Od ukupnog broja proizvođača na koje se odnosi izvješće i na koje se primjenjuje pristojba za sedam tržišnih godina obuhvaćenih Odlukom Vijeća, u početku je program obročnog plaćanja iz 2003. odabrao 15 431 proizvođač. U 2004., prije plaćanja prvog godišnjeg obroka, ukupan dug 15 431 proizvođača koji su se odlučili za program obročnog plaćanja iznosio je 345 milijuna EUR, odnosno otprilike četvrtinu ukupnog preostalog iznosa dugovanja proizvođača koji su odbili uključiti se u programe obročnog plaćanja. Čini se, dakle, da je većina proizvođača s najmanjim količinama prekomjerne proizvodnje odabrala program obročnog plaćanja. Proizvođači s većim količinama prekomjerne proizvodnje (oko 8 000 proizvođača koji na temelju pristojbe imaju dug od otprilike 1 milijarde EUR za navedenih sedam tržišnih godina) nisu odlučili sudjelovati u programu obročnog plaćanja. No, treba istaknuti da su talijanska tijela svake godine primala nove zahtjeve za obročno plaćanje. U 2017. podneseno je 36 novih zahtjeva za ukupan iznos od 7 milijuna EUR. Četrnaesti godišnji obrok u ukupnom iznosu od 24 655 057,20 EUR trebalo je do 31. prosinca 2017. platiti 10 137 proizvođača. Prema provjerama koje su provela talijanska tijela, 10 038 proizvođača izvršilo je tijekom 2017. plaćanja kako je predviđeno, u ukupnom iznosu od 24 259 152,52 EUR, što znači da je 99 % proizvođača u utvrđenom roku platilo 98,40 % iznosa dugovanja četrnaestog godišnjeg obroka. Navedena je stopa blizu prosjeka od 97 %, koji je utvrđen za prethodne obroke. Prema navodima talijanskih tijela u okviru četrnaestog obroka naplaćen je ukupni iznos od 375,94 milijuna EUR.

Talijanska su tijela, u skladu s navedenim odredbama, u dopisu AGEA-e (Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura) od 9. studenoga 2018. Komisiji dostavila svoje trinaesto izvješće o plaćanju godišnjeg obroka za 2017. Ovo se izvješće odnosi na četrnaesti godišnji obrok jer su prva dva godišnja obroka (za 2004. i 2005.) obrađena u jednom izvješću (dokument COM(2007) 34 final od 30.1.2007.).

S obzirom na podatke koje su za 2017. dostavila talijanska tijela, čini se da su se poštovali uvjeti primjene programa obročnog plaćanja koji je odobren Odlukom Vijeća 2003/530/EZ, a napredak u naplati dugovanja od proizvođača koji su sudjelovali u programu obročnog plaćanja za tržišne godine od 1995./1996. do 2001./2002. dokaz je zadovoljavajućeg upravljanja programom.

Gospodarstva za koja je ukinuta mogućnost obročnog plaćanja

Ako proizvođač ne uplati samo jedan godišnji obrok, isključuje se iz programa obročnog plaćanja, što može dovesti do toga da mu se naplati ukupan preostali iznos dugovanja i obračuna kamata.

Četrnaest godina nakon pokretanja programa obročnog plaćanja iz 2003., ukupno je 1 120 gospodarstava izgubilo prava na obročno plaćanje, što odgovara ukupnom dugu na temelju obročnih uplata od 37 510 005,97 EUR.

Ipak, 18 740 185 EUR od tog iznosa uplaćeno je prije ukidanja tog prava, a 5 502 332,10 EUR naplaćeno je nakon njegova ukidanja (približno 30 % preostalog iznosa dugovanja), od čega je iznos od 2 920 990,46 EUR omogućio da se u potpunosti podmiri dugovanje 320 gospodarstava. To znači da ukupan preostali dug iznosi 13 279 597,39 EUR i odnosi se na 800 gospodarstava (približno 70 % preostalog iznosa dugovanja).

Iz tih je iznosa vidljivo da revnost koju je pokazala talijanska uprava u naplati pristojbe od proizvođača isključenih iz sustava obročnog plaćanja nakon neplaćanja jednog godišnjeg obroka nije zadovoljavajuća. Ta se situacija, međutim, treba promatrati u kontekstu općeg problema nemogućnosti talijanske uprave da učinkovito naplati iznose koji se plaćaju izvan programa obročnog plaćanja na koji se upućuje u nastavku.

