Završno izvješće službenika za usmene rasprave (1)

Predmet AT.37956 – Betonsko-armaturne šipke

(2020/C 312/06)

1. Cilj nacrta odluke jest ponovno donošenje ranije odluke Komisije od 30. rujna 2009. (dalje u tekstu „Odluka iz 2009.”) (2), koju je Sud poništio 2017., a koja je već bila ponovno donošenje ranije odluke od 17. prosinca 2002. (dalje u tekstu „Odluka iz 2002.”) (3), koju je Opći sud poništio 2007.

2. Nacrtom odluke utvrđuje se postojanje kartela na talijanskom tržištu čeličnih betonsko-armaturnih šipki u razdoblju od 1989. do 2000., čime se krši članak 65. Ugovora o osnivanju Europske zajednice za ugljen i čelik („Ugovor o EZUČ-u”). Upućuje se na pet poduzetnika (zajedno „stranke”): 1. Alfa Acciai S.p.A. („Alfa”); 2. Feralpi Holding S.p.A. („Feralpi”); 3. Ferriere Nord S.p.A. („Ferriere Nord”); 4. Partecipazioni Industriali S.p.A. in Amministrazione Straordinaria – ex Riva Fire S.p.A. („Partecipazioni Industriali”); i 5. Ferriera Valsabbia S.p.A. i Valsabbia Investimenti S.p.A. (zajedno „Valsabbia”).

3. Betonsko-armaturne šipke . Kratak opis tog postupka potreban je da bi se razumio nacrt odluke: Nakon presuda Suda od 21. rujna 2017. („presude od 21. rujna 2017.”) ( 4 ) kojima je poništena Odluka iz 2009., Komisija je nastavila postupak u predmetu AT.37956 –. Kratak opis tog postupka potreban je da bi se razumio nacrt odluke: — Odluka iz 2002. upućena je osmorici talijanskih proizvođača čeličnih betonsko-armaturnih šipki, kao i udruženju talijanskih proizvođača čelika Federacciai. Opći sud poništio ju je 25. listopada 2007. zbog toga što pravna osnova na kojoj se temeljila, odnosno članak 65. Ugovora o EZUČ-u, više nije bila na snazi u trenutku njezina donošenja (5). Odluka iz 2002. postala je konačna za poduzetnika Federacciai, koji nije podnio zahtjev za poništenje pred Općim sudom; — Komisija je Odlukom iz 2009. ponovno donijela odluku kojom je utvrđena povreda i izrečene kazne za osam poduzetnika koji su osporavali Odluku iz 2002. (6) Svi su pred Općim sudom podnijeli zahtjev za poništenje Odluke iz 2009., a on je potvrdio odluku i dodijelio manja smanjenja novčane kazne dvama poduzetnicima („presude od 9. prosinca 2014.”) (7). Pet od tih osam poduzetnika žalilo se na presude od 9. prosinca 2014. Odluka iz 2009. postala je konačna u odnosu na tri poduzetnika koja se nisu žalila na presude od 9. prosinca 2014. (8); — Potonje je Sud ukinuo 21. rujna 2017. i tako poništio Odluku iz 2009. u odnosu na žalitelje. Sud je smatrao da je Odlukom iz 2009. povrijeđen bitan postupovni zahtjev koji proizlazi iz Uredbe 1/2003 i Uredbe 773/2004 (9) jer na usmenu raspravu o meritumu predmeta nisu bila pozvana tijela država članica nadležna za tržišno natjecanje. Točnije, tijela država članica nadležna za tržišno natjecanje nisu bila pozvana sudjelovati na prvoj usmenoj raspravi od 13. lipnja 2002., koja se odnosila na meritum predmeta i koja je održana prije isteka Ugovora o EZUČ-u (10). Bila su pozvana na drugu usmenu raspravu 30. rujna 2002., ali ta se usmena rasprava odnosila samo na pravne posljedice isteka Ugovora o EZUČ-u na nastavak postupka.

