ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
O čemu je riječ? Zašto je to problem na razini EU-a?

Opcije su se razmatrale uglavnom za korporativnu dužnu pažnju i dužnosti direktora. Neregulatorne su opcije odbačene jer se pokazalo da nisu djelotvorne i učinkovite. Kad je riječ o dužnoj pažnji, zbog neučinkovitosti su odbačene i neke regulatorne mogućnosti (npr. dužnost ili odgovornost ograničena na prvu razinu lanca vrijednosti). Opcije koje su zadržane razlikuju se prema općem pristupu (sektorske – horizontalne) i osobnom području primjene. Predlaže se paket najpoželjnijih opcija koje se međusobno nadopunjuju. U pogledu korporativne dužne pažnje, uvela bi se obveza horizontalne dužne pažnje za velika društva s ograničenom odgovornošću (definirana dvama mogućim alternativnim skupovima kriterija broja zaposlenika i prometa) u kombinaciji s pojednostavnjenim režimom usmjerenim na najvažnija pitanja za poduzeća srednje veličine i poduzeća srednje tržišne kapitalizacije u sektorima u kojima je vjerojatnije da će se pojaviti negativni učinci na okoliš i ljudska prava (sektorima s velikim učinkom). Pravila EU-a o usklađenoj građanskopravnoj odgovornosti i administrativnoj provedbi to bi podržala. Uključit će se poduzeća iz trećih zemalja koja ostvaruju znatan promet u EU-u. U pogledu dužnosti direktora, najpoželjnijom bi se opcijom na usklađen način pojasnila dužnost glavnih direktora da djeluju u najboljem interesu društva za sva društva s ograničenom odgovornošću (uređeno nacionalnim zakonima o trgovačkim društvima). To bi se temeljilo na specifičnim dužnostima direktora (npr. u pogledu upravljanja rizikom ili uključenosti dionika) za velika poduzeća i postupno bi se provodilo za društva s ograničenom odgovornošću srednje veličine i uvrštene MSP-ove visokog učinka. Dužnosti direktora kojima se provodi obveza korporativne dužne pažnje primjenjuju se na ista poduzeća kao i ta obveza. Dodatne posebne dužnosti direktora povezane s utvrđivanjem strategije sa znanstveno utemeljenim ciljevima primjenjivale bi se na velika poduzeća s više od 1 000 zaposlenika. To bi dopunila opća odredba prema kojoj bi naknade trebale olakšati ili barem ne ometati usklađenost s novim pravilima.
Najpoželjnijom bi se opcijom BDP država EU-27 povećao za 1,98 postotnih bodova do 2028., dok bi se državni prihodi i aktivnosti ulaganja povećali za 96,8 milijardi EUR odnosno 30,4 milijarde EUR u razdoblju 2024.–2028. Tom bi se inicijativom otvorila i dodatna 2,2 milijuna radnih mjesta. Procijenjene su koristi za svako područje intervencije sljedeće: ·osnaživanjem potrošača i poduzeća koji se koriste povezanim proizvodima i uslugama te povećanjem dostupnosti podataka za komercijalnu uporabu kao i inovacijama među poduzećima ostvarilo bi se do 196,7 milijardi EUR godišnje do 2028.; ·poboljšanjem ugovorne pravednosti ostvarilo bi se dodatnih 7,4 milijarde EUR godišnje; ·olakšavanje uporabe komercijalnih podataka za potrebe javnog interesa: smanjenje administrativnog opterećenja do 155 milijuna EUR godišnje; ·olakšavanje pristupa pravednim i pouzdanim uslugama u oblaku i uslugama na rubu mreže: dodatnih 7,1 milijardi EUR godišnje.
