OBRAZLOŽENJE

U skladu s člankom 395. stavkom 1. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (dalje u tekstu „Direktiva o PDV-u”), Vijeće, koje djeluje jednoglasno na prijedlog Komisije, može bilo kojoj državi članici odobriti primjenu posebnih mjera za odstupanje od odredaba te Direktive kako bi se pojednostavnio postupak naplate poreza ili spriječili određeni oblici utaje ili izbjegavanja poreza.

Dopisom evidentiranim u Komisiji 10. rujna 2018. Savezna Republika Njemačka (dalje u tekstu „Njemačka”) zatražila je odobrenje za nastavak primjene mjere kojom se odstupa od članaka 168. i 168.a Direktive od PDV-u kako bi se roba i usluge koje porezni obveznik više od 90 % upotrebljava u vlastite privatne svrhe ili one svojih zaposlenika, ili općenito u neposlovne svrhe ili za negospodarske aktivnosti, izuzeli od prava na odbitak poreza na dodanu vrijednost. Uz zahtjev je priloženo izvješće o primjeni te mjere u skladu s člankom 2. Provedbene odluke Vijeća 2009/791/EZ od 20. listopada 2009., kako je izmijenjena Provedbenom odlukom Vijeća (EU) 2015/2428 od 10. prosinca 2015.

U skladu s člankom 395. stavkom 2. Direktive o PDV-u Komisija je dopisima od 14. rujna 2018. ostale države članice obavijestila o zahtjevu Njemačke. Komisija je dopisom od 17. rujna 2018. obavijestila Njemačku da ima sve informacije potrebne za razmatranje zahtjeva.

1.KONTEKST PRIJEDLOGA

•Razlozi i ciljevi prijedloga

Člankom 168. Direktive o PDV-u određeno je da porezni obveznik ima pravo na odbitak PDV-a obračunanog pri kupnji robe i usluga koje se upotrebljavaju u svrhu njegovih oporezovanih transakcija. Člankom 168.a stavkom 1. Direktive o PDV-u propisuje se da se PDV povezan s troškovima nepokretne imovine koja je dio poslovne imovine poreznog obveznika i koja se upotrebljava i za poslovne i za neposlovne svrhe može odbiti samo u onoj mjeri u kojoj se ta imovina upotrebljava za poslovanje tog poreznog obveznika. U skladu s člankom 168.a stavkom 2. Direktive o PDV-u države članice mogu taj propis primijeniti i kad je riječ o troškovima koji su povezani s drugom robom koja je dio poslovne imovine kako one odrede.

U skladu s člankom 395. Direktive o PDV-u države članice mogu primjenjivati mjere odstupanja od odredaba te direktive kako bi se pojednostavnili postupci naplate PDV-a ili spriječili određeni oblici utaje ili izbjegavanja poreza ako im je Vijeće to odobrilo.

Njemačka je zatražila nastavak primjene mjere odstupanja kojom se u potpunosti isključuje pravo na odbitak PDV-a na robu i usluge koje porezni obveznik upotrebljava više od 90 % za privatne ili neposlovne svrhe, uključujući negospodarske aktivnosti.

Mjera odstupanja za Njemačku prvotno je bila odobrena Odlukom Vijeća 2000/186/EZ od 28. veljače 2000. za razdoblje do 31. prosinca 2002., a odobrenje je zatim Odlukom Vijeća 2003/354/EZ od 13. svibnja 2003. odobreno do 30. lipnja 2004., Odlukom Vijeća 2004/817/EZ od 19. studenoga 2004. do 31. prosinca 2009. i Provedbenom odlukom Vijeća 2009/791/EZ od 20. listopada 2009. do 31. prosinca 2012. Potonje je odobrenje zatim produljeno do 31. prosinca 2015. Provedbenom odlukom Vijeća 2012/705/EU od 13. studenoga 2012. te do 31. prosinca 2018. Provedbenom odlukom Vijeća (EU) 2015/2428 od 10. prosinca 2015.

Njemačka je u trenutačnom zahtjevu obavijestila Komisiju da se mjera odstupanja pokazala vrlo djelotvornom i da je njome znatno pojednostavnjeno ubiranje PDV-a. Mjerom se ujedno pomaže sprječavanje utaje i izbjegavanja poreza.

Razina upotrebe robe od barem 10 % u poslovne svrhe koja je uvjet za omogućivanje odbitka ulaznog PDV-a relativno je niska. Njemačka navodi da produljenje posebne mjere stoga neće negativno utjecati na ukupni prihod od PDV-a koji se naplaćuje u fazi konačne potrošnje pa stoga ne utječe negativno ni na vlastita sredstva Unije koja proizlaze iz PDV-a.

Njemačka tvrdi da se mjerom smanjuje administrativno opterećenje poreznih obveznika i poreznih uprava jer se omjer upotrebe te robe za poslovne i neposlovne svrhe ne mora pratiti niti prilagođavati pa stoga o tim promjenama ne treba voditi evidenciju. Ograničenje od 10 % ujedno odgovara i odredbama njemačkog zakonodavstva o porezu na dohodak u kojima je propisano da se roba koja se barem 10 % upotrebljava za poslovne svrhe može smatrati poslovnom imovinom.