4. Dopisom od 15. prosinca 2017. glavna uprava za tržišno natjecanje („GU za tržišno natjecanje”) svakoj je stranci objasnila zaključke iz presuda od 21. rujna 2017. i osnove na temelju kojih je namjeravala nastaviti postupak s ciljem postizanja konačnog stajališta o predmetu. U dopisu je objašnjeno da se u skladu s presudom Suda u predmetu Limburgse Vinyl Maatschappij i drugi protiv Komisije („sudska praksa u području PVC-a II”), nakon poništenja odluke Komisije, slučaj može nastaviti od trenutka u kojem je utvrđena postupovna pogreška (11). U ovom slučaju poništenje Odluke iz 2002. nije utjecalo na pripremne akte odluke, nego samo na usmenu raspravu. U tim su dopisima adresati odluke pozvani da iskažu interes za sudjelovanje u novoj usmenoj raspravi koja će se odnositi i na meritum predmeta. Sve su stranke odgovorile 1. veljače 2018. i izrazile interes za sudjelovanje u toj usmenoj raspravi.

5. Kasnijim dopisima od 22. ožujka i 13. travnja 2018. GU za tržišno natjecanje objasnila je da je točna pravna osnova za ocjenu povrede članak 65. Ugovora o EZUČ-u, a nakon isteka Ugovora o EZUČ-u Uredba br. 1/2003 bila je ispravna pravna osnova postupka. Dopisima je dodatno objašnjeno da će, donese li u ovome predmetu novu odluku o novčanoj kazni, Komisija postupiti u skladu sa Smjernicama za utvrđivanje kazni iz 1998. zajedno s razmatranjima iz svojih dopisa od 30. lipnja 2008. (da neće izricati novčane kazne više od onih uvedenih 2002.).

6. Na zahtjev društava Alfa i Valsabbia, GU za tržišno natjecanje obavijestio je stranke da su prije nove usmene rasprave tijela država članica nadležna za tržišno natjecanje primila obavijest o utvrđenim činjenicama, dodatnu obavijest o preliminarno utvrđenim činjenicama i odgovore na njih, kao i dopise od 15. prosinca 2017., odgovore na te dopise i dopise od 22. ožujka 2018..

7. Nova usmena rasprava održana je 23. travnja 2018. uz sudjelovanje četiriju od pet stranaka: Alfa, Feralpi, Ferriere Nord i Valsabbia.

8. Partecipazioni Industriali nije sudjelovao na novoj usmenoj raspravi (12). Međutim, na zahtjev društva Partecipazioni Industriali dopustio sam mu da podnese pisano očitovanje umjesto usmene obrane u istom roku koji je predviđen za novu usmenu raspravu. Društvo Partecipazioni Industriali dostavilo je ta pisana očitovanja 24. travnja 2018. Feralpi je 7. svibnja 2018. uz svoje sudjelovanje u novoj usmenoj raspravi podnio i novu pisanu obranu.

9. Tijela država članica nadležna za tržišno natjecanje pozvana su na novu usmenu raspravu, a šest ih je doista imalo predstavnika na novoj usmenoj raspravi (13).

10. Neke su stranke tvrdile da nova usmena rasprava 23. travnja 2018. nije mogla ispraviti problem izostanka usmene rasprave o meritumu predmeta 2002. na koju su pozvana tijela država članica nadležna za tržišno natjecanje jer su usmene rasprave 2002. uključivale i druga tri poduzetnika te udruženje poduzetnika, koji su bili ostali adresati obavijesti o preliminarno utvrđenim činjenicama, Odluke iz 2002. i Odluke iz 2009. Smatram da taj argument nije uvjerljiv jer ne postoji pravo adresata obavijesti o preliminarno utvrđenim činjenicama na usmenu raspravu u prisutnosti drugih adresata obavijesti o preliminarno utvrđenim činjenicama (14).

