Energetska učinkovitost i njezin doprinos energetskoj sigurnosti i Okviru za klimatsku i energetsku politiku do 2030.

SAŽETAK PROCJENE UTJECAJA

1.Kontekst politike

1.U 2007. Europsko vijeće utvrdilo je cilj uštede 20 % primarne energije do 2020. (u odnosu na predviđanja iz 2007.) Direktivom o energetskoj učinkovitosti uspostavlja se zajednički okvir mjera za promicanje energetske učinkovitosti kako bi se osiguralo postizanje cilja. Od Komisije se traži da do srpnja 2014. procijeni može li EU postići taj cilj te da predloži daljnje mjere ako je to potrebno.

2.Nedavnom europskom strategijom za energetsku sigurnost (EESS) naglašava se smanjenje potražnje za energijom kao „jedan od najučinkovitijih alata za smanjenje ovisnosti EU-a o vanjskim izvorima energije te izloženosti naglim porastima cijena”.

3.Komunikacijom za 2030. utvrđuje se široki spektar modaliteta klimatskog i energetskog okvira EU-a za razdoblje od 2020. do 2030. U Komunikaciji se navodi „da bi cilj smanjenja emisije stakleničkih plinova za 40 % zahtijevao veću razinu uštede energije u vrijednosti od oko 25 % u 2030.”, no spominje se i da točne ambicije u pogledu buduće politike za uštedu energije te mjere potrebne za njihovo ostvarenje treba utvrditi u reviziji Direktive o energetskoj učinkovitosti koja se temelji na analizi kojom se podupire okvir za 2030. te ciljevi za smanjenje stakleničkih plinova i energiju iz obnovljivih izvora predloženi u Komunikaciji za 2030.

2.Prethodna iskustva i utvrđivanje problema

4.Potrošnja primarne energije u EU-u porasla je sa 1618 milijuna tona ekvivalenta nafte u 2000. na 1721 milijun tona ekvivalenta nafte u 2006., a otad je u padu. Iako je gospodarska kriza koja je počela u 2008. imala znatan utjecaj na potražnju za energijom, učinak povećanja učinkovitosti (potaknute cijenama i politikama) bio je veći. Učinkovitost se povećala od 2000., a stopa poboljšanja ubrzano je rasla od 2008. Međutim, ako se trenutačni trendovi nastave do 2020., oko 1/3 smanjenja potrošnje energije u odnosu na predviđanja iz 2007. proizaći će iz nižeg rasta nego što je bilo predviđeno, a tek oko 2/3 od povećanja energetske učinkovitosti.

5.Od 2008. do 2012. potrošnja primarne energije pala je u većini država članica. Promjene na razini gospodarske aktivnosti imale su veliku ulogu u tome, kao i promjene u kombinaciji izvora za proizvodnju električne energije te promjene u industrijskoj strukturi. U nekim je državama učinak tih čimbenika poništen uslijed promjena razina potrošnje (npr. povećanje prosječne veličine stambenih zgrada).

6.Politički okvir energetske učinkovitosti posljednjih se godina znatno razvio. Cilj EU-a u pogledu uštede energije od 20 % sada je jasno definiran, čime je ostvaren politički zamah, osigurane su smjernice za ulagače i referentna vrijednost za mjerenje napretka. Na europskoj su razini najučinkovitije politike dosad bile standardi učinkovitosti proizvoda, uključujući ekološki dizajn i označivanje energetske učinkovitosti proizvoda te zakonodavstvo o ugljičnom dioksidu koje se odnosi na automobile i kombije. Direktivom o energetskoj učinkovitosti zgrada (preinačena 2010.) i Direktivom o energetskoj učinkovitosti iz 2012. i dalje bi se mogla poticati energetska učinkovitost u EU-u pod uvjetom da su one propisno provedene u državama članicama. Dugoročni potencijal Direktive o energetskoj učinkovitosti ipak je u određenoj mjeri ograničen jer će se neke od ključnih odredaba prestati primjenjivati 2020.

