EUROPSKA KOMISIJA Bruxelles, 3.2.2017. SWD(2017) 45 final RADNI DOKUMENT SLUŽBI KOMISIJE Pregled aktivnosti u području okoliša u EU-u

Izvješće za HRVATSKU



Priložen dokumentu Komunikacija Komisije Europskom parlamentu, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Odboru regija Pregled aktivnosti u području okoliša u EU-u: Zajednički izazovi i kako suradnjom postići bolje rezultate

{COM(2017) 63 final}

{SWD(2017) 33 - 44 final}

{SWD(2017) 46 - 60 final}



Ovo izvješće sastavilo je osoblje Glavne uprave za okoliš Europske komisije. Sve komentare možete poslati na sljedeću adresu e-pošte: ENV-EIR@ec.europa.eu Više informacija o Europskoj uniji dostupno je na internetu ( http://europa.eu ). Fotografije: str. 11. – ©BettinaRitter/iStock, str. 11. – ©LIFE02 TCY/CRO/014/, str. 13. – ©vuk8691/iStock, str. 22. – ©majaiva/iStock. Za reprodukciju ili upotrebu tih fotografija dopuštenje treba zatražiti izravno od nositelja autorskih prava. © Europska unija, 2017. Reprodukcija je dopuštena pod uvjetom da se navede izvor. Sadržaj Sažetak I. dio: Tematska područja 1.Preobrazba Europske unije u zeleno i konkurentno niskougljično gospodarstvo s učinkovitim iskorištavanjem resursa Razvoj kružnoga gospodarstva i poboljšanje učinkovitosti resursa

Gospodarenje otpadom 2.Zaštita, očuvanje i povećanje prirodnog kapitala Priroda i biološka raznolikost Procjena prirodnog kapitala Zelena infrastruktura Zaštita tla Zaštita mora 3.Osiguravanje zdravlja i kvalitete života građana Kvaliteta zraka Buka Kvaliteta vode i upravljanje vodama Povećanje održivosti gradova Međunarodni sporazumi II. dio: Poticajni okvir: alati za provedbu 4.Tržišni instrumenti i ulaganja Zeleno oporezivanje i subvencije štetne za okoliš Zelena javna nabava Ulaganja: doprinos fondova EU-a 5.Djelotvorno upravljanje i znanje Djelotvorno upravljanje u okviru središnje, regionalne i lokalne uprave

Osiguravanje usklađenosti Sudjelovanje javnosti i pristup pravosuđu Pristup informacijama, znanju i dokazima



Sažetak O pregledu aktivnosti u području okoliša U svibnju 2016. Komisija je pokrenula pregled aktivnosti u području okoliša, dvogodišnji ciklus analize, dijaloga i suradnje u cilju poboljšanja provedbe postojeće politike EU-a u području okoliša i povezanog zakonodavstva. U prvom koraku Komisija je sastavila 28 izvješća u kojima su opisani glavni izazovi i prilike u području okoliša za svaku od država članica. Namjera je tih izvješća potaknuti pozitivnu debatu o zajedničkim izazovima u području okoliša na razini EU-a te o najučinkovitijim načinima uklanjanja ključnih nedostataka. Izvješća se oslanjaju na detaljna sektorska izvješća o provedbi određenih propisa u području okoliša koje je Komisija prikupila ili izradila te na Izvješće o stanju okoliša za 2015. i druga izvješća Europske agencije za okoliš. Ta izvješća ne zamjenjuju specifične instrumente za osiguravanje sukladnosti s pravnim obvezama EU-a. Izvješća će općenito slijediti strukturu Sedmog programa djelovanja za okoliš i upućivati na Program održivog razvoja do 2030. i povezane ciljeve održivog razvoja u mjeri u kojoj se u njima odražavaju postojeće obveze i politički ciljevi zakonodavstva EU-a u području okoliša. Glavni su izazovi odabrani uzimajući u obzir čimbenike kao što su važnost ili ozbiljnost problema u provedbi aktivnosti u području okoliša u smislu utjecaja na kvalitetu života građana, udaljenosti od cilja te financijskih posljedica. Izvješća su priložena Komunikaciji "Pregled aktivnosti u području okoliša u EU-u 2016: Zajednički izazovi i kako suradnjom postići bolje rezultate", u kojoj su utvrđeni izazovi s kojima se suočava više država članica, navedeni preliminarni zaključci o mogućim temeljnim uzrocima nedostataka u provedbi i predložena zajednička djelovanja za postizanje boljih rezultata. U Prilogu Komunikaciji predložena djelovanja grupirana su u izvješćima za pojedinačne države članice kako bi se poboljšala provedba na nacionalnoj razini. Opći opis Hrvatska je zemlja bogate prirodne baštine s obiljem vode, iznimnim priobaljem, parkovima prirode i raznolikim morskim i kopnenim ekosustavima. Gospodarski razvoj Hrvatske uvelike ovisi o tim resursima, a posebice o sektoru turizma. Međutim, razvoj turizma nesumnjivo izravno i neizravno utječe na okoliš, među ostalim uzrokujući pritiske na biološku raznolikost, porastom nastajanja otpada te povećanom potrošnjom vode i energije. Sve te pritiske treba riješiti na odgovarajući način. Održavanje gospodarskog razvoja Hrvatske zapravo ovisi o učinkovitom upravljanju prirodnim resursima, povećanim ulaganjima i osiguravanju usklađenosti sa zakonodavstvom EU-a u području okoliša. Gospodarenje otpadom najkritičniji je sektor u kojemu treba hitno djelovati. Prelazak na gospodarstvo koje je u većoj mjeri kružno spor je i zahtijeva odlučan angažman tvoraca politika, poslovnih aktera i potrošača. Izazove predstavljaju i određivanje područja mreže Natura 2000 te provedba mjera očuvanja. Glavni izazovi Tri su glavna izazova u pogledu provedbe politike i prava EU-a u području okoliša u Hrvatskoj: poboljšanje gospodarenja otpadom, posebice povećanjem recikliranja komunalnog otpada kako bi se ostvario cilj EU-a za recikliranje do 2020. i olakšao prijelaz na gospodarstvo koje je u većoj mjeri kružno uz poboljšanje učinkovitosti resursa i ekološke inovacije; dovršetak određivanja područja mreže Natura 2000 (morska područja od značaja za Zajednicu, posebna područja zaštite i posebna područja očuvanja) i osiguravanje učinkovitog upravljanja tim područjima; davanje prednosti provedbi projekata nužnih za ispunjenje zahtjeva Ugovora o pristupanju povezanih s Direktivom o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda i Direktivom o vodi za piće. Glavne prilike

Hrvatska bi mogla postići bolje rezultate u područjima u kojima već posjeduje dobru bazu znanja i dobre prakse, što se posebno odnosi na: učenje iz lokalnih primjera dobre prakse gospodarenja otpadom i njihovo preslikavanje u manje uspješne regije; osiguravanje učinkovite zaštite i obnove prirodnog kapitala Hrvatske, posebice u okviru mreže Natura 2000, kako bi se maksimalno povećale moguće koristi od usluga ekosustava koje mogu poslužiti kao snažni pokretači gospodarstva, uključujući zeleni turizam i druge održive aktivnosti; pretvaranje otpada u resurs i niskih stopa recikliranja u poslovne mogućnosti. Istaknuti uspjesi Postoji nekoliko primjera dobre prakse provedbe aktivnosti u području okoliša i inovativnih pristupa koji bi mogli poslužiti kao primjer, a to su: Eko otok Krk, ekološki sustav za gospodarenje komunalnim otpadom, što je prvi integralni sustav odlaganja otpada u Hrvatskoj. Općina je 2015. odvajala 50 % otpada i pripremala ga za ponovnu uporabu i recikliranje, čime je već sada postigla cilj Okvirne direktive o otpadu za 2020. Velika se važnost pridaje promicanju sustava i obrazovanju korisnika; u Slavonskom Brodu dovršen je projekt modernizacije infrastrukture za vodoopskrbu i odvodnju financiran sredstvima EU-a . Glavni je cilj projekta bio osigurati da infrastruktura zadovoljava europske standarde i time donijeti koristi stanovnicima te očuvati okoliš sliva rijeke Dunava; u listopadu 2015. Hrvatska je pripremila Zelenu knjigu, stručne podloge za izradu strategije niskougljičnog razvoja Republike Hrvatske za razdoblje do 2030. s pogledom na 2050. godinu. Tom je strategijom zacrtan put prema konkurentnom niskougljičnom gospodarstvu. Primjenjiva je na sve gospodarske sektore i ljudske djelatnosti, no posebno se odnosi na energetiku, industriju, promet, poljoprivredu, šumarstvo i gospodarenje otpadom. Nadređena je sektorskim strategijama, iako se operativno provodi zasebno po sektorima.



I. dio: Tematska područja 1.Preobrazba Europske unije u zeleno i konkurentno niskougljično gospodarstvo s učinkovitim iskorištavanjem resursa Razvoj kružnoga gospodarstva i poboljšanje učinkovitosti resursa U Paketu za kružno gospodarstvo iz 2015. naglašena je potreba za prijelazom na „kružno” gospodarstvo koje se temelji na životnom ciklusu uz kaskadno iskorištavanje resursa i gotovo nultu stopu preostalog otpada. U tome može pomoći razvoj inovativnih financijskih instrumenata i financiranja za ekološke inovacije te pristup njima. Ciljem održivog razvoja br. 8. države se pozivaju na promicanje konstantnog, uključivog i održivoga gospodarskog rasta, punog i produktivnog zapošljavanja i pristojnih radnih mjesta za sve. Ciljem održivog razvoja br. 9. naglašava se potreba za izgradnjom otporne infrastrukture, promicanjem uključive i održive industrijalizacije i poticanjem inovacija. Ciljem održivog razvoja br. 12. države se potiču na postizanje održivog gospodarenja prirodnim resursima i njihova učinkovitog iskorištavanja do 2030. Mjere za ostvarivanje kružnoga gospodarstva Pretvaranje gospodarstva iz linearnog u kružno prilika je da se gospodarstvo preobrazi i postane održivije i konkurentnije. To će potaknuti ulaganja i donijeti kratkoročne i dugoročne koristi za gospodarstvo, okoliš i građane . Zbog niske produktivnosti resursa i niskih stopa recikliranja u Hrvatskoj promicanjem kružnoga gospodarstva i poboljšanjem učinkovitosti resursa mogla bi se potaknuti ulaganja. Kako je prikazano na slici 1. , u Hrvatskoj se produktivnost resursa (odnosno koliko je gospodarstvo učinkovito u iskorištavanju materijalnih resursa za proizvodnju bogatstva) blago poboljšala u proteklom desetljeću, no ipak je znatno ispod prosjeka EU-a te je 2015. iznosila 1,1 EUR/kg (prosjek EU-a je 2,0 EUR/kg). Socioekonomska pitanja i pitanja povezana s okolišem u Hrvatskoj ukazuju na to da je Hrvatska tek započela s prijelazom s linearnog na kružno gospodarstvo. Šestogodišnja gospodarska recesija, općeniti nedostatak prikladnih politika i kompetencija i regulatorni okvir koji je i dalje tek djelomično prilagođen propisima EU-a doprinose zaostajanju Hrvatske u prelasku na kružno gospodarstvo. Slika 1. Produktivnost resursa 2003. – 2015. Postoji opći konsenzus da nema dugoročnog djelovanja za poticanje prelaska na kružno gospodarstvo, što je veliki izazov hrvatskim tvorcima politika, nacionalnim i lokalnim tijelima, kao i gospodarskim subjektima kao što su poduzeća i potrošači. No, ti su akteri sve svjesniji da tekuće okolnosti zahtijevaju sustavnu promjenu modela poslovanja i tržišnih modela, dizajna proizvoda, načina pretvaranja otpada u resurse te povezanih vrijednosti, kao i ponašanja proizvođača i potrošača.

