Parlament i Vijeće u više su navrata pozivali Komisiju da poduzme mjere za uklanjanje prepreka funkcioniranju unutarnjeg medijskog tržišta i promicanje pluralizma i neovisnosti na tom tržištu. U završnom izvješću Konferencije o budućnosti Europe, objavljenome 9. svibnja 2022. građani su u svojim prijedlozima pozvali EU da više podupre neovisnost i pluralizam medija, i to uvođenjem zakonodavstva kojim će se uspostaviti minimalni standardi na razini EU-a i tako suzbiti prijetnje neovisnosti medija. Ujedno su zatražili da se brane i podupiru slobodni, pluralistički i neovisni mediji, da se intenzivira borba protiv dezinformacija i vanjskog upletanja te osigura zaštita novinara.

Naposljetku, prepreke na unutarnjem tržištu i nejednaki uvjeti proizlaze iz netransparentne i nepravedne raspodjele gospodarskih izvora. Konkretno, netransparentnost vlasničkih sustava mjerenja publike i pristranost koja im je svojstvena iskrivljuju tokove prihoda od oglašavanja, što posebno negativno utječe na pružatelje medijskih usluga i dovodi u nepovoljniji položaj konkurente koji pružaju usluge mjerenja publike u skladu s dogovorenim industrijskim standardima. Unutarnje tržište narušeno je i netransparentnom i nepravednom raspodjelom državnog oglašavanja (tj. javnih sredstava koja se upotrebljavaju u svrhe oglašavanja), koje se može dodjeljivati po povlaštenoj osnovi postojećim nacionalnim pružateljima usluga ili koristiti za davanje prednosti i prikriveno subvencioniranje određenih medijskih kuća koje izražavaju mišljenja koja idu u prilog vladi. U tom je području regulacija rascjepkana i ograničena, mnogim državama članicama nedostaju konkretna pravila, a razlikuju se i područja primjene postojećih pravila, što negativno utječe na pravnu sigurnost i dovodi do rizika od proizvoljnih ili diskriminatornih odluka.

Europski pružatelji medijskih usluga sve se više suočavaju s upletanjem u svoje uredničke odluke i mogućnost pružanja kvalitetnih medijskih usluga (tj. usluga koje se proizvode neovisno i u skladu s novinarskim standardima) na unutarnjem tržištu, što je vidljivo iz godišnjih izvješća Komisije o vladavini prava i alata za praćenje medijskog pluralizma. Do problema dolazi zbog rascjepkanih zaštitnih mjera za sprečavanje upletanja u uredničku slobodu svih medija i neujednačenih jamstava neovisnosti javnih medija, zbog čega dolazi do narušavanja uvjeta tržišnog natjecanja na unutarnjem tržištu.

Tu situaciju dodatno otežava nedovoljna suradnja među nacionalnim regulatornim tijelima za medije. Europska skupina regulatora za audiovizualne medijske usluge (ERGA) ima ograničeno područje djelovanja, a ono se odnosi samo na audiovizualne medijske usluge. Nadalje, ERGA nema dovoljno alata i resursa da bi sudjelovala u rješavanju prekograničnih pitanja ili praktičnih pitanja u ključnim područjima regulacije medija. Posljedična nedovoljna regulatorna konvergencija utječe na sudionike na medijskom tržištu, posebno na pružatelje audiovizualnih medijskih usluga i platforme za razmjenu videozapisa, te šteti javnom interesu. Uloga regulatornih tijela za medije iznimno je važna i za zaštitu od nepoštenih pružatelja medijskih usluga, uključujući one koje u financijskom ili uredničkom smislu kontroliraju određene treće zemlje i koji mogu ugroziti javnu sigurnost i obranu ili predstavljaju rizik u tom smislu.

U tom se kontekstu prijedlogom nastoji riješiti niz problema koji utječu na funkcioniranje unutarnjeg tržišta medijskih usluga i rad pružatelja medijskih usluga. Medijska poduzeća najviše se suočavaju s preprekama koje ometaju njihovo funkcioniranje i utječu na uvjete za ulaganja na unutarnjem tržištu, kao što su različita nacionalna pravila i postupci povezani sa slobodom i pluralizmom medija. Ta pravila posebno uključuju nadzor koncentracija na tržištu radi zaštite medijskog pluralizma i protekcionističke mjere koje utječu na rad medijskih poduzeća. Takva pravila dovela su do rascjepkanosti na unutarnjem tržištu, što utječe na pravnu sigurnost za sudionike na medijskom tržištu i stvara dodatne troškove u prekograničnom poslovanju.

Zato je, kad je u prosincu 2020. donesen akcijski plan za medijski i audiovizualni sektor, Komisija objedinila mjere namijenjene potpori informativnim medijima, uz potpuno poštovanje uredničke neovisnosti. Na primjer, uspostavila je MEDIA INVEST, poseban instrument vlasničkih ulaganja u okviru programa InvestEU, namijenjen poticanju financijskih kapaciteta europskih audiovizualnih poduzeća. Potpora za vlasnički kapital dostupna je i informativnim medijima od 2022. u kombinaciji s mjerama za poticanje spremnosti na ulaganja radi mobilizacije privatnih ulagača i povećanja količine vlasničkih ulaganja. Komisija istodobno podupire pokretanje posebnog instrumenta za zajedničko ulaganje u okviru programa InvestEU sa zakladama i filantropskim organizacijama kako bi se financijska sredstva usmjerila na tri konkretna područja misije, među ostalim na „medijski pluralizam, demokraciju i kulturu”. Inovacije su još jedno od područja koja se nastoji obuhvatiti tim skupom instrumenata: u okviru istraživačkih, inovacijskih i digitalnih programa nude se financijska sredstva za razvoj inovativnih rješenja, osobito kroz skori poziv na razvoj europskog medijskog podatkovnog prostora. Osim toga, inovativna istraživanja koja se financiraju u okviru programa Obzor 2020. i Obzor Europa pomažu da se prikupe informacije o učinku medija na građane i demokraciju te pružaju alate i strategije za poticanje zdravijeg i raznolikijeg medijskog prostora, suzbijanje dezinformacija na internetu i poboljšanje novinarskih standarda. Redovite razmjene mišljenja s industrijom u kontekstu Europskog foruma za informativne medije isto tako doprinose praćenju inovacija u tom sektoru te osiguravaju forum za raspravu o prioritetima EU-a za to područje.

Prijedlog je u skladu i s Protokolom o sustavu javne radiodifuzije u državama članicama (Amsterdamski protokol), kojim se priznaje nadležnost država članica da definiraju obvezu pružanja javne usluge javnih medija i osiguraju njihovo financiranje ako takvo financiranje ne utječe na trgovinske uvjete i tržišno natjecanje u EU-u u mjeri u kojoj bi to bilo protivno zajedničkom interesu. Amsterdamskim protokolom implicitno se potvrđuje da su javni mediji obuhvaćeni unutarnjim tržištem.

