U pogledu alternativnih načina slanja i dostave pismena koji osiguravaju izravne kanale za dostavu pismena na državno područje drugih država članica, u evaluaciji je zaključeno da su poboljšanja moguća, iako su za pružanje potpore u prekograničnim sudskim postupcima predviđena jednostavnija rješenja dostava putem pošte (članak 14.) u skladu s Uredbom popularan je, brz i relativno jeftin način dostave pismena adresatu, no nije vrlo pouzdan i često je neuspješan. Takozvana izravna dostava iz članka 15. Uredbe pouzdano je rješenje, ali mu je pristup ograničen. Prijedlogom se u vezi s time daje ciljani doprinos kako bi postojeće metode postale učinkovitije. Osim toga, Uredbom se dopunjuje popis alternativnih metoda prekograničnog slanja i dostave pismena dodavanjem elektroničke dostave, čime se u Uredbu uvodi virtualni ekvivalent odredbe o dostavi putem pošte.

U pogledu tradicionalnih kanala za slanje pismena u drugu državu članicu radi dostave (slanje putem takozvanih tijela za slanje i zaprimanje pismena) evaluacija je pokazala da tijek rada nije zadovoljavajuć jer se odvija sporo i manje učinkovito od očekivanog. Iako su nove strukture uvedene instrumentom EU-a 2000. donijele znatne uštede vremena potrebnog za ispunjavanje zahtjeva u usporedbi s tijekom rada iz prethodnih haških konvencija, rokovi predloženi u Uredbi redovito se prekoračuju. Konkretno, puni potencijal novih tehnoloških postignuća nije u cijelosti iskorišten. Iako je Uredba sastavljena na „tehnološki neutralnom” jeziku, suvremeni se komunikacijski kanali u praksi ne upotrebljavaju. To je djelomično posljedica starih navika, pravnih prepreka te nedostatka interoperabilnosti nacionalnih IT sustava. U procjeni učinka zaključeno je da bi se u tom kontekstu moglo postići znatno poboljšanje s malo ulaganja oslanjajući se na rezultate i pravne norme EU-a koje već postoje.

To zakonodavstvo o pravosudnoj suradnji ima stvarni učinak na svakodnevni život građana EU-a, bez obzira na to jesu li fizičke osobe ili poslovni subjekti. Primjenjuje se u sudskim postupcima s prekograničnim implikacijama u kojima je njegovo pravilno funkcioniranje neophodno za osiguravanje pristupa pravosuđu i pravednim suđenjima (npr. nepravilna dostava pismena kojim se pokreće postupak nedvojbeno je najčešći razlog za odbijanje priznavanja i izvršenja presuda). Učinkovitost okvira za međunarodnu pravosudnu pomoć izravno utječe na način na koji građani uključeni u takve prekogranične sporove doživljavaju funkcioniranje pravosuđa i vladavine prava u državama članicama.

Stručna skupina za modernizaciju pravosudne suradnje u građanskim i trgovačkim stvarima održala je šest sastanaka od siječnja do svibnja 2018. Provedene su dvije sveobuhvatne usporedne pravne studije o propisima i praksama država članica u pogledu dostave pismena kako bi se utvrdili problemi koji mogu nastati pri provedbi Uredbe.

Uz te procjene Komisija je provela opsežno savjetovanje s dionicima. U jednom javnom savjetovanju provedenom od 8. prosinca 2017. do 2. ožujka 2018. razmotrene su i Uredba (EZ) br. 1393/2007 i Uredba (EZ) br. 1206/2001. Primljen je ukupno 131 doprinos (posebice iz Poljske, a zatim i iz Njemačke, Mađarske i Grčke). Na dva su posebna sastanka Europske pravosudne mreže analizirani praktični problemi i moguća poboljšanja i Uredbe o dostavi pismena i Uredbe o izvođenju dokaza. Poseban je sastanak održan sa stručnjacima iz vlada država članica 4. svibnja 2018. Konačno, 16. travnja 2018. organizirana je radionica na kojoj su sudjelovali odabrani dionici posebno zainteresirani za pitanja povezana s prekograničnim sudskim postupcima. Rezultati tog ocjenjivanja bili su općenito pozitivni.

