DRŽAVNE POTPORE – ŠPANJOLSKA

Državna potpora SA.54155 (2021/NN) – Arbitražna odluka o društvu Antin – Španjolska

Poziv na podnošenje primjedaba u skladu s člankom 108. stavkom 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije

(Tekst značajan za EGP)

(2021/C 450/02)

Dopisom od 19. srpnja 2021. koji se navodi na izvornom jeziku u nastavku ovog sažetka Komisija je obavijestila Španjolsku da je odlučila pokrenuti postupak utvrđen člankom 108. stavkom 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije u vezi s prethodno navedenom mjerom.

Zainteresirane strane mogu u roku od jednog mjeseca od dana objave ovog sažetka i dopisa u nastavku podnijeti primjedbe o mjeri u vezi s kojom Komisija pokreće postupak, na sljedeću adresu:

European Commission, Directorate-General for Competition State Aid Greffe 1049 Bruxelles/Brussel BELGIQUE/BELGIË Telefaks: + 32 22961242 Stateaidgreffe@ec.europa.eu

Španjolska će biti obaviještena o tim primjedbama. Zainteresirana strana koja podnosi primjedbe i/ili dijelove primjedbi može u pisanom obrazloženom zahtjevu zatražiti da se njezin identitet ne objavi.

Španjolska je 17. travnja 2019. obaviještena o arbitražnoj odluci koju je 15. lipnja 2018. donio arbitražni sud („sud”) osnovan pod pokroviteljstvom Međunarodnog centra za rješavanje ulagačkih sporova („ICSID”) u kontekstu arbitražnog postupka ICSID-a u predmetu br. ARB/13/31 Antin Infrastructure Services Luxembourg S.à.r.l. i Antin Energia Termosolar B.V. (zajedno „Antin”) protiv Španjolske. Odlukom, kako je izmijenjena 29. siječnja 2019., društvu Antin dodjeljuje se naknada u iznosu od 101 milijun EUR, zajedno s kamatama na taj iznos i doprinosom za troškove arbitražnog postupka koje Španjolska treba platiti zbog toga što je prekršila Ugovor o Energetskoj povelji („odluka” ili „mjera”).

Društvo Antin 2011. uložilo je u stjecanje 45 % udjela u „društvima Andasol”, tj. u postrojenjima Andasol-1 Central Termosolar UNO S.A. i Andasol-2 Central Termosolar DOS. Društva Andasol posjeduju i upravljaju postrojenjima za koncentraciju solarne energije Andasol-1 i Andasol-2 pojedinačnog kapaciteta 49,9 MW koja se nalaze u Granadi u Španjolskoj (zajedno „postrojenja Andasol”). Izgradnja postrojenjâ Andasol dovršena je 2008. i 2009. te su 2009. upisana u odgovarajući upravni registar postrojenja za proizvodnju električne energije.

U vrijeme ulaganja društva Antin, postrojenja Andasol ostvarivala su koristi od ekonomskog programa premija koji je tada bio na snazi („program iz 2007.”). Cilj tog programa bio je poticanje proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora, a uređen je Kraljevskim dekretima 661/2007, 1578/2008 i 6/2009. U okviru programa iz 2007., postrojenja Andasol primala su i potporu za električnu energiju proizvedenu prirodnim plinom od 2009. do 2012.

Španjolska je izmijenila program iz 2007. nizom pravnih akata, tj. Kraljevskom uredbom sa zakonskom snagom 9/2013, Zakonom 24/2013, Kraljevskim dekretom 413/2014 i odlukama IET/1045/2014 i IET/1459/2014 („program iz 2013.”). U programu iz 2013. primjenjuje se drukčija metodologija za izračun naknade za postrojenja za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora u usporedbi s programom iz 2007. Programu iz 2013. odobrena je državna potpora 2017. (vidjeti SA.40348 – „Odluka Komisije iz 2017.”) u skladu sa Smjernicama o državnim potporama za zaštitu okoliša i energiju za razdoblje 2014.–2020. („EEAG”) (1). Španjolska je navela da postrojenja Andasol i dalje primaju potporu u okviru programa iz 2013.

U kolovozu 2017. društvo Antin prodalo je svoje ulaganje u postrojenja Andasol društvu Cubico Sustainable Investments Limited po cijeni od 75,2 milijuna EUR.