Prijedlogom se dopunjuju pravila EU-a o tržišnom natjecanju, kojima se ne uzimaju izravno u obzir učinci koje bi koncentracije na tržištu mogle imati na medijski pluralizam ili neovisnost, te pravila o državnim potporama, koja se primjenjuju na pojedinačnoj osnovi (često ex post) i kojima se ne rješavaju u dovoljnoj mjeri problemi uzrokovani nepravednom raspodjelom državnih sredstava pružateljima medijskih usluga. Prijedlogom se osigurava da se na državno oglašavanje sustavno primjenjuju ex ante pravila o transparentnosti, osobito u odnosu na korisnike i potrošene iznose, te o pravednoj raspodjeli takvog oglašavanja. Prijedlog, a posebno odredbe o državnom oglašavanju, u skladu su s Prijedlogom uredbe o transparentnosti i ciljanju u političkom oglašavanju.

To se postiže tako što se prijedlog u prvom redu temelji na revidiranoj Direktivi o audiovizualnim medijskim uslugama (AVMSD), kojom se uređuje koordinacija nacionalnog zakonodavstva za audiovizualne medije na razini EU-a. Njime se jača suradnja u okviru Europske skupine regulatora za audiovizualne medijske usluge (ERGA) uspostavljene Direktivom tako da se to tijelo pretvara u Europski odbor za medijske usluge („Odbor”) te mu se dodjeljuju širi opseg djelovanja i dodatne zadaće.

Prijedlog dovodi do ograničenih troškova usklađivanja i provedbe, koji će se vjerojatno kompenzirati znatnim koristima za sudionike na medijskom tržištu i građane. Povećanjem transparentnosti i smanjenjem regulatorne rascjepkanosti na tržištu ovaj će prijedlogpovećati pravnu sigurnost i pošteno tržišno natjecanje, a smanjiti poremećaje na tržištu. Na taj će se način povećati povjerenje ulagača i pojednostavniti prekogranične transakcije na medijskom tržištu te će se stvoriti pozitivna klima za ulaganja i slobodno pružanje medijskih usluga u cijelom EU-u. Građani i poduzeća imat će koristi i od raznolikije i bogatije medijske ponude, veće transparentnosti i boljeg pristupa informacijama.

Osim toga, članak 114. UFEU-a primjerena je pravna osnova za stvaranje novih struktura u okviru prava EU-a. To je posebno važno s obzirom na aspekt upravljanja inicijativom, čiji je cilj poticanje tješnje suradnje među nacionalnim regulatornim tijelima za medije u okviru odbora na razini EU-a, koji bi bio zadužen za promicanje učinkovite i dosljedne primjene pravila EU-a o medijima.

·nepravedna i netransparentna raspodjela rashoda za državno oglašavanje pružateljima medijskih usluga na štetu drugih pružatelja medijskih usluga, uključujući one s poslovnim nastanom u drugim državama članicama.

·netransparentnost i moguća pristranost u sustavima i metodologijama mjerenja publike, koje dovode do narušavanja tržišta i nemogućnosti uspostave jednakih uvjeta na unutarnjem tržištu,

·nacionalne mjere za medijsko tržište koje utječu na rad pružatelja medijskih usluga, a ograničavaju slobodno kretanje u Uniji, zbog čega dolazi do rascjepkanosti unutarnjeg tržišta i pravne nesigurnosti; isto vrijedi i za nacionalna pravila i postupke za procjenu učinka koncentracija na medijskom tržištu na medijski pluralizam i uredničku neovisnost,

Naposljetku, kako bi dodatno poduprla analizu utemeljenu na dokazima, Komisija je provela pregled relevantne sudske prakse i opsežan pregled literature, koja obuhvaća akademsku literaturu i širok spektar studija i izvješća o politikama, uključujući one koje su objavile nevladine organizacije aktivne u području slobode i pluralizma medija.

Kad je riječ o upravljanju, dionici općenito podupiru nadzor koji se temelji na ERGA-i, no postoje različita stajališta o njezinu potencijalnom budućem statusu. Regulatori i zajednica za slobodu medija zalažu se za jačanje ERGA-e, a poduzeća i poslovna udruženja radije bi je zadržala u sadašnjem obliku. Javna tijela najviše su poduprla regulatornu suradnju na razini EU-a kako bi se olakšala uspostava zajedničkih standarda za medijski pluralizam te jačanje uloge i resursa ERGA-e za daljnju koordinaciju na razini EU-a.

Poziv na očitovanje kojim je najavljena inicijativa objavljen je 21. prosinca 2021., a povratne informacije mogle su se slati do 25. ožujka 2022. Primljeno je ukupno 1 473 odgovora. Javno savjetovanje trajalo je od 10. siječnja do 25. ožujka 2022. i prikupljeno je 917 odgovora. I poziv i savjetovanje bili su oglašeni na internetskim stranicama Komisije, kao i putem društvenih medija i posebnih mreža. Cilj poziva na očitovanje bio je prikupljanje općih povratnih informacija kao odgovor na Komisijinu najavu inicijative, a za vrijeme javnog savjetovanja stajališta su prikupljena putem strukturiranog upitnika koji je sadržavao posebna pitanja povezana s inicijativom.

3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENA UČINKA

Komisija će uspostaviti sveobuhvatan okvir za kontinuirano praćenje ostvarenja, rezultata i učinka tog zakonodavnog instrumenta. To posebno uključuje novi neovisni mehanizam praćenja za utvrđivanje i procjenu rizika za funkcioniranje unutarnjeg tržišta medijskih usluga. Evaluacija instrumenta i izvješće Europskom parlamentu, Vijeću i Europskom gospodarskom i socijalnom odboru predviđeni su u roku od četiri godine od njegova stupanja na snagu i svake četiri godine nakon toga.

Naime, predloženim zakonodavnim instrumentom utvrdit će se neka temeljna načela i pravila za medijsko tržište te će se Odboru, kao kolektivnom tijelu neovisnih regulatornih tijela za medije, dodijeliti važne zadaće, među ostalim zadaće pružanja stručnih savjeta o regulatornim, tehničkim ili praktičnim aspektima regulacije medija, izdavanja mišljenja o koncentracijama na tržištu koje bi mogle utjecati na funkcioniranje unutarnjeg tržišta i koordiniranja djelovanja u odnosu na pružatelje medijskih usluga (među ostalim one iz trećih zemalja) koji ne poštuju standarde EU-a u području medija. Bit će moguće osloniti se na načela i pravila utvrđena u zakonodavnom instrumentu pred nacionalnim sudovima, a Komisija će moći pokrenuti postupke zbog povrede, među ostalim ako dođe do sistemskih problema. Neobvezujućim elementom paketa mjera, odnosno Preporukom, predložit će se dobrovoljne mjere za dva konkretna pitanja: zaštitne mjere za neovisnost medija i transparentnost vlasništva nad medijima. Takav višeslojan i fleksibilan pristup donijet će željene koristi uz optimizaciju troškova za sudionike na medijskom tržištu i javna tijela, uzimajući u obzir i niže troškove tajništva Komisije u usporedbi s uredom EU-a.