11. Pozivajući se u svojim pisanim i usmenim očitovanjima na Mišljenje nezavisne odvjetnice Kokott u predmetu Solvay protiv Komisije (15) i na sudsku praksu Europskog suda za ljudska prava, (16) sve su stranke kritizirale predugo trajanje tih postupaka – otprilike 18 godina – te su tvrdile da je povrijeđeno njihovo temeljno pravo na obradu njihova predmeta u razumnom roku – što je utvrđeno u članku 41. stavku 1. i članku 47. stavku 2. Povelje o temeljnim pravima. Prema mišljenju stranaka, Komisija nije imala legitimitet za ponovno pokretanje postupaka jer je isključivo Komisiji pripisivo i njihovo predugo trajanje i potreba donošenja iste odluke dvaput. Odluči li Komisija ipak donijeti i treću odluku o zabrani, zbog predugog trajanja postupaka trebalo bi znatno smanjiti novčane kazne.

12. Pitanje poštovanja temeljnog prava stranaka na obradu njihova predmeta u razumnom roku, prava priznatog u sudskoj praksi Suda kao općeg načela prava Europske unije i sadržanog u članku 41. stavku 1. i članku 47. stavku 2. Povelje o temeljnim pravima, doista zahtijeva pažljivo razmatranje ovog predmeta.

13. Uzimajući u obzir sve faze upravnih i sudskih postupaka, apsolutno trajanje ovog postupka, koji je počeo Komisijinim inspekcijama od listopada do prosinca 2000., nesumnjivo je osobito dugo. Traje već više od 18 godina. Budući da se u presudama od 21. rujna 2017. Sud nije bavio nizom razloga za žalbu na presude Općeg suda ako su te presude potvrdile Odluku iz 2009., vjerojatno će barem neke stranke iskoristiti svoje pravo da Opći sud i Sud preispitaju treću Komisijinu odluku. Uz pretpostavku da će taj treći krug sudskog nadzora dovesti do konačnog završetka upravnih i sudskih postupaka u ovom predmetu, lako je pretpostaviti da će dotad proći i 22 ili 23 godine.

14. Sud smatra da se razumno trajanje postupka može ocijeniti samo s obzirom na konkretne okolnosti svakog predmeta, osobito na važnost predmeta za stranke, složenost predmeta i postupanje stranaka i nadležnih tijela, te da taj popis relevantnih kriterija nije konačan (17).

15. Stoga činjenica da još nije istekao rok zastare za izricanje kazni predviđen člankom 25. Uredbe br. 1/2003 ne daje odgovor na to pitanje (18).

16. Nerazumno dugo trajanje postupka može biti posljedica predugog trajanja jedne ili više pojedinačnih faza postupka, ali i ukupnog trajanja upravnog i sudskog postupka (19).

17. Ne može se tvrditi da bi Komisija trebala ocjenjivati samo trajanje vlastitih postupaka. Članak 41. stavak 1. i članak 47. stavak 2. Povelje o temeljnim pravima tek su dva načina izražavanja istog temeljnog prava stranaka na razuman rok za završetak njihova predmeta (20). Iz perspektive predmetnih poduzetnika bitno je samo kad će o njihovu slučaju napokon presuditi nepristrano tijelo (21).

18. Komisija se ne može posve osloboditi odgovornosti za ukupno trajanje postupka, pa ni za sudske faze, jer usklađenost s temeljnim pravima sustava u kojemu je Komisija u protumonopolskim predmetima i istražitelj i donositelj prvostupanjske odluke ovisi o pravu stranaka da Komisijine odluke preispitaju sudovi EU-a (22).

19. U ovom bi slučaju Sud nesporno mogao nerazumno dugim ocijeniti ukupno trajanje postupka u ovom predmetu, što se odnosi i na dvije faze pred Općim sudom nakon Odluke iz 2002. i Odluke iz 2009. Zato se otvara pitanje odgovarajuće korektivne mjere.

20. Prema Europskom sudu za ljudska prava, nedonošenje presude u razumnom roku postupovna je nepravilnost i povreda temeljnog prava zbog koje oštećena strana ima pravo na učinkovitu korektivnu mjeru kojom joj se pruža primjerena zaštita (23).