Društvo Antin tvrdi da su izmjene španjolskog pravnog okvira koji se primjenjuje na postrojenja za koncentraciju solarne energije, u koja je društvo Antin bilo uložilo, prouzročile ozbiljnu i znatnu štetu njegovim ulaganjima te da su bile u suprotnosti s obvezama Španjolske na temelju Ugovora o Energetskoj povelji, osobito s načelom pravednog i ravnopravnog postupanja iz članka 10. stavka 1. Stoga je u studenome 2013. društvo Antin podnijelo tužbu protiv Španjolske pred sudom.

Sud je zaključio da je Španjolska prekršila članak 10. stavak 1. Ugovora o Energetskoj povelji time što nije djelovala pravedno i ravnopravno prema ulaganjima društva Antin te mu je dodijelio naknadu. To je posljedica regulatornih izmjena sustava naknada za postrojenja za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora koje je Španjolska donosila pravnim aktima od srpnja 2013. u usporedbi s programom naknada koji je bio na snazi u trenutku ulaganja društva Antin.

Korisnik mjere primatelj je naknade iz odluke, tj. društvo Antin. Potpora će se dodijeliti u obliku jednokratne isplate ukupnog iznosa izračunatog kao arbitražna odluka, kamate prije naknade, kao i kamate nakon naknade, koje će se morati ponovno izračunati na temelju datuma stvarne isplate. Španjolska je u trenutku prijave procijenila ukupan iznos na 114 900 983 EUR. Isplata naknade financirat će se iz općeg proračuna španjolske države.

Španjolska tvrdi da je naknada nespojiva državna potpora te da je jedini cilj mjere poštovanje izvršive i obvezujuće arbitražne odluke. Nadalje, Španjolska tvrdi da mjera nema poticajni učinak i da je državna intervencija obvezna u mjeri u kojoj je poštovanje odluke obvezujuće za Španjolsku i ako se odlukom potvrđuje potraživanje društva Antin dodjelom naknade koju je Španjolska obvezna isplatiti.

Odjela za žalbe Saveznog suda Australije (Puni sud) priznao je 25. lipnja 2021. odluku kao obvezujuću za Španjolsku.

Komisija u ovoj fazi smatra da su ispunjeni kumulativni kriteriji za postojanje državne potpore i da mjera čini državnu potporu. U tom pogledu Komisija upućuje i na ocjenu iz odjeljka 3.5.3. Odluke Komisije iz 2017. u kojoj se napominje da svaka naknada koju arbitražni sud dodijeli ulagatelju zbog toga što je Španjolska izmijenila program iz 2007. programom iz 2013. sama po sebi čini državnu potporu. Međutim, arbitražni sudovi nisu nadležni za odobravanje dodjele državne potpore. To je u isključivoj nadležnosti Komisije. Stoga se ta naknada prijavljuje kao državna potpora u skladu s člankom 108. stavkom 3. UFEU-a i podliježe obvezi mirovanja.

Španjolska nije iznijela argumente kojima bi se mjera mogla opravdati na temelju članka 107. stavka 2. i/ili članka 107. stavka 3. UFEU-a. U ovoj fazi postupka Komisija izražava preliminarne sumnje u pogledu spojivosti mjere s unutarnjim tržištem, a posebno u pogledu i. moguće povrede Ugovora EU-a mjerom potpore i ii. neusklađenosti mjere potpore s kriterijima spojivosti u skladu s relevantnim smjernicama o državnim potporama.

Što se tiče točke i., s obzirom na to da je odluka donesena na temelju mehanizma arbitraže za ulagatelje i države iz članka 26. Ugovora o Energetskoj povelji, Komisija u ovoj fazi smatra da bi odluka mogla biti u suprotnosti s člankom 19. stavkom 1. UEU-a, člancima 267. i 344. UFEU-a te općim načelima prava Unije o uzajamnom povjerenju i autonomiji. Osim toga, Komisija sumnja da bi naknada mogla dovesti do diskriminacije među ulagačima u okviru programa iz 2007. na temelju njihove nacionalnosti i mogućnosti pristupa međunarodnoj arbitraži.

U pogledu točke ii. Komisija napominje da je trenutak dodjele potpore relevantan kako bi se utvrdilo na temelju kojih se smjernica o državnim potporama potpora mora ocijeniti. Komisija ocjenjuje spojivost mjere u skladu sa Smjernicama o državnim potporama za zaštitu okoliša iz 2008. („EAG”) (2) koje se primjenjuju ako je potpora dodijeljena u trenutku kada je program iz 2007. izmijenjen programom iz 2013., te u okviru EEAG-a koji se primjenjuju ako je potpora dodijeljena u trenutku donošenje ili izvršenje odluke.

