OBRAZLOŽENJE

U skladu s člankom 395. stavkom 1. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost („Direktiva o PDV-u”) Vijeće, djelujući jednoglasno na prijedlog Komisije, može odobriti bilo kojoj državi članici uvođenje posebnih mjera za odstupanje od odredaba te Direktive kako bi se pojednostavnio postupak naplate PDV-a ili spriječili određeni oblici utaje ili izbjegavanja poreza.

Dopisom evidentiranim u Komisiji 19. ožujka 2021. Republika Austrija (dalje u tekstu „Austrija”) zatražila je odobrenje za nastavak primjene mjere kojom se odstupa od članaka 168. i 168.a Direktive 2006/112/EZ kako bi se roba i usluge koje porezni obveznik više od 90 % upotrebljava u vlastite privatne svrhe ili one svojih zaposlenika, ili općenito u neposlovne svrhe ili za negospodarske aktivnosti, izuzeli od prava na odbitak poreza na dodanu vrijednost. Uz zahtjev je priloženo izvješće o primjeni te mjere koje uključuje preispitivanje omjera koji se primjenjuje na pravo na odbitak PDV-a u skladu s člankom 2. Provedbene odluke Vijeća 2009/1013/EU kako je izmijenjena Provedbenom odlukom Vijeća (EU) 2018/1487.

U skladu s člankom 395. stavkom 2. Direktive o PDV-u Komisija je dopisima od 7. travnja 2021. obavijestila druge države članice o zahtjevu Austrije. Komisija je dopisom od 8. travnja 2021. obavijestila Austriju da ima sve informacije potrebne za razmatranje zahtjeva.

1.KONTEKST PRIJEDLOGA

•Razlozi i ciljevi prijedloga

Člankom 168. Direktive o PDV-u predviđeno je da porezni obveznik ima pravo na odbitak PDV-a obračunanog pri kupnji robe i usluga koje se upotrebljavaju u svrhu njegovih oporezovanih transakcija. Člankom 168.a stavkom 1. Direktive o PDV-u predviđa se da se PDV povezan s troškovima nepokretne imovine koja je dio poslovne imovine poreznog obveznika i koja se upotrebljava i za poslovne i za neposlovne svrhe može odbiti samo u onoj mjeri u kojoj se ta imovina upotrebljava za poslovanje tog poreznog obveznika. U skladu s člankom 168.a stavkom 2. Direktive o PDV-u države članice mogu taj propis primijeniti i kad je riječ o troškovima koji su povezani s drugom robom koja je dio poslovne imovine kako one odrede. Članak 168.a umetnut je u Direktivu o PDV-u Direktivom Vijeća 2009/162/EU od 22. prosinca 2009. kako bi se odbitak ograničio na udio stvarnog korištenja u poslovne svrhe i na taj način učinkovitije primijenilo načelo prema kojem odbitak nastaje samo u mjeri u kojoj se predmetna roba i usluge koriste za potrebe poslovanja poreznog obveznika.

U skladu s člankom 395. Direktive o PDV-u države članice mogu primjenjivati mjere odstupanja od odredaba te direktive kako bi se pojednostavnili postupci naplate PDV-a ili spriječili određeni oblici utaje ili izbjegavanja poreza ako im je Vijeće to odobrilo.

Austrija je zatražila odobrenje za nastavak primjene mjere kojom se odstupa od članaka 168. i 168.a Direktive od PDV-u kako bi se roba i usluge koje porezni obveznik više od 90 % upotrebljava u vlastite privatne svrhe ili one svojih zaposlenika, ili općenito u neposlovne svrhe ili za negospodarske aktivnosti, izuzeli od prava na odbitak poreza na dodanu vrijednost.

Mjera odstupanja za Austriju prvotno je bila odobrena Odlukom Vijeća 2004/866/EZ od 13. prosinca 2004. za razdoblje do 31. prosinca 2009. te je ponovno bila odobrena Provedbenom odlukom Vijeća 2009/1013/EU od 22. prosinca 2009. do 31. prosinca 2012. Potonje je odobrenje zatim produljeno do 31. prosinca 2015. Provedbenom odlukom Vijeća 2012/705/EU od 13. studenoga 2012., do 31. prosinca 2018. Provedbenom odlukom Vijeća (EU) 2015/2428 od 10. prosinca 2015. te do 31. prosinca 2021. Provedbenom odlukom Vijeća (EU) 2018/1487.