21. Sud se često suočava s pitanjem koja bi bila ta korektivna mjera Općeg suda ili Suda utvrde li Opći sud ili Sud da su upravni i/ili sudski postupci u slučaju protumonopolske politike bili nerazumno dugi.

22. Ustaljena je sudska praksa Suda da Opći sud ili Sud mogu poništiti odluku Komisije kojom se utvrđuje povreda članaka 101. ili 102. UFEU-a i izriče novčana kazna za takvu povredu samo ako se dokaže da je nerazumno trajanje upravnog i/ili sudskog postupka negativno utjecalo na mogućnost tih poduzetnika da se brane u upravnom i/ili sudskom postupku (24).

23. Nisu dovoljne apstraktne i neprecizne tvrdnje predmetnih poduzetnika da im je povrijeđeno pravo obrane. Mora se dokazati konkretan negativni učinak na mogućnost poduzetnika da se brani, na primjer ako oni pojedinci u društvu koji bi mogli dati oslobađajuća obrazloženja dokaza u Komisijinu spisu više nisu živi ili dostupni u trenutku kada je poduzetniku odobren zakašnjeli pristup Komisijinu spisu, a ti bi pojedinci bili dostupni da pristup spisu nije zakasnio (25).

24. Ako nema dokaza o konkretnom štetnom učinku na mogućnost poduzetnika da se brani, Sud je oduvijek smatrao da Opći sud ili Sud mogu dodijeliti samo financijsku naknadu. Iako je starija sudska praksa smatrala da bi Opći sud ili Sud tu naknadu mogli dodijeliti u obliku smanjenja iznosa novčane kazne koju Opći sud primjenjuje u izvršavanju svoje neograničene nadležnosti u smislu članka 261. UFEU-a, (26) u novijoj sudskoj praksi odgovarajućom korektivnom mjerom smatra se zasebna tužba koju predmetni poduzetnik podnosi radi naknade štete na temelju članka 268. UFEU-a u vezi s člankom 340. stavkom 2. UFEU-a (27).

25. U ovom predmetu ne vidim dokaz o konkretnom štetnom učinku nerazumno dugotrajnog postupka na mogućnost stranaka da se brane. Prva administrativna faza postupka koja je dovela do Odluke iz 2002. bila je relativno brza, a stranke su u tom trenutku imale neograničen pristup spisu. Na novoj usmenoj raspravi održanoj 23. travnja 2018. te u različitim pisanim podnescima otkad je nakon dopisa od 15. prosinca 2017. postupak ponovno pokrenut stranke nisu dokazale konkretan negativan učinak na svoju mogućnost obrane. Naprotiv, utemeljeni argumenti s nove usmene rasprave i iz nekih od tih pisanih podnesaka potvrđuju mogućnost stranaka da se brane.

26. No stranke ipak tvrde da bi u ovom konkretnom slučaju, u kojem već danas možda postoji povreda njihova temeljnog prava da im predmet bude obrađen u razumnom roku, Komisija bila obvezna odmah odustati od postupka kako bi svjesno izbjegla produljenje ionako već predugog postupka, a time i nastavak kršenja temeljnog prava stranaka.

27. Iako se ne slažem s konačnim zaključkom na temelju argumenata stranaka, smatram da stranke imaju pravo kad tvrde da je Komisija danas u ovom predmetu u drukčijoj situaciji od one na koju se odnosi sudska praksa navedena u točkama 21. do 24.

28. Sudska praksa navedena u točkama 21. do 24. odnosi se na korektivnu mjeru Općeg suda ili Suda utvrde li Opći sud ili Sud da su upravni i/ili sudski postupci u slučaju protumonopolske politike bili nerazumno dugi, a Komisija se danas u ovome predmetu suočava s pitanjem treba li nastaviti s postupkom i donijeti novu, treću odluku, koja bi zbog sudskog nadzora koji će uslijediti i na koji stranke imaju pravo produljila već ionako veoma dug postupak za još četiri ili pet godina (vidjeti točku 13.).