·opcija 3.: poboljšani zakonodavni prijedlog koji sadržava sve zakonodavne elemente opcije 2., a uz to poduzeća na medijskom tržištu i regulatore dodatno obvezuje na poticanje dostupnosti kvalitetnih medijskih usluga te transparentne i pravedne raspodjele gospodarskih izvora na medijskom tržištu.

Komisija je ispitala razne opcije politike za postizanje općeg cilja prijedloga, a to je bolje funkcioniranje unutarnjeg medijskog tržišta.

U poglavlju IV. utvrđuju se završne odredbe, posebno one koje se odnose na praćenje, evaluaciju i izvješćivanje. Uredba sadržava mehanizam na temelju kojeg Komisija redovito prati rizike za funkcioniranje unutarnjeg tržišta medijskih usluga uz savjetovanje s Odborom. Tim se poglavljem ujedno stavlja izvan snage relevantni članak Direktive o audiovizualnim medijskim uslugama te se utvrđuju stupanje na snagu i početak primjene Uredbe.

U odjeljku 5. utvrđuju se pravni okvir za nacionalne mjere koje utječu na poslovanje pružatelja medijskih usluga te zahtjevi za nacionalna pravila i postupke povezane s procjenom učinka koncentracija na medijskom tržištu na medijski pluralizam i uredničku neovisnost. Odbor će imati zadaću zauzeti stajalište o slučajevima u kojima bi to moglo utjecati na funkcioniranje unutarnjeg tržišta.

(16)Novinari i urednici glavni su dionici u proizvodnji i pružanju pouzdanih medijskih sadržaja, prvenstveno tako što prenose vijesti ili izvješćuju o aktualnim temama. Stoga je ključno zaštititi mogućnost novinara da prikupljaju, provjeravaju i analiziraju informacije, uključujući informacije koje se daju povjerljivo. Naime, pružatelji medijskih usluga i novinari (uključujući one koji rade u nestandardnim oblicima zaposlenja, kao što su vanjski suradnici) trebali bi se moći osloniti na pouzdanu zaštitu novinarskih izvora i komunikacija, među ostalim od uvođenja nadzornih tehnologija, jer bi bez takve zaštite izvori mogli odbiti pružati pomoć medijima u informiranju javnosti o pitanjima od javnog interesa. To može dovesti u pitanje slobodu novinara da obavljaju svoju gospodarsku djelatnost i ispunjavaju svoju važnu ulogu „javnog nadzora” te negativno utjecati na pristup kvalitetnim medijskim uslugama. Zaštitom novinarskih izvora doprinosi se zaštiti temeljnog prava iz članka 11. Povelje.

(11)Kako bi društvo moglo iskoristiti prednosti unutarnjeg medijskog tržišta, iznimno je važno zajamčiti temeljne slobode iz Ugovora i pravnu sigurnost koja je primateljima medijskih usluga nužna da bi iskoristili te prednosti. Takvi primatelji trebali bi imati pristup kvalitetnim medijskim uslugama koje su novinari i urednici proizveli na neovisan način i u skladu s novinarskim standardima te bi to stoga trebale biti pouzdane informacije, uključujući vijesti i sadržaje o aktualnim temama. Takvo pravo ne podrazumijeva obvezu da se pružatelj medijskih usluga pridržava standarda koji nisu izričito utvrđeni zakonodavstvom. Takve kvalitetne medijske usluge ujedno su najbolje sredstvo za suzbijanje dezinformacija, uključujući vanjsku manipulaciju informacijama i upletanje.

(6)Primatelji medijskih usluga u Uniji (fizičke osobe koje su državljani država članica ili uživaju prava koja su im dodijeljena pravom Unije i pravne osobe s poslovnim nastanom u Uniji) trebali bi moći ostvariti pravo na slobodu primanja usluga slobodnih i pluralističkih medija na unutarnjem tržištu. Pri poticanju prekograničnog protoka medijskih usluga trebalo bi osigurati minimalnu razinu zaštite primatelja usluga na unutarnjem tržištu. To bi bilo u skladu s pravom na primanje i širenje informacija na temelju članka 11. Povelje Europske unije o temeljnim pravima („Povelja”). Stoga je potrebno uskladiti određene aspekte nacionalnih pravila u području medijskih usluga. U završnom izvješću Konferencije o budućnosti Europe građani su u svojim prijedlozima pozvali EU da dodatno promiče neovisnost i pluralizam medija, osobito uvođenjem zakonodavstva kojim će se suzbiti prijetnje neovisnosti medija uspostavom minimalnih standarda na razini EU-a.

(5)Osim toga, kao odgovor na probleme povezane s medijskim pluralizmom i slobodom medija na internetu neke su države članice poduzele regulatorne mjere, a druge države članice vjerojatno će to učiniti, zbog čega bi moglo doći do daljnjeg razilaženja u nacionalnim pristupima i ograničenja slobode kretanja na unutarnjem tržištu.

(4)Međutim, unutarnje tržište medijskih usluga nije dostatno integrirano. Niz nacionalnih ograničenja ometa slobodno kretanje na unutarnjem tržištu. Konkretno, različita nacionalna pravila i pristupi povezani s medijskim pluralizmom i uredničkom neovisnošću, nedovoljna suradnja među nacionalnim regulatornim vlastima ili tijelima te netransparentna i nepravedna raspodjela javnih i privatnih gospodarskih izvora otežavaju sudionicima na medijskom tržištu poslovanje i širenje preko granica te dovode do nejednakih uvjeta širom Unije. Integritet unutarnjeg tržišta medijskih usluga mogu dovesti u pitanje i pružatelji koji sustavno šire dezinformacije, uključujući manipulaciju informacijama i upletanje, te zloupotrebljavaju slobode unutarnjeg tržišta, među ostalim pružatelji medijskih usluga pod državnom kontrolom koje financiraju određene treće zemlje.