Raširenost nasilja nad ženama i nasilja u obitelji u EU-u te šteta koju ti oblici nasilja uzrokuju pojedincima i društvima stvaraju posebnu potrebu za zajedničkim djelovanjem. Nasilje nad ženama i nasilje u obitelji može uključivati fizički prekogranični aspekt ako se ljudi kreću; u internetskom svijetu nema granica. Ciljevi politikâ mogu se ispuniti samo ako se minimalni standardi jednako primjenjuju na sve slučajeve nasilja nad ženama / nasilja u obitelji. Države članice nastoje riješiti problem nasilja nad ženama/nasilja u obitelji kroz zakonodavstvo i politike, ali to nije dovelo do smanjenja njegove pojave. U svrhu osiguravanja jednakog postupanja prema žrtvama, tom bi se inicijativom postigla uzlazna konvergencija utvrđivanjem minimalnih standarda koji se odnose na prava žena žrtava nasilja / žrtava nasilja u obitelji. Tim bi se standardima nastojalo spriječiti i suzbiti tu vrstu nasilja prije, tijekom ili nakon kaznenog postupka. Tom bi se inicijativom uvele i definicije i kazne za postupanje u slučaju nepotpunog obuhvata kriminalizacijom. Djelovanjem EU-a osigurat će se zaštita temeljnih prava polovine stanovništva EU-a u cijelom EU-u.

Procjena najpoželjnije opcije ukazuje na pozitivne gospodarske učinke. Konkretno, smanjenje broja slučajeva nasilja nad ženama i nasilja u obitelji moglo bi donijeti gospodarsku korist od oko 53,1 milijardu EUR, koja bi dugoročno mogla dosegnuti oko 82,7 milijardi EUR. Najveća moguća gospodarska korist bila bi posljedica smanjenja troškova nastalih uslijed tjelesne i emocionalne štete nanesene žrtvama (pri čemu se smanjenje troškova procjenjuje na od 32,2 do 64,5 milijardi EUR). Društvene učinke osjetili bi razni dionici, od žrtava, svjedoka, počinitelja kaznenih djela, poduzeća i nacionalnih tijela do šire društvene zajednice. Najpoželjnijom opcijom poboljšalo bi se zdravlje, sigurnost i kvaliteta života žrtava (posebno zahvaljujući mjerama zaštite i potpore). Povećala bi se i svijest žrtava i svjedoka o dostupnim uslugama zaštite i potpore te njihov pristup informacijama o njima. Očekuje se da će mjere interventnih programa za počinitelje imati pozitivan učinak na stavove i ponašanje počinitelja. Kad je riječ o poslodavcima, bolja informiranost i bolje razumijevanje problematike radnica i radnika koji su žrtve uznemiravanja na radnom mjestu te pružanje potpore tim radnicama i radnicima, omogućili bi razvoj sigurnog radnog okruženja. To bi pozitivno utjecalo i na produktivnost. Nacionalna bi tijela profitirala od mjera za uklanjanje pravne rascjepkanosti i nesigurnosti. Kad bi šira javnost u većoj mjeri prepoznavala štetne rodne stereotipe, norme i zlostavljačko ponašanje, to bi imalo pozitivan utjecaj na društvo u cjelini. Naposljetku, važno je napomenuti da najpoželjnija opcija ima znatan učinak na temeljna prava.