Komisija donosi ocjenu u skladu s kriterijima spojivosti iz EAG-a i EEAG-a koji se primjenjuju na potpore za energiju iz obnovljivih izvora jer je to djelatnost koja je dovela do arbitražnog postupka koji je rezultirao ovom odlukom.

Na temelju dostupnih informacija, Komisija nije uvjerena da mjera ima učinak poticaja i da je nužna za razvoj gospodarske djelatnosti proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora ili druge djelatnosti. Osim toga, budući da postrojenja Andasol primaju potporu u okviru programa iz 2013., naknada dodijeljena na temelju odluke povećala bi stopu povrata iznad razina koje je Komisija smatrala razmjernima za postojeća postrojenja, kao što su postrojenja Andasol, u Odluci Komisije iz 2017. Osim toga, s obzirom na to da se naknada iz odluke dodjeljuje samo jednom od korisnika tog programa, njome bi se moglo neopravdano narušiti tržišno natjecanje.

U skladu s člankom 16. Uredbe Vijeća (EU) 2015/1589 (3) od primatelja se može osigurati povrat svake nezakonite potpore.

TEKST DOPISA

(1) Komunikacija Komisije – Smjernice o državnim potporama za zaštitu okoliša i energiju za razdoblje 2014.–2020. (SL C 200, 28.6.2014., str. 1.).

(2) Smjernice Zajednice o državnim potporama za zaštitu okoliša (SL C 82, 1.4.2008., str. 1.).

(3) Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL L 248, 24.9.2015., str. 9.).

(4) ICSID Case No ARB/13/31. Details available here: https://icsid.worldbank.org/cases/case-database/case-detail?CaseNo=ARB/13/31.

(5) The Energy Charter Treaty is a multilateral agreement applicable to the energy sector. It was signed by the EU in December 1994 and entered into force for the EU in April 1998. Its key provisions concern the protection of investment, trade in energy materials and products, transit and dispute settlement. The ECT is currently under modernisation process.

(6) Commission Decision of 10 November 2017 in State aid SA.40348 (2015/NN) — Spain — Support for electricity generation from renewable energy sources, cogeneration and waste (JOCE C/442/2017).

(7) Regulation No 1 determining the languages to be used by the European Economic Community (OJ 17, 6.10.1958, p. 385).

(8) See also 2017 Commission Decision, section 3.5.3.

(9) Amicus curiae briefs submitted by the European Union in several proceedings before the U.S. Courts, including in Civil Action No. 18-1753 Antin v Spain; the text of those amicus curiae briefs is available at https://ec.europa.eu/competition-policy/state-aid/national-courts/observations-other-courts_en; see also the relevant Council document ST 6146 2019, endorsing the filing of this amicus curiae brief, available at https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-6146-2019-INIT/fr/pdf. See also Communication from the Commission to the European Parliament and the Council on ‘Protection of intra-EU investment’ of 19 July 2018 (COM (2018) 547 final), page 3-4.

(10) Case A 1/20, Request for an opinion by Belgium, and Case C-155/21, Athena Investment v Spain.

(11) http://europa.eu/rapid/press-release_IP-15-5198_en.htm. The Commission notes that on 5 May 2020, 23 Member States signed an agreement for the termination of intra-EU BITs. That agreement implements the Achmea judgment and entered into force on 29 August 2020.

(12) Judgment of the Court of Justice of 6 March 2018, Case C-284/16, Slowakische Republik v Achmea BV, ECLI:EU:C:2018:158.

(13) This interpretation was confirmed by the Advocate General Szpunar Opinion of 3 March 2021 in Case C- 741/19, République de Moldavie, ECLI:EU:C:2021:164, see in particular paragraphs 70-80 and 89-90; see also the Advocate General Saugmandsgaard Øe Opinion of 29 October 2020 in Joined Cases C-798/18 and C-799/18, Federazione nazionale delle imprese elettrotecniche ed elettroniche (Anie) and Others, ECLI:EU:C:2020:876, paragraph 92 and footnote 55.

(14) Judgment in Commission v Italy, 10/61, EU:C:1962:2, page 10: ‘In matters governed by the EEC treaty, that treaty takes precedence over agreements concluded between the Member States before its entry into force.’ This principle has been confirmed many times thereafter both for multilateral agreements and bilateral agreements, see for example judgments in Conegate, 121/85, EU:C:1986:114, paragraph 25; in Matteucci v Communauté française de Belgique, C-235/87, EU:C:1988:460, paragraph 22; in Exportur, C-3/91, EU:C:1992:420, paragraph 8, in Commission v Luxembourg, C-473/93, EU:C:1996:263, paragraph 40; in Commission v Austria, C-147/03, EU:C:2005:427, paragraph 58; in Budějovický Budvar, C-478/07, EU:C:2009:521, paragraphs 97 to 99; and in Commission v Slovakia, C-264/09, EU:C:2011:580, paragraph 41.