U Hrvatskoj su najrelevantnije politike za razvoj kružnoga gospodarstva i ekoloških inovacija sljedeće: Strategija održivog razvitka iz 2009., Strateški plan Ministarstva zaštite okoliša i prirode 2015. – 2017., Nacionalni akcijski plan za obnovljive izvore energije do 2020., Strategija poticanja inovacija Republike Hrvatske 2014. – 2020., Treći Nacionalni akcijski plan energetske učinkovitosti za razdoblje od 2014. do 2016. i Strategija gospodarenja otpadom. Drugi povezani instrumenti politike u području kružnoga gospodarstva uključuju Zakon o energetskoj učinkovitosti (2015.), Plan razvoja istraživačke i inovacijske infrastrukture u Republici Hrvatskoj (2014.), Nacionalni akcijski plan za zelenu javnu nabavu (2015.) i Zakon o obnovljivim izvorima energije i visokoučinkovitoj kogeneraciji (2015.). MSP-i i učinkovitost resursa U Hrvatskoj MSP-i osiguravaju 56,2 % ukupne dodane vrijednosti, u usporedbi s 58 % u EU-u, te 67 % ukupnih radnih mjesta, što je blizu prosjeka EU-a. Od 2008. dodana vrijednost hrvatskih MSP-a smanjila se za više od 25 %, a broj radnih mjesta u njima za gotovo 13 %. Izgledno je da bi u razdoblju 2014. – 2016. trebalo doći do postupnog oporavka. Predviđa se da će zapošljavanje u MSP-ima porasti za više od 3 % tako što će se do 2016. otvoriti 21 700 radnih mjesta. Očekuje se povećanje dodane vrijednosti MSP-a za 6 %. Predviđanja su osobito obećavajuća za mikropoduzeća jer se procjenjuje da će njihova dodana vrijednost porasti za 9 %, a zapošljavanje u njima za 6 %. Prema istraživanju Flash 426 Eurobarometer „MSP-i, učinkovitost resursa i zelena tržišta” 2015. je 57 % hrvatskih MSP-a uložilo do 5 % godišnjeg prometa u aktivnosti povezane s učinkovitošću resursa, 23 % njih trenutačno nudi zelene proizvode i usluge, 64 % ih je poduzelo mjere za uštedu energije (prosjek EU-28 59 %), 66 % za stvaranje minimalne količine otpada (prosjek EU-28 60 %), 51 % za uštedu vode (prosjek EU-28 44 %), a 53 % za uštedu materijala (prosjek EU-28 54 %). Kada je riječ o kružnom gospodarstvu, 33 % MSP-a provelo je mjere recikliranja ponovnom upotrebom materijala ili otpada unutar poduzeća, 18 % mjere za dizajniranje proizvoda koji se lakše održavaju, popravljaju ili ponovno upotrebljuju, a 27 % njih uspjelo je prodati otpadni materijal drugom poduzeću. Uštede troškova najčešći su razlog za poduzimanje mjera za poboljšanje učinkovitosti resursa (68 % MSP-a u EU-u). U Hrvatskoj 71 % MSP-a poduzima mjere za poboljšanje učinkovitosti resursa radi uštede troškova. Dapače, prema istraživanju Flash 426 Eurobarometer poduzete mjere za poboljšanje učinkovitosti resursa omogućile su smanjenje proizvodnih troškova u 51 % hrvatskih MSP-a. U istraživanju Flash 426 Eurobarometer „MSP-i, učinkovitost resursa i zelena tržišta” pojam „zeleni posao” definiran je kao posao koji je izravno povezan s informacijama, tehnologijama ili materijalima kojima se štiti ili obnavlja kvaliteta okoliša. Za to su potrebne specijalizirane vještine, znanje, osposobljavanje ili iskustvo (npr. provjera usklađenosti sa zakonodavstvom u području okoliša, praćenje učinkovitosti resursa u poduzeću, promicanje i prodaja zelenih proizvoda i usluga). U istraživanju Eurobarometer utvrđeno je da 45 % hrvatskih MSP-a ima barem jednog zaposlenika na puno radno vrijeme koji obavlja „zeleni posao” barem dio radnog vremena. U Hrvatskoj svaki MSP ima tri „zelena” zaposlenika na puno radno vrijeme. Ekološke inovacije Kako je prikazano na slici 2., Hrvatska je 2015. zauzimala nisko mjesto na ljestvici EU-28 u pogledu učinkovitosti ekoloških inovacija. Pokazatelj za Hrvatsku niži je 33 % od prosjeka EU-a. Po tome je Hrvatska peta odozdo na ljestvici EU-28 po ekološkim inovacijama, što je isti rang koji je imala 2013. Slika 2. Indeks ekoloških inovacija 2015. (EU=100) Među programima financiranih sredstvima EU-a Okvirni program za konkurentnost i inovacije (CIP) smatra se vrlo uspješnim u smislu sufinanciranja projekata povezanih s ekološkim inovacijama. Okvirni program za konkurentnost i inovacije završava krajem 2016., no i dalje traju programi poput Obzora 2020. kojima se može dalje poticati razvoj ekoloških inovacija. Hrvatska je od 2008. do 2014. iskusila znatnu gospodarsku recesiju koja je izrazito negativno utjecala na ulaganja, uključujući ulaganja u čiste tehnologije. Bitna posljedica recesije bila je i znatno manja dodjela sredstava za poboljšanja povezana s okolišem, kao i za istraživanje i razvoj u sektoru tehnologija zaštite okoliša. Neznatan rast proizvodnje zabilježen je 2014. i 2015., a i za 2016. predviđaju se spore stope rasta. Stoga će sredstva za ulaganja za ekološke inovacije i razvoj kružnoga gospodarstva i dalje većinom dolaziti iz fondova EU-a. U Hrvatskoj bi se moglo dodatno razvijati i promicati ekološke inovacije. Ciljana politika ekoloških inovacija još nije izrađena. Tekuća nastojanja nadležnih tijela za podupiranje tehnoloških inovacija općenito (koja su prvenstveno umjerena na sektor malog i srednjeg poduzetništva) možda neće biti dovoljna za poboljšanje ekoloških inovacija. Kada je riječ o registraciji u sustavu upravljanja okolišem i neovisnog ocjenjivanja (EMAS), Hrvatska je jedna od dvije države članice koje nemaju ni jednu registraciju. Svi administrativni postupci su uspostavljeni, ali nema službene promidžbene strategije.

U pogledu dodjele znakova za okoliš, Hrvatska je među najneuspješnijim državama EU-a. Naime, dodijeljeno je manje od deset znakova za okoliš. Predloženo djelovanje Ojačati politički okvir kako bi se ubrzalo prihvaćanje kružnoga gospodarstva u svim sektorima gospodarstva. Gospodarenje otpadom Za pretvaranje otpada u resurs potrebno je sljedeće: potpuno provesti zakonodavstvo Unije o otpadu, što uključuje hijerarhiju otpada, osiguravanje odvojenog skupljanja otpada, ciljeve u pogledu preusmjeravanja otpada s odlagališta itd.; smanjiti količinu nastalog otpada po stanovniku i stvaranje otpada općenito; ograničiti energetsku oporabu na materijale koji se ne mogu reciklirati i postupno ukinuti odlaganje otpada koji se može reciklirati ili oporabiti. Ciljem održivog razvoja br. 12. države se potiču da do 2030. prevencijom, smanjenjem, recikliranjem i ponovnom uporabom znatno smanje stvaranje otpada. Pristup EU-a gospodarenju otpadom temelji se na „hijerarhiji otpada” kojom se utvrđuje redoslijed važnosti pri oblikovanju politike otpada i gospodarenju otpadom na operativnoj razini: sprečavanje, ponovna uporaba (ili priprema za ponovnu uporabu), recikliranje, oporaba i, kao najmanje poželjna opcija, zbrinjavanje (koje uključuje odlaganje i spaljivanje bez energetske oporabe). Napredak prema ostvarivanju ciljeva recikliranja i donošenje prikladnih PGO-a/PSNO-a trebali bi biti ključne stavke za mjerenje uspješnosti država članica. Ovaj odjeljak obuhvaća gospodarenje komunalnim otpadom, za koje su zakonodavstvom EU-a propisani obvezni ciljevi recikliranja. Stvaranje komunalnog otpada blago se smanjilo 2014., čime je prekinut uzlazni trend od 2010., te je i dalje znatno niže od prosjeka EU-a (387 kg/god po stanovniku u usporedbi s otprilike 475 kg/god po stanovniku). Na slici 3. prikazan je komunalni otpad u Hrvatskoj prema obradi, izražen u kg po stanovniku, gdje je vidljivo blago povećanje recikliranja i smanjenje odlaganja. Slika 3. Komunalni otpad prema obradi u Hrvatskoj 2007. – 2014. Recikliranje komunalnog otpada (uključujući kompostiranje) i dalje je na prilično niskoj razini (2014. 17 % u usporedbi s prosjekom EU-a od 44 %); kako je prikazano na slici 4. , bit će potrebni znatni napori da bi se do 2020. postigao cilj recikliranja EU-a. Slika 4. Stopa recikliranja komunalnog otpada 2007. – 2014. Čak 83 % komunalnog otpada odlaže se na odlagališta, dok je prosjek EU-a 28 % (2014.). Količina odloženog biorazgradivog komunalnog otpada smanjuje se. Nadalje, u usporedbi s referentnom 1997. godinom 2015. je na odlagališta odloženo 115 % biorazgradivog komunalnog otpada. Stoga je jasno da cilj iz Ugovora o pristupanju EU-u za 2013. (odlaganje najviše 75 % ukupne količine biorazgradivog komunalnog otpada na odlagališta) nije postignut. K tome, u Hrvatskoj su ilegalna odlagališta i dalje važan problem , a iako su poduzeti znatni napori za sanaciju i naknadno zatvaranje ilegalnih odlagališta, još ima prostora za poboljšanje. Temeljni su uzroci trenutačnog odstupanja od ciljeva EU-a za otpad sljedeći: slabo planiranje gospodarenja otpadom, nedovoljni poticaji za gospodarenje otpadom u skladu s hijerarhijom otpada, nedostatno odvojeno skupljanje otpada („od vrata do vrata”), nedostatak jasne raspodjele zadataka i nedostatak koordinacije među različitim upravnim razinama te nedostatni provedbeni kapaciteti. Iako je Hrvatska uložila u poboljšanja usluga gospodarenja otpadom, do danas je većina ulaganja bila usmjerena na obradu preostalog otpada. Međutim, na nižim razinama hijerarhije i na lokalnoj razini raspoloživo financiranje nije dostatno za razvoj i funkcioniranje usluga odvojenog skupljanja na izvoru. Kako je već objašnjeno u sažetku, uzor bi mogao biti Eko otok Krk.