Rezultati ex post evaluacije Uredbe (EZ) br. 1393/2007, koja je priložena procjeni učinka, mogu se sažeti kako slijedi.

• Ex post evaluacija/provjera primjerenosti postojećeg zakonodavstva

3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENE UČINAKA

Problemi koji se trebaju riješiti u okviru inicijative javljaju se u prekograničnim sudskim postupcima (koji su po definiciji izvan dosega nacionalnih pravnih sustava) i proizlaze iz nedovoljne suradnje među tijelima i službenicima država članica ili iz nedostatne interoperabilnosti i usklađenosti nacionalnih sustava i pravnih okruženja. Pravila u području međunarodnog privatnog prava utvrđena su u uredbama jer je to jedini način da se osigura željena ujednačenost. Iako u načelu ništa ne sprečava države članice da digitaliziraju način komuniciranja, dosadašnje iskustvo i predviđanja o tome što će se dogoditi bez djelovanja na razini EU-a pokazuju da bi napredak bio vrlo spor i da, čak i ako bi države članice poduzele mjere, interoperabilnost se ne bi mogla osigurati bez okvira koji se temelji na pravu EU-a. Države članice ne mogu dostatno ostvariti cilj prijedloga, nego se on može ostvariti samo na razini Unije.

Pravna je osnova članak 81. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (pravosudna suradnja u građanskim stvarima s prekograničnim implikacijama). U skladu sa stavkom 2. podstavcima (b) i (d) tog članka EU-u se dodjeljuje ovlast za donošenje mjera, osobito kada je to potrebno za pravilno funkcioniranje unutarnjeg tržišta, čiji je cilj osigurati prekograničnu dostavu sudskih i izvansudskih pismena.

Izmjenom odredaba o postupovnim pravima stranaka (članci 8. i 19. Uredbe) rješava se i problem nedovoljne zaštite tuženika od učinaka presude zbog ogluhe. Može se očekivati da će se tim izmjenama smanjiti broj slučajeva u kojima se donose presude zbog ogluhe protiv tuženika koji borave u određenoj državi članici, a koji nisu svjesni da je protiv njih pokrenut postupak u inozemstvu. U procjeni učinka ustanovljeno je da bi se smanjenjem broja presuda zbog ogluhe za 10 % u EU-u uštedjelo do 480 000 000 EUR godišnje jer bi građani manje trošili na sudsku zaštitu.

Prijedlogom se uspostavlja okvir pravosudne suradnje u skladu sa strategijom jedinstvenog digitalnog tržišta. Time će se pridonijeti ubrzavanju i povećavanju učinkovitosti prekograničnih postupaka jer će se manje vremena provoditi na slanje pismena među tijelima te manje oslanjati na komunikaciju na papiru. Tako bi se zajamčila sigurna elektronička komunikacija i razmjena pismena među korisnicima decentraliziranog IT sustava te omogućilo automatsko bilježenje svih koraka tijeka rada. Uvele bi se i sigurnosne značajke kako bi se osiguralo da sustav mogu upotrebljavati samo ovlašteni sudionici s provjerenim identitetom.

Uspostavit će se dobar sustav za praćenje primjene Uredbe koji će obuhvaćati sveobuhvatni niz kvalitativnih i kvantitativnih pokazatelja te jasan i strukturiran postupak izvješćivanja i praćenja. To je važno kako bi se osiguralo da su izmjene učinkovito provedene u državama članicama i provjerilo jesu li uspješno ostvareni ciljevi Uredbe.