(3)U digitalnom medijskom prostoru građani i poduzeća pristupaju medijskom sadržaju i konzumiraju ga u odmah dostupnom obliku na svojim osobnim uređajima, a to se sve više odvija prekogranično. Globalne internetske platforme služe kao točke pristupa medijskom sadržaju, s poslovnim modelima kojima se često omogućuje pristup medijskim uslugama bez posrednika te koji tako povećavaju količinu polarizirajućeg sadržaja i dezinformacija. Te su platforme ujedno ključni pružatelji internetskog oglašavanja, koje je preusmjerilo financijska sredstva iz medijskog sektora, što utječe na njegovu financijsku održivost, a time i na raznolikost sadržaja u ponudi. S obzirom na to da su za pružanje medijskih usluga potrebni znanje i velike količine kapitala, te usluge zahtijevaju određeni obujam kako bi ostale konkurentne i uspješno poslovale na unutarnjem tržištu. Stoga je posebno važna mogućnost prekogranične ponude usluga i privlačenja ulaganja, među ostalim iz drugih država članica ili u njima.

(2)S obzirom na njihovu jedinstvenu ulogu, zaštita slobode i pluralizma medija bitna je značajka unutarnjeg tržišta medijskih usluga (ili „unutarnjeg medijskog tržišta”) koje dobro funkcionira. To se tržište znatno promijenilo od početka novog stoljeća te postaje sve više digitalno i međunarodno. Nudi brojne gospodarske mogućnosti, ali se na njemu pojavljuju i mnogi izazovi. Unija bi trebala pomoći medijskom sektoru da iskoristi te mogućnosti na unutarnjem tržištu te istodobno štititi vrijednosti, kao što je zaštita temeljnih prava, koje su zajedničke Uniji i njezinim državama članicama.

(1)Neovisne medijske usluge imaju jedinstvenu ulogu na unutarnjem tržištu. One čine vrlo dinamičan i gospodarski važan sektor koji građanima i poduzećima pruža pristup mnoštvu različitih mišljenja i pouzdanim izvorima informacija te tako u općem interesu obavlja funkciju „javnog nadzora”. Medijske usluge sve su dostupnije na internetu i preko granica, pri čemu se na njih u svim državama članicama ne primjenjuju ista pravila i ista razina zaštite.

(36)Odbor bi trebao preuzeti korisnu ulogu ERGA-e u praćenju usklađenosti potpisnika Kodeksa dobre prakse EU-a u suzbijanju dezinformiranja te bi barem jednom godišnje trebao organizirati strukturirani dijalog između pružatelja vrlo velikih internetskih platformi, predstavnika pružatelja medijskih usluga i predstavnika civilnog društva kako bi se potaknuo pristup različitim ponudama neovisnih medija na vrlo velikim internetskim platformama, raspravljalo o iskustvima i najboljim primjerima iz prakse povezanima s primjenom relevantnih odredaba ove Uredbe te pratiti pridržavanje samoregulatornih inicijativa usmjerenih na zaštitu društva od štetnih sadržaja, uključujući one usmjerene na suzbijanje dezinformacija. Komisija može, prema potrebi, ispitati izvješća o rezultatima takvih strukturiranih dijaloga pri procjeni sistemskih i novih pitanja u cijeloj Uniji na temelju Uredbe (EU) 2022/XXX [Akt o digitalnim uslugama] te može zatražiti od Odbora da joj u tome pomogne.

(33)U tu bi svrhu pružatelji vrlo velikih internetskih platformi trebali pružati funkcionalnost na svojem internetskom sučelju s pomoću koje bi pružatelji medijskih usluga mogli izjaviti da ispunjavaju određene uvjete, a pružatelji platformi trebali bi zadržati mogućnost da takvu osobnu izjavu ne prihvate ako uvjete ne smatraju ispunjenima. Pružatelji vrlo velikih internetskih platformi mogu se osloniti na informacije o ispunjavanju tih uvjeta, kao što su strojno čitljivi standard inicijative Journalism Trust ili drugi relevantni kodeksi ponašanja. Komisija bi mogla izraditi smjernice koje bi olakšale učinkovitu provedbu takve funkcionalnosti, među ostalim o načinima uključivanja relevantnih organizacija civilnog društva u preispitivanje izjava, savjetovanju s regulatornim tijelom zemlje poslovnog nastana, ako je to relevantno, te rješavanju svih mogućih zlouporaba te funkcionalnosti.

(30)Regulatorne vlati ili tijela iz članka 30. Direktive 2010/13/EU imaju praktično specifično stručno znanje koje im omogućuje da istodobno osiguraju učinkovitu ravnotežu između interesa pružatelja i primatelja medijskih usluga te poštuju slobodu izražavanja. To je osobito važno kad je riječ o zaštiti unutarnjeg tržišta od aktivnosti pružatelja medijskih usluga s poslovnim nastanom izvan Unije koje su usmjerene na publiku u Uniji ako te aktivnosti, među ostalim zbog kontrole koju bi treće zemlje mogle imati nad njima, mogu ugroziti javnu sigurnost i obranu ili predstavljati rizik u tom smislu. Zbog toga je potrebno poboljšati koordinaciju između nacionalnih regulatornih vlasti ili tijela kako bi se mogli zajedno suprotstaviti prijetnjama koje bi takve medijske usluge mogle predstavljati za javnu sigurnost i obranu i uspostaviti pravni okvir za takvo djelovanje kako bi nacionalne mjere donesene u skladu sa zakonodavstvom Unije o medijima bile učinkovite te kako bi ih bilo moguće koordinirati. Kako se medijske usluge čije je pružanje obustavljeno u određenim državama članicama u skladu s člankom 3. stavcima 3. i 5. Direktive 2010/13/EU ne bi nastavile pružati satelitom ili drugim sredstvima u tim državama članicama, trebao bi biti dostupan i mehanizam ubrzane uzajamne suradnje i pomoći koji bi jamčio korisnost relevantnih nacionalnih mjera u skladu s pravom Unije. Osim toga, potrebno je koordinirati nacionalne mjere koje bi mogle biti donesene radi suzbijanja prijetnji koje pružatelji medijskih usluga s poslovnim nastanom izvan Unije koji su usmjereni na publiku u Uniji predstavljaju za javnu sigurnost i obranu, uključujući mogućnost da Odbor, u dogovoru s Komisijom, prema potrebi izdaje mišljenja o takvim mjerama. U tom je smislu potrebno procijeniti rizik za javnu sigurnost i obranu s obzirom na sve relevantne činjenične i pravne elemente na nacionalnoj i europskoj razini. Time se ne dovodi u pitanje nadležnost Unije na temelju članka 215. Ugovora o funkcioniranju Europske unije.

(29)Kako bi se osigurali jednaki uvjeti za pružanje različitih audiovizualnih medijskih usluga s obzirom na tehnološki razvoj na unutarnjem tržištu, potrebno je utvrditi zajedničke tehničke propise za uređaje koji kontroliraju ili upravljaju pristupom audiovizualnim medijskim uslugama i njihovim korištenjem ili šalju digitalne signale kojima se audiovizualni sadržaj prenosi od izvora do odredišta. U tom je kontekstu važno izbjeći različite tehničke standarde koji stvaraju prepreke i dodatne troškove za industriju i potrošače te istodobno potaknuti rješenja za provedbu postojećih obveza koje se odnose na audiovizualne medijske usluge.

