OBRAZLOŽENJE

1.KONTEKST PRIJEDLOGA

•Razlozi i ciljevi prijedloga

Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske („Ujedinjena Kraljevina”) 30. ožujka 2019. povući će se iz Europske unije (datum povlačenja) i postati treća zemlja. Britanski su građani trenutačno i građani Unije. Oni uživaju temeljno pravo slobodnog kretanja i boravka unutar Unije te pravo ulaska u bilo koju drugu državu članicu bez vize za ulazak ili jednakovrijedne formalnosti. Državljani Ujedinjene Kraljevine koji su britanski građani uživat će to pravo do trenutka kada se pravo Unije o slobodi kretanja građana Unije prestane primjenjivati na njih. To će se dogoditi 30. ožujka 2019., osim ako se sporazumom o povlačenju u skladu s člankom 50. Ugovora o Europskoj uniji utvrdi drugi datum ili Europsko vijeće u dogovoru s Ujedinjenom Kraljevinom jednoglasno utvrdi drugi datum.

Stoga će biti potrebno utvrditi hoće li državljani Ujedinjene Kraljevine koji su britanski građani podlijegati obvezi posjedovanja vize pri prelasku vanjskih granica država članica ili će biti izuzeti od nje. Određivanje podliježe li državljanin treće zemlje obvezi posjedovanja vize ili je izuzet od nje utvrđeno je u Uredbi Vijeća (EZ) br. 539/2001. U Prilogu I. toj uredbi navedene su zemlje čiji državljani moraju imati vizu, a u Prilogu II. zemlje čiji su državljani izuzeti od tog zahtjeva. S obzirom na navedeno određivanje nužno je zakonodavno djelovanje kako bi se Ujedinjena Kraljevina uvrstila u jedan od priloga Uredbi (EZ) br. 539/2001 od dana na koji se pravo Unije prestane primjenjivati na Ujedinjenu Kraljevinu.

•Dosljednost s postojećim odredbama politike u određenom području

Uredba (EZ) br. 539/2001 primjenjuje se u svim državama članicama, osim Irske, te u zemljama pridruženima Schengenu (Islandu, Lihtenštajnu, Norveškoj i Švicarskoj). Uredba je dio zajedničke vizne politike Unije za kratkotrajne boravke do 90 dana u bilo kojem razdoblju od 180 dana. Uredba nikad nije bila obvezujuća za Ujedinjenu Kraljevinu.

Budući da Irska ne sudjeluje u schengenskoj pravnoj stečevini u području viza, Uredba (EZ) br. 539/2001 ili ovaj prijedlog izmjene ne utječu na posebni bilateralni sporazum („Zajednički putni prostor”) s Ujedinjenom Kraljevinom u skladu s kojim državljani tih dviju zemalja mogu putovati bez viza između Irske i Ujedinjene Kraljevine.

Kriteriji koje bi trebalo uzeti u obzir pri određivanju, na temelju pojedinačne procjene, trećih zemalja čiji državljani moraju imati vizu ili su izuzeti od tog zahtjeva utvrđeni su u članku -1. Uredbe (EZ) br. 539/2001. Ti se kriteriji odnose na „nezakonitu imigraciju, javni poredak i sigurnost, ekonomske pogodnosti, posebno u vidu turizma i vanjske trgovine te na vanjske odnose Unije s predmetnim trećim zemljama, posebno uključujući pitanja ljudskih prava i temeljnih sloboda kao i posljedice regionalne usklađenosti i uzajamnosti”. Važno je i posvetiti posebnu pozornost sigurnosti putnih isprava koje izdaju dotične treće zemlje.

Prilozi Uredbi (EZ) br. 539/2001 posljednji su put izmijenjeni 2017. Uredbom (EU) 2017/372 i Uredbom (EU) 2017/850 kojima su Gruzija i Ukrajina izbrisane iz Priloga I. (zemlje čiji državljani moraju imati vizu) i uvrštene u Prilog II. (zemlje čiji su državljani izuzeti od tog zahtjeva). Komisija je iznijela i dva dodatna prijedloga koji se odnose na Kosovo i Tursku. Uredba (EZ) br. 539/2001 trenutačno se kodificira; stoga će se sva upućivanja na ovu Uredbu u prijedlogu morati zamijeniti upućivanjima na kodificiranu uredbu nakon što stupi na snagu, što će vjerojatno biti do kraja 2018.

•Dosljednost u odnosu na druge politike Unije

Vođenje potpunih i ažuriranih popisa trećih zemalja koji su priloženi Uredbi (EZ) br. 539/2001 ključno je za olakšavanje prelaska vanjskih granica država članica. U Komunikaciji o prilagodbi zajedničke vizne politike novim izazovima Komisija je naglasila da je ona ključan element za sigurnost i pravilno funkcioniranje područja bez nadzora unutarnjih granica. Isti se ciljevi nastoje ostvariti prijedlozima Komisije o izmjeni Zakonika o vizama (Uredba (EZ) br. 810/2009) i Uredbe o VIS-u (Uredba (EZ) br. 767/2008) o kojima suzakonodavci trenutačno raspravljaju. Slično tome, cilj je predložene uredbe o uspostavi okvira za interoperabilnost informacijskih sustava Unije na sveobuhvatan način povezati i ojačati informacijske alate Unije za upravljanje granicama, migracije i sigurnost.

Uredbom (EU) 2017/2226 o uspostavi sustava ulaska/izlaska (EES) dodatno se poboljšavaju sigurnost i upravljanje vanjskim granicama Unije. Glavni su ciljevi te uredbe poboljšanje kvalitete graničnih kontrola za državljane trećih zemalja i osiguranje sustavnog i pouzdanog utvrđivanja osoba koje su prekoračile trajanje dopuštenog boravka. Budući će sustav ulaska/izlaska stoga biti važan element za osiguravanje zakonitog boravka državljana trećih zemalja u schengenskom području bez vize te doprinos sprečavanju nezakonitih migracija državljana iz zemalja čijim državljanima nisu potrebne vize.

Uredbom (EU) 2018/1240 o uspostavi europskog sustava za informacije o putovanjima i odobravanje putovanja (ETIAS) riješit će se problem nedostatka informacija o putnicima izuzetima od obveze posjedovanja vize pri prelasku vanjskih granica. Sustavom će se utvrditi prihvatljivost državljana trećih zemalja izuzetih od obveze posjedovanja vize prije njihova putovanja u schengensko područje te predstavlja li to putovanje rizik za sigurnost, rizik od nezakonitog useljavanja ili visok rizik od epidemije.

2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST

•Pravna osnova

Pravna je osnova članak 77. stavak 2. točka (a) Ugovora o funkcioniranju Europske unije kojim su predviđene mjere koje se odnose na zajedničku viznu politiku.

•Supsidijarnost, proporcionalnost i odabir instrumenta

S obzirom na to da je Unija utvrdila zajedničku viznu politiku koja uključuje Uredbu s popisom zemalja čiji državljani moraju imati vizu i zemalja čiji su državljani izuzeti od tog zahtjeva (Uredba (EZ) br. 539/2001), definiranje ili mijenjanje viznog statusa državljana trećih zemalja može se provesti samo zakonodavnim aktom Unije o izmjeni te uredbe. Države članice ne mogu djelovati pojedinačno. Za ostvarenje cilja politike nisu dostupne druge (nezakonodavne) opcije.