7.Na nacionalnoj razini, države članice izvješćuju o uspjehu u pogledu različitih mjera politike. Ažurirane informacije koje su podnijele države članice u okviru nacionalnih akcijskih planova za energetsku učinkovitost za 2014. ukazuju na daljnje jačanje nacionalnih politika, uključujući nove mjere za provedbu Direktive o energetskoj učinkovitosti, u mnogim državama članicama.

8.Unatoč tom napretku analizom se predviđa da ovim tempom neće biti ušteđeno 20 % energije do 2020., što predstavlja cilj energetske učinkovitosti EU-a, već 1 do 2 postotna boda manje.

9.Različite analize razdoblja nakon 2020., uključujući onu Međunarodne agencije za energiju i instituta Fraunhofer ISI, pokazuju da trenutačni okvir politike neće biti dovoljan za ostvarenje potpunog ekonomičnog potencijala uštede energije. Procjenom utjecaja priloženom Komunikaciji za 2030. također se ističe da se trenutačnim politikama (kako je prikazano u referentnom scenariju) ne bi osigurao ekonomičan prijelaz na niskougljično gospodarstvo, jer je do 2030. moguće ostvariti uštedu od tek 21 % u odnosu na predviđanja iz 2007.

10.Glavni razlog zbog kojega se očekuje da cilj za 2020. neće biti ostvaren jest to što je ponekad vidljiva nedovoljna predanost država članica provedbi postojećeg zakonodavnog okvira, iako se odnedavna može uočiti pozitivniji razvoj aktivnosti. Kada je riječ o perspektivi nakon 2020., neki od ključnih alata politike bili su osmišljeni s obzirom na vremenski okvir za 2020., stoga ne nude dugoročne poticaje za ulaganja u energetsku učinkovitost. Osim toga, čak i uz trenutačna pravila i dalje postoje ozbiljne prepreke energetskoj učinkovitosti.

11.Zbog tih temeljnih pokretača glavni je problem nepotpuno ostvarenje ekonomičnog potencijala uštede energije (kratkoročno i dugoročno) i stoga se energetskom učinkovitošću ne pridonosi dovoljno ciljevima energetske politike EU-a. Iz toga proizlazi: (a) visoka potražnja za energijom povećava ovisnost EU-a o uvozu energije, posebno plina; (b) neiskorišteni potencijal energetske učinkovitosti negativno utječe na dostupnost energije i ograničava konkurentnost gospodarstva EU-a; c) zbog velike potražnje za energijom prijelaz na niskougljično gospodarstvo skuplji je jer su mnoge mjere energetske učinkovitosti povezane s mogućnostima smanjenja GHG-a uz najmanji trošak.

3.Supsidijarnost

12.Države članice u središtu su ostvarenja politike energetske učinkovitosti, a uključivanje EU-a trebalo bi biti dobro usmjereno i podupirati njihovo djelovanje. Uloga je EU-a: (a) uspostaviti zajednički okvir kojim bi se stvorio temelj koherentnim mehanizmima koji se međusobno nadopunjuju, ne zadirući pritom u odgovornosti država članica da utvrde sredstva za postizanje dogovorenih ciljeva; (b) osmisliti platformu za razmjenu primjera najbolje prakse i poticanje izgradnje kapaciteta; (c) utvrditi minimalne zahtjeve u područjima gdje postoji rizik od narušavanja unutarnjeg tržišta ako države članice poduzmu pojedinačne mjere; (d) koristiti instrumente EU-a za promicanje energetske učinkovitosti, npr. putem financiranja.

4.Područje primjene i ciljevi

13.Opći cilj jest osigurati da energetska učinkovitost pridonese razvoju konkurentnog, održivog i sigurnog energetskog sustava EU-a.

14.Posebni su ciljevi sljedeći: