3.2

Središnji ciljevi Sporazuma iz Cotonoua „smanjivanje i, naposljetku, iskorjenjivanje siromaštva u skladu s ciljevima održivog razvoja i postupne integracije država AKP-a u svjetsko gospodarstvo” predstavljeni su u tri stupa koji se međusobno nadopunjuju: — Politički dijalog: Sporazum o partnerstvu iz Cotonoua bio je ispred svoga vremena jer se temelji na sveobuhvatnom političkom dijalogu koji zahtijeva važne bilateralne obveze. U njemu se navodi: „Dijalog se, među ostalim, usredotočuje na konkretna politička pitanja od zajedničkog interesa ili općeg značaja za postizanje ciljeva ovog sporazuma, kao što je trgovina oružjem, pretjerani izdaci za vojsku, droga i organizirani kriminal ili etnička, vjerska ili rasna diskriminacija. Dijalog također obuhvaća redovitu ocjenu razvoja koji se tiču poštovanja ljudskih prava, demokratskih načela, vladavine prava i dobrog upravljanja.” — Gospodarski i trgovinski odnosi: Sporazum o partnerstvu iz Cotonoua udaljuje se od logike prethodnih trgovinskih sporazuma u okviru konvencija iz Yaoundéa i Loméa koje su se regulirale neuzajamnim povlasticama koje je jednostrano dodijelio EU. EU je priznao da je „točno da je u pogledu gospodarskih temelja postojeći sustav podbacio; zemlje AKP-a postale su marginaliziranije u svjetskoj trgovini, čak i uz velikodušne carinske povlastice” (2). Novi trgovinski sporazumi koji će se sklopiti u okviru Sporazuma o partnerstvu iz Cotonoua (sporazumi o gospodarskom partnerstvu) osmišljeni su kako bi se izbjeglo ponavljanje povijesti i kako bi se zemljama AKP-a naposljetku omogućila integracija u svjetsko gospodarstvo. Sporazumom o gospodarskom partnerstvu također se poštuju propisi Svjetske trgovinske organizacije (WTO) smanjivanjem negativnog učinka „neuzajamnih povlastica” na zemlje u razvoju koje ne pripadaju skupini AKP i potiče se regionalna integracija povezivanjem s postojećim regionalnim gospodarskim institucijama AKP-a i područjima slobodne trgovine. Iako su pregovori za ove uzajamne i asimetrične sporazume o slobodnoj trgovini započeli 2002. godine, Cariforum je prva i jedina regija koja je potpisala sveobuhvatan sporazum o gospodarskom partnerstvu (2007.) kojim se nadilazi pitanje trgovine i u koji su uključena „singapurska pitanja”. Pokušaj pregovora s ostalim regijama naišao je na neslaganja zbog različitih viđenja gospodarskog razvoja i dosad je sklopljeno tek nekoliko privremenih sporazuma o gospodarskom partnerstvu, kojima je obuhvaćena samo trgovina robom, s Južnoafričkom razvojnom zajednicom (SADC), Istočnoafričkom zajednicom (EAC) i Ekonomskom zajednicom zapadnoafričkih država (ECOWAS). — Trgovina i regionalna integracija. Sporazumom o gospodarskom partnerstvu želi se potaknuti regionalna integracija te se temelji na logici da se snažnijom regionalnom integracijom potiču kapaciteti trgovanja, što će pak potaknuti rast, zapošljavanje i gospodarski razvoj. Međutim, kritičari Sporazuma o gospodarskom partnerstvu tvrde, upravo suprotno, da Sporazum o gospodarskom partnerstvu zapravo stoji na putu snažnijoj regionalnoj integraciji. Taj se argument temelji na ideji da se Sporazumom o gospodarskom partnerstvu ne pruža potrebna strukturna transformacija gospodarstava zemalja AKP-a, kojom bi im se omogućilo da učvrste svoj položaj i prijeđu na višu razinu u globalnom lancu vrijednosti. — Trgovina