Hrvatska je relativno nedavno pristupila Europskoj uniji i stoga je zadnjih godina usklađivanje sa zakonodavstvom EU-a zahtijevalo znatne promjene sustava gospodarenja otpadom i zakonodavstva RH. Kako bi pomogla Hrvatskoj da premosti jaz u provedbi, Komisija je izradila plan za usklađenost u kojem ključnu ulogu igraju ekonomski instrumenti . Komisija je pokrenula postupak radi povrede prava protiv Hrvatske zbog neusklađenosti hrvatskog zakonodavstva s Okvirnom direktivom o otpadu. Uskoro će se provesti ocjena usklađenosti nacionalnog zakonodavstva s drugim direktivama EU-a u sektoru otpada. Hrvatska je kasnila u donošenju nacionalnog plana gospodarenja otpadom i programa za sprečavanje nastanka otpada (rok je bio 31. prosinca 2014. ), nužnih alata u kojima se odražavaju postojeće politike i razvija strategija za postizanje ciljeva EU-a za gospodarenje otpadom. Ti su ključni provedbeni dokumenti važni i za osiguravanje ključnih sredstava EU-a u okviru kohezijske politike. Situacija je rezultirala postupkom zbog povrede prava zbog nedonošenja plana gospodarenja otpadom i programa za sprečavanje nastanka otpada. Krajem 2015. izrađen je nacrt plana gospodarenja otpadom za razdoblje 2015. – 2021. Međutim, njegovo je donošenje kasnilo zbog promjene vlade. Izrađen je novi nacrt plana gospodarenja otpadom za razdoblje 2016. – 2022. i vlada ga je planirala donijeti do kraja 2016. Na kraju je donesen u siječnju 2017. Program za sprečavanje nastanka otpada sastavni je dio novog plana gospodarenja otpadom. Predloženo djelovanje Usmjeriti više napora na provedbu obveze odvojenog skupljanja kako bi se povećale stope recikliranja. Uvesti i postupno povećavati naknade za odlaganje kako bi se postupno ukinulo odlaganje otpada koji se može reciklirati i oporabiti na odlagališta. Iskoristiti prihode za podupiranje odvojenog skupljanja i alternativne infrastrukture zajedno s upotrebom sredstava kohezijske politike za prve korake hijerarhije otpada. Ulaganja u infrastrukturu za obradu preostalog otpada treba pažljivo planirati kako bi se izbjeglo građenje prekomjernih kapaciteta. Provesti reviziju programa proširene odgovornosti proizvođača radi poboljšanja njihove učinkovitosti. 2.Zaštita, očuvanje i povećanje prirodnog kapitala Priroda i biološka raznolikost Cilj je Strategije EU-a za biološku raznolikost zaustaviti gubitak biološke raznolikosti u EU-u do 2020., obnoviti ekosustave i njihove usluge u najvećoj izvedivoj mjeri te pojačati napore za sprečavanje gubitka biološke raznolikosti na svjetskoj razini. Direktive EU-a o pticama i staništima imaju za cilj ostvariti povoljno stanje očuvanosti zaštićenih vrsta i staništa. Ciljem održivog razvoja br. 14. od država se traži da očuvaju i održivo iskorištavaju oceane, mora i morske resurse, dok se ciljem održivog razvoja 15. od njih traži da zaštite i obnove kopnene ekosustave i promiču njihovo održivo iskorištavanje, održivo gospodare šumama, suzbijaju dezertifikaciju, zaustave i ponište propadanje zemljišta te zaustave gubitak biološke raznolikosti. Direktiva o staništima iz 1992. i Direktiva o pticama iz 1979. temelji su europskog zakonodavstva čiji je cilj očuvanje divljih životinja u EU-u. Natura 2000, najveća koordinirana mreža zaštićenih područja u svijetu, ključan je instrument za postizanje i provedbu ciljeva direktiva kako bi se osigurala dugoročna zaštita, očuvanje i preživljavanje najvrednijih i ugroženih europskih vrsta i staništa, kao i ekosustava čiji su temelj. Primjereno određivanje zaštićenih područja kao posebnih područja očuvanja (SAC) u okviru Direktive o staništima i posebnih područja zaštite (SPA) u okviru Direktive o pticama ključni su korak u postizanju ciljeva tih direktiva. Rezultati izvješća u skladu s člankom 17. Direktive o staništima i člankom 12. Direktive o pticama i napredak u primjerenom određivanju područja od značaja za Zajednicu (SCI) – posebnih područja zaštite i posebnih područja očuvanja i na kopnu i na moru trebali bi biti ključne stavke za mjerenje postignuća država članica. Hrvatska mreža Natura 2000 u skladu s direktivama o staništima i pticama službeno je proglašena 2013. i izmijenjena 2015. Mrežom Natura 2000 obuhvaćeno je 36,5 % kopnenog područja Hrvatske (druga najveća mreža u EU-u u odnosu na površinu države članice) i znatno morsko područje (4 986 km2) . Do 2015. Hrvatska je odredila 741 područje od značaja za Zajednicu i 38 posebnih područja zaštite. Kopneni se dio mreže sada može smatrati potpunim , no u morskom dijelu postoje određeni nedostaci u smislu određivanja područja (vidjeti sliku 5. ). Slika 5. Ocjena dostatnosti mreža područja od značaja za Zajednicu u Hrvatskoj na temelju stanja u prosincu 2013. (%) Rok od šest godina za određivanje posebnih područja očuvanja i uspostavu prikladnih mjera očuvanja iz Direktive o staništima još teče.

Prema informacijama koje su dostavila hrvatska tijela, sredstva za provedbu direktiva o staništima i pticama nisu dostatna . Kako prioritetni akcijski okvir (PAF) nije izrađen, financijske potrebe za ispunjavanje obveza iz tih direktiva procijenjene su tijekom pripreme operativnih planova u okviru europskih strukturnih i investicijskih fondova. U tijeku su opsežni radovi u okviru nekoliko nacionalnih projekata (uz potporu europskih strukturnih i investicijskih fondova) kako bi se na kartama ucrtale sastavnice biološke raznolikosti te uspostavili sustavi za praćenje i izvješćivanje. Izradom okvira za upravljanje mrežom Natura 2000 u narednim bi se godinama trebale uspostaviti potrebne upravljačke strukture i osmisliti konkretne mjere na razini lokacija. Međutim, suradnja s nekim sektorima (npr. energetika i ribarstvo) nije učinkovita, što može priječiti ostvarivanje ciljeva direktiva. Poduzeti su određeni koraci za jačanje suradnje s vodnim sektorom, no potrebni su dodatni napori za učinkovitu integraciju ciljeva očuvanja prirode i biološke raznolikosti u upravljanje vodama. Komisija je 2016. pokrenula postupke zbog povrede prava protiv Hrvatske zbog neusklađenosti hrvatskog zakonodavstva s Direktivom o staništima i Direktivom o pticama. Hrvatska se obvezala ispraviti neusklađenosti do kraja 2016. Međutim, u prosincu 2016. obaviješteni smo da se očekuje kašnjenje od pola godine. Hrvatska je pristupila EU-u 2013. i stoga još nije izvijestila o stanju očuvosti staništa i vrsta obuhvaćenih Direktivom o staništima te o statusu provedbe Direktive o pticama. Prvo izvješće treba dostaviti 2019. Većina se prirodnih staništa smanjuje: vodotoci i pripadajuće močvare zbog regulacije vodotoka, obalna staništa zbog izgradnje i aktivnosti povezanih s turizmom, livade zarastaju zbog prestanka tradicionalnog korištenja za košnju i ispašu. Cjepkanje staništa intenziviralo se zbog povećane izgradnje autocesta i ostalih cesta. Izgradnja cesta i drugih prometnica obično rezultira cjepkanjem staništa. Međutim, u Hrvatskoj je potencijalna opasnost koju gradnja autocesta predstavlja velikim zvijerima smanjena izgradnjom zelenih mostova koji služe kao koridori za životinje. Danas postoji 11 takvih prijelaza koji se redovito motre, među ostalim i foto-zamkama za dokumentiranje zbivanja na pojedinačnim prijelazima. Motrenjem je dokazano da su prijelazi izrazito učinkoviti te da se velike zvijeri i druge životinje redovito služe njima. Predloženo djelovanje Dovršiti postupak određivanja posebnih područja očuvanja i uspostaviti jasno definirane ciljeve očuvanja i potrebne mjere za očuvanje za lokacije te osigurati dostatna sredstva za njihovu provedbu kako bi se zadržalo ili ostvarilo povoljno stanje očuvanosti vrsta i staništa od značaja za Zajednicu u njihovu prirodnom arealu. Izraditi prioritetni akcijski okvir kako bi se omogućilo strateško financijsko planiranje i osiguralo odgovarajuće sufinanciranje EU-a za sljedeće programsko razdoblje u skladu s utvrđenim potrebama. Procjena prirodnog kapitala Strategijom EU-a za biološku raznolikost do 2020. od država članica traži se da do 2014. izrade karte ekosustava na svojem državnom području i procijene njihovo stanje i njihove usluge, procijene ekonomsku vrijednost tih usluga i promiču uključivanje tih vrijednosti u sustave za računovodstvo i izvješćivanje na razini EU-a i na nacionalnoj razini do 2020. Hrvatska je izradila Studiju o vrednovanju usluga slatkovodnih ekosustava u skladu s Milenijskom procjenom ekosustava s naglaskom na nizinske riječne ekosustave i njihove usluge u slivu Dunava. U tijeku je izrada karata kopnenih staništa koja će poslužiti kao osnova za izradu karata ekosustava i procjenu njihovih usluga. Predloženo djelovanje Pružiti veću potporu za izradu karata i procjenu ekosustava i njihovih usluga, procijeniti vrijednost usluga ekosustava te razviti sustave računovodstva prirodnog kapitala. Zelena infrastruktura Strategijom EU-a za zelenu infrastrukturu zagovara se uključivanje zelene infrastrukture u povezane planove i programe kako bi se pomoglo riješiti rascjepkanost staništa i očuvati ili ponovno uspostaviti ekološku povezanost, poboljšati otpornost ekosustava i time osigurati nastavak pružanja usluga ekosustava.