(15) See, for instance, Judgment of the Court of Justice of 30 May 2006, Case C-459/03, Commission v Ireland, ECLI:EU:C:2006:345; Opinion 2/13 paragraph 180.

(16) See in this regard i) Communication from the Commission to the European Parliament and the Council on ‘Protection of intra-EU investment’ of 19 July 2018 (COM (2018) 547 final), page 3-4; and ii) Declaration of the Representations of the Governments of the Member States of 15 January 2019 on the legal consequences of the Judgment of the Court of Justice in Achmea and on Investment Protection in the European Union, page 2. Judgment of the Court of Justice of 6 March 2018, Case C-284/16, Slowakische Republik v Achmea BV, ECLI:EU:C:2018:158.

(17) Directive 2001/77/EC of the European Parliament and of the Council of 27 September 2001 on the promotion of electricity produced from renewable energy sources in the internal electricity market (OJ L 283, 27.10.2001, p. 33).

(18) Judgment of the Court of 13 March 2001 in C-379/98, PreussenElektra, ECLI:EU:C:2001:160.

(19) Directive 2009/28/EC of the European Parliament and of the Council of 23 April 2009 on the promotion of the use of energy from renewable sources and amending and subsequently repealing Directives 2001/77/EC and 2003/30/EC (OJ L 140, 5.6.2009, p. 16).

(20) Communication from the Commission — Guidelines on State aid for environmental protection and energy 2014-2020 (OJ C 200, 28.6.2014, p. 1).

(21) Directive 96/92/EC of the European Parliament and of the Council of 19 December 1996 concerning common rules for the internal market in electricity (OJ L 27, 30.1.1997, p. 20).

(22) Antin award, paragraph 91.

(23) See Article 2 (1) of Royal Decree 661/2007.

(24) Order of the Court of 22 October 2014 in Case C-275/13 Elcogas. The Court found that the compensation mechanism was imputable to the State, since it was established and regulated by Law 54/1997 and Royal Decree 2017/1997. Relying on those provisions, the Court also concluded that the compensation mechanism for extra costs was financed through State resources. In particular, the Court observed that a Ministerial Decree fixed annually the amount of the network access charges, that the latter were imposed on all domestic final consumers and network users. Moreover, the National Energy Commission, a State body, administered the funds thus collected and did not enjoy any discretion in that regard.

(25) For an exhaustive list of the scheme’s legal basis, see Section 2.1 of the 2017 Commission Decision.

(26) For details on the eligible technologies, see recital 14 of the 2017 Commission Decision.

(27) This rate was applicable to the first regulatory period (2014-2019). From the second regulatory period onwards, the rate is 7,09 %, if no use is made of the second additional provision of Royal Decree-Law 17/2019, to maintain the profitability of the previous period.

(28) Antin award, paragraph 139-140.

(29) See 2017 Commission Decision, recital 120.

(30) Antin award, paragraph 110.

(31) Antin award, paragraphs 70, 72.

(*1) Data are only available for November and December 2009, and the reported energy input corresponds only to this period.

(*2) Spain explained that this reduction is due to a smaller generation in the period March-June 2020, which corresponds to the lockdown due to COVID-19 crisis and that in the third and fourth quarters of 2020 production recovered to normal levels, even exceeding those of the previous year.

(32) Antin award, paragraph 261.

(33) Antin award, paragraph 359.

(34) Antin award, paragraph 46.

(35) Antin award, paragraph 236.

(36) Antin award, paragraphs 59-68.

(37) Antin award, paragraphs 51-53, 56-58.

(38) Antin award, paragraphs 572-573.

(39) Antin award, paragraph 748.

(40) Antin award, paragraph 640.

(41) Antin award, paragraph 587.

(42) Antin award, paragraph 667.

(43) Antin award, paragraph 673.

(44) Antin award, paragraph 691, 714, 725 (as amended by the tribunal’s rectification decision of 29 January 2019).

(*3) Actual data based on CNMC information

(45) See 2017 Commission Decision, recital 165. This view has been confirmed in the Opinion of Advocate General Szpunar of 1 July 2021 in Case C-638/19 P, Commission v European Food and Others.