(28)Ključno je osigurati dosljednu regulatornu praksu u odnosu na ovu Uredbu i Direktivu 2010/13/EU. U tu svrhu i kako bi pomogla osigurati ujednačenu primjenu zakonodavstva EU-a o medijima, Komisija može, prema potrebi, izdati smjernice o pitanjima obuhvaćenima ovom Uredbom i Direktivom 2010/13/EU. Pri donošenju odluke o izdavanju smjernica Komisija bi prednost trebala dati regulatornim pitanjima koja utječu na znatan broj država članica ili onima koja imaju prekogranične aspekte. To se posebno odnosi na nacionalne mjere poduzete u skladu s člankom 7.a Direktive 2010/13/EU o primjerenom isticanju audiovizualnih medijskih usluga od općeg interesa. S obzirom na veliku količinu informacija i sve veću upotrebu digitalnih sredstava za pristup medijima, važno je osigurati isticanje sadržaja od općeg interesa kako bi se pridonijelo postizanju jednakih uvjeta na unutarnjem tržištu i usklađenosti s temeljnim pravom na primanje informacija u skladu s člankom 11. Povelje Unije o temeljnim pravima. S obzirom na mogući učinak nacionalnih mjera poduzetih u skladu s člankom 7.a na funkcioniranje unutarnjeg medijskog tržišta, smjernice Komisije bile bi važne za postizanje pravne sigurnosti u tom području. Ujedno bi bilo korisno izdati smjernice o nacionalnim mjerama poduzetima u skladu s člankom 5. stavkom 2. Direktive 2010/13/EU kako bi se osigurala javna dostupnost pristupačnih, točnih i ažuriranih informacija povezanih s vlasništvom nad medijima. U postupku izrade smjernica Komisiji bi trebao pomagati Odbor. Odbor bi osobito s Komisijom trebao podijeliti svoje regulatorno, tehničko i praktično stručno znanje o područjima i temama obuhvaćenima odgovarajućim smjernicama.

(27)Zbog paneuropske prirode platformi za razmjenu videozapisa nacionalne regulatorne vlasti ili tijela trebaju poseban mehanizam za zaštitu gledatelja usluga platformi za razmjenu videozapisa od određenih nezakonitih i štetnih sadržaja, uključujući komercijalne komunikacije. Naime, potreban je mehanizam kojim bi se svim relevantnim nacionalnim regulatornim vlastima ili tijelima omogućilo da od takvih tijela u drugim državama članicama zatraže da poduzmu potrebne i razmjerne mjere kako bi se osiguralo da pružatelji usluga platformi za razmjenu videozapisa izvršavaju obveze iz tog članka. Ako upotreba takvog mehanizma ne dovede do sporazumnog rješenja, sloboda pružanja usluga informacijskog društva iz druge države članice može se ograničiti samo ako su ispunjeni uvjeti utvrđeni u članku 3. Direktive 2000/31/EZ Europskog parlamenta i Vijeća i u skladu s postupkom koji je u njemu utvrđen.

(23)Odbor bi trebao okupiti više predstavnike nacionalnih regulatornih vlasti ili tijela iz članka 30. Direktive 2010/13/EU koje imenuju takve vlasti ili tijela. Ako države članice imaju nekoliko relevantnih regulatornih vlasti ili tijela, među ostalim na regionalnoj razini, trebalo bi odgovarajućim postupcima odabrati zajedničkog predstavnika, a pravo glasa trebalo bi ostati ograničeno na jednog predstavnika po državi članici. To ne bi trebalo utjecati na mogućnost da druge nacionalne regulatorne vlasti ili tijela sudjeluju, prema potrebi, na sastancima Odbora. Odbor bi ujedno trebao imati mogućnost da u dogovoru s Komisijom pozove stručnjake i promatrače, uključujući posebno regulatorne vlasti ili tijela iz zemalja kandidatkinja, potencijalnih zemalja kandidatkinja, država EGP-a ili ad hoc delegate iz drugih nadležnih nacionalnih tijela, da prisustvuju njegovim sastancima. Zbog osjetljivosti medijskog sektora i u skladu s praksom donošenja odluka ERGA-e prema njezinu poslovniku, Odbor bi svoje odluke trebao donositi dvotrećinskom većinom glasova.

(22)Neovisne nacionalne regulatorne vlasti ili tijela ključna su za pravilnu primjenu zakonodavstva o medijima u cijeloj Uniji. Nacionalne regulatorne vlasti ili tijela iz članka 30. Direktive 2010/13/EU u najboljem su položaju da osiguraju ispravnu primjenu zahtjeva povezanih s regulatornom suradnjom i funkcionalnim tržištem medijskih usluga, kako je predviđeno u poglavlju III. ove Uredbe. Kako bi se osigurala dosljedna primjena ove Uredbe i drugih propisa Unije o medijima, potrebno je osnovati neovisno savjetodavno tijelo na razini Unije koje okuplja takve vlasti ili tijela i koordinira njihovo djelovanje. Europska skupina regulatora za audiovizualne medijske usluge (ERGA), osnovana Direktivom 2010/13/EU, bila je od presudne važnosti za promicanje dosljedne provedbe te direktive. Europski odbor za medijske usluge („Odbor”) stoga bi se trebao nadovezati na rad ERGA-e i zamijeniti je. Za to je potrebna ciljana izmjena Direktive 2010/13/EU kako bi se izbrisao njezin članak 30.b, kojim se osniva ERGA, te zamijenila upućivanja na ERGA-u i njezine zadaće. Izmjena Direktive 2010/13/EU ovom Uredbom u ovom je slučaju opravdana jer je ograničena na odredbu koju države članice ne trebaju prenijeti u nacionalno zakonodavstvo te se upućuje institucijama Unije.

(19)Ključno je da primatelji medijskih usluga sa sigurnošću znaju tko je vlasnik informativnih medija i tko stoji iza njih kako bi mogli prepoznati i razumjeti potencijalni sukob interesa, što je preduvjet za oblikovanje utemeljenih stavova, a time i za aktivno sudjelovanje u demokraciji. Takva transparentnost ujedno je učinkovit alat za ograničavanje rizika od upletanja u uredničku neovisnost. Stoga je za sve relevantne pružatelje medijskih usluga u cijeloj Uniji potrebno uvesti zajedničke obveze objavljivanja informacija, što bi trebalo uključiti i proporcionalni zahtjev za otkrivanje informacija o vlasništvu. U tom kontekstu to se ne bi trebalo odnositi na mjere koje države članice poduzimaju na temelju članka 30. stavka 9. Direktive (EU) 2015/849. Relevantni pružatelji usluga trebali bi objaviti tražene informacije na svojim internetskim stranicama ili na drugom mediju kojem se može jednostavno i izravno pristupiti.

