OBRAZLOŽENJE

1.KONTEKST PRIJEDLOGA

•Razlozi i ciljevi prijedloga

Francuska i države Zapadnoafričke ekonomske i monetarne unije (UEMOA) sudjelovale su 2019. u raspravi o reformi svoje suradnje u pitanjima deviznog tečaja. Njihova se suradnja trenutačno temelji na sporazumu o suradnji od 4. prosinca 1973. i povezanom sporazumu o jamstvu koji je potpisan 1973. te izmijenjen 2005. i 2014. Svrha je te reforme pomoći u modernizaciji UEMOA i olakšati njegovo postupno proširenje na druge države Gospodarske zajednice zapadnoafričkih država (CEDEAO).

Rasprave između Francuske i država UEMOA o njihovoj postojećoj suradnji dovele su do zajedničkog prijedloga za reformu funkcioniranja UEMOA. Reforma se temelji na četiri cilja. Prvo, promjena naziva „CFA franak” u „ECO” negdje u 2020. Drugi cilj je ukidanje obveze država UEMOA da centraliziraju devizne pričuve na računu francuske riznice. Treći se cilj odnosi na povlačenje Francuske iz tijela UEMOA nadležnih za odlučivanje. Četvrti cilj je usporedno otvaranje dijaloga između odgovarajućih tijela i uvođenje mehanizama za nadzor rizika.

Kako bi se ta reforma realizirala, Francuska je 22. prosinca 2019. potpisala novi sporazum o suradnji sa svojim partnerima u UEMOA-u koji će stupanjem na snagu zamijeniti postojeći sporazum od 4. prosinca 1973. Taj novi sporazum bit će popraćen sporazumom o jamstvu koji će se sklopiti sa Središnjom bankom zapadnoafričkih država (BCEAO). Napominje se da reforma ne utječe na osnovne značajke postojeće suradnje u pitanjima deviznog tečaja između Francuske i država UEMOA. Konkretno, riječ je o održavanju konvertibilnosti između eura i CFA franka po fiksnom paritetu uz potporu neograničenog i bezuvjetnog proračunskog jamstva Francuske.

Postojeći i budući sporazum o suradnji između Francuske i država UEMOA ne može se promatrati odvojeno od prava Unije. Od uvođenja eura Unija ima isključivu nadležnost za pitanja monetarne politike i deviznog tečaja za države članice čija je valuta euro. Francuska je država članica čija je valuta euro od 1. siječnja 1999. U skladu s člankom 2. UFEU-a, kada je Ugovorima Uniji dodijeljena isključiva nadležnost u određenom području, samo Unija može obavljati zakonodavnu aktivnosti i donositi pravno obvezujuće akte. Države članice to mogu činiti samostalno samo ako ih za to ovlasti Unija. U skladu s člankom 109. stavkom 3. Ugovora o osnivanju Europske zajednice, Vijeće je u svojoj Odluci od 23. studenoga 1998. (98/683/EZ) ovlastilo Francusku da i nakon zamjene francuskog franka eurom nastavi primjenjivati postojeće sporazume o pitanjima deviznog tečaja s UEMOA-om, CEMAC-om i Komorima. Iako je Francuskoj odobreno da nastavi s postojećim sporazumima, ona nije bila ovlaštena zamijeniti te sporazume novima. To vrijedi čak i ako bi glavni cilj i pravni režim kojim se uređuje tečajna suradnja između Francuske i njezinih partnera u UEMOA-u, CEMAC-u i Komorima bili slični, tj. osigurati konvertibilnost između valuta tih subjekata i eura uz potporu proračunskog jamstva francuske države.

Kako bi se osigurala usklađenost s isključivom nadležnošću na temelju prava Unije i pružila pravna sigurnost, potrebno je izmijeniti Odluku Vijeća od 23. studenoga 1998. Time će se Francuskoj odobriti sklapanje novog sporazuma o suradnji kojim će se zamijeniti postojeći sporazum od 4. prosinca 1973. Osigurat će se i da Francuska Republika može sklopiti nove sporazume s drugim afričkim partnerima kojima će zamijeniti postojeće sporazume. Osim toga, trebalo bi ažurirati nekoliko drugih odredbi te odluke Vijeća kojima se uređuje sustav obavješćivanja i odobravanja kako bi se njihova primjena proširila na sve nove sporazume kojima se zamjenjuju postojeći sporazumi s UEMOA-om ili bilo kojim drugim partnerima.