Zelena infrastruktura prirodnim rješenjima osigurava gospodarske i društvene koristi te koristi za okoliš. Ona pomaže u shvaćanju vrijednosti koristi koje priroda pruža ljudima i mobiliziranju ulaganja u cilju njihova održavanja i poboljšanja. U Hrvatskoj ima dobrih primjera upotrebe prirodnih rješenja, posebice za obranu od poplava. Najveća retencija u Srednjoj Posavini nalazi se u Parku prirode Lonjsko polje, gdje se ekološke vrijednosti i vrijednosti krajobraza prirodnih poplavnih područja i močvara sjedinjuju s funkcijom zadržavanja poplavnih voda rijeke Save. Međutim, potreban je jači strateški pristup smanjenju rizika od poplava kako bi se osiguralo da se utjecaji na okoliš propisno razmatraju te da planovi upravljanja rizicima od poplava budu usklađeni s planovima upravljanja riječnim slivovima. Trebalo bi prednost dati upotrebi prirodnih mjera za zadržavanje vode kako bi se ostvarile društvene i gospodarske koristi te koristi za okoliš. Imajući na umu da je otprilike trećina hrvatske mreže Natura 2000 poljoprivredno zemljište, u Program ruralnog razvoja Republike Hrvatske za razdoblje 2014. – 2020. uključena je podmjera potpora za neproduktivna ulaganja povezana s ostvarivanjem ciljeva poljoprivrede, okoliša i klimatskih promjena. U okviru te podmjere može se financirati obnova staništa važnih za očuvanje biološke raznolikosti (npr. livade, pašnjaci i lokve za napajanje stoke). K tome, da bi se osiguralo održavanje i očuvanje vrijednih staništa razvijena je i podmjera plaćanje obveza povezanih s poljoprivredom, okolišem i klimatskim promjenama. Zaštita tla U Tematskoj strategiji EU-a za zaštitu tla istaknuta je potreba da se osigura održivo korištenje tlima. Za to je potrebno spriječiti daljnje propadanje tla i očuvati njegove funkcije te obnoviti degradirana tla. U Planu za Europu koja učinkovito raspolaže resursima iz 2011., dijelu strategije Europa 2020., propisano je da će do 2020. politike EU-a uzimati u obzir izravne i neizravne utjecaje na uporabu zemljišta u EU-u i u svijetu te da će stopa izgrađenosti zemljišta biti na putu k ostvarenju cilja neto neprenamjene zemljišta do 2050. Ciljem održivog razvoja br. 15. traži se da države suzbijaju dezertifikaciju, obnove degradirano zemljište i tlo, uključujući zemljišta zahvaćena dezertifikacijom, sušom i poplavama, te da teže ostvarenju „svijeta bez propadanja zemljišta” do 2030. Tlo je bitan resurs za život i gospodarstvo. Ono pruža ključne usluge ekosustava, uključujući opskrbu hranom, vlaknima i biomasom za obnovljivu energiju, sekvestraciju ugljika, pročišćavanje vode i reguliranje poplava te opskrbu sirovinama i građevinskim materijalom. Tlo je ograničen i iznimno osjetljiv resurs koji u EU-u sve više propada. Nije vjerojatno da će zemljište zahvaćeno urbanim razvojem i infrastrukturom, a većinom je riječ o poljoprivrednom zemljištu, biti vraćeno u prirodno stanje; a povećava se i cjepkanje staništa. Zaštita tla neizravno je obuhvaćena postojećim politikama EU-a u područjima kao što su poljoprivreda, voda, otpad, kemikalije i sprečavanje industrijskog onečišćenja. Na slici 6. prikazani su različiti tipovi pokrova zemljišta u Hrvatskoj 2012. Slika 6. Tipovi pokrova zemljišta u Hrvatskoj 2012. Umjetni pokrov zemljišta upotrebljava se za naselja, proizvodne pogone i infrastrukturu. Sam pokrov može biti podijeljen između izgrađenih područja (zgrada) i neizgrađenih područja (kao što su linearne transportne mreže i povezana područja). Godišnja stopa izgrađenosti zemljišta (povećanje umjetnih područja) iznosila je 0,41 % u razdoblju 2006. – 2012., što je jednako prosjeku EU-a (0,41 %). To iznosi 783 hektara godišnje, a sve je češći pokretač proširenje industrijskih i komercijalnih jedinica . Postotak izgrađenog zemljišta 2009. bio je 2,19 %, što je ispod prosjeka EU-a (3,23 %) . Stopa erozije vodom 2010. bila je 3,09 tona po hektaru godišnje, što je blizu prosjeka EU-28 (2,46 tona) . Još ne postoje skupovi podataka za cijeli EU koji bi omogućili izradu referentnih pokazatelja za smanjenje sadržaja organske tvari u tlu, kontaminirane lokacije, pritiske na biološke komponente tla i onečišćenja iz raspršenih izvora. Stručna skupina EU-a za zaštitu tla ažurira popis i procjenjuje instrumente politike za zaštitu tla u Hrvatskoj i drugim državama članicama EU-a. Zaštita mora Zahtjevi su priobalne i pomorske politike EU-a i povezanih propisa da se do 2020. utjecaj pritisaka na morsku vodu smanji kako bi se postiglo ili očuvalo dobro stanje okoliša te da se priobalnim zonama održivo upravlja. Ciljem održivog razvoja br. 14. od država se traži da očuvaju i održivo iskorištavaju oceane, mora i morske resurse za održivi razvoj. Cilj je Okvirne direktive o pomorskoj strategiji postići dobro stanje okoliša u morskim vodama EU-a do 2020. osiguravanjem pristupa upravljanja ljudskim djelatnostima koje utječu na morski okoliš utemeljenog na ekosustavima. Direktivom se od država članica traži da izrade i provedu pomorsku strategiju za svoje morske vode te da surađuju s državama članicama s kojima dijele morsku regiju ili podregiju. U okviru svojih pomorskih strategija države članice morale su izraditi početnu procjenu svojih morskih voda, odrediti dobro stanje okoliša i utvrditi okolišne ciljeve do srpnja 2012. Trebale su uspostaviti i programe praćenja za stalnu procjenu svojih morskih voda do srpnja 2014. Sljedeći element njihovih pomorskih strategija uspostava je programa mjera (prvo tromjesečje 2017.). Komisija ocjenjuje jesu li ti elementi prikladan okvir za ispunjenje zahtjeva iz Okvirne direktive o pomorskoj strategiji. Hrvatske morske vode dio su sredozemne morske regije i podregije Jadranskog mora. Hrvatska je stranka Konvencije o zaštiti morskog okoliša i obalnog područja Sredozemlja (Barcelonska konvencija). Europska agencija za okoliš u svojem je Izvješću o stanju okoliša iz 2015. odredila regiju Sredozemnog mora kao jednu od glavnih žarišnih točaka klimatskih promjena (odnosno jedno od područja najpodložnijih klimatskim promjenama) zbog oskudice vode, koncentracije gospodarskih aktivnosti u priobalju i oslanjanja na klimatski osjetljivu poljoprivredu. Unošenje invazivnih stranih vrsta predstavlja bitnu prijetnju u regiji Sredozemnog mora, a broj invazivnih stranih vrsta znatno je porastao od 1970. Na kraju, jedinstvenu biološku raznolikost regije Sredozemnog mora ugrožava i onečišćenje iz kopnenih izvora, kao što su ispuštanje viška hranjivih tvari i opasnih tvari, morski otpad, prelov i propadanje ključnih staništa.

Komisija trenutačno ocjenjuje usklađenost hrvatskog zakonodavstva s Okvirnom direktivom o pomorskoj strategiji. Kada je riječ o detaljima provedbe Okvirne direktive o pomorskoj strategiji, Hrvatska je definirala dobro stanje okoliša za sve deskriptore, no pristup koji je upotrebljavala za definiranje dobrog stanja okoliša za različite deskriptore razlikuje se. U nekim slučajevima nije jasno je li za neki deskriptor definirano dobro stanje okoliša, dok su druge definicije dobrog stanja okoliša označene kao prijedlozi . Stoga je još prerano za reći jesu li vode Republike Hrvatske u dobrom stanju zbog nedostatka u definiranju značenja „dobrog stanja okoliša”. Hrvatska je uspostavila program praćenja svojih morskih voda 2014. Međutim, čini se da treba dodatno poboljšati i razviti programe praćenja za sve deskriptore kako bi predstavljali prikladan okvir za praćenje napretka u postizanju dobrog stanja okoliša, pogotovo jer program praćenja neće biti dostatan za praćenje napretka u postizanju ciljeva za većinu deskriptora do 2018., kada Hrvatska treba predati sljedeću ocjenu stanja morskih voda . Ipak, treba naglasiti da je navedeno kako je program praćenja prikladan za praćenje napretka u postizanju dobrog stanja okoliša od 2014. Komisija je u izvješću o provedbi Okvirne direktive o pomorskoj strategiji navela smjernice kako bi Hrvatskoj pomogla u provedbi te Direktive. Predloženo djelovanje Nastaviti rad na poboljšanju definicija dobrog stanja okoliša, među ostalim i pomoću regionalne suradnje, oslanjajući se na rad mjerodavne regionalne konvencije o moru. Dodatno razviti pristup za procjenu (i kvantificiranje) utjecaja glavnih pritisaka kako bi se poboljšali i dodatno konkretizirali rezultati procjene koji će se uvrstiti u izvješće za 2018. Nastaviti integrirati već postojeće programe praćenja propisane mjerodavnim zakonodavstvom EU-a i drugim međunarodnim sporazumima te provesti zajedničke programe praćenja razvijene na (pod)regionalnoj razini, primjerice u okviru Barcelonske konvencije. Poboljšati kompatibilnost i dosljednost metoda praćenja u svojoj morskoj regiji. Hitno priopćiti i provesti svoj program mjera. Osigurati da je program praćenja prikladan za praćenje napretka u ostvarivanju dobrog stanja okoliša.





3.Osiguravanje zdravlja i kvalitete života građana Kvaliteta zraka Slika 7. Rezultati mjerenja PM10, NO2 i O3 2014. Politikom EU-a za čisti zrak i povezanim zakonodavstvom zahtijeva se znatno poboljšanje kvalitete zraka u Uniji i približavanje razinama koje preporučuje Svjetska zdravstvena organizacija. Onečišćenje zraka i njegove utjecaje na ekosustave i biološku raznolikost treba dodatno smanjiti dugoročnim ciljem nepremašivanja kritičnih opterećenja i razina. Za to treba pojačati napore za postizanje potpune usklađenosti sa zakonodavstvom Unije o kvaliteti zraka i definirati strateške ciljeve i aktivnosti za razdoblje nakon 2020. godine. EU je razvio sveobuhvatan niz propisa o kvaliteti zraka kojim se utvrđuju zdravstveno utemeljeni standardi i ciljevi za brojne onečišćujuće tvari u zraku. U okviru toga države članice trebaju osigurati da su javnosti redovito dostupne ažurne informacije o koncentracijama različitih onečišćujućih tvari u zraku. Direktivom o nacionalnim gornjim granicama emisije propisuju se smanjenja emisija za glavne onečišćujuće tvari koje treba postići na nacionalnoj razini. U Hrvatskoj su se znatno smanjile emisije nekoliko onečišćujućih tvari u zrak . Smanjenjima emisija sumporovih oksida (–91 %), dušikovih oksida (–47 %), amonijaka (–42 %), kao i hlapivih organskih spojeva (–57 %) u razdoblju od 1990. do 2014. osigurava se da su emisije tih onečišćujućih tvari u zrak u granicama trenutačno važećih nacionalnih gornjih granica . Istodobno, kvaliteta zraka u Hrvatskoj razlog je za zabrinutost. Europska agencija za okoliš procijenila je da se 2013. otprilike 4 820 slučajeva preuranjene smrti moglo pripisati koncentracijama lebdećih čestica, 240 slučajeva koncentracijama ozona , a 160 slučajeva koncentracijama dušikova dioksida . Uzrok toga premašivanje je standarda EU-a za kvalitetu zraka kako je prikazano na slici 7.