Austrija je u svojem sadašnjem zahtjevu obavijestila Komisiju da se primjena mjere odstupanja pokazala vrlo uspješnom i djelotvornom u pogledu pojednostavnjenja naplate PDV-a i sprečavanja utaje i izbjegavanja plaćanja poreza te povećanja pravednosti sprečavanjem narušavanja tržišnog natjecanja zbog neopravdanih prednosti u pogledu novčanog toka i poticanja porezne discipline zbog pojednostavnjene naplate PDV-a. Prema navodima Austrije ukidanje mjere odstupanja dovelo bi do neopravdane prednosti u pogledu novčanog toka za poreznog obveznika koji robu ili uslugu samo neznatno upotrebljava u poslovne svrhe i koji smije odbiti PDV za tu neznatnu poslovnu uporabu u usporedbi s poreznim obveznikom koji robu ili uslugu upotrebljava samo u poslovne svrhe. Nadalje, naknadna minimalna promjena omjera privatne i poslovne uporabe robe ili usluge koja se tek neznatno upotrebljava u poslovne svrhe dovela bi do ispravaka odbijenog PDV-a. Taj minimalni ispravak bio bi nerazmjeran iz perspektive poreznog obveznika, ali i iz perspektive porezne uprave.

Razina upotrebe robe od barem 10 % u poslovne svrhe koja je uvjet za omogućivanje odbitka ulaznog PDV-a relativno je niska. Austrija navodi da produljenje posebne mjere stoga neće negativno utjecati na ukupni prihod od PDV-a koji se naplaćuje u fazi konačne potrošnje pa stoga ne utječe negativno ni na vlastita sredstva Unije koja proizlaze iz PDV-a.

Odstupanja se obično odobravaju na ograničeno razdoblje kako bi se moglo ocijeniti je li posebna mjera prikladna i učinkovita. U tom pogledu, na temelju informacija koje je dostavila Austrija, Komisija razumije da je omjer 90 % / 10 % između upotrebe za poslovne i neposlovne svrhe i dalje solidna osnova za izdvajanje transakcija za koje se poslovna upotreba može smatrati zanemarivom.

Stoga se navedenom posebnom mjerom olakšava posao poreznim upravama i poduzećima jer nema potrebe za praćenjem kasnije upotrebe robe i usluga na koje se u vrijeme njihove nabave primjenjivalo izuzeće od odbitaka, posebno u pogledu mogućeg oporezivanja upotrebe u privatne svrhe u skladu s člankom 16. ili 26. Direktive o PDV-u ili ispravaka odbitaka kako je propisano člancima od 184. do 192. te direktive. Mjeru odstupanja je stoga primjereno produljiti.

Međutim, svako produljenje trebalo bi biti vremenski ograničeno kako bi se ocijenilo vrijede li još uvijek uvjeti na kojima se temelji odstupanje. Stoga se predlaže produljenje odstupanja do kraja 2024. uz to da Austrija najkasnije do 31. ožujka 2024. dostavi, zajedno sa zahtjevom za produljenje, izvješće koje uključuje preispitivanje primijenjenog omjera između poslovne i neposlovne upotrebe na kojem se temelji izuzeće od odbitaka, za slučaj da se predviđa daljnje produljenje nakon 2024.

Odluka Vijeća 2009/1013/EU od 22. prosinca 2009. donesena je istodobno s Direktivom Vijeća 2009/162/EU od 22. prosinca 2009., kojom je u Direktivu o PDV-u umetnut članak 168.a. Međutim, u naslovu Odluke Vijeća 2009/1013/EU ne upućuje se na članak 168.a. Kako bi se uklonila ta nedosljednost između naslova i sadržaja Odluke Vijeća 2009/1013/EU, naslov Odluke Vijeća 2009/1013/EU trebalo bi stoga izmijeniti uključivanjem upućivanja na članak 168.a Direktive o PDV-u.

•Dosljednost s postojećim odredbama politike u tom području

Slična odstupanja u pogledu isključivanja PDV-a koji se mora platiti na robu i usluge od prava na odbitak PDV-a ako se predmetna roba i usluge upotrebljavaju više od 90 % u privatne svrhe poreznog obveznika ili njegovih zaposlenika ili, općenito, u neposlovne svrhe ili za negospodarske aktivnosti, odobrena su drugim državama članicama (Njemačkoj, Nizozemskoj).

Člankom 176. Direktive o PDV-u propisuje se da Vijeće utvrđuje za koje se troškove ne daje pravo na odbitak PDV-a. Do te je odluke državama članicama dopušteno zadržati izuzeća koja su bila na snazi 1. siječnja 1979. Stoga postoji određeni broj odredbi „u mirovanju” kojima se ograničava pravo na odbitak za porezne obveznike.