Osnovni scenarij (nulta opcija) predstavlja status quo: nema zahtjeva za minimalnu poslovnu prisutnost za fiktivne subjekte i provode se postojeća pravila na razini EU-a te na nacionalnoj i globalnoj razini za borbu protiv izbjegavanja plaćanja poreza i utaje poreza. To uključuje djelovanje Skupina EU-a za Kodeks o postupanju pri oporezivanju poslovanja kako bi se riješilo pitanje poslovne prisutnosti, ali samo za povlaštene porezne režime. Prva opcija je neobvezujuća opcija. Njome bi se za fiktivne subjekte uveli minimalni zahtjevi za poslovnu prisutnost, no takvi zahtjevi ne bi bili obvezujući ni izvršivi. Prva opcija mogla bi biti u obliku preporuke Komisije ili proširenja mandata Skupine EU-a za Kodeks o postupanju pri oporezivanju poslovanja kako bi se provjerilo primjenjuju li se zahtjevi za poslovnu prisutnost u svim poreznim sustavima država članica. Druga opcija osnovna je regulatorna opcija na koju se nastavljaju treća i četvrta opcija. U okviru druge opcije uveli bi se zajednički zahtjevi za poslovnu prisutnost u cijelom EU-u, čime bi se obvezalo (određene) pravne subjekte i aranžmane – one koji od samog početka ne bi bili isključeni i koji bi zadovoljili određene kriterije za ulazak u provjeru – da poreznoj upravi dokažu da imaju znatnu gospodarsku djelatnost u državama članicama u kojima su porezni rezidenti. Nepostojanje poslovne prisutnosti dovelo bi do poreznih posljedica (odnosno, fiktivni subjekti više ne bi mogli koristiti porezne prednosti na temelju relevantnih direktiva EU-a i/ili poreznih ugovora). Uz drugu opciju, treća opcija uključivala bi uspostavu mehanizma za administrativnu suradnju i razmjenu informacija o fiktivnim subjektima. Četvrta opcija sastojala bi se od elemenata iz treće opcije uz dodavanje zajedničke definicije sankcija u slučaju neusklađenosti fiktivnih subjekata. Četvrta opcija je najpoželjnija opcija. Uključuje sve elemente druge opcije, razmjenu informacija među poreznim upravama iz treće opcije i sve se to dopunjava zajedničkim okvirom sankcija. Očekuje se da će se četvrtom opcijom na najbolji način ostvariti ciljevi inicijative, uz najveći odvraćajući učinak za porezne obveznike, a da se pritom poduzećima i poreznim tijelima ne nameće neproporcionalni trošak.
Ova procjena učinka temelj je zakonodavnog prijedloga za reviziju Direktive 2010/40/EU o okviru za uvođenje inteligentnih prometnih sustava (ITS). To je ključna mjera europskog zelenog plana, strategije održive i pametne mobilnosti te prilagodbe Europe digitalnom dobu. Direktivom o ITS-u nastoji se povećati uvođenje i upotreba kontinuiranih usluga ITS-a u cijelom EU-u kako bi se poboljšalo funkcioniranje sustava cestovnog prometa, uključujući njegove veze s ostalim vrstama prijevoza, i tako smanjili negativni vanjski učinci cestovnog prometa. Evaluacija iz 2019. potvrđuje važnost Direktive o ITS-u, no u njoj se naglašava da je uvođenje ITS-a još uvijek sporo i fragmentirano te se navodi da je to dovelo do propuštenih prilika za izgradnju uključivog multimodalnog prometnog sustava. Postoji potreba za uključivanjem novih dostignuća u područjima kao što su povezana i automatizirana mobilnost i platforme za mobilnost. Postoji i potreba za dodatnim poboljšanjem, u cijeloj prometnoj mreži, dostupnosti i raspoloživosti: i. podataka o infrastrukturi; ii. prometnih podataka; i iii. putnih podataka.
Europski zeleni plan usmjerava EU prema ostvarenju klimatske neutralnosti do 2050. temeljitom dekarbonizacijom svih sektora gospodarstva. Metan je snažan staklenički plin koji svojim ukupnim doprinosom klimatskim promjenama zaostaje jedino za ugljikovim dioksidom, a odgovoran je za otprilike trećinu trenutačnog klimatskog zagrijavanja. Međuvladin panel o klimatskim promjenama upozorava da se do 2030. moraju postići znatna smanjenja emisija metana kako bi se porast temperature u svijetu zadržao ispod 1,5 °C (ili čak 2 °C) što je postavljeno kao globalni cilj do 2050. Procjena učinka Plana za postizanje klimatskog cilja do 2030. ukazuje na to da se troškovno najučinkovitije uštede emisija metana mogu postići u energetskom sektoru. Te su emisije prekogranični problem, a nekoordinirano regulatorno postupanje u državama članicama i sektorima dovodi do nedostataka i neučinkovitosti te može narušiti funkcioniranje jedinstvenog energetskog tržišta EU-a. Budući da većina emisija metana povezanih s fosilnom energijom koja se troši unutar EU-a nastaje izvan EU-a, rezultati u tom području mogli bi se ostvariti jedino zajedničkim djelovanjem država članica.