U tri su zone kvalitete zraka 2014. zabilježena premašivanja standarda EU-a za kvalitetu zraka za koncentracije lebdećih čestica (PM10) . U dvije zone kvalitete zraka premašene su i ciljane vrijednosti srednjih godišnjih koncentracija benzo(a)pirena. Nadalje, u najmanje jednoj zoni kvalitete zraka nisu ispunjeni dugoročni ciljevi u pogledu koncentracija ozona . Komisija trenutačno ocjenjuje usklađenost hrvatskog zakonodavstva s Direktivom o industrijskim emisijama. Procjenjuje se da u Hrvatskoj eksterni troškovi povezani sa zdravljem nastali zbog onečišćenja zraka iznose više od dvije milijarde eura godišnje (prilagođeni dohodak, 2010.), što ne uključuje samo suštinsku vrijednost potpuno zdravog života, nego i izravne troškove za gospodarstvo. Ti izravni troškovi za gospodarstvo odnose se na otprilike milijun radnih dana koji se svake godine izgube zbog bolesti povezanih s onečišćenjem zraka i 92 milijuna eura godišnje (prilagođeni dohodak, 2010.) povezanih troškova za poslodavce, više od šest milijuna eura godišnje (prilagođeni dohodak, 2010.) troškova za zdravstvo te 30 milijuna eura godišnje (2010.) gubitaka u poljoprivredi (gubitak usjeva) . Predloženo djelovanje Održavati trendove opadanja emisija onečišćujućih tvari u zrak kako bi se postigla potpuna usklađenost s graničnim vrijednostima kakvoće zraka i smanjili negativni utjecaji onečišćenja zraka na zdravlje, okoliš i gospodarstvo. Smanjiti emisije i koncentracije PM10, među ostalim, smanjenjem emisija povezanih s prometom, poljoprivredom te proizvodnjom energije i topline upotrebom krutih goriva. Buka Direktivom o buci iz okoliša predviđen je zajednički pristup izbjegavanju, sprečavanju i smanjenju štetnih učinaka zbog izlaganja buci iz okoliša. Pretjerana buka jedan je od glavnih uzroka zdravstvenih problema . Za smanjenje buke u pravnoj stečevini EU-a navedeno je nekoliko zahtjeva, među ostalim ocjena izloženosti buci iz okoliša izradom karata buke, javno objavljivanje podataka o buci iz okoliša i njezinim utjecajima te donošenje akcijskih planova s ciljem sprečavanja i smanjenja buke iz okoliša, gdje je to potrebno, te održavanja dobre kvalitete zvučnog okruženja. Provedba Direktive o buci iz okoliša u Hrvatskoj uvelike kasni. Karte buke za zadnje razdoblje izvješćivanja, za referentnu godinu 2011., izrađene su samo za naseljena područja i glavne željezničke putove. Za glavne ceste izrađeno je samo 43 % karata. Akcijski planovi za upravljanje bukom u tekućem razdoblju doneseni su za samo 25 % naseljenih područja, 43 % glavnih cesta i 0 % glavnih željezničkih putova. Predloženo djelovanje Dovršiti akcijske planove za upravljanje bukom. Kvaliteta vode i upravljanje vodama Vodnom politikom EU-a i povezanim zakonodavstvom traži se znatno smanjenje utjecaja pritisaka na prijelazne i obalne vode te na slatku vodu (uključujući površinske i podzemne vode) kako bi se postiglo, održalo ili poboljšalo dobro stanje vodnih tijela kako je definirano Okvirnom direktivom o vodama, osiguravanje koristi od visokih standarda za sigurnu vodu za piće i vodu za kupanje za građane diljem Unije te održivije upravljanje ciklusom hranjivih tvari (dušik i fosfor) uz učinkovitije iskorištavanje resursa. Ciljem održivog razvoja br. 6. države se potiču na osiguravanje dostupnosti vodoopskrbe i odvodnje svima te na održivo upravljanje vodama. Opći je cilj vodne politike EU-a i povezanog zakonodavstva osigurati svim Europljanima pristup kvalitetnoj vodi u dovoljnim količinama. Namjera je pravne stečevine EU-a o vodi osigurati dobro stanje svih vodnih tijela diljem Europe uklanjanjem izvora onečišćenja (npr. iz poljoprivrede, urbanih područja i industrijskih aktivnosti), fizičkih i hidroloških promjena vodnih tijela te upravljanjem rizicima od poplava. Planovi upravljanja riječnim slivom propisani su Okvirnom direktivom o vodama i sredstva su za postizanje zaštite i poboljšanja vodnog okoliša diljem Europe te njegova održivog iskorištavanja. Vodni okoliš obuhvaća površinske vode poput rijeka i jezera, podzemne vode, estuarije i obalne vode do udaljenosti od jedne nautičke milje. Hrvatska je Komisiji dostavila podatke iz druge generacije planova upravljanja riječnim slivom. Drugi plan upravljanja riječnim slivom za razdoblje 2016. – 2021. donesen je u srpnju 2016. Međutim, kako Komisija još nije uspjela provjeriti te podatke za sve države članice, oni nisu uvršteni u ovo izvješće. U prvim planovima upravljanja riječnim slivom Hrvatska je prijavila stanje 1231 rijeke, 34 jezera, 28 tijela prijelaznih voda, 22 tijela obalnih voda i 32 tijela podzemnih voda. Dobro ili vrlo dobro ekološko stanje postignuto je u 61 % prirodnih tijela površinskih voda, no dobar ili vrlo dobar ekološki potencijal postignut je samo u 19 % jako promijenjenih ili umjetnih vodnih tijela. Dobro kemijsko stanje postignuto je u 98 % tijela površinskih voda, 98 % jako promijenjenih i umjetnih vodnih tijela te 88 % tijela podzemnih voda. Dobro količinsko stanje zabilježeno je kod 84 % tijela podzemnih voda .

Glavni pritisak na površinske vode Hrvatske dolazi od onečišćenja iz raspršenih izvora kojim je pogođeno 94 % vodnih tijela. Upravljanje rijekama negativno utječe na 40 % vodnih tijela, a regulacija toka i morfološke promjene utječu na 30 % vodnih tijela. Točkasti izvori onečišćenja utječu na 24 % vodnih tijela, a zahvaćanje na 1 %. U hrvatskom Planu upravljanja riječnim slivom postoje neki nedostaci zbog kojih se javlja nesigurnost u pogledu statusa i učinkovitosti programa mjera. Konkretno, postoje nedostaci u praćenju, metodologijama za procjenu stanja i vezama između pritisaka i programa mjera. Uklanjanjem tih nedostataka povećala bi se pouzdanost u pogledu stanja voda. Hrvatska je 2016. na temelju članka 10. Nitratne direktive podnijela izvješće s podacima o kodeksima dobre poljoprivredne prakse, utvrđenim ranjivim zonama u pogledu nitrata, rezultatima praćenja voda i programima djelovanja. Kad je riječ o vodi za piće, Hrvatska nije bila obuhvaćena zadnjim krugom izvješćivanja o Direktivi o vodi za piće jer je nedavno pristupila EU-u . Hrvatska se koristi prijelaznom mjerom u odnosu na zahtjeve Direktive o vodi za ljudsku potrošnju u pogledu mikrobioloških i indikatorskih parametara za brojna vodoopskrbna područja. Kako je prikazano na slici 8., u Hrvatskoj je 2015. od 935 voda za kupanje 94,2 % ocijenjeno kao izvrsno, 1,9 % kao dobro, a 0,4 % kao zadovoljavajuće, dok preostale 32 vode za kupanje nije bilo moguće ocijeniti . Kvaliteta vode za kupanje u Hrvatskoj zadnjih je godina iznadprosječna. Slika 8. Kvaliteta vode za kupanje 2012. – 2015. Komisija je nedavno ocijenila prenošenje Direktive o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda u hrvatsko zakonodavstvo. Hrvatska je ostvarila znatan napredak u postizanju usklađenosti te su potrebne još neke zakonodavne izmjene kako bi nacionalno zakonodavstvo bilo u potpunosti usklađeno s Direktivom. Ugovorom o pristupanju omogućuje se postupno usklađivanje sa zahtjevima Direktive u pogledu sustava za odvodnju i pročišćavanja. Prijelazne mjere još su na snazi za sve aglomeracije, a usklađenost treba progresivno postizati do kraja 2018., 2020. i 2023. Iako to nije obvezno, Hrvatska je počela izvješćivati o komunalnim otpadnim vodama. Iz prvog izvješća već je jasno da će Hrvatska morati pojačati napore da bi ostvarila ciljeve do rokova iz Ugovora o pristupanju. Hrvatska je obuhvaćena pilot-projektom čiji je cilj poboljšanje širenja podataka . Procijenjene potrebe za ulaganjima (koje je Hrvatska prijavila u skladu s člankom 17. Direktive o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda) za postizanje potpune usklađenosti s Direktivom iznose 2,880 milijardi eura . Treba uložiti dodatne napore kako bi se osiguralo prikladno upravljanje otpadnim vodama u aglomeracijama manjima od 2 000 ES ako su utvrđeni rizici za zdravlje zbog onečišćenja otpadnim vodama (vode za kupanje, vode za uzgoj školjkaša, voda za piće). Hrvatsku redovito pogađaju poplave koje izazivaju znatnu gospodarsku štetu. Od 2010. Hrvatska je Fondu solidarnosti EU-a (EUSF) prijavila 298 milijuna eura štete od poplava. Ukupna odobrena pomoć Hrvatskoj iz EUSF-a u tom razdoblju iznosila je 22,79 milijuna eura. Predloženo djelovanje Hrvatska bi mogla provesti podrobniju ocjenu pritisaka kako bi poboljšala praćenje stanja vodnih tijela i izradila učinkovite programe mjera kojima se rješavaju svi glavni utvrđeni pritisci. Hitna provedba projekata nužnih za ispunjenje zahtjeva Ugovora o pristupanju povezanih s Direktivom o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda i Direktivom o vodi za piće. Povećanje održivosti gradova Politikom EU-a o urbanom okolišu potiče se gradove da provode politike održivog prostornog planiranja i projektiranja, što uključuje i inovativne pristupe u pogledu gradskog javnog prijevoza i mobilnosti, održivih zgrada, energetske učinkovitosti te očuvanja biološke raznolikosti u gradovima. Ciljem održivog razvoja br. 11. želi se gradove i naselja učiniti uključivima, sigurnima, otpornima i održivima. Europa je unija velikih i malih gradova; otprilike 75 % stanovništva EU-a živi u urbanim područjima . Urbani okoliš postavlja posebne izazove okolišu i zdravlju ljudi, no istodobno pruža prilike i omogućuje poboljšanje učinkovitosti iskorištavanja resursa. Države članice, europske institucije, gradovi i dionici izradili su novi plan EU-a za gradove (koji obuhvaća europsku inicijativu za pametne gradove) kako bi se ta pitanja riješila na sveobuhvatan način, uzimajući u obzir njihovu povezanost s društvenim i gospodarskim izazovima. U središtu je plana za gradove razvoj dvanaest partnerstava u vezi s utvrđenim urbanim izazovima, uključujući kvalitetu zraka i stanovanje . Europska komisija će 2017. pokrenuti novi sustav usporedbe s referentnim vrijednostima za EU . EU potiče zelene gradove financiranjem i nagradama kao što su Zelena prijestolnica Europe, nagrada namijenjena gradovima s više od 100 000 stanovnika te Europski zeleni list, nagrada namijenjena gradovima koji imaju od 20 000 do 100 000 stanovnika. Poboljšanje urbanog okoliša obnovom i ponovnom upotrebom već upotrijebljenih fizičkih i prirodnih resursa umjesto potrošnjom dodatnih (fizičkih) resursa jedan je od strateških ciljeva glavnih prioriteta i glavnih očekivanih rezultata u okviru europskih strukturnih i investicijskih fondova. Kako bi se doprinijelo integriranom i održivom urbanom razvoju, djelovanjima u okviru tematskog cilja 6. (zaštita okoliša i promicanje održive upotrebe resursa) obuhvatit će se poboljšanje urbanog okoliša, prvenstveno s ciljem osiguravanja prikladnog praćenja i poboljšanja kvalitete zraka i upotrebe postojećih fizičkih resursa kroz obnovu i prenamjenu industrijskih područja.