29. Bitna je razlika u tome što Komisija nije dužna nastaviti postupak ako je zbog formalnih razloga poništena ranija odluka o povredi protumonopolskih pravila i izricanju novčanih kazni, niti je dužna takav postupak nastaviti do donošenja nove odluke.

30. Kao što ima široke diskrecijske ovlasti da odluči hoće li otvoriti istragu o mogućem kršenju zabrane monopola i hoće li nastaviti s istragama do donošenja prve odluke kojom se utvrđuje povreda protumonopolskih pravila i izriče novčana kazna, (28) Komisija ima široke diskrecijske ovlasti i da odluči hoće li nastaviti postupak nakon poništenja prve odluke zbog formalnih razloga te hoće li nastaviti taj postupak do donošenja druge odluke. Isto tako, ako se i druga odluka poništi zbog postupovnih razloga, Komisija opet ima široke diskrecijske ovlasti da odluči hoće li nastaviti s postupkom i hoće li taj postupak nastaviti do donošenja treće odluke.

31. Međutim, ne slažem se s mišljenjem stranaka da u ovoj situaciji u kojoj postoji stvarna opasnost da Sud ukupno trajanje postupka smatra već nerazumno dugim, Komisija nužno gubi sve diskrecijske ovlasti i automatski ima obvezu obustaviti postupak. Takvo mišljenje pretjerano jednostrano naglašava potrebu zaštite prava stranaka iz Povelje o temeljnim pravima da im se predmet obradi u razumnom roku, a sasvim zanemaruje važnost provedbe pravila EU-a o tržišnom natjecanju, što je temeljni cilj Ugovorâ (29).

32. Prema mojem mišljenju, pravilno je da u sadašnjoj situaciji, u odlučivanju hoće li nastaviti s postupkom i nastaviti ga do donošenja nove odluke kojom se utvrđuje povreda protumonopolskih pravila i izriču novčane kazne, Komisija ima obvezu temeljito razmotriti moguću povredu temeljnog prava stranaka da se njihov predmet obradi u razumnom roku, koji je već istekao, kao i daljnji utjecaj svoje odluke na zaštitu temeljnog prava stranaka.

33. To znači da prije donošenja nove, treće odluke u ovom predmetu Komisija mora ispitati, uzimajući u obzir sve okolnosti predmeta, bi li korist od donošenja takve treće odluke za ostvarenje cilja provedbe pravila Unije o tržišnom natjecanju bila manja od učinka na zaštitu prava stranaka na temelju Povelje o temeljnim pravima.

34. Ako tim ispitivanjem zaključi da je korist od donošenja nove, treće odluke za ostvarenje cilja provedbe pravila Unije o tržišnom natjecanju veća od učinka na zaštitu temeljnog prava stranaka iz Povelje, Komisija može donijeti takvu treću odluku. Radi korigiranja moguće povrede temeljnog prava stranaka, smatram da im Komisija mora odobriti smanjenje iznosa novčanih kazni. Opseg tih smanjenja mora odražavati okolnosti tog predmeta, uključujući činjenicu da se nijedno prekomjerno trajanje u ovom slučaju ne može pripisati ponašanju stranaka (30).

35. Prema mojemu mišljenju, nacrt odluke ispunjava te zahtjeve. Njime se zaključuje, uzimajući u obzir sve konkretne okolnosti predmeta, da je donošenje treće odluke o izricanju novčanih kazni opravdano uz smanjenje novčane kazne od 50 % kao priznanje dugotrajnosti postupka. Čak i da Sud ocijeni trajanje postupka u ovom predmetu nerazumno dugim, to bi smanjenje bilo odgovarajuća korektivna mjera (31).

36. U odnosu na Odluku iz 2009., uz smanjenje od 50 % prethodno navedeno u točki 35., u nacrtu odluke uzimaju se u obzir presude od 9. prosinca 2014. i stoga se osnovni iznos novčanih kazni za društva Partecipazioni Industriali i Ferriere Nord smanjuje za 3 % odnosno 6 % (32). Osim toga, s obzirom na financijsku situaciju društva Partecipazioni Industriali, u nacrtu odluke ne primjenjuje se odvraćajući množitelj na društvo Partecipazioni Industriali, te se nakon primjene gornje granice od 10 % iz članka 23. stavka 2. Uredbe 1/2003. određuje novčana kazna u iznosu od 0 EUR.