Glavne mogućnosti financiranja sredstvima EU-a u okviru sadašnjih financijskih programa uključuju program Pravosuđe i Instrument za povezivanje Europe (CEF). Programom Pravosuđe (proračun za 2018.: 45,95 milijuna EUR) podupiru se kapaciteti za izvršenje i pravna sredstva u državama članicama u području građanskog pravosuđa, a njegovi budući prioriteti financiranja usmjereni su na te elemente koji su relevantni i za ovu inicijativu. Instrument za povezivanje Europe ima mnogo veći proračun (130,33 milijuna EUR za 2018.) te pruža financijsku potporu IT projektima koji olakšavaju prekograničnu interakciju među javnim upravama, poslovnim subjektima i građanima. Već se široko upotrebljava za financiranje digitalizacije i rada u okviru e-pravosuđa u području građanskog pravosuđa, uključujući europski portal e-pravosuđe i integriranje javnih isprava u nacionalne sustave e-vlade te Sustav povezivanja poslovnih registara (BRIS). Paket višegodišnjeg financijskog okvira za prioritet digitalne transformacije predstavljen 2. svibnja 2018. uključuje 3 milijarde EUR za digitalni dio Instrumenta za povezivanje Europe namijenjen financiranju infrastrukture za digitalno povezivanje.

–stalne prijetnje kibersigurnosti u javnom sektoru. Očekuje se da će se pokušaji napada na javnu IT infrastrukturu širiti te utjecati i na pravosuđe u državama članicama; njihov se učinak može pogoršati zbog sve veće međupovezanosti IT sustava (na nacionalnoj razini i na razini EU-a).

Treće, očekuje se da će predloženom promjenom prema upotrebi elektroničke komunikacije utjecati na zaštitu osobnih podataka (članak 8. Povelje). Tehničku provedbu i funkcioniranje elektroničke infrastrukture definirale bi i nadzirale same države članice, čak i ako je infrastruktura djelomično razvijena i financirana na razini EU-a. Infrastruktura bi se trebala temeljiti na decentraliziranoj strukturi. Za razne bi se postupke stoga zahtjevi za zaštitu podataka primjenjivali isključivo na nacionalnoj razini.

Zbog uvođenja novog kanala za komunikaciju i razmjenu pismena putem IT sustava potrebno je prilagoditi i članke 4. i 6.

U stavku 6. osigurava se upotreba alternativnih (tradicionalnih) sredstava komunikacije u slučaju nepredviđenog i iznimnog prekida u radu IT sustava.

U tom se članku utvrđuje da se komunikacija i razmjena pismena među tijelima za slanje i zaprimanje pismena provodi elektroničkim putem preko decentraliziranog IT sustava koji čine nacionalni IT sustavi međusobno povezani sigurnom i pouzdanom komunikacijskom infrastrukturom.

(5)Tijelo za zaprimanje pismena trebalo bi, u svim okolnostima i bez ikakvih diskrecijskih prava u tom pogledu, obavijestiti adresata u pisanom obliku korištenjem standardnog obrasca da može odbiti primitak pismena koje mu se mora dostaviti ako pismeno nije sastavljeno na jeziku koji razumije ili na službenom jeziku ili na jednom od službenih jezika mjesta dostave. To bi se pravilo trebalo primjenjivati i na naredne dostave od trenutka kad je adresat iskoristio svoje pravo na odbijanje primitka. Pravo na odbijanje trebalo bi se primjenjivati i na dostavu diplomatskim ili konzularnim putem, dostavu poštom i izravnu dostavu. Trebalo bi biti moguće ispraviti dostavu odbijenog pismena dostavljanjem prijevoda pismena adresatu.

(4)Kako bi se osiguralo brzo slanje pismena u druge države članice radi njihove dostave u tim državama, trebalo bi se služiti svim prikladnim sredstvima suvremenih komunikacijskih tehnologija ako su ispunjeni određeni uvjeti u pogledu cjelovitosti i pouzdanosti primljenog pismena. U tu bi se svrhu sva komunikacija i razmjena pismena među tijelima koja određuju države članice trebala odvijati putem decentraliziranog IT sustava koji se sastoji od nacionalnih IT sustava.

