Zaključci politike: U trećini država članica više od 50 % svih prirodnih površinskih vodnih tijela ima dobro ili visoko ekološko stanje. Međutim, u pet država članice manje od 20 % vodnih tijela ima dobro ekološko stanje. Kad je riječ o podzemnim vodama, njihovo je količinsko stanje dobro u trinaest država članica. U deset država članica 70 – 90 % svih podzemnih voda dobrog je količinskog stanja, a u pet država članica takvog je stanja između 20 % i 70 % podzemnih voda. Svi planovi upravljanja riječnim slivovima prve generacije imaju određene ili znatne nedostatke, većinom u pogledu praćenja i metoda za procjenu i klasifikaciju stanja vodnih tijela. Sve države članice oslanjaju se na izuzeća kojima se omogućuje produženje rokova. Mnoge daju odobrenja za nove projekte koji otežavaju postizanje dobrog stanja tih vodnih tijela, a da ta odobrenja katkad propisno ne obrazlože. Komisija je državama članicama izdala preporuke za rješavanje i nadoknađivanje nedostataka u drugoj generaciji tih planova. Te su preporuke uključene u akcijske planove za ispunjavanje preduvjeta za financiranje iz Europskih strukturnih i investicijskih fondova (ESIF) za ulaganja u vodnu infrastrukturu. Pet država članica još nije donijelo planove upravljanja riječnim slivovima druge generacije, koje je trebalo donijeti do kraja 2015., a u tri države članice njihovo donošenje još nije dovršeno . Temeljni su uzroci toga nedjelotvorne mjere kontrole, nedostatak koordinacije među tijelima za upravljanje vodama na regionalnim ili lokalnim razinama te nedostatak suradnje između tijela za upravljanje vodama i tijela za upravljanje prirodom, ali i tijela nadležnih za druge sektore, kao i nedostatak pristupa podacima. Još su jedan od zajedničkih izazova u sektoru voda neprikladne politike određivanja cijena. Iako su provedbom Direktive o nitratima postignuta određena poboljšanja, koncentracije nitrata i razine eutrofikacije i dalje su ozbiljan problem u gotovo svim državama članicama. Eutrofikacija Baltičkog mora, uglavnom zbog intenzivne poljoprivrede, posebno je problematična. U pogledu kvalitete vode za piće, gotovo su sve države članice postigle visoke razine usklađenosti. Samo u trima državama članicama postoje lokalni problemi s kvalitetom i nedostatak odgovarajuće infrastrukture na određenim područjima. U pogledu vode za kupanje, 96 % svih kupališta ispunjava minimalne zahtjeve u pogledu kvalitete utvrđene Direktivom EU-a o vodi za kupanje (tj. „zadovoljavajuće” su kvalitete). Brojne su države članice postigle više standarde kvalitete: u njih je osam više od 90 % svih voda za kupanje 2015. bilo izvrsne kvalitete. U jedanaest je država članica udio kupališta s izvrsnom kvalitetom vode iznad prosjeka EU-a od 84,4 %. Šest je zemalja postiglo izvrsne razine usklađenosti u pogledu odvodnje i pročišćavanja komunalnih otpadnih voda, ali većina država članica još nije postigla punu provedbu i trenutačno ih se trinaest suočava sa sudskim postupcima EU-a. Da bi se nedostaci u provedbi riješili izgradnjom potrebne infrastrukture, potrebne su dobre upravne strukture, adekvatno planiranje i koordinacija za osiguranje financiranja (na raspolaganje su stavljena znatna sredstva EU-a). Unatoč tome što je rok bio 2015., do kraja studenoga 2016. samo je osamnaest država članica izvijestilo o podacima iz svojih planova upravljanja rizicima od poplava za 2015. U svim su državama članicama koje imaju morske vode i dalje prisutni nedostaci u provedbi Okvirne direktive o morskoj strategiji, počevši s definicijom dobrog stanja okoliša. Programi praćenja u većini država članica neće biti potpuno operativni do 2018. ili čak 2020., što bi dovelo do nedostatka informacija u sljedećoj procjeni njihovih morskih voda, zakazanoj za 2018. Države članice bile su dužne do ožujka 2016. donijeti programe mjera s ključnim mjerama za postizanje dobrog stanja njihovih morskih voda. Međutim, deset država članica to još nije učinilo.