37. U skladu s člankom 16. Odluke 2011/695/EU ispitao sam bavi li se nacrt odluke samo onim primjedbama na koje su stranke dobile priliku iznijeti svoje stajalište i utvrdio sam da jest tako.

38. Općenito zaključujem da su u ovom predmetu stranke mogle ostvariti svoja postupovna prava.

Bruxelles, 1. srpnja 2019. Wouter WILS

(1) U skladu s člancima 16. i 17. Odluke 2011/695/EU predsjednika Europske komisije od 13. listopada 2011. o funkciji i opisu posla službenika za usmene rasprave u određenim postupcima tržišnog natjecanja (SL L 275, 20.10.2011., str. 29.) („Odluka 2011/695/EU”).

(2) Odluka Komisije C(2009)7492 final od 30. rujna 2009. koja se odnosi na povredu članka 65. Ugovora o EZUČ-u (COMP/37.956 - Betonsko-armaturne šipke, ponovno donošenje), kako je izmijenjena Odlukom Komisije C (2009) 9912 final od 8. prosinca 2009. u vezi s postupkom na temelju članka 65. Ugovora o EZUČ-u (Predmet COMP/37.956 – Betonsko-armaturne šipke, ponovno donošenje), sažetak objavljen u SL C 98, 30.3.2011., str. 16. Završno izvješće službenika za usmene rasprave od 22. rujna 2009. u predmetu COMP/37.956 – Betonsko-armaturne šipke, ponovno donošenje (SL C 98, 30.3.2011., str. 14.).

(3) Odluka Komisije 2006/894/EZ od 17. prosinca 2002. u vezi s postupkom na temelju članka 65. Ugovora o EZUČ-u protiv društava Alfa Acciai SpA, Feralpi Siderurgica SpA, Ferriere Nord SpA, IRO Industrie Riunite Odolesi SpA, Leali SpA, Acciaierie e Ferriere Leali Luigi SpA in liquidazione (u stečaju), Lucchini SpA, Siderpotenza SpA, Riva Acciaio SpA, Valsabbia Investimenti SpA, Ferriera Valsabbia SpA i udruženje poduzetnika Federacciai (Federazione delle Imprese Siderurgiche Italiane) (predmet C.37.956 – Betonsko-armaturne šipke) (SL L 353, 13.12.2006., str. 1.). Završno izvješće službenika za usmene rasprave 9. prosinca 2002. u predmetu COMP/37.956 – Betonsko-armaturne šipke (SL C 303, 13.12.2006., str. 2.).

(4) Presude Feralpi Holding protiv Komisije, C-85/15 P, EU:C:2017:709; Ferriera Valsabbia, Valsabbia Investimenti protiv Komisije, C-86/15 P, i Alfa Acciai protiv Komisije, C-87/15 P, EU:C:2017:717; Ferriere Nord protiv Komisije, C-88/15, EU:T:2017:716; Riva Fire protiv Komisije, C-89/15 P, EU:C:2017:713.

(5) Presude SP, Leali, Acciaerie e Ferriere Leali Luigi, IRO, Lucchini, Ferriera Valsabbia, Valsabbia Investimenti i Alfa Acciai protiv Komisije, T-27/03, T-46/03, T-58/03, T-79/03, T-80/03, T-97/03 i T-98/03, EU:T:2007:317; Riva Acciaio protiv Komisije, T-45/03, EU:T:2007:318; Feralpi Siderurgica protiv Komisije, T-77/03, EU:T:2007:319; Ferriere Nord protiv Komisije, T-94/03, EU:T:2007:320. Ugovor o EZUČ-u potpisan je 1952. na 50 godina, a istekao je 23. srpnja 2002.