Budući da zgrade uzrokuju 40 % ukupne potrošnje energije i 36 % emisija stakleničkih plinova povezanih s energijom u EU-u, dekarbonizacija sektora zgrada neizostavna je za postizanje klimatskih i energetskih ciljeva EU-a do 2030. i 2050. utvrđenih u Europskom zakonu o klimi i u prijedlozima za provedbu europskog zelenog plana. U Planu za postizanje klimatskog cilja utvrđuje se potreba za smanjenjem emisija stakleničkih plinova zgrada za približno 60 % kako bi se postigao ukupni cilj smanjenja emisija za 55 % do 2030. Kako bi se to postiglo, potrebno je barem udvostručiti stope obnove.

Revizija Direktive o energetskim svojstvima zgrada ima dva glavna cilja: (1) doprinijeti smanjenju emisija stakleničkih plinova u zgradama i potrošnje konačne energije do 2030.; (2) osigurati da zgrade daju odgovarajući doprinos postizanju klimatske neutralnosti do 2050. Posebni ciljevi su sljedeći: povećati stopu i dubinu obnova zgrada (područje politike A); poboljšati informacije o energetskim svojstvima i održivosti zgrada upotrebom digitalnih alata (u svim područjima politika); osigurati da nove zgrade budu u skladu s ciljem klimatske neutralnosti do 2050. (područje politike B); te integrirati zgrade u dekarbonizirane i digitalizirane energetske sustave (područje politike C).

Jačanjem zajedničkog okvira osigurat će se da sektor zgrada u cijelom EU-u smanji svoje emisije stakleničkih plinova u potrebnoj mjeri. Kad jedna ili više država članica ne bi djelovale, to bi podrazumijevalo veće troškove smanjenja stakleničkih plinova za EU u cjelini. Djelovanje na razini EU-a ujedno je poticaj za mobilizaciju tog sektora na temelju zajedničke ambicije i dovodi do većih očekivanih tržišnih rezultata. Njime će se potaknuti ulaganja u obnovu, otvoriti radna mjesta, potaknuti inovacije i povećati koristi unutarnjeg tržišta građevnih proizvoda i uređaja.
Kriminal u Europi ugrožava sigurnost i dobrobit građana Unije. Za učinkovitu borbu protiv kriminala tijelima kaznenog progona potrebni su čvrsti i učinkoviti alati. Suradnja i razmjena informacija najmoćnija su sredstva za suzbijanje kriminala i provođenje pravde, kako je navedeno u strategiji EU-a za sigurnosnu uniju iz 2020. Prema procjeni prijetnje teškog i organiziranog kriminala u EU-u za 2021. više od 70 % organiziranih kriminalnih skupina prisutno je u više od tri države članice. Čak i kaznena djela koja su naizgled lokalnog karaktera mogu biti povezana s drugim mjestima u Europi gdje je isti počinitelj počinio kaznena djela. U tom kontekstu tijela kaznenog progona moraju moći pravodobno razmjenjivati podatke. Međutim, na području bez unutarnjih granica i dalje postoje granice i prepreke u razmjeni podataka među tijelima kaznenog progona, što dovodi do slijepih točaka i rupa u zakonu za brojne kriminalce i teroriste koji djeluju u više država članica. Države članice ne mogu same riješiti problem nedostatka informacija zbog prekogranične prirode suzbijanja kriminala i jačanja sigurnosti. Države