(18)Javni mediji koje su uspostavile države članice imaju posebnu ulogu na unutarnjem medijskom tržištu jer građanima i poduzećima u okviru svoje misije osiguravaju pristup kvalitetnim informacijama i nepristrano medijsko izvješćivanje. Međutim, javni mediji mogu biti posebno izloženi riziku od upletanja s obzirom na njihovu institucionalnu bliskost s državom i financiranje javnim sredstvima. Tom riziku mogu pridonijeti i neujednačene zaštitne mjere koje se primjenjuju na neovisno upravljanje i uravnoteženu pokrivenost javnim medijima u cijeloj Uniji. Ta situacija može dovesti do pristrane ili djelomične medijske pokrivenosti, narušiti tržišno natjecanje na unutarnjem medijskom tržištu i negativno utjecati na pristup neovisnim i nepristranim medijskim uslugama. Stoga je nužno, na temelju međunarodnih normi koje je u tom području razvilo Vijeće Europe, uspostaviti pravne zaštitne mjere za neovisno funkcioniranje javnih medija u cijeloj Uniji. Ujedno je potrebno zajamčiti da, ne dovodeći u pitanje primjenu pravila Unije o državnim potporama, pružatelji javnih medija imaju koristi od dostatnog i stabilnog financiranja za ispunjenje svoje misije koje omogućuje predvidljivost u njihovu planiranju. Poželjno je da se o takvom financiranju odlučuje i da se ono dodjeljuje na višegodišnjoj osnovi, u skladu sa zadaćom javne službe pružatelja javnih medijskih usluga kako bi se izbjegla mogućnost neprimjerenog utjecaja pregovorâ o godišnjem proračunu. Zahtjevi utvrđeni u ovoj Uredbi ne utječu na nadležnost država članica da osiguraju financiranje javnih medija kako je utvrđeno u Protokolu 29. o sustavu javne radiodifuzije u državama članicama, priloženome Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije.

(17)Zaštita novinarskih izvora trenutačno je različito regulirana u državama članicama. Neke države članice pružaju apsolutnu zaštitu od prisiljavanja novinara na otkrivanje informacija kojima se identificira njihov izvor u kaznenim i upravnim postupcima. Druge države članice pružaju kvalificiranu zaštitu ograničenu na sudske postupke na temelju određenih kaznenih optužbi, dok druge pružaju zaštitu kao opće načelo. Sve to dovodi do rascjepkanosti na unutarnjem medijskom tržištu. Zbog toga će se novinari, koji sve češće rade na prekograničnim projektima i pružaju svoje usluge prekograničnoj publici, a samim time i pružatelji medijskih usluga, vjerojatno suočiti s preprekama, pravnom nesigurnošću i nejednakim uvjetima tržišnog natjecanja. Stoga je potrebno uskladiti i dodatno pojačati zaštitu novinarskih izvora i komunikacije na razini Unije.

(54)Provedeno je savjetovanje s Europskim nadzornikom za zaštitu podataka u skladu s člankom 42. stavkom 1. Uredbe (EU) 2018/1725 Europskog parlamenta i Vijeća te je on dao mišljenje XX XX 2022.,

(53)Ovom se Uredbom poštuju temeljna prava i priznaju načela koja su osobito priznata Poveljom, a posebno njezinim člancima 7., 8., 11., 16., 47., 50. i 52. Stoga ovu Uredbu treba tumačiti i primjenjivati u skladu s tim pravima i načelima. Prije svega, nijedan dio ove Uredbe ne bi trebalo tumačiti kao upletanje u slobodu informiranja ili slobodu tiska ni kao poticanje država članica na to da uvedu zahtjeve za urednički sadržaj informativnih publikacija.

(52)S obzirom na to da ciljeve ove Uredbe, odnosno osiguravanje pravilnog funkcioniranja unutarnjeg tržišta medijskih usluga, ne mogu dostatno ostvariti države članice jer same ne mogu postići ili možda nemaju poticaje kako bi postigle potrebno usklađivanje i suradnju, nego se zbog u sve većoj mjeri digitalne i prekogranične produkcije, distribucije i potrošnje medijskih sadržaja i jedinstvene uloge medijskih usluga oni mogu na bolji način postići na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti kako je utvrđeno u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva.

(51)Kako bi se pripremili temelji za ispravnu provedbu ove Uredbe, njezine odredbe koje se odnose na neovisna tijela za medije, Odbor i potrebne izmjene Direktive 2010/13/EU (članci od 7. do 12. i članak 27. ove Uredbe) trebale bi se primjenjivati tri mjeseca nakon stupanja na snagu Akta, a sve ostale odredbe ove Uredbe primjenjivat će se šest mjeseci nakon stupanja na snagu ove Uredbe. To je osobito potrebno radi osiguravanja pravodobnog osnivanja Odbora kako bi se osigurala uspješna provedba Uredbe.

(50)U okviru nastojanja da se poboljša funkcioniranje unutarnjeg tržišta medijskih usluga trebalo bi redovito pratiti rizike za funkcioniranje i otpornost unutarnjeg medijskog tržišta. Takvo bi praćenje trebalo biti usmjereno na pružanje detaljnih podataka i kvalitativnih procjena u vezi s otpornošću unutarnjeg tržišta medijskih usluga, među ostalim u vezi sa stupnjem tržišne koncentracije na nacionalnoj i regionalnoj razini i rizicima od vanjske manipulacije informacijama i upletanja. Ono bi se trebalo provoditi neovisno, na temelju pouzdanog popisa ključnih pokazatelja uspješnosti, koje Komisija razvija i redovito ažurira u suradnji s Odborom. S obzirom na brz razvoj rizika i tehnološki razvoj na unutarnjem medijskom tržištu, praćenje bi trebalo uključivati aktivnosti usmjerene na budućnost, kao što su testovi otpornosti na stres, kako bi se procijenila vjerojatna buduća otpornost unutarnjeg medijskog tržišta, upozorilo na ranjivost medijskog pluralizma i uredničke neovisnosti i poboljšali upravljanje, kvaliteta podataka i upravljanje rizicima. Praćenje bi posebice trebalo obuhvaćati razinu prekogranične aktivnosti i ulaganja, regulatornu suradnju i konvergenciju u regulaciji medija, prepreke pružanju medijskih usluga, među ostalim u digitalnom okruženju, te transparentnost i pravednost raspodjele gospodarskih izvora na unutarnjem medijskom tržištu. U okviru njega trebalo bi uzeti u obzir i šira kretanja na unutarnjem medijskom tržištu i nacionalnim medijskim tržištima te nacionalno zakonodavstvo koje utječe na pružatelje medijskih usluga. Osim toga, praćenjem bi trebalo osigurati pregled mjera koje su pružatelji medijskih usluga poduzeli kako bi zajamčili neovisnost pojedinačnih uredničkih odluka, uključujući one predložene u priloženoj Preporuci. Kako bi se osigurali najviši standardi takvog praćenja, Odbor bi trebao biti uključen na odgovarajući način, s obzirom na to da okuplja subjekte sa specijaliziranim stručnim znanjem o medijskom tržištu.

