Očekuje se da će plaćanja za trajanja VFO-a dosegnuti 1 199,7 milijardi EUR, od čega 1 190,6 milijardi EUR u okviru gornje granice za plaćanja u okviru VFO-a. Predviđanja uključuju procjene za buduće prilagodbe za specifične programe koje proizlaze iz članka 5. Uredbe o VFO-u i za ponovnu uporabu opozvanih sredstava u skladu s člankom 15. stavkom 3. Financijske uredbe koja će se dodijeliti u razdoblju 2023.–2027. Prilagodbe za specifične programe dovest će i do automatske prilagodbe gornjih granica VFO-a naviše za obveze i plaćanja u razdoblju 2023.–2027. (uz prilagodbu koja je već provedena za 2022.) u procijenjenom iznosu od 11 milijardi EUR. Točna razina utvrđivala bi se svake godine, ovisno o prihodima od novčanih kazni u području tržišnog natjecanja u prethodnoj godini.

Izvješće se podnosi u skladu sa zahtjevima iz članka 247. stavka 1. točke (c) Financijske uredbe . U skladu s točkom 8. Međuinstitucijskog sporazuma i kako bi se omogućio sveobuhvatan pregled priljeva prihoda i odljeva rashoda u okviru gornjih granica novog VFO-a za vrijeme njegova cijelog trajanja, predviđanja se iznimno odnose na sedmogodišnje razdoblje od 2021. do 2027.

U ovom izvješću iznose se projekcije priljeva i odljeva proračuna EU-a u razdoblju 2021.–2027. To je prvo izvješće o dugoročnim predviđanjima objavljeno nakon donošenja višegodišnjeg financijskog okvira (VFO) za razdoblje 2021.–2027. i instrumenta NextGenerationEU. Dugoročni proračun EU-a (VFO) i instrument NextGenerationEU zajedno čine najveći paket poticaja dosad financiran u Europi, čija je ukupna vrijednost 1,8 bilijuna EUR (u cijenama iz 2018.). NextGenerationEU izvanredan je i privremen instrument koji je osmišljen kako bi se potaknuo oporavak od gospodarske, socijalne i zdravstvene krize uzrokovane pandemijom bolesti COVID-19. VFO odražava prioritete Unije za razdoblje 2021.–2027. te podupire zelenu i digitalnu tranziciju kako bi europsko gospodarstvo postalo pravednije, otpornije i održivije za buduće generacije.

Predviđena plaćanja u okviru VFO-a nisu ravnomjerno raspoređena po godinama. Ovise o očekivanom razvoju: 1) postupnog uvođenja plaćanja za nove programe potrošnje (76 % ukupnih plaćanja) i 2) plaćanja za nepodmirene obveze iz razdoblja 2014.–2020. i ranije (preostalih 24 % plaćanja). Procijenjeni godišnji prosjek odljeva iznosi 171 milijardu EUR. Za prvih pet godina prognozirane su razine ispod prosjeka, a za posljednje dvije godine iznad prosjeka. Razlika između godine kada će plaćanja biti na vrhuncu (2027.) i godina očekivanih najnižih plaćanja (2023./2024.) iznosi oko 29 milijardi EUR. Niža razina plaćanja procijenjena za godine na sredini VFO-a, koja odgovara obrascu uočenom u prethodnim VFO-ima, posljedica je isplate većine plaćanja na završetku programa iz prethodnog financijskog okvira i činjenice da su novi programi potrošnje u drugoj polovini VFO-a u stvarnosti dosegnuli optimalnu razinu provedbe.

Međutim, kad se promatraju u kombinaciji s instrumentom NextGenerationEU (izvan gornjih granica VFO-a), očekuje se da će se plaćanja u znatnoj mjeri pojačati na početku razdoblja 2021.–2024. (godišnji prosjek od 247 milijardi EUR) zahvaljujući dodatnim rashodima za potporu gospodarskom oporavku Europe i kapacitetima država članica za izgradnju otpornosti. Iz te bi perspektive 2027. zapravo bila godina s najmanjim odljevom u tom razdoblju jer će se plaćanja u okviru instrumenta NextGenerationEU morati dovršiti do kraja 2026.

Za predviđena plaćanja za rashode VFO-a preostaje razlika do gornje granice za plaćanje u okviru VFO-a od 6,2 milijarde EUR u tom razdoblju. Uzimajući u obzir učinak koji će buduće prilagodbe za specifične programe imati na gornje granice, ukupna razlika do gornje granice mogla bi dosegnuti 17,2 milijarde EUR. Takva veća razlika u odnosu na pretpostavke prije donošenja VFO-a uglavnom je posljedica dvaju čimbenika: 1) nužne usredotočenosti na provedbu privremenih fondova EU-a za oporavak i hitne slučajeve u okviru instrumenta NextGenerationEU i 2) konzervativnijih predviđanja za nove programe nakon kasnog donošenja VFO-a za razdoblje 2021.–2027. i određenih propisa relevantnih za program, posebno za kohezijsku politiku.