Odgoda plaćanja za šest mjeseci i njezine posljedice u pogledu državnih potpora

Na temelju članka 2. stavka 12.k talijanske uredbe sa zakonskom snagom br. 225 od 29. prosinca 2010., koja je nakon izmjena postala zakon br. 10 od 26. veljače 2011., Italija je odobrila odgodu do 30. lipnja 2011. za plaćanje godišnjeg obroka za 2010. koje je načelno trebalo biti izvršeno do 31. prosinca 2010. u skladu s programom obročnog plaćanja iz 2003. odobrenim Odlukom Vijeća 2003/530/EZ.

Odlukom br. C(2013) 4046 final od 17. srpnja 2013. Komisija je izjavila da se odgoda plaćanja dijela pristojbe za proizvođače mlijeka za koje je rok istekao 31. prosinca 2010. smatra potporom koja nije spojiva s unutarnjim tržištem. Osim toga, ustvrdila je da su tom potporom bili prekršeni uvjeti određeni Odlukom Vijeća 2003/530/EZ te je njome za one koji su od nje imali koristi i time izašli iz okvira koji je utvrdilo Vijeće bila stvorena nova državna potpora koja je nezakonita u smislu članka 1. točke (f) Uredbe (EZ) br. 659/1999 i nije spojiva s unutarnjim tržištem.

Odlukom br. C (2013) 4046 final Komisija je Italiji naložila da od korisnika kojima je odobrena odgoda plaćanja naplati iznos nespojivih potpora uvećan za kamatu.

Talijanska tijela pokrenula su potrebne administrativne korake za postupak naplate potpora. No, Italija je 8. studenoga 2013. Općem sudu podnijela žalbu na odluku Komisije (predmet T-527/13). Opći sud donio je 24. lipnja 2015. presudu kojom je djelomično poništena odluka Komisije: potvrdio je pristup Komisije u pogledu potpore povezane s odgodom plaćanja dijela pristojbe za koji je rok istekao 31. prosinca 2010., ali je odbacio zaključke Komisije u pogledu stvaranja nove potpore za one koji su imali korist od odgode i koji su time izašli iz okvira odluke Vijeća. Komisija je presudu Općeg suda uputila Sudu Europske unije (predmet C-467/15 P). Sud je 25. listopada 2017. u svojoj presudi u tom predmetu potvrdio valjanost završne odluke Komisije br. C (2013) 4046 final, koju je Opći sud djelomično poništio u svojoj presudi od 24. lipnja 2015. (predmet T-527/13). Stoga su talijanska tijela pozvana da donesu i poduzmu nacionalne mjere koje su potrebne za provedbu Odluke br. C (2013) 4046 final te u potpunosti naplate sredstva dodijeljena na temelju tog programa. Talijanska tijela dosad su dostavila podatke o korisnicima i iznose koje je potrebno naplatiti. Potrebno je još te podatke dopuniti i dostaviti dokaze o naplati.

Dodatna pristojba za tržišnu godinu 2002./2003.

Italija je za tržišne godine 1995.–2002. u proračun Europske unije uplatila dodatnu pristojbu umjesto proizvođača u skladu s Odlukom Vijeća 2003/530/EZ.

Od 2004. države članice dodatnu pristojbu uplaćuju izravno u proračun Unije u skladu s Uredbom Vijeća (EZ) br. 1788/2003 od 29. rujna 2003.

Međutim, tržišna godina 2002./2003. nije obuhvaćena Odlukom Vijeća ni novim programom uvedenim 2004. Uzimajući u obzir prekoračenje nacionalne kvote dodijeljene Italiji, talijanski proizvođači mlijeka odgovorni za to prekoračenje bili su dužni uplatiti 227,76 milijuna EUR u proračun Unije za tržišnu godinu 2002./2003.

Od tog iznosa proizvođači mlijeka još nisu uplatili u proračun EU-a 118,4 milijuna EUR dodatne pristojbe.

Pristojba koju treba naplatiti za tržišne godine od 1995./1996. do 2008./2009. i koja nije obuhvaćena programom obročnog plaćanja iz 2003. ni sustavom povrata iz 2009.