(48)Državno oglašavanje važan je izvor prihoda za mnoge pružatelje medijskih usluga jer doprinosi njihovoj gospodarskoj održivosti. Kako bi se osigurale jednake mogućnosti na unutarnjem tržištu, pristup državnom oglašavanju mora se na nediskriminatoran način zajamčiti svakom pružatelju medijskih usluga iz bilo koje države članice koji može na odgovarajući način doprijeti do nekih ili svih relevantnih članova javnosti. Nadalje, državno oglašavanje može učiniti pružatelje medijskih usluga podložnima neprimjerenom utjecaju države na štetu slobode pružanja usluga i temeljnih prava. Stoga je netransparentna i pristrana raspodjela državnog oglašavanja moćan alat za vršenje utjecaja ili „zarobljavanje” pružatelja medijskih usluga. Distribucija i transparentnost državnog oglašavanja u nekim su aspektima regulirane rascjepkanim okvirom mjera specifičnih za medije i općih zakona o javnoj nabavi, no koji možda ne obuhvaćaju sve rashode za državno oglašavanje niti pružaju dovoljnu zaštitu od povlaštene ili pristrane distribucije. Naime, Direktiva 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća ne primjenjuje se na ugovore o javnoj nabavi usluga za stjecanje, razvoj, produkciju ili koprodukciju programskog materijala namijenjenog za audiovizualne medijske usluge ili radijske medijske usluge. Pravila specifična za medije o državnom oglašavanju, ondje gdje postoje, znatno se razlikuju u državama članicama.

(46)Kako bi se poboljšale provjerljivost i pouzdanost metoda mjerenja publike, osobito na internetu, trebalo bi utvrditi obvezu transparentnosti za pružatelje sustava mjerenja publike koji ne poštuju industrijske referentne vrijednosti dogovorene u okviru relevantnih tijela za samoregulaciju. U skladu s tom obvezom, takvi sudionici trebali bi, na zahtjev i u mjeri u kojoj je to moguće, oglašivačima i pružateljima medijskih usluga ili strankama koje djeluju u njihovo ime dostaviti informacije o metodi mjerenja publike. Te bi informacije mogle biti: veličina uzorka, definicija mjerenih pokazatelja, mjerni parametri, metode mjerenja i dopuštena odstupanja te razdoblje mjerenja. Obvezama nametnutima ovom Uredbom ne dovodi se u pitanje nijedna obveza koja se primjenjuje na pružatelje usluga mjerenja publike prema Uredbi 2019/1150 ili Uredbi (EU) 2022/XX [Akt o digitalnim tržištima], uključujući obveze koje se odnose na rangiranje ili davanje prednosti vlastitim proizvodima i uslugama.

(45)Mjerenje publike izravno utječe na raspodjelu i cijene oglašavanja, što je ključni izvor prihoda za medijski sektor. Ono je najvažniji alat za planiranje buduće proizvodnje sadržaja jer omogućuje procjenu prihvaćenosti medijskog sadržaja i razumijevanje preferencija publike. U skladu s tim sudionici na medijskom tržištu, posebice pružatelji medijskih usluga i oglašivači, trebali bi se moći osloniti na objektivne podatke o publici prikupljene s pomoću transparentnih, nepristranih i provjerljivih rješenja za mjerenje publike. Međutim, određeni novi sudionici koji su se pojavili u medijskom ekosustavu imaju vlastite mjerne usluge, a da pritom nisu stavili na raspolaganje informacije o svojoj metodi. Zbog toga bi sudionici na medijskom tržištu mogli imati neujednačene informacije i moglo bi doći do narušavanja tržišta, što bi negativno utjecalo na jednakost mogućnosti za pružatelje medijskih usluga na tržištu.

(44)Kako bi se osigurala pluralistička medijska tržišta, nacionalne vlasti ili tijela i Odbor trebali bi uzeti u obzir skup kriterija. Posebno bi trebalo razmotriti utjecaj na medijski pluralizam, među ostalim u prvom redu učinak na oblikovanje javnog mišljenja, uzimajući u obzir internet. Istodobno bi trebalo razmotriti bi li druge medijske kuće, koje pružaju različite i alternativne sadržaje, i dalje opstale na određenom tržištu ili tržištima nakon uspostave predmetne koncentracije na medijskom tržištu. Procjena zaštitnih mjera za uredničku neovisnost trebala bi uključivati ispitivanje mogućih rizika neopravdanog upletanja potencijalnog vlasnika, uprave ili upravljačke strukture u pojedinačne uredničke odluke stečenog ili spojenog subjekta. Trebalo bi uzeti u obzir i postojeće ili predviđene unutarnje zaštitne mjere čiji je cilj očuvanje neovisnosti pojedinačnih uredničkih odluka u uključenim medijskim poduzećima. Pri procjeni mogućih učinaka trebalo bi uzeti u obzir i učinke predmetne koncentracije na gospodarsku održivost subjekta ili subjekata koji podliježu koncentraciji te bi li, ako ne dođe do koncentracije, oni bili gospodarski održivi, u smislu da bi u srednjoročnom razdoblju mogli nastaviti pružati i dalje razvijati financijski održive i tehnološki prilagođene kvalitetne medijske usluge na tržištu te raspolagati potrebnim resursima.

(43)Odbor bi trebao biti ovlašten davati mišljenja o nacrtima odluka ili mišljenja imenovanih ili uključenih nacionalnih regulatornih vlasti ili tijela ako koncentracije koje se moraju prijaviti mogu utjecati na funkcioniranje unutarnjeg medijskog tržišta. To bi bio slučaj, na primjer, ako takve koncentracije uključuju najmanje jednog poduzetnika s poslovnim nastanom u drugoj državi članici ili koji djeluje u više od jedne države članice ili ako dovode do toga da pružatelji medijskih usluga imaju znatan utjecaj na oblikovanje javnog mišljenja na određenom medijskom tržištu. Osim toga, ako relevantne nacionalne vlasti ili tijela nisu procijenila koncentraciju s obzirom na njezin utjecaj na pluralizam medija i uredničku neovisnost ili ako se nacionalne regulatorne vlasti ili tijela nisu savjetovala s Odborom o određenoj koncentraciji na medijskom tržištu, ali se smatra da bi ta koncentracija mogla utjecati na funkcioniranje unutarnjeg tržišta medijskih usluga, Odbor bi na zahtjev Komisije trebao moći dati mišljenje. U svakom slučaju, Komisija zadržava mogućnost izdavanja vlastitih mišljenja na temelju mišljenja koja je izradio Odbor.