(6) To su 1. Alfa Acciai S.p.A; 2. Feralpi Holding S.p.A. (ranije Feralpi Siderurgica SpA) 3. Ferriere Nord S.p.A.; 4. IRO Industrie Riunite Odolesi S.p.A.; 5. Leali S.p.A. i Acciaierie e Ferriere Leali Luigi S.p.A. in liquidazione; 6. Lucchini S.p.A. i S.P. S.p.A. in liquidazione (ranije Siderpotenza S.p.A.); 7. Riva Fire S.p.A. (ranije Riva Acciaio S.p.A.); i 8. Ferriera Valsabbia S.p.A. i Valsabbia Investimenti S.p.A.

(7) Presude Leali i Acciaierie e Ferriere Leali Luigi protiv Komisije, T-489/09, T-490/09 i T-56/10, EU:T:2014:1039; IRO protiv Komisije, T-69/10, EU:T:2014:1030; Feralpi protiv Komisije, T-70/10, EU:T:2014:1031; Riva Fire protiv Komisije, T-83/10, EU:T:2014:1034; Alfa Acciai protiv Komisije, T-85/10, EU:T:2014:1037; Ferriere Nord protiv Komisije, T-90/10, EU:T:2014:1035; Lucchini protiv Komisije, T-91/10, EU:T:2014:1033; Ferriera Valsabbia i Valsabbia Investimenti protiv Komisije T-92/10, EU:T:2014:1032. Opći sud odobrio je društvu Riva Fire smanjenje novčane kazne za 3 %, a društvu Ferriere Nord smanjenje novčane kazne od 6 %.

(8) Tri poduzeća koja se nisu žalila jesu IRO Industrie Riunite Odolesi S.p.A. („IRO”), Ferriere Leali Luigi S.p.A. („Leali”) i Lucchini S.p.A. – ranije Siderpotenza S.p.A. („Lucchini”). Vidjeti i presudu u predmetu Lucchini protiv Komisije, T-185/18, EU:T:2019:298.

(9) Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora (SL L 1, 4.1.2003., str. 1.) („Uredba 1/2003”). Uredba Komisije (EZ) br. 773/2004 od 7. travnja 2004. o postupcima koje Komisija vodi na temelju članaka 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL L 123, 27.4.2004., str. 18.) („Uredba br. 773/2004”).

(10) Takvo sudjelovanje nije bilo predviđeno Ugovorom o EZUČ-u, na temelju kojeg je Komisija imala isključivu nadležnost za primjenu pravila o tržišnom natjecanju.

(11) Presuda Limburgse Vinyl Maatschappij i drugi protiv Komisije, C 238/99 P, C 244/99 P, C 245/99 P, C 247/99 P, C 250/99 P do C 252/99 P i C 254/99 P, EU:C:2002:582, točke 70.–76.

(12) Izvanredni upravitelji društva Partecipazioni Industriali odbili su moj poziv na novu usmenu raspravu. U skladu s člankom 14. stavkom 4. i 5. Uredbe 773/2004, društvo Partecipazioni Industriali na usmenoj raspravi nisu mogli zastupati samo njegovi vanjski odvjetnici. vidjeti presudu Badische Anilin- & Soda-Fabrik protiv Komisije, 49/69, EU:C:1972:71, točku 11.

(13) Iako je pozivanje tijela država članica nadležnih za tržišno natjecanje bitna postupovna pretpostavka, tijela država članica nadležna za tržišno natjecanje nemaju obvezu prisustvovanja usmenoj raspravi; vidjeti presudu Servier protiv Komisije, T-691/14, EU:T:2018:922, točku 163.

(14) Presuda Cimenteries CBR i drugi protiv Komisije, T-25/95 etc., EU:T:2000:77, točka 697., i Mišljenje nezavisnog odvjetnika Darmona u Ahlström Osakeyhtiö i drugi protiv Komisije, C-89/85 etc., EU:C:1988:258, točka 155.

(15) Mišljenje nezavisne odvjetnice Kokott u predmetu Solvay protiv Komisije, C-109/10 P, EU:C:2011:256.