članice u tim se stvarima moraju oslanjati jedna na drugu. Tijela kaznenog progona u EU-u surađuju i razmjenjuju informacije, osobito putem okvira utvrđenog prümskim odlukama (odluke Vijeća 2008/615/PUP i 2008/616/PUP) za razmjenu podataka o profilima DNK-a i otiscima prstiju te podacima iz registra vozila, no postoje važni nedostaci. Četiri su glavna pitanja koja ometaju tijela kaznenog progona u suzbijanju kriminala putem tog okvira, a sva ta pitanja odnose se na pretraživanje i dostavu informacija među tijelima kaznenog progona u EU-u: 1)tijela kaznenog progona ne mogu uvijek saznati jesu li podaci o profilima DNK-a ili otiscima prstiju kao i podaci iz registra vozila koji su im potrebni za obavljanje njihovih dužnosti dostupni u nacionalnoj bazi podataka druge države članice; 2)tijela kaznenog progona nemaju učinkovita sredstva za pretraživanje drugih relevantnih kategorija podataka i pristup tim podacima koji su pohranjeni u nacionalnim bazama podataka drugih država članica (osim podataka o profilima DNK-a i otiscima prstiju te podataka iz registra vozila), a koji su im potrebni za obavljanje njihovih dužnosti; 3)tijela kaznenog progona nemaju učinkovita sredstva za pretraživanje podataka i pristup podacima o profilima DNK-a, otiscima prstiju te mogućim drugim relevantnim kategorijama podataka koji su dostupni u bazi podataka Europola, a koji su im potrebni za obavljanje njihovih dužnosti; 4)nakon što tijela kaznenog progona dobiju potvrdu da su podaci dostupni u bazi podataka druge države članice („pogodak”), nemaju uvijek učinkovit pristup odgovarajućim stvarnim podacima pohranjenima u nacionalnoj bazi podataka te države članice. Ta četiri međusobno povezana glavna pitanja predstavljaju problem zbog njihova utjecaja na učinkovitost suzbijanja kriminala te na sigurnost i dobrobit građana EU-a. Na temelju njih donose se važne političke odluke zbog kojih treba provesti detaljnu procjenu uzroka problema, povezanih ciljeva, dostupnih opcija politike i njihovih učinaka.
U skladu s pravom EU-a, građani EU-a koji žive, rade, studiraju itd. u državi članici čiji nisu državljani („mobilni građani EU-a”) ostvaruju aktivno i pasivno biračko pravo na izborima za Europski parlament i na lokalnim izborima u toj zemlji pod istim uvjetima kao i njezini državljani. No relativno ih mali broj to i čini, iz različitih razloga: ·nisu nužno upoznati s tim pravima te i dalje nailaze na poteškoće pri dobivanju točnih informacija o administrativnim postupcima, ·složeni postupci i rizik od brisanja s popisa birača u zemlji podrijetla odvraćaju ih od registracije, ·nacionalna tijela i dalje se suočavaju s problemima povezanima sa sprečavanjem višestrukog glasovanja na izborima za Europski parlament zbog otežane razmjene informacija potrebnih za identificiranje višestruko registriranih birača i kandidata. S obzirom na to da raste broj građana EU-a koji žive u drugoj državi članici, ti će problemi dobiti na važnosti jer utječu na sve više građana EU-a.
