Podsjećamo, Italiji su već odobrene dvije posebne mjere opće naravi za borbu protiv prijevara povezanih s PDV-om: mehanizam razdvojenog plaćanja za isporuke robe i usluga javnim tijelima, društvima koja su pod kontrolom javnih tijela i trgovačkim društvima uvrštenima na burzu koja su uključena u indeks FTSE MIB te opća obveza elektroničkog fakturiranja. Odobravanje još jedne posebne mjere poput one koja je zatražena podrazumijevalo bi dodatno udaljavanje talijanskog sustava PDV-a od zajedničkog sustava PDV-a uspostavljenog Direktivom o PDV-u i dodatnu složenost za poduzeća. Time bi se povećalo njihovo administrativno opterećenje i premašilo ono što je nužno za borbu protiv određene prijevare. Subjekti koji zapošljavaju osoblje bi najprije morali provjeriti primjenjuje li se mehanizam razdvojenog plaćanja na društvo kojem pružaju uslugu. Ako to nije slučaj, morali bi provjeriti može li se isporuka koju obavljaju smatrati atipičnim zapošljavanjem radnika. Ako je to slučaj, morali bi primijeniti mehanizam prijenosa porezne obveze; u suprotnom se primjenjuju uobičajeni propisi o PDV-u. Stoga bi se subjekti koji zapošljavaju osoblje u svakodnevnom poslovanju mogli suočiti s tri moguća načina naplate PDV-a, čime bi se povećale mogućnosti za pogreške, sudske postupke i kazne. Primatelji usluge morali bi ujedno provjeriti može li se isporuka koju primaju smatrati atipičnim zapošljavanjem radnika, što može dovesti do istih problema u pogledu pogrešaka, sudskih postupaka i kazni.

Nadalje, prema zahtjevu, prijevara koja se nastoji zahvatiti mjerom ima dvije komponente. Do otprilike 30 % prijevara dolazi tako što poduzeća koja pružaju atipično zapošljavanje radnika ne plate PDV, a preostalih 70 % uzrokovano je lažnim pretporezom kojim se prebijaju doprinosi za socijalno osiguranje i porezi po odbitku na primitke ugovorenog osoblja. Mehanizam prijenosa porezne obveze koji se primjenjuje na atipično zapošljavanje radnika bio bi usmjeren samo na 30 % prijevara, tj. na prijevare koje nastaju zbog neplaćanja PDV-a. Međutim, time se ne bi izbjeglo da poduzeća umjetno povećaju svoj pretporez kako bi stvorila neopravdane porezne odbitke za plaćanje doprinosa za socijalno osiguranje i poreza po odbitku, čime bi 70 % prijevara ostalo neriješeno.

Prema informacijama koje je dostavila Italija, za izravne je poreze predviđen mehanizam kojim bi porezni dužnik bio klijent, a ne poduzeće koje isporučuje radnika, slično mehanizmu za doprinose za socijalno osiguranje. Nadalje, uvela bi se i mjera kojom se zabranjuje prijeboj poreznog odbitka (uključujući odbitke PDV-a) za plaćanje doprinosa za socijalno osiguranje i poreza po odbitku. S obzirom na to da bi se takvim mjerama zahvatio najznačajniji postotak prijevara u pogledu PDV-a povezanih s atipičnim zapošljavanjem radnika, teško je opravdati uvođenje izvanrednog mehanizma kao što je prijenos porezne obveze.

Problem povezan s prvom sastavnicom prijevare, tj. neplaćenim PDV-om od poduzeća koja pružaju atipično zapošljavanje radnika, treba rješavati uobičajenim mjerama kao što su rutinske inspekcije i revizije. U tom bi pogledu opća obveza elektroničkog fakturiranja trebala biti iznimno koristan alat za rano otkrivanje, a tako i suzbijanje te vrste prijevara.

Stoga se ne čini da je mjera koju je zatražila Italija ni primjereno ograničenog opsega ni nužna ni razmjerna za rješavanje problema prijevare povezane s atipičnim zapošljavanjem radnika. Bilo bi uputno najprije analizirati rezultate mjera provedenih u vezi s izravnim porezima i kompenzacijom odbitaka zajedno s primjenom obveznog elektroničkog fakturiranja i mjera nadzora u tom sektoru.

5. ZAKLJUČAK

Na temelju navedenih elemenata Komisija se ne slaže sa zahtjevom koji je podnijela Italija.