(16) Presude Europskog suda za ljudska prava, Eckle protiv Njemačke, zahtjev 8130/78, točka 76.; Goru protiv Grčke, zahtjev 12686/03, točka 46.; Kakamoukas i drugi protiv Grčke, Zahtjev 38311/02, točka 32. Društva Alfa i Valsabbia uputili su i na predmete Neumeister protiv Austrije, Zahtjev 1936/63 i Roille protiv Francuske, 50268/99.

(17) Vidjeti mišljenje nezavisne odvjetnice Kokott u predmetu Solvay protiv Komisije, kao u prethodno navedenoj bilješci 15., točki 237. te navedenu sudsku praksu.

(18) Mišljenje nezavisne odvjetnice Kokott u predmetu Solvay protiv Komisije, kao u prethodno navedenoj bilješci 15., točki 347.

(19) Mišljenje nezavisne odvjetnice Kokott u predmetu Solvay protiv Komisije, kao u prethodno navedenoj bilješci 15., točkama 238. i 239.

(20) Mišljenje nezavisne odvjetnice Kokott u predmetu Solvay protiv Komisije, kao u prethodno navedenoj bilješci 15., točki 240.

(21) Mišljenje nezavisne odvjetnice Kokott u predmetu Solvay protiv Komisije, kao u prethodno navedenoj bilješci 15., točki 240.

(22) Vidjeti presudu u predmetu Schindler protiv Komisije, C-501/11 P, EU:C:2013:522, točku 34.

(23) Kudla protiv Poljske, Zahtjev 30210/96, točke 150.–156.; vidjeti i presudu Groupe Gascogne protiv Komisije, C-58/12 P, EU:C:2013:770, točku 72.

(24) Presuda u predmetu Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied protiv Komisije, C-105/04 P, EU:C:2006:592, točke 42. i 43. te Mišljenje nezavisne odvjetnice Kokott u predmetu Solvay protiv Komisije, kao u prethodno navedenoj bilješci 15., točkama 250. do 262.

(25) Presuda u predmetu Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied, kao u prethodno navedenoj24 bilješci, točkama 56. i 49. te Mišljenje nezavisne odvjetnice Kokott u predmetu Solvay protiv Komisije, kao u prethodno navedenoj bilješci 15., točkama 312. do 320.

(26) Presuda Baustahlgewebe protiv Komisije, C-185/95 P, EU:C:1998:608, točka 48.

(27) Presude Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland protiv Komisije, C-385/07 P, točka 195.; Groupe Gascogne protiv Komisije, kao 23 gore, točke 81.–83.; Bolloré protiv Komisije, C-414/12 P, EU:C:2014:301, točka 106.; i CEPSA protiv Komisije, C-608/13 P, EU:C:2016:414, točka 71.

(28) Te široke diskrecijske ovlasti proizlaze iz formulacije članka 7. i članka 23. stavka 2. Uredbe 1/2003, koji kažu da Komisija „može” donositi takve odluke, iz sudske prakse o pravima podnositelja pritužbe (vidjeti presudu Ufex i drugi protiv Komisije, C-119/97 P, EU:C:1999:116, točke 86.–92.) kao i iz presude Masterfoods (C-344/98, EU:C:2000:689).

(29) Mišljenje 2/13 Suda (Pristupanje Europske unije Europskoj konvenciji o ljudskim pravima), EU:C:2014:2454, točka 172. i Mišljenje nezavisne odvjetnice Kokott u predmetu Solvay protiv Komisije, kako je prethodno navedeno u napomeni 15., točki 328.

(30) Zbog razloga prethodno navedenih u točki 18., činjenica da su stranke iskoristile svoje pravo da Odluku iz 2002. i Odluku iz 2009. revidiraju sudovi EU-a ne smije se iskoristiti protiv stranaka.

(31) Usporediti s mišljenjem nezavisne odvjetnice Kokott u predmetu Solvay protiv Komisije, kao u prethodno navedenoj bilješci 15., točki 357.

(32) Vidjeti prethodni stavak 3. i bilješku 7.