U gradovima u kontinentalnom dijelu Hrvatske zabilježene su povišene vrijednosti lebdećih čestica i izloženosti buci, a nedavno su uspostavljeni akcijski planovi za poboljšanje kvalitete zraka. Urbani promet odgovoran je za otprilike 25 % emisija CO2 iz prometa, a 69 % prometnih nesreća zbiva se u gradovima. Da bi se poboljšala situacija potrebno je povećati učinkovitost te fizičku, operativnu i organizacijsku integraciju svih načina prijevoza . Međunarodni sporazumi Ugovorima je propisano da se politikom Unije u području okoliša promiču mjere na međunarodnoj razini za rješavanje regionalnih ili svjetskih problema povezanih s okolišem. Većina problema povezanih s okolišem prekogranične je prirode i često globalnog opsega, a može ih se učinkovito riješiti samo međunarodnom suradnjom. Međunarodni sporazumi u području okoliša koje je sklopila Unija obvezujući su za institucije Unije i njezine države članice. Za to je potrebno da EU i države članice pravodobno potpišu, ratificiraju i učinkovito provedu sve mjerodavne multilateralne sporazume u području okoliša. To će biti i bitan doprinos ostvarivanju ciljeva održivog razvoja, na što su se države članice obvezale 2015., a koji uključuju mnoge obveze već sadržane u pravno obvezujućim sporazumima. Činjenica da neke države članice nisu potpisale i/ili ratificirale određene multilateralne sporazume u području okoliša ugrožava provedbu aktivnosti u području okoliša, čak i unutar Unije, kao i vjerodostojnost Unije u povezanim pregovorima i na međunarodnim sastancima, gdje je podupiranje sudjelovanja trećih zemalja u takvim sporazumima važan cilj politike EU-a. U slučaju sporazuma koji uključuju glasanje, to izravno utječe na broj glasova EU-a. uz Barcelonsku konvenciju63. II. dio: Poticajni okvir: alati za provedbu 4.Tržišni instrumenti i ulaganja Zeleno oporezivanje i subvencije štetne za okoliš Akcijskim planom za kružno gospodarstvo potiče se upotreba financijskih poticaja i gospodarskih instrumenata kao što je oporezivanje kako bi se osiguralo da se troškovi povezani s okolišem bolje odražavaju u cijenama proizvoda. Postupno ukidanje subvencija štetnih za okoliš prati se u kontekstu europskog semestra te u nacionalnim programima reformi koje su dostavile države članice. Oporezivanjem onečišćavanja i upotrebe resursa mogu se generirati povećani prihodi i ostvariti važne koristi za društvo i okoliš. Prihodi Hrvatske od nameta povezanih s okolišem 2014. iznosili su 3,86 % BDP-a, dok je prosjek EU-a bio 2,46 %. Energetski nameti iznose 2,33 % BDP-a, što je znatno više od prosjeka EU-a od 1,88 % . Kako je prikazano na slici 9., prihodi od nameta povezanih s okolišem 2014. iznosili su 10,51 % (porast s 9,58 %) ukupnih prihoda od poreza i doprinosa za socijalno osiguranje (prosjek EU-a: 6,55 %) Po tome je Hrvatska druga, odmah iza Slovenije, te znatno premašuje prosjek EU-a. U studiji iz 2016. zaključeno je da postoji znatan potencijal za prijelaz s oporezivanja rada na poreze povezane s okolišem . U scenariju dobre prakse time bi se 2018. u proračun moglo sliti čak 3,55 milijardi kuna (0,47 milijardi eura), što bi 2030. naraslo na 6,61 milijardi kuna (0,87 milijardi eura, oba iznosa u stvarnim vrijednostima iz 2015.). To je jednako dodatnih 1,04 % (2018.) odnosno 1,67 % BDP-a (2030.). Najveći potencijalni izvor prihoda mogao bi biti povećanje nameta na vozila. Oni bi 2030. iznosili 2,96 milijardi kuna (0,39 milijardi eura, u stvarnim vrijednostima iz 2015.), što je jednako 0,75 % BDP-a. Sljedeći najveći doprinos prihodima mogao bi doći od izmjene nameta na goriva za vozila. Oni bi 2030. iznosili 1,2 milijardi kuna (0,16 milijardi eura, u stvarnim vrijednostima iz 2015.), što je jednako 0,3 % BDP-a. Slika 9. Prihodi od nameta povezanih s okolišem kao udio ukupnih prihoda od poreza i socijalnih doprinosa (isključujući imputirane socijalne doprinose) 2014. Zelena javna nabava Politikama EU-a o zelenoj javnoj nabavi države članice potiču se na daljnje korake za ostvarivanje cilja primjene kriterija zelene javne nabave u najmanje 50 % javnih natječaja.

Zelena javna nabava postupak je kojim javna tijela nastoje nabavljati robu, usluge i radove koji tijekom svojeg životnog ciklusa imaju manji utjecaj na okoliš od robe, usluga i radova s istom osnovnom funkcijom koje bi inače nabavili. Kupovna moć javne nabave u EU-u iznosi otprilike 14 % BDP-a . Znatan dio tih sredstava troši se u sektorima s velikim utjecajem na okoliš, kao što su graditeljstvo ili promet, pa se zelenom javnom nabavom može znatno smanjiti utjecaj javne potrošnje i poticati održiva, inovativna poduzeća. Komisija je predložila kriterije EU-a za zelenu javnu nabavu . Hrvatska vlada u kolovozu 2015. donijela je prvi Nacionalni akcijski plan za zelenu javnu nabavu za razdoblje od 2015. do 2017. godine. U njemu se predlažu mjerila zelene javne nabave za sljedeće skupine proizvoda: papir za ispis i kopiranje, motorna vozila (promet), električnu energiju, usluge čišćenja i proizvode za čišćenje, telekomunikacijske usluge i mobilne telefone te uredsku i informatičku opremu . Ulaganja: doprinos fondova EU-a Uredbama o europskim strukturnim i investicijskim fondovima propisano je da države članice promiču ciljeve zaštite okoliša i klimatske ciljeve u svojim strategijama i programima financiranja za ekonomsku, socijalnu i teritorijalnu koheziju, ruralni razvoj i pomorsku politiku te da jačaju kapacitete provedbenih tijela za provedbu troškovno učinkovitih i održivih ulaganja u tim područjima. Dobro iskorištavanje europskih strukturnih i investicijskih fondova (ESIF) ključno je za postizanje ciljeva zaštite okoliša i njihovu integraciju u druga područja politika. I drugi instrumenti poput Obzora 2020., programa LIFE i EFSU-a mogu poduprijeti provedbu i širenje najbolje prakse. Europska komisija u listopadu 2014. donijela je Sporazum o partnerstvu s Hrvatskom. Njime je utvrđena nacionalna strategija za upotrebu ESIF-a i mehanizama za osiguravanje usklađenosti sa strategijom Europske unije za pametan, održiv i uključiv rast (strategija Europa 2020.). Ukupna okvirna dodijeljena sredstva iz svih europskih strukturnih i investicijskih fondova za razdoblje 2014. – 2020. iznose 10,7 milijardi eura (vidjeti sliku 10.). Do kraja 2015. Hrvatska je potrošila 120 milijuna eura (više od 42 %) od dodijeljenih 281 milijun eura iz Operativnog programa za okoliš, financiranog iz Kohezijskog fonda za razdoblje 2007. – 2013. (bez pretfinanciranja). Imajući na umu da je Hrvatska pristupila EU-u u drugoj polovici 2013. (zadnjih šest mjeseci programskog razdoblja 2007. – 2013.), pretpristupni fondovi za okoliš bili su gotovo udvostručeni doprinosom Kohezijskog fonda pa Hrvatska ima dodatnu godinu (u usporedbi s državama članicama EU-27) da iskoristi raspoloživa sredstva (do kraja 2016.) Prema sadašnjim procjenama hrvatskih vlasti predviđa se gotovo stopostotna iskorištenost dostupnih sredstava do kraja 2016. Stvarni podaci bit će poznati kasnije (Hrvatska treba podnijeti izvješće do ožujka 2018.), no čini se da će svi rezultati planirani u okviru Operativnog programa za okoliš 2007. – 2013. biti postignuti (projekti koji kasne dovršit će se i Hrvatska će njihove rezultate prijaviti u sklopu Operativnog programa Konkurentnost i kohezija 2014. – 2020.). Slika 10. Europski strukturni i investicijski fondovi za razdoblje 2014. – 2020.: proračun za Hrvatsku po temama, u milijardama eura Najveći dio sredstava europskih strukturnih i investicijskih fondova namijenjen je ulaganju u tematski cilj „očuvanje i zaštita okoliša te promicanje učinkovitosti resursa”, koji čini više od 20 % cjelokupnih ulaganja europskih strukturnih i investicijskih fondova. Najviši iznos dodijeljen je iz Kohezijskog fonda (1,65 milijardi eura), a slijedi ga doprinos Europskog fonda za regionalni razvoj (338 milijuna eura). Za mjere povezane s okolišem dodijeljeno je 270 milijuna eura iz Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj i 66 milijuna eura iz Europskog fonda za pomorstvo i ribarstvo. Ta sredstva većinom će se uložiti u gospodarenje otpadom, infrastrukturu za vodoopskrbu te odvodnju i pročišćavanje otpadnih voda, zaštitu prirode i biološke raznolikosti te razvoj turističkog potencijala prirodnih područja. U sektoru otpada predviđena su ulaganja u izgradnju centara za gospodarenje otpadom (CGO), sanaciju lokacija izrazito onečišćenih otpadom („žarišta”), sanaciju odlagališta komunalnog otpada i projekte u području sprečavanja nastanka otpada i recikliranja. U vodnom sektoru planira se nekoliko velikih projekata povezanih s razvojem, izgradnjom i/ili rekonstrukcijom sustava vodoopskrbe i/ili odvodnje. Dodatna pozornost pridat će se zaštiti i poboljšanju biološke raznolikosti, zaštiti prirode i zelenoj infrastrukturi, te zaštiti, sanaciji i održivom iskorištavanju područja mreže Natura 2000. Očekivani utjecaj ulaganja u sektorima povezanima s okolišem ostvarivanje je sljedećih ciljeva: 10 novih centara za gospodarenje otpadom uspostavljeno i potpuno operativno (2023.), udio komunalnog otpada odloženog na površinu ili pod zemlju smanjen s 83 % (2012.) na 35 % (2023.), dodatni kapacitet recikliranja otpada od 30 000 tona godišnje, dodatnih milijun stanovnika obuhvaćeno poboljšanom vodoopskrbom i poboljšanim pročišćavanjem otpadnih voda (2023.), uspostavljen okvir za upravljanje za 40 % područja mreže Natura 2000 kao temelj za mjere očuvanja u skladu s obvezama iz pravne stečevine (2023.), staništa ukupne površine 358 hektara obuhvaćena mjerama za postizanje boljeg stanja očuvanosti (2023.). Kriteriji ex ante uvjeta za sva tri područja povezana s okolišem (voda, otpad, te procjena utjecaja na okoliš i strateška procjena utjecaja na okoliš) samo su djelomično ispunjeni ili nisu ispunjeni. Nadležna tijela izradila su prikladne akcijske planove koje treba provesti kako bi se osigurao pristup sredstvima EU-a. Dok je u nekim područjima ostvaren napredak, donošenje akcijskog plana za otpad ozbiljno kasni.

