-to su geografski definirana morska područja;

U međunarodnom pravu u članku 8. Konvencije o biološkoj raznolikosti utvrđena je temeljna obveza stranaka da uspostave zaštićena područja . Definicija zaštićenih područja u članku 2. te Konvencije osnova je za definicije zaštićenih područja i zaštićenih morskih područja koje se upotrebljavaju unutar drugih međunarodnih organizacija, kao što je Međunarodni savez za očuvanje prirode (International Union for Conservation of Nature, IUCN), ili u regionalnim konvencijama o moru (Regional Sea Conventions, RSC) .

1.Direktivama o staništima i pticama : predviđa se određivanje zaštićenih područja koja čine koherentnu europsku ekološku mrežu (Natura 2000) i podliježu strogim zahtjevima za zaštitu i upravljanje radi postizanja povoljnog stanja očuvanosti najugroženijih staništa i vrsta u EU-u.

2.Zajednička ribarstvena politika: u njezinoj nedavno reformiranoj osnovnoj uredbi predviđa se donošenje mjera očuvanja u skladu s ciljevima Okvirne direktive o pomorskoj strategiji i direktiva o staništima i pticama . Njome se omogućuje i uspostava zaštićenih područja na temelju njihove biološke osjetljivosti . Osim toga, zaštićena ribolovna područja mogu se uspostaviti na temelju Uredbe o mjerama upravljanja za održivo iskorištavanje ribolovnih resursa u Sredozemnom moru .

3.Okvirna direktiva o vodama : primjenjuje se na unutarnje prijelazne vode, ali su njezine odredbe vrlo važne za zaštićena morska područja u priobalnim vodama u kojima se nalazi velik broj mrijestilišta i rastilišta te su stoga važne s gledišta očuvanja.

4.Direktiva o prostornom planiranju morskog područja : zaštićena morska područja bit će dio prostornih planova morskog područja utvrđenih Direktivom.

Međunarodna dimenzija

1.Konvencija Ujedinjenih naroda o pravu mora: njome se zahtijeva da stranke poduzmu mjere za zaštitu i očuvanje morskog okoliša općenito, a posebno rijetkih ili osjetljivih ekosustava, staništa vrsta i drugih oblika života u moru koji su rijetki, ugroženi ili kojima prijeti opasnost od istrebljenja .

2.Konvencija o biološkoj raznolikosti: svrha joj je zaustavljanje gubitka biološke raznolikosti te osiguravanje očuvanja i održivog korištenja biološke raznolikosti mora. U skladu s ciljem br. 11 iz Aichija u vezi s biološkom raznolikosti nastoji se očuvati 10 % obalnih i morskih područja „ekološki reprezentativnim i dobro povezanim sustavima zaštićenih područja kojima se učinkovito i pravedno upravlja i drugim učinkovitim mjerama očuvanja za pojedina područja”. Taj je cilj uključivanjem u završni dokument Konferencije Rio+20 „Budućnost kakvu želimo” i u predloženi cilj za oceane u razvojnom programu za razdoblje nakon 2015. o kojem se pregovara u UN-u postao globalna obveza. I u Konvenciji o biološkoj raznolikosti ekološki ili biološki značajna morska područja opisana su zbog važnog doprinosa zdravom funkcioniranju oceana te se uviđa moguća potreba za nekom vrstom njihove zaštite. Oko 200 ekološki ili biološki značajnih morskih područja opisano je u regionalnim radionicama diljem svijeta te je u okviru Konferencije stranaka odobreno uključivanje tih područja u „repozitorij” ekološki ili biološki značajnih morskih područja Konvencije o biološkoj raznolikosti. Na državama i mjerodavnim međuvladinim organizacijama je da odlučuju o svim mjerama upravljanja i zaštite za ta područja ili njihove dijelove, uključujući njihovo proglašavanje zaštićenim morskim područjima.

3. Regionalne konvencije o moru: namijenjene su poboljšanju regionalnog upravljanja radi zaštite morskog okoliša. Četiri regionalne konvencije obuhvaćaju morske vode u području primjene Okvirne direktive o pomorskoj strategiji: OSPAR za sjeveroistočni Atlantik, HELCOM za Baltičko more, Barcelonska konvencija za Sredozemno more i Konvencija iz Bukurešta za Crno more. Sve četiri konvencije imale su aktivnu ulogu u uspostavljanju zaštićenih morskih područja i procjenjivanju koherentnosti njihove mreže .