·Opcijama konsolidacije 1.2. i 1.4. „demokratizirao” bi se uvid u to gdje je dostupna najbolja cijena i najveća likvidnost za svaki pojedini financijski instrument. Time bi se postigli jednaki uvjeti: mali ulagatelj, njegov broker, trgovac koji radi za malog upravitelja imovinom ili veliku banku, svi bi imali iste tržišne podatke koje trenutačno imaju samo veći održavatelji tržišta. Konsolidiranim podacima, koje bi pružao jedinstveni pružatelj (opcija 1.4.) ili konkurentni pružatelji (opcija 1.2.), izbjeglo bi se to da mali ulagatelji i njihovi posrednici propuste ostvariti najbolju dostupnu cijenu za svoje naloge i osigurao bi im se alat za provjeru usklađenosti s pravilom najpovoljnijeg izvršenja. ·Opcija konsolidacije 1.2. ima neznatnu prednost u latenciji jer je decentralizirana isporuka podataka malo preciznija u smislu latencije. Opcija konsolidacije 1.4. ESMA-i daje mogućnost dodjele uloge konsolidatora potpuno novom sudioniku na tržištu. ·Praćenjem putem konsolidiranih podataka brokeri i upravitelji imovinom potaknut će se na to da aktivno teže uključivanju optimalnih instrumenata u svoje portfelje, a ne samo onih koji su dostupni na nekoliko mjesta na koja su trenutačno pretplaćeni. ·Upotrebom modela raspodjele prihoda koji djeluje kao ekonomski poticaj za usmjeravanje trgovanja na protokole izvršenja koji su transparentni prije trgovanja konsolidirani podaci mogli bi povećati motivaciju za pružanje točnih i pravovremenih podataka u usklađenom formatu podataka. To dovodi do usklađivanja motiva doprinositelja tržišnih podataka i konsolidatora tržišnih podataka, čime bi se povećalo i povjerenje u funkcioniranje tržišta kapitala Unije.
-raspon: raspon informacija dostupnih putem jedinstvene europske pristupne točke uključivat će sve informacije o subjektima, proizvodima i druge relevantne informacije koje subjekti objavljuju u okviru zakonodavstva o financijskim uslugama u EU-u uz postupan pristup od 2024. do 2026.;

C. Učinci najpoželjnije opcije
Provedbom najpoželjnije opcije radi uvođenja završnih elemenata reforme Basel III poboljšala bi se pouzdanost i stabilnost bonitetnog okvira za banke, a time i povećala otpornost bankarskog sektora u EU-u. To bi srednjoročno do dugoročno pozitivno utjecalo na brži gospodarski rast u EU-u. Konkretno, reforme bi smanjile ozbiljnost budućih gospodarskih padova smanjenjem vjerojatnosti i intenziteta budućih bankarskih kriza.

Očekuje se da će provedba najpoželjnije opcije, uzevši u obzir sve predložene mjere, dugoročno (do 2030.) dovesti do ponderiranog prosječnog povećanja minimalnih kapitalnih zahtjeva za banke u EU-u od +6,4 % do +8,4 %, nakon predviđenog prijelaznog razdoblja. U srednjoročnom razdoblju (do 2025.) očekuje se povećanje od +0,7 % do +2,7 %. Prema EBA-inim procjenama, zbog tog bi učinka u ograničenom broju velikih banaka u EU-u (10 od 99 banaka u testnom uzorku) moglo doći do ukupnog povećanja iznosa dodatnog kapitala (manje od 27 milijardi EUR za 10 banaka) kako bi ispunile nove minimalne kapitalne zahtjeve u skladu s najpoželjnijom opcijom. Usporedbe radi, 99 banaka u uzorku (koje predstavljaju 75 % imovine banaka u EU-u) držalo je na kraju 2019. ukupni iznos regulatornog kapitala od 1 414 milijardi EUR, a njihova zajednička dobit u 2019. iznosila je 99,8 milijardi EUR. Iako bi za banke nastali jednokratni administrativni i operativni troškovi provedbe promjena u propisima, očekuje se smanjenje sadašnjih periodičnih troškova zahvaljujući pojednostavnjenjima koja donosi nekoliko najpoželjnijih opcija (npr. uklanjanje interno modeliranih pristupa).
Gdje postoje poteškoće i zašto je to problem na razini EU-a?