U Programu ruralnog razvoja Republike Hrvatske (PRR) udio EPFRR-a iznosi 2 026 222 500,00 eura (poslije prve izmjene). Proračun za mjeru povezanu s poljoprivredom, okolišem i klimatskim promjenama iznosi 5,8 % ukupnog proračuna EPFRR-a. Na mjeru povezanu s prirodnim ograničenjima otpada 13,5 % ukupnog EPFRR-a (i ne treba predstaviti poveznicu s očuvanjem biološke raznolikosti). Hrvatska treba riješiti specifičnu potrebu za razminiranjem područja, za što se upotrebljavaju sredstva PRR-a (razminiranje poljoprivrednog zemljišta). Malom mjerom povezanom s poljoprivredom, okolišem i klimatskim promjenama nudi se potpora za ciljane programe. Prema podacima Ministarstva poljoprivrede interes je 2015. bio vrlo slab pa će pojačati proaktivno kontaktiranje s mogućim korisnicima koji posjeduju određena prirodna sredstva kako bi s njima sklopili ugovor – pozdravljamo taj pristup. Otprilike 1 % ukupnog proračuna EPFRR-a namijenjeno je neproduktivnim ulaganjima, primjerice obnovi staništa i nabavi psa tornjaka i mehaničkih sredstava na području prirodne rasprostranjenosti velikih zvijeri – što se također pozdravlja. Hrvatska je za mjeru modernizacije navodnjavanja predložila minimalne moguće uštede vode od 25 %. U odnosu na uvrštavanje problema povezanih s okolišem u zajedničku poljoprivrednu politiku (ZPP), dva su područja ključna za Hrvatsku (kao i za sve države članice): prvo, upotreba sredstava za ruralni razvoj za plaćanje ekološkog upravljanja zemljištem i drugih mjera povezanih s okolišem te izbjegavanje financiranja mjera koje bi mogle naškoditi okolišu i drugo, osiguravanje učinkovite provedbe prvog stupa ZPP-a u smislu višestruke sukladnosti i „ekologizacije” prvog stupa. Za aktivnosti ekologizacije koje koriste okolišu dodijeljeno je 30 % sredstava za izravna plaćanja (od ukupno 1,22 milijarde eura u razdoblju 2015. – 2020., izvor: Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/851). Ambiciozna provedba ekologizacije prvog stupa s naglaskom na okoliš jasno bi pomogla poboljšati stanje okoliša u područjima koja nisu obuhvaćena ruralnim razvojem, uključujući intenzivno obrađivana područja, a Hrvatska bi, prema potrebi, mogla preispitati provedbu toga. Za 2015. godinu Hrvatska je omogućila upotrebu 13 elemenata koji su Uredbom proglašeni ekološki značajnim površinama (od mogućih 19 elemenata). Hrvatska je kao ekološki značajne površine aktivirala površine s kulturom kratkih ophodnji na kojima se ne smiju upotrebljavati gnojiva i pesticidi. Mogući izbori su površine s postrnim usjevima i usjevima s fiksacijom dušika i malim koristima za okoliš (kao i površine pod sojom – bez koristi za biološku raznolikost). Okolišno osjetljivima proglašeno je 80 % travnjaka obuhvaćenih mrežom Natura 2000 i 0 hektara izvan mreže Natura 2000. 5.Djelotvorno upravljanje i znanje Ciljem održivog razvoja br. 16. nastoji se pružiti pristup pravosuđu i izgraditi učinkovite, odgovorne i uključive institucije na svim razinama. Ciljem održivog razvoja br. 17. nastoji se osigurati bolja provedba, poboljšana koordinacija i dosljednost politika, poticanje znanosti, tehnologije i inovacija, uspostava partnerstava i razvoj mjerenja napretka. Djelotvorno upravljanje zakonodavstvom i politikama EU-a u području okoliša zahtijeva prikladan institucijski okvir, koordinaciju i dosljednost politika, primjenu zakonodavnih i nezakonodavnih instrumenata, suradnju s nevladinim dionicima te posjedovanje odgovarajućeg znanja i odgovarajućih vještina . Uspješna provedba uvelike ovisi o tome da tijela središnje, regionalne i lokalne vlasti obavljaju ključne zakonodavne i administrativne zadatke, posebice donošenje konkretnih provedbenih propisa, koordiniranje djelovanja za ispunjenje ciljeva povezanih s okolišem i donošenje ispravnih odluka o predmetima kao što su industrijske dozvole. Osim obavljanja tih zadataka, vlada mora intervenirati kako bi osigurala svakodnevnu usklađenost ekonomskih subjekata, komunalnih poduzeća i pojedinaca („osiguravanje usklađenosti”). Ulogu ima i civilno društvo, među ostalim i putem sudskih postupaka. Kako bi se osnažile uloge svih aktera, ključno je prikupiti i podijeliti znanje i dokaze o stanju okoliša i pritiscima na okoliš te o njihovim pokretačima i utjecajima. Isto tako, djelotvornom upravljanju zakonodavstvom i politikama EU-a u području okoliša pridonose dijalog unutar država članica te dijalog između država članica i Komisije o svrsishodnosti postojećeg zakonodavstva EU-a u području okoliša. Zakonodavstvo se može pravilno primjenjivati samo ako se njime uzimaju u obzir iskustva država članica u primjeni obveza EU-a. Inicijativa „Make it Work”, uspostavljena 2014. na poticaj država članica, obuhvaća organizaciju rasprava o tome kako se jasnoća, dosljednost i struktura zakonodavstva EU-a u području okoliša mogu poboljšati bez snižavanja postojećih standarda zaštite. Djelotvorno upravljanje u okviru središnje, regionalne i lokalne uprave Sve koji su uključeni u provođenje zakonodavstva u području okoliša na razini Unije te na nacionalnoj, regionalnoj i lokalnoj razini treba oboružati znanjem i dati im alate i kapacitete da budu bolji u ostvarivanju koristi od tog zakonodavstva te da poboljšaju upravljanje postupkom primjene. Kapaciteti za provedbu pravila Ključno je da središnje, regionalne i lokalne uprave imaju potrebne kapacitete i vještine za izvršavanje svojih zadaća te za učinkovitu suradnju i međusobnu koordinaciju u okviru višerazinskog upravljanja. Prenošenje revidirane Direktive o procjeni utjecaja na okoliš bit će prilika za pojednostavnjenje regulatornog okvira o procjenama povezanima s okolišem. Komisija potiče pojednostavnjivanje procjena povezanih s okolišem kako bi se izbjegla preklapanja procjena i ubrzalo donošenje odluka bez ugrožavanja kvalitete postupka procjene utjecaja na okoliš. Komisija je 2016. objavila dokument sa smjernicama o uspostavi koordiniranih i/ili zajedničkih postupaka koji istodobno podliježu procjenama u skladu s Direktivom o procjeni utjecaja na okoliš, Direktivom o staništima, Okvirnom direktivom o vodama i Direktivom o industrijskim emisijama . U okviru ex ante uvjeta za programsko razdoblje 2014. – 2020. Hrvatska je ocijenila administrativni kapacitet Ministarstva zaštite okoliša i prirode (MZOP) odgovarajućim. Međutim, pristupanje EU-u donijelo je nove izazove za koje su potrebni dodatni kapaciteti. Od pristupanja Hrvatske broj zaposlenika u javnim službama se povećao, ali ne dovoljno za obavljanje povećanog radnog opterećenja povezanog s provedbom projekata financiranih sredstvima EU-a i usklađivanje sa zakonodavstvom EU-a u području okoliša. U okviru Operativnog programa Konkurentnost i kohezija za razdoblje 2014. – 2020. Hrvatska može upotrijebiti sredstva za jačanje administrativnih i tehničkih kapaciteta institucija nadležnih za provedbu i primjenu politika povezanih s okolišem. U MZOP-u postoji specijalizirani Sektor za procjenu utjecaja na okoliš i industrijsko onečišćenje. Sastoji se od dviju specijaliziranih službi, od kojih je jedna zadužena za procjene utjecaja na okoliš. Služba za procjenu utjecaja na okoliš ima zasebne odjele za stratešku procjenu utjecaja na okoliš i procjenu utjecaja na okoliš. Oni imaju dostatne administrativne kapacitete za davanje praktičnih i pravnih savjeta o primjeni direktiva o procjeni utjecaja na okoliš i strateškoj procjeni utjecaja na okoliš, koji se stalno jačaju. Stratešku procjenu utjecaja na okoliš provode sektorska nadležna tijela na razini središnje, regionalne i lokalne uprave. Procjenu utjecaja na okoliš provode MZOP i regionalna tijela za okoliš. Imajući na umu ograničeno iskustvo u provođenju strateških procjena utjecaja na okoliš, organizirano je nekoliko seminara za osposobljavanje djelatnika MZOP-a i drugih nadležnih tijela na razini središnje, regionalne i lokalne uprave. Na internetskoj stranici MZOP-a dostupno je nekoliko dokumenata sa smjernicama za tijela koja provode procjenu utjecaja na okoliš/stratešku procjenu utjecaja na okoliš. Neke od institucija nadležnih za javnu nabavu imaju nedostatne administrativne kapacitete i potrebno im je dodatno osposobljavanje. To često dovodi do manjkave natječajne dokumentacije, što za posljedicu ima dugotrajne žalbene postupke, a nekad i poništenje natječaja. To je prepreka upotrebi sredstava iz europskih strukturnih i investicijskih fondova, posebice u sektorima s naglaskom na infrastrukturu, kao što su gospodarenje otpadom i upravljanje vodama.