Ne odnosi se na porezne, carinske ili administrativne stvari niti na odgovornost države za postupanje ili nepostupanje pri izvršavanju državnih ovlasti („acta iure imperii”).

2.Uz iznimku članka 3.c, ova se Uredba ne primjenjuje ako nije poznata adresa osobe kojoj pismeno mora biti dostavljeno.

3.Ova se Uredba ne primjenjuje na dostavu pismena ovlaštenom zastupniku stranke u državi članici u kojoj se vodi postupak, bez obzira na njezino mjesto boravišta.

4.Za potrebe ove Uredbe, primjenjuju se sljedeće definicije:

(a)„država članica” znači sve države članice osim Danske;

(b)„država članica u kojoj se vodi postupak” znači država članica u kojoj se vodi sudski postupak.”;

(2)u članku 2. stavku 4. točka (c) zamjenjuje se sljedećim:

„(c)načine zaprimanja pismena koji su im na raspolaganju u slučajevima iz članka 3.a stavka 6.; ”;

(3)umeću se sljedeći članci 3.a, 3.b i 3.c:

„Članak 3.a

Sredstva komunikacije koja upotrebljavaju tijela za slanje i zaprimanje pismena te središnja tijela

1.Pismena, zahtjevi, potvrde, potvrde o primitku, druge potvrde i sva komunikacija na temelju standardnih obrazaca u Prilogu I. između tijela za slanje i tijela za zaprimanje pismena, između tih tijela i središnjih tijela ili između središnjih tijela raznih država članica šalju se putem decentraliziranog IT sustava koji se sastoji od nacionalnih IT sustava međusobno povezanih komunikacijskom infrastrukturom kojom se omogućuje sigurna i pouzdana prekogranična razmjena informacija među nacionalnim IT sustavima.

2.Opći pravni okvir za upotrebu usluga povjerenja iz Uredbe Vijeća (EU) br. 910/2014* primjenjuje se na pismena, zahtjeve, potvrde, potvrde o primitku, druge potvrde i svu komunikaciju poslanu putem decentraliziranog IT sustava iz stavka 1.

3.Ako pismena, zahtjevi, potvrde, potvrde o primitku, druge potvrde i ostala komunikacija iz stavka 1. zahtijevaju ili sadržavaju pečat ili vlastoručni potpis, umjesto toga mogu se upotrijebiti „kvalificirani elektronički pečati” i „kvalificirani elektronički potpisi” u skladu s Uredbom (EU) br. 910/2014 Europskog parlamenta i Vijeća.

4.Ako je slanje u skladu sa stavkom 1. onemogućeno zbog nepredviđenog i iznimnog prekida u radu decentraliziranog IT sustava, slanje se obavlja na najbrži mogući alternativni način.

----------------------------------------

* Uredba (EU) br. 910/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. srpnja 2014. o elektroničkoj identifikaciji i uslugama povjerenja za elektroničke transakcije na unutarnjem tržištu i stavljanju izvan snage Direktive 1999/93/EZ (SL L 257, 28.8.2014., str. 73.).

Članak 3.b

Troškovi uspostave decentraliziranog IT sustava

1.Svaka država članica snosi troškove instalacije, rada i održavanja svojih točki pristupa komunikacijskoj infrastrukturi koje povezuju nacionalne IT sustave u okviru decentraliziranog IT sustava iz članka 3.a.

2.Svaka država članica snosi troškove uspostave i prilagodbe svojih nacionalnih IT sustava kako bi bili interoperabilni s komunikacijskom infrastrukturom, te troškove upravljanja tim sustavima i njihova rada i održavanja.

3.Stavcima 1. i 2. ne dovodi se u pitanje mogućnost prijavljivanja za bespovratna sredstva u okviru financijskih programa Unije za potporu aktivnostima iz tih stavaka.