Uredba (EU) br. 978/2012 o općem sustavu povlastica (OSP) prestaje važiti na kraju 2023. Ako se ne donese nova uredba o OSP-u, ukinuli bi se standardni OSP i dogovor OSP+ i EU bi trebao naplaćivati carine na uvoz iz trenutačnih zemalja korisnica (zemlje u razvoju s niskim i nižim srednjim dohotkom) po načelu najpovlaštenije države. Nastavio bi se primjenjivati samo dogovor „Sve osim oružja” (engl. Everything But Arms, EBA) za najmanje razvijene zemlje koji je uspostavljen na neodređeno vrijeme. To bi negativno utjecalo na izvoz i ulaganja, a time i na gospodarski rast i radna mjesta u sadašnjih 15 zemalja korisnica standardnog OSP-a i devet zemalja korisnica dogovora OSP+.
Najpoželjnija opcija sastoji se od kombinacije pojednostavnjenih i ambicioznijih nacionalnih ciljeva za LULUCF do 2030. (kao u opciji 1.2 ili opciji 2., ovisno o razini ciljeva prema ESR-u) radi klimatske neutralnosti na temelju zemljišta do 2035. za cijeli EU. Uključuje i proces planiranja za ublažavanje na temelju zemljišta, nacionalne zemljišne ciljeve za 2035. (koji će se utvrditi u kasnijoj fazi) te proširene zahtjeve praćenja i izvješćivanja.

Pojednostavnjenje pravilâ o usklađenosti dovest će do smanjenja regulatornih troškova. Poboljšanje sustavâ praćenja i izvješćivanja povući će određene troškove, ali će dovesti i do učinkovitije upotrebe već financiranih i dostupnih skupova podataka i tehnologija (npr. daljinsko istraživanje) te isplativijeg donošenja odluka. Integrirano planiranje za cijeli zemljišni sektor može se temeljiti na postojećim nacionalnim energetskim i klimatskim planovima te će dovesti do sinergije politike, npr. sa ZPP-om, strategijom „od polja do stola”, strategijom za šume i strategijom za bioraznolikost. Učinci na nacionalne proračune isto bi bili posljedica trgovanja jedinicama emisija u okviru LULUCF-a, što bi moglo stvoriti prihode za države članice koje premaše svoje ciljeve.
Opcijom kojoj se daje prednost znatno se pridonosi smanjenju emisija CO2 za automobile i kombije. Predviđena smanjenja emisija za taj sektor u usporedbi s 2005. u rasponu su od 32 do 33 % u 2030., od 56 do 66 % u 2035. i od 83 do 89 % u 2040. Njome će se pridonijeti i smanjenju emisija onečišćujućih tvari u zraku: procijenjeni kumulativni trošak izbjegnutih onečišćujućih tvari u usporedbi s polaznim vrijednostima u razdoblju od 2030. do 2040. iznosi 49–59 milijardi EUR. Koristi potrošača u smislu prosječnih neto ušteda u ukupnom trošku vlasništva, izražene u prosjeku za cijeli novi vozni park EU-a, za automobil u 2030. iznose 330–600 EUR, a za kombi u 2030. iznose 340–600 EUR za prvog korisnika. Povećavaju se na približno 2 800–3 100 EUR za automobil u 2040. i približno 5 200–5 500 EUR za kombi u 2040. Neto uštede ostvaruje i drugi korisnik. Društvene koristi za vrijeme životnog vijeka iznose 860–1 600 EUR za automobil u 2030., a 1 000–1 200 EUR za kombi u 2030. One se povećavaju na približno 4 600–5 100 EUR za automobil u 2040 i na 5 600–6 400 EUR za kombi u 2040. U razdoblju od 2030. do 2050. kumulativne uštede dizelskog i benzinskog goriva u rasponu od 913 do 1 100 Mtoe postižu se u pogledu osnovne vrijednosti, smanjujući pritom ovisnost gospodarstva EU-a o uvozu. Na BDP i zapošljavanje u cijelom gospodarstvu utjecaj je pozitivan. Konkretno, broj radnih mjesta povećava se 2030., a 2040. još i više. Međutim, predviđa se gubitak radnih mjesta povezanih s proizvodnjom sastavnih dijelova za konvencionalne motore pa će radi lakše tranzicije biti potrebno prekvalificirati radnike u tom sektoru.