Na godišnjoj razini potrebe za plaćanjima znatno su niže od gornjih granica plaćanja do uključivo 2025., s procijenjenom ukupnom razlikom od 19,2 milijarde EUR, dok se čini da su potrebe 2026. i 2027. više za 13 milijardi EUR. To je logična posljedica utvrđivanja gornje granice plaćanja na stabilnoj razini u realnim vrijednostima, dok se očekuje da će provedba slijediti cikličko kretanje prethodnih VFO-ova. U skladu s mehanizmom automatske prilagodbe iz članka 11. stavka 1. točke (b) Uredbe o VFO-u, iznosi koji nisu potrošeni u određenoj godini povećat će gornje granice za buduće godine. Stoga će se očekivane razlike do 2025. pretvoriti u povećane gornje granice 2026. i 2027. (u okviru ograničenja utvrđenih člankom 11. stavkom 3. Uredbe o VFO-u). Uzimajući u obzir tu prilagodbu gornjih granica i prilagodbu za specifične programe iz članka 5. Uredbe o VFO-u, trenutačna predviđena plaćanja za posljednje dvije godine VFO-a u skladu su s gornjom granicom za plaćanja u okviru VFO-a.

2.1. Plaćanja povezana s novim obvezama

Ovogodišnja predviđanja sadržavaju ažuriranu procjenu ukupnih potreba za plaćanjima u odnosu na obveze u okviru novog VFO-a uzimajući u obzir stvarni početak provedbe novih programa, ne dovodeći u pitanje ishod odgovarajućih postupaka programiranja koji su u tijeku. U usporedbi s očekivanjima iz faze pregovora o paketu VFO-a, ažurirane procjene niže su za otprilike 3,3 milijarde EUR (manje od 0,3 % gornje granice plaćanja).

Pandemija bolesti COVID-19 pred naša je gospodarstva postavila goleme izazove, što je potaknulo odlučno političko djelovanje te dalo novi zamah pregovorima o novom VFO-u i programima potrošnje. Međutim, kad je riječ o kohezijskoj politici, pomorskoj politici i Fondu za pravednu tranziciju, akumulirana kašnjenja u donošenju VFO-a, Uredbe o zajedničkim odredbama i odgovarajućeg sektorskog zakonodavstva utjecat će na donošenje nacionalnih programa za razdoblje 2021.–2027. Unatoč tome što je novi zakonodavni okvir pojednostavnjen kako bi se olakšalo donošenje nacionalnih programa i suradnja Komisije s nacionalnim tijelima u ranoj fazi, sada se čini da će biti potrebno znatno reprogramiranje u skladu s člankom 7. Uredbe o VFO-u, kao što je to bio slučaj u programskom razdoblju 2014.–2020. Prema najnovijoj procjeni Komisije, koja se temelji na tekućim neformalnim raspravama s državama članicama, očekuje se da će se 2021. donijeti oko 50 % nacionalnih programa, dok će se preostali programi donijeti 2022. Očekuje se da će većina programa u okviru Fonda za pravednu tranziciju biti donesena 2022. Reprogramiranje obveza podrazumijeva da tranše godišnjeg pretfinanciranja za 2021. i 2022. dospijevaju 2022. Sadašnja se predviđanja stoga temelje na statističkim podacima o zahtjevima za plaćanje za programsko razdoblje 2014.–2020., koji pružaju najnovije referentne vrijednosti za prethodna razdoblja. Taj pristup podliježe reviziji nakon pokretanja stvarne provedbe novog razdoblja i nakon što se u potpunosti uzmu u obzir učinci pojednostavnjenja novog zakonodavnog okvira.

Na isti se način smanjuju i procjene plaćanja za zajedničku poljoprivrednu politiku (ZPP). Uredbom o prijelaznim odredbama za ZPP većina se pravila ZPP-a iz razdoblja 2014.–2020. produljuje na prijelazno razdoblje 2021. i 2022., čime će se osigurati kontinuirana potpora poljoprivredi u ključnoj fazi oporavka nakon pandemije bolesti COVID-19. Međutim, to znači i da će provedba reformiranog ZPP-a započeti tek 2023. Stoga se pretpostavlja da će programi ruralnog razvoja dostići optimalnu razinu provedbe u kasnijim godinama VFO-a, tako da će se mnoga plaćanja odgoditi za razdoblje nakon 2027.

Dodatna dostupnost financiranja iz instrumenta NextGenerationEU mogla bi utjecati na brzinu provedbe kohezijske politike i ZPP-a.

Za većinu programa EU-a kojima na središnjoj razini upravlja Komisija 2022. bit će prva potpuna godina provedbe. Nakon sporijeg početka zbog pregovaračkog procesa očekuje se da će ti programi postupno dosegnuti optimalnu razinu provedbe.

2.2.Plaćanja obveza iz razdoblja prije 2021.

Komisijina predviđanja za plaćanja koja proizlaze iz obveza preuzetih prije 2021. (RAL, reste à liquider) ažurirana su kako bi se uzeli u obzir rashodi izglasanog proračuna za 2021. i nacrta prijedloga proračuna za 2022.