Kapaciteti upravnih tijela koja provode direktive u području prirode vrlo su ograničeni i na nacionalnoj i na lokalnoj razini te nisu dostatni za rad potreban za ispunjenje zakonskih obveza, posebice u odnosu na kapacitete za osiguravanje jednostavnog i kvalitetnog ocjenjivanja prihvatljivosti planova i projekata za lokaciju. Nadležnosti su podijeljene između nekoliko ministarstava te na nacionalnoj, regionalnoj i lokalnoj razini. U skladu s Ugovorom o pristupanju Hrvatska se koristi brojnim prijelaznim mjerama u području okoliša, od kojih je većina još na snazi. S obzirom na ostvareni napredak u ispunjavanju prijelaznih ciljeva upitno je hoće li Hrvatska biti spremna za potpuno ispunjavanje zahtjeva zakonodavstva u području okoliša po isteku razdoblja primjene prijelaznih mjera. To posebice vrijedi za sljedeće: postizanje krajnjeg cilja odlaganja najviše 35 % biorazgradivog komunalnog otpada na odlagališta do 31. prosinca 2020., postupno smanjenje odlaganja otpada na neusklađena (neuređena) odlagališta; sva odlagališta trebaju biti usklađena do 31. prosinca 2018., postupno usklađivanje sa zahtjevima Direktive o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda 91/271 u pogledu sustava za odvodnju i pročišćavanje; potpuna usklađenost do 1. siječnja 2024., u pogledu Direktive o industrijskim emisijama 2010/75 (kojom se zamjenjuju Direktiva 1999/13 o ograničenju emisija hlapivih organskih spojeva, Direktiva 2001/80 o uređajima za loženje i IPPC direktiva 2008/1): prijelazna razdoblja za usklađivanje određenih postrojenja s ograničenjima emisija hlapivih organskih spojeva i upotrebu najboljih raspoloživih tehnika do 1. siječnja 2016.; 1. siječnja 2018. najkasniji je rok za usklađivanje u pogledu ograničenja emisija sumporova dioksida, dušikovih oksida i prašine za određene velike uređaje za loženje, kao i za određena postrojenja u pogledu dozvola u skladu s IPPC direktivom. Hrvatska dobro napreduje u prenošenju zakonodavstva. Malobrojni slučajevi zbog kašnjenja u prenošenju rješavaju se u početnim fazama postupka zbog povrede prava. Broj žalbi i peticija relativno je nizak. Komisijin je prioritet provjera usklađenosti. U tom smislu mogu se očekivati dodatne istrage i potencijalni postupci zbog neusklađenosti. Hrvatska konstruktivno surađuje s Komisijom kako bi ispravila neusklađenost nacionalnog zakonodavstva i pokazuje spremnost na izmjenu propisa. Međutim, Hrvatska često ne poštuje vlastite rokove. Nekad uzroci kašnjenja mogu biti i nedostatni kapaciteti ministarstava te složeni i dugotrajni nacionalni zakonodavni postupci. Nedavne promjene vlasti uzrokovale su dodatna kašnjenja u postizanju usklađenosti. Predloženo djelovanje Hrvatskoj bi koristilo jačanje administrativnih kapaciteta u Ministarstvu zaštite okoliša i prirode jer bi se to pozitivno odrazilo na upotrebu sredstava EU-a, a ubrzalo bi se i usklađivanje sa zakonodavstvom i politikama EU-a u području okoliša. Koordinacija i uključivanje Procjene utjecaja na okoliš važan su alat za osiguravanje uključivanja okoliša u sve vladine politike . Komisija je ocijenila prenošenje Direktive o procjeni utjecaja na okoliš i Direktive o strateškoj procjeni utjecaja na okoliš u hrvatsko zakonodavstvo. Hrvatska je uskladila nacionalno zakonodavstvo s Direktivom o strateškoj procjeni utjecaja na okoliš, no potrebni su dodatni napori za potpunu usklađenost s Direktivom o procjeni utjecaja na okoliš. Izrazito je važno brzo ostvariti potpunu usklađenost s Direktivom o procjeni utjecaja na okoliš. Direktiva o procjeni utjecaja na okoliš temeljni je propis u području okoliša koji se primjenjuje na široki niz projekata te njegovo pravilno prenošenje i pravilna provedba znatno doprinose održivom razvoju. Prenošenje revidirane Direktive 2014/52/EU o procjeni utjecaja na okoliš, koje Hrvatska planira u prvom tromjesečju 2017., moglo bi se iskoristiti kao prigoda za dodatno pojednostavnjenje procjena povezanih s okolišem te stoga i za poboljšanje učinkovitosti okolišnih aspekata razvoja projekata. Osiguravanje usklađenosti Zakonodavstvo EU-a općenito i posebne odredbe o inspekcijama, drugim provjerama, kaznama i odgovornosti za okoliš temelji su za sustave koje države članice trebaju uspostaviti kako bi osigurale usklađenost s pravilima EU-a o okolišu. Javna tijela pomažu osigurati odgovornost dužnosnika praćenjem i promicanjem usklađenosti te poduzimanjem vjerodostojnih daljnjih mjera (tj. primjene) u slučaju prekršaja ili nastanka obveza. Usklađenost se može pratiti i na temelju pritužbi građana i na inicijativu samih vlasti. Praćenje može uključivati različite provjere, uključujući inspekcijske preglede dopuštenih aktivnosti, nadzor zbog mogućih protuzakonitih aktivnosti, istrage kaznenih djela te revizije sustavnih slabosti. Slično tome, postoji niz mjera za promicanje usklađenosti, uključujući kampanje za podizanje svijesti javnosti te upotrebu dokumenata sa smjernicama i informativnih alata na internetu. Daljnje mjere povezane s prekršajima i odgovornostima mogu uključivati upravne mjere (npr. poništenje dozvole), postupke po kaznenom pravu i djelovanje u skladu sa zakonom o odgovornosti (npr. traženje sanacije štete od nezgode na temelju pravila o odgovornosti) i ugovornim pravom (npr. mjere za propisivanje usklađenosti s ugovorima o očuvanju prirode). Sve te intervencije zajedno predstavljaju „osiguravanje usklađenosti” prikazano na slici 11. Slika 11. Osiguravanje usklađenosti u području okoliša Najbolja praksa postao je pristup temeljen na riziku na strateškoj i operativnoj razini u kojem se najbolja kombinacija praćenja, provedbe i primjene usklađenosti usmjerava na najvažnije probleme. U okviru najbolje prakse priznaje se i da je potrebna suradnja i koordinacija između različitih tijela vlasti kako bi se osigurala dosljednost, izbjeglo udvostručavanje posla te smanjilo administrativno opterećenje. Aktivno sudjelovanje u poznatim paneuropskim mrežama inspektora, policije, državnih odvjetnika i sudaca kao što su IMPEL , EUFJE , ENPE i EnviCrimeNet vrijedan je alat za razmjenu iskustava i najbolje prakse.

Trenutačno postoje brojne sektorske obveze u pogledu inspekcija, a Direktivom o odgovornosti za okoliš utvrđen je način za osiguravanje primjene načela „zagađivač plaća” u slučaju nezgoda i incidenata koji štete okolišu. Javno su dostupne i informacije koje omogućuju uvid u postojeće prednosti i slabosti u svakoj od država članica. Za svaku državu članicu analizirani su provedba osiguravanja usklađenosti temeljenog na riziku, koordinacija i suradnja među tijelima te sudjelovanje u paneuropskim mrežama i ključni aspekti provedbe Direktive o odgovornosti za okoliš na temelju nedavno objavljenog izvješća Komisije o provedbi te Direktive u okviru programa REFIT . Nedostaju informacije za razdoblje od pristupanja Hrvatske EU-u 2013., no u razdoblju prije pristupanja Hrvatska je već uspostavila neke alate za procjenu rizika kako bi odredila redoslijed prioriteta ciljanog inspekcijskog nadzora industrijskih postrojenja. Međutim, alati nisu potpuni i potreban je više strateški pristup kao i sustavnija revizija učinkovitosti . Nedostaju ažurirane informacije o sljedećem: aranžmanima za prikupljanje podataka za praćenje primjene i učinkovitosti raznih intervencija za osiguravanje usklađenosti, razmjerima u kojima se metode temeljene na riziku upotrebljavaju za usmjeravanje osiguravanja usklađenosti na strateškoj razini te u odnosu na specifična problematična područja utvrđena drugdje u ovom izvješću, tj. kod premašivanja standarda kvalitete zraka i pritisaka onečišćenja iz raspršenih izvora na kvalitetu vode, kako hrvatska tijela vlasti osiguravaju ciljanu i razmjernu reakciju na različite vrste neusklađenosti, s obzirom na to da postoje naznake kako je vjerojatnost kaznenog progona i osude zbog prekršaja na štetu okoliša niska . Prije pristupanja na snazi je bio detaljan sporazum o suradnji inspekcijskih službi u području okoliša kojim su uređeni koordinirani zajednički inspekcijski nadzori i riješena pitanja nadležnosti, uključujući zaseban godišnji plan i godišnje izvješće o koordiniranim inspekcijskim nadzorima objavljen na internetu . Hrvatska je aktivna u okviru IMPEL-a te je 2011. bila domaćin stručne revizije IMPEL-a. Kako je EU-u pristupila 2013., Hrvatska nije morala podnijeti izvješće o provedbi Direktive o odgovornosti za okoliš. Prema poznatim podacima Hrvatska još nije primijenila Direktivu na slučaj štete po okoliš te tek treba uspostaviti učinkovit sustav financijskog jamstva. Predloženo djelovanje Poboljšati transparentnost organizacije i funkcioniranja sustava za osiguravanje usklađenosti te načina rješavanja važnih rizika, kako su prethodno navedeni. Poticati veće sudjelovanje nadležnih tijela u aktivnostima ENPE-a, EUFJE-a i EnviCrimeNeta. Iako zbog kasnog pristupanja EU-u Hrvatskoj treba još vremena da provede Direktivu o odgovornosti za okoliš, trebala bi povećati napore za provedbu te Direktive proaktivnim inicijativama, posebice uspostavljanjem nacionalnog registra incidenata iz područja primjene te Direktive i sastavljanjem nacionalnih smjernica. Nadalje, Hrvatska bi trebala poduzeti dodatne korake kako bi osigurala uspostavu učinkovitog sustava financijskog jamstva za odgovornost za okoliš (tako da operatori ne samo da imaju dostupno osiguranje, nego da ga i ugovore). Sudjelovanje javnosti i pristup pravosuđu Aarhuškom konvencijom, povezanim zakonodavstvom EU-a o sudjelovanju javnosti i procjeni utjecaja na okoliš te sudskom praksom Suda Europske unije utvrđeno je da bi građani i udruge građana trebali moći sudjelovati u donošenju odluka o projektima i planovima te bi trebali imati učinkovit pristup pravosuđu u području okoliša. Građani mogu učinkovitije štititi okoliš ako se mogu osloniti na tri „stupa” Konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša(„ Aarhuška konvencija”). Sudjelovanje javnosti u postupku administrativnog donošenja odluka važan je element osiguravanja da tijela vlasti donesu odluku na najboljoj mogućoj osnovi. Komisija namjerava naknadno sustavnije istražiti usklađenost sa zahtjevima u pogledu obveznog sudjelovanja javnosti. Pristup pravosuđu u pitanjima povezanima s okolišem niz je jamstava kojima se građanima i udrugama građana omogućuje preispitivanje djelovanja ili nedjelovanja javne uprave pred sudom. To je alat za decentraliziranu provedbu zakonodavstva EU-a u području okoliša. Za svaku državu članicu sustavno su provjerena dva ključna elementa za učinkovit pristup pravosuđu: pravni status javnosti, uključujući NVO-e, te razmjere u kojima destimulativni troškovi predstavljaju prepreku. Opći sustav pristupa sudovima u Hrvatskoj za potrebe sudskog preispitivanja temelji se na interesu i pravima, što obično podrazumijeva širi pristup. Iako se Zakonom o zaštiti okoliša omogućuje okolišnim NVO-ima širok pristup pravosuđu, čini se da nemaju pristup pravosuđu u kasnijim fazama odobravanja projekta (npr. u fazi izdavanja lokacijske i građevinske dozvole). Troškovi sudskih postupaka povezanih s okolišem ne smatraju se destimulativno visokima . Pristup informacijama, znanju i dokazima