatnih troškova u odnosu na troškove u svojoj državi. Te široke kategorije mogu se utvrditi na temelju postojeće trgovinske prakse primjerice na temelju razlika u domaćim maloprodajnim paketima za korisnike unaprijed plaćenih usluga i korisnike usluga plaćenih po ispostavljenom računu, paketima koji sadrže samo GSM usluge (tj. glasovne, SMS), paketima prilagođenima različitim opsezima potrošnje, paketima za poslovne i privatne potrebe, maloprodajnim paketima s cijenama po potrošenoj jedinici i onima kojima se nude skupovi jedinica (npr. glasovne minute, megabajti podataka) uz standardnu pristojbu bez obzira na stvarnu potrošnju. Zahvaljujući raznolikosti maloprodajnih tarifnih planova i paketa dostupnih korisnicima na domaćim tržištima pokretnih usluga diljem Unije ispunjavaju se različite potrebe korisnika povezane s konkurentnim tržištem. Fleksibilnost na domaćim tržištima trebala bi se odraziti na okružje usluga roaminga unutar Unije, imajući na umu da bi se potrebom davatelja usluga roaminga za veleprodajnim ulaznim proizvodima neovisnih mrežnih operatera u različitim državama članicama moglo opravdati propisivanje ograničenja na temelju opravdane uporabe ako se domaće tarife primjenjuju na takve usluge roaminga. (75) Iako je za davatelje najvažnije procijeniti razumnu uporabu glasovnih poziva u roamingu, SMS-ova i podataka koji se trebaju obuhvatiti domaćim tarifama unutar njihovih raznih maloprodajnih paketa, državna regulatorna tijela trebala bi nadzirati davatelje usluga roaminga u primjeni takvih opravdanih ograničenja korištenja i osigurati da su ona točno utvrđena na temelju podrobnih količinskih informacija u ugovorima na za korisnike jasan i transparentan način. U tome državna regulatorna tijela trebala bi uzeti u obzir odgovarajuće smjernice BEREC-a. U tim bi smjernicama BEREC trebao utvrditi različite obrasce uporabe potkrijepljene trendovima u korištenju glasovnih, podatkovnih i SMS usluga na razini Unije i predvidjeti očekivani razvoj u pogledu osobito bežične potrošnje podataka. (76) Osim toga, zahvaljujući nedavnom znatnom smanjenju cijena završavanja poziva diljem Unije trebalo bi doći do ukidanja dodatnih naknada za roaming za dolazne pozive. (77) Kako bi se osigurala stabilnost i strateško vodstvo aktivnosti BEREC-a, Odbor regulatora BEREC-a treba zastupati stalni predsjednik kojeg imenuje Odbor regulatora, na temelju zasluga, sposobnosti i znanja u području elektroničkih komunikacijskih tržišta i njihovih sudionika te iskustva relevantnog za nadzor i regulaciju, na temelju otvorenog postupka odabira koji organizira i kojim upravlja Odbor regulatora uz pomoć Komisije. Za imenovanje prvog predsjednika Odbora regulatora Komisija bi, između ostalog, nakon otvorenog postupka odabira trebala sastaviti uži izbor kandidata na temelju zasluga, sposobnosti, znanja o tržištima elektroničkih komunikacija i sudionicima na njemu te iskustva povezanog s nadzorom i regulacijom. Za naknadna imenovanja trebalo bi u izvješću koje se sastavlja u skladu s ovom Uredbom preispitati potrebu da Komisija sastavlja uži izbor. Stoga bi se Ured BEREC-a trebao sastojati od predsjednika Odbora regulatora, Upravljačkog odbora i upravitelja Ureda. (78) Direktive 2002/20/EZ, 2002/21/EZ i 2002/22/EZ i uredbe (EZ) br. 1211/2009 i (EU) br. 531/2012 treba stoga na odgovarajući način izmijeniti. (79) U skladu s Uredbom (EZ) br. 1211/2009. Komisija može uvijek tražiti mišljenje BEREC-a ako to smatra potrebnim za provedbu odredaba ove Uredbe. (80) Ovom se Uredbom poštuju temeljna prava te prava i načela ugrađena u Povelju Europske unije o temeljnim pravima, osobito članak 8. (zaštita osobnih podataka), članak 11. (sloboda izražavanja i informiranja), članak 16. (sloboda poduzetništva), članak 21. (zabrana diskriminacije) i članak 38. (zaštita potrošača). (81) Budući da cilj ove Uredbe, a to je utvrđivanje regulatornih načela i podobnih pravila potrebnih za dovršenje europskog jedinstvenog tržišta elektroničkim komunikacija, države članice ne mogu ostvariti u dovoljnoj mjeri i da ga je, zbog razmjera predloženog djelovanja, lakše ostvariti na razini Unije, Unija može usvojiti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti kako je utvrđeno u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom razmjernosti, kako je predviđeno u istom članku, ova se Uredba odnosi samo na ono što je nužno za postizanje spomenutog cilja, DONIJELI SU OVU UREDBU: POGLAVLJE 1. OPĆE ODREDBE Članak 1. – Cilj i područje primjene 1. Ovom se Uredbom utvrđuju regulatorna načela i podrobna pravila potrebna za dovršenje europskog jedinstvenog tržišta elektroničkih komunikacija na kojem: (a) davatelji elektroničkih komunikacijskih usluga i mreža imaju pravo, sposobnost i poticaj da razvijaju i šire svoje mreže i da njima upravljaju te da pružaju usluge bez obzira na njihov poslovni nastan ili u kojoj državi članici žive njihovi korisnici; (b) građani i poduzeća imaju pravo i mogućnost pristupiti konkurentnim, sigurnim i pouzdanim elektroničkim komunikacijskim uslugama, bez obzira na državu članicu u kojoj se pružaju, a da ih u tome ne sprečavaju prekogranična ograničenja ili neopravdani dodatni troškovi. 2. Uredbom se posebno utvrđuju regulatorna načela u skladu s kojima postupaju Komisija, Tijelo europskih regulatora za elektroničke komunikacije (BEREC) i nadležna državna tijela, svako u okviru svojih nadležnosti, u vezi s odredbama direktiva 2002/19/EZ, 2002/20/EZ, 2002/21/EZ i 2002/22/EZ: a) načelo osiguravanja pojednostavljenih, predvidivih i konvergencijskih regulatornih uvjeta u pogledu ključnih administrativnih i trgovinskih parametara, uključujući što se tiče razmjernosti pojedinačnih obveza koje se mogu nametnuti u skladu s tržišnom analizom; b) načelo promicanja održivog tržišnog natjecanja na jedinstvenom tržištu i globalne konkurentnosti Unije te odgovarajućeg smanjivanja regulacije tržišta u tom sektoru kad i ako se ostvare ti ciljevi; c) načelo zalaganja za ulaganje u nove i poboljšane infrastrukture velikog kapaciteta i za inovacije u tom području, a koje se protežu di