(40)Mediji su iznimno važni za oblikovanje javnog mišljenja i pomažu građanima da sudjeluju u demokratskim procesima. Zbog toga bi države članice trebale predvidjeti pravila i postupke u svojim pravnim sustavima kako bi osigurale procjenu koncentracija na medijskom tržištu koje bi mogle znatno utjecati na medijski pluralizam ili uredničku neovisnost. Takva pravila i postupci mogu utjecati na slobodu pružanja medijskih usluga na unutarnjem tržištu i moraju biti pravilno oblikovani te transparentni, objektivni, proporcionalni i nediskriminatorni. Takvim pravilima podliježu one koncentracije na medijskom tržištu zbog kojih bi jedan subjekt mogao kontrolirati medijske usluge s velikim utjecajem na oblikovanje javnog mišljenja na određenom medijskom tržištu, u medijskom podsektoru ili u raznim medijskim sektorima u jednoj ili više država članica ili bi mogao imati velike udjele u pružateljima tih usluga. Smanjenje suprotstavljenih stajališta na tom tržištu, nastalo zbog koncentracije, važan je kriterij koji treba uzeti u obzir.

(39)Ujedno je ključno da Odbor bude ovlašten za davanje mišljenja na zahtjev Komisije ako bi nacionalne mjere mogle utjecati na funkcioniranje unutarnjeg tržišta medijskih usluga. To je, na primjer, slučaj kad je nacionalna administrativna mjera upućena pružatelju medijskih usluga koji pruža svoje usluge u više od jedne države članice ili kad predmetni pružatelj medijskih usluga ima znatan utjecaj na oblikovanje javnog mišljenja u toj državi članici.

(38)Različite zakonodavne, regulatorne ili administrativne mjere mogu negativno utjecati na poslovanje pružatelja medijskih usluga na unutarnjem tržištu. One uključuju, na primjer, pravila kojima se ograničava vlasništvo nad medijskim poduzećima drugim poduzećima koja djeluju u medijskom sektoru ili sektorima koji nisu povezani s medijima te odluke povezane s licenciranjem, odobrenjem ili prethodnim obavješćivanjem pružatelja medijskih usluga. Kako bi se ublažio njihov mogući negativan učinak na funkcioniranje unutarnjeg tržišta medijskih usluga i povećala pravna sigurnost, važno je da takve mjere budu u skladu s načelima objektivnog opravdanja, transparentnosti, nediskriminacije i proporcionalnosti.

„pružatelj medijskih usluga” znači fizička ili pravna osoba čija je profesionalna djelatnost usmjerena na pružanje medijske usluge i koja ima uredničku odgovornost za odabir sadržaja medijske usluge i određuje način na koji se on organizira;

(c) spolno iskorištavanje djece i dječja pornografija;

„državno oglašavanje” znači plasman, objavljivanje ili širenje, putem medijskog servisa, promotivne ili samopromotivne poruke, obično u zamjenu za plaćanje ili drugu naknadu, od strane ili u ime nacionalnog ili regionalnog javnog tijela ili za to tijelo, npr. nacionalne, savezne ili regionalne vlade, regulatorne vlasti ili tijela te poduzeća u državnom vlasništvu ili drugi subjekti pod državnom kontrolom na nacionalnoj ili regionalnoj razini ili lokalna vlada teritorijalne jedinice s više od milijun stanovnika;

(h) organizirana ili oružana pljačka;

(i) silovanje;

(j) kaznena djela u nadležnosti Međunarodnog kaznenog suda.

Poglavlje II.

Prava i dužnosti pružatelja i primatelja medijskih usluga

Članak 3.

Prava primatelja medijskih usluga

Primatelji medijskih usluga u Uniji imaju pravo primati različite vijesti i sadržaje o aktualnim temama, proizvedene uz poštovanje uredničke slobode pružatelja medijskih usluga, u korist javnog diskursa.

Članak 4.

Prava pružatelja medijskih usluga

1.Pružatelji medijskih usluga imaju pravo obavljati svoje gospodarske aktivnosti na unutarnjem tržištu bez ograničenja, osim onih dopuštenih zakonodavstvom Unije.

2.Države članice poštuju stvarnu uredničku slobodu pružatelja medijskih usluga. Države članice, uključujući njihove nacionalne regulatorne vlasti i tijela, ne smiju:

(a)upletati se i na koji način, izravno ili neizravno, u uredničke politike i odluke pružatelja medijskih usluga niti pokušati utjecati na njih;

(b)pritvarati, sankcionirati, presretati, podvrgavati nadzoru ni pretresu i zapljeni, niti inspekcijski provjeravati pružatelje medijskih usluga ni, ako je primjenjivo, članove njihovih obitelji, njihove zaposlenike ni članove njihovih obitelji, ni njihove poslovne i privatne prostore, zato što odbijaju otkriti informacije o svojim izvorima, osim ako je to opravdano bitnim zahtjevom u javnom interesu, u skladu s člankom 52. stavkom 1. Povelje i u skladu s drugim zakonodavstvom Unije;

(c) ugrađivati špijunski softver u uređaj ili stroj koji upotrebljavaju pružatelji medijskih usluga ili, ako je primjenjivo, članovi njihovih obitelji ili njihovi zaposlenici ili članovi njihovih obitelji, osim ako je to opravdano, u tom pojedinačnom slučaju, radi zaštite nacionalne sigurnosti i u skladu je s člankom 52. stavkom 1. Povelje i drugim zakonodavstvom Unije, ili ako je to dio istraga teških kaznenih djela jedne od navedenih osoba, predviđeno nacionalnim zakonodavstvom i u skladu je s člankom 52. stavkom 1. Povelje i drugim zakonodavstvom Unije, a mjere donesene u skladu s podstavkom (b) bile bi neprimjerene i nedovoljne za dobivanje traženih informacija.

3.Ne dovodeći u pitanje pravo na djelotvornu sudsku zaštitu zajamčenu svakoj fizičkoj i pravnoj osobi, i uz to pravo države članice određuju neovisnu vlast ili tijelo za rješavanje pritužbi koje podnose pružatelji medijskih usluga ili, ako je primjenjivo, članovi njihovih obitelji, njihovi zaposlenici ili članovi njihovih obitelji, u vezi s povredom stavka 2. točaka (b) i (c). Pružatelji medijskih usluga imaju pravo od te vlasti ili tijela zatražiti da u roku od tri mjeseca od podnošenja zahtjeva izda mišljenje o usklađenosti sa stavkom 2. točkama (b) i (c).

Članak 5.

Zaštitne mjere za neovisno funkcioniranje javnih pružatelja medijskih usluga