i održivi razvoj: Ironično je da je Sporazum o gospodarskom partnerstvu izložen snažnoj kritici zbog manjka ambicije, posebno u pogledu održivog razvoja. Privremeni sporazumi o gospodarskom partnerstvu s trima afričkim regijama izloženi su kritici, između ostalog, zastupnika u Europskom parlamentu jer uopće nisu sadržavali poglavlja o održivom razvoju. Oni smatraju da se tako umanjuju ambiciozni opseg sporazuma, predanost EU-a održivom razvoju i njegovo načelo usklađenosti politika u interesu razvoja. U slučaju Sporazuma o gospodarskom partnerstvu između Cariforuma i EU-a, unatoč tomu što je on dosad jedini sveobuhvatni sporazum, kritičari su istaknuli da bi se ograničavajućim odredbama o izvozu mogla umanjiti sposobnost regije da odgovori na šokove sustava i tako umanjiti sposobnost regije da postigne sigurnost opskrbe hranom. — Razvojna suradnja: Instrumenti i metode suradnje namijenjeni su za provedbu načela Sporazuma iz Cotonoua, s posebnim naglaskom na rezultate, partnerstvo i odgovornosti. Programiranje i provedba Europskoga razvojnog fonda stoga su osmišljeni kao zajednička odgovornost. — Europski razvojni fond izravno se financira dobrovoljnim doprinosima država članica EU-a izvan proračuna EU-a, ali se o njemu pregovara istodobno kad i o ostalim instrumentima EU-a za vanjsko financiranje kako bi se osigurala dosljednost. Njime upravljaju Europska komisija i Europska investicijska banka (EIB). EIB upravlja investicijskim instrumentom i daje zajmove, jamstva i sredstva iz Europskoga razvojnog fonda i svojih vlastitih resursa, privatnim društvima u zemljama AKP-a za kratkoročne i dugoročne projekte u privatnom i javnom sektoru. — Iznos dodijeljenih sredstava Europskog razvojnog fonda porastao je, pri čemu je zadržao svoj međuvladin karakter i strukturu upravljanja, što mu je omogućilo da uz višegodišnji financijski okvir (VFO) postane najvažniji čimbenik razvojne suradnje EU-a. S obzirom na jedinstveni povijesni razvoj Europskog razvojnog fonda i na njegov pravni status, kao i na njegovu međuvladinu osnovu, Europski parlament (EP) nema pravo suodlučivanja o njemu. Odbor Europskog parlamenta za razvoj zaista je uključen u opće političke rasprave i važan je dionik Sporazuma o partnerstvu iz Cotonoua. Zajednička parlamentarna skupština također ima ovlast provođenja parlamentarnog nadzora nad dodjelom sredstava Europskoga razvojnog fonda u nacionalnim indikativnim programima i regionalnim indikativnim programima. — Europski razvojni fond i uvrštavanje u proračun – Europski parlament u okviru posebnog postupka davanja razrješnice daje razrješnicu Europskoj komisiji za upravljanje Europskim razvojnim fondom i njegovu provedbu. Uvrštavanje u proračun (uključivanje Europskoga razvojnog fonda u proračun EU-a) i dalje je uzrok neslaganja Europskog parlamenta i Vijeća iako je Komisija u više navrata predlagala da se Europski razvojni fond uvrsti u proračun EU-a. — EGSO smatra da svi oblici potpore koju EU daje trećim zemljama trebaju biti obuhvaćeni istim pravnim okvirom i podlijegati istim demokratskim provjerama Europskog parlamenta. Stoga poziva na integraciju Europskoga razvojnog fonda u proračun EU-a uz istodobno zadržavanje pozitivnih aspekata Europskoga razvojnog fonda (npr. recipročnost i uzajamna odgovornost). To će dovesti do koherentnije razvojne politike EU-a.