(46) Judgment of the Court of 11 July 1996, Case C-39/94, SFEI and Others, ECLI:EU:C:1996:285, paragraph 60; Judgment of the Court of Justice of 29 April 1999, Case C-342/96, Spain v Commission, ECLI:EU:C:1999:210, paragraph 41.

(47) Judgment of the Court of Justice of 27 September 1988, Joined Cases 106/87 to 120/87, Asteris and Others v Greece and EEC, ECLI:EU:C:1988:457, paragraph 23.

(48) Judgment of the General Court of 18 June 2019, Case T-624/15, European Food and Others v Commission, ECLI:EU:T:2019:423, paragraph 103.

(49) See recitals 101 and 102 of Commission Decision (EU) 2015/1470 of 30 March 2015 on State aid SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN) implemented by Romania — Arbitral award Micula v Romania of 11 December 2013 (OJ L 232, 4.9.2015, p. 43).

(50) Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer has explained that the award of damages equal to the sum of the amounts of aid that were envisaged to be granted would constitute an indirect grant of the aid found to be illegal and incompatible with the common market (Opinion of 28 April 2005, Joined Cases C-346/03 and C-529/03, Atzeni and Others, ECLI:EU:C:2005:256, paragraph 198).

(51) Judgment of the General Court of 18 June 2019, Case T-624/15, European Food and Others v Commission, ECLI:EU:T:2019:423, paragraph 78. The appeal proceedings before the Court of Justice are ongoing: C-638/19 P, Commission v European Food and Others. The Advocate General Szpunar considered in his Opinion, delivered on 1 July 2021, that the General Court erred in law as regards the moment at which the aid was granted (ECLI:EU:C:2021:529, paragraphs 125, 128-129, 133-135).

(52) See footnote 52 above.

(53) Judgment of the Court of First Instance of 12 September 2007, Case T-68/03, Olympiaki Aeroporia Ypiresies v Commission, ECLI:EU:T:2007:253, paragraph 34.

(54) Judgment of the Court of Justice of 22 September 2020, Case C-594/18 P, Austria v Commission (Hinkley Point C), ECLI:EU:C:2020:742, paragraph 44.

(55) See 2017 Commission Decision, recitals 159-166.

(56) Either on 2 September 2021 in case C-741/19 Republic of Moldova, or in opinion 1/20 or in case C-155/21, which should be decided within the next 18 months.

(57) Judgment of the Court of Justice of 6 March 2018, Case C-284/16, Slowakische Republik v Achmea BV, ECLI:EU:C:2018:158.

(58) See in this regard i) Communication from the Commission to the European Parliament and the Council on ‘Protection of intra-EU investment’ of 19.7.2018 (COM (2018) 547 final), page 3-4; and ii) Declaration of the Representations of the Governments of the Member States of 15 January 2019 on the legal consequences of the Judgment of the Court of Justice in Achmea and on Investment Protection in the European Union, page 2.

(59) The Commission shall assess the compatibility of unlawful State aid with the internal market in accordance with the substantive criteria set out in any instrument in force at the time when the aid was granted. See Commission notice on the determination of the applicable rules for the assessment of unlawful State aid (notified under document number C(2002) 458) (OJ C 119, 22.5.2002, p. 22).

(60) Judgment of the Court of 19 December 2019, Case C-385/18, Arriva Italia and Others, ECLI:EU:C:2019:1121, paragraph 36.

(61) Commission decision of 30 March 2015 in State aid SA.38517 Micula v Romania (ICSID arbitration award). The Commission decision was annulled by the Judgment of the General Court of 18 June 2019, Case T-624/15, European Food and Others v Commission, ECLI:EU:T:2019:423. The appeal proceedings before the Court of Justice are ongoing (C-638/19 P, Commission v European Food and Others).

(62) Community guidelines on State aid for environmental protection (OJ C 82, 1.4.2008, p. 1).

(63) See footnote 52 above.

(64) As confirmed by the Judgment of the Court of Justice of 22 September 2020, Case C-594/18 P, Austria v Commission (Hinkley Point C), ECLI:EU:C:2020:742.

(65) The Court of Justice has established the criteria to define an economic unit in its Judgment of 10 January 2006, C-222/04, Cassa di Risparmio di Firenze and Others, ECLI:EU:C:2006:8, paragraph 109-125.

(66) See 2017 Commission Decision, recital 120.

(67) As confirmed by the recent Judgment of the Court of Justice of 22 September 2020, Case C-594/18 P, Austria v Commission (Hinkley Point C), ECLI:EU:C:2020:742.

(68) See 2017 Commission Decision, recitals 119-124.

(69) See 2017 Commission Decision, recital 120.