OBRAZLOŽENJE

1.KONTEKST PRIJEDLOGA

•Razlozi i ciljevi prijedloga

Cilj je predložene preporuke Vijeća osigurati da se svakom studentu, naučniku ili učeniku koji prođe neku vrstu školovanja u inozemstvu, bilo za stjecanje kvalifikacije ili u okviru mobilnosti u svrhu učenja, to razdoblje automatski prizna u svrhu daljnjeg školovanja. Time se ne dovodi u pitanje pravo ustanove za obrazovanje i osposobljavanje da odlučuje o prijemu kandidata.

Taj je cilj temeljni element nastojanja da se do 2025. uspostavi europski prostor obrazovanja, odnosno „Europa u kojoj granice ne koče učenje, studiranje i istraživanje. Kontinent na kojem je boravak u drugoj državi članici radi studija, učenja ili rada postao standard, kao što je standard i da ljudi osim materinskog govore još dva jezika; kontinent čiji stanovnici imaju snažan osjećaj europskog identiteta, svjesni su europske kulturne baštine i njezine raznolikosti”. Naša je ambicija državama članicama omogućiti da intenziviraju i ubrzaju međusobnu suradnju u tim različitim područjima te ujedno potaknuti druge zemlje koje nisu članice EU-a da se uključe u taj proces. Nadalje, europski prostor obrazovanja temeljit će se na konceptu cjeloživotnog učenja te će obuhvaćati sve dobne skupine, sve oblike učenja i sve sektore obrazovanja i osposobljavanja.

Nakon prihvaćanja ove preporuke Vijeća države članice bit će pozvane da najprije preuzmu političku obvezu u pogledu automatskog priznavanja. Zatim će ih se pozvati da primijene postupan tehnički pristup kako bi se izgradilo povjerenje u sustave obrazovanja i osposobljavanja drugih zemalja. Pritom se uzima u obzir situacija u različitim sektorima obrazovanja i osposobljavanja, s obzirom na to da su postupci i alati za priznavanje razvijeniji u visokom obrazovanju nego u srednjoškolskom obrazovanju. Prijedlogom se utvrđuju uvjeti koji moraju biti ispunjeni da bi automatsko priznavanje postalo stvarnost te alati EU-a koji državama članicama i njihovim ustanovama za obrazovanje i osposobljavanje mogu pomoći u ostvarenju tog cilja.

Mobilnost u svrhu učenja služi za stjecanje kompetencija i iskustava koji su ključni za aktivno sudjelovanje u društvu i na tržištu rada. Njome se ujedno potiče mobilnost radne snage, što može poboljšati životni standard te povećati otpornost pojedinaca i gospodarstava. U nedavnoj evaluaciji programa Erasmus+ sredinom programskog razdoblja izvješćuje se o pozitivnom utjecaju mobilnosti na samopouzdanje i neovisnost učenika i studenata, socijalni kapital i prijelaz na zapošljavanje. S obzirom na to da globalizacija sve dublje zahvaća i obrazovanje i zapošljavanje, neophodno je da učenici i studenti mogu što bolje iskoristiti sve mogućnosti za učenje bilo gdje u EU-u. Međutim, činjenica da ne postoji automatsko priznavanje kvalifikacija i ishoda razdoblja školovanja u inozemstvu koči mobilnost.

Do danas je jedini pravni tekst u tom području Konvencija o priznavanju kvalifikacija u visokom obrazovanju u području Europe (Lisabonska konvencija o priznavanju), koju su izradili Vijeće Europe i UNESCO i koja je donesena 1997. Otada su je ratificirale 53 zemlje. Odnosi se na srednjoškolske i visokoškolske kvalifikacije. Uzajamno priznavanje visokoškolskih kvalifikacija unutar Europskog prostora visokog obrazovanja jedan od temeljnih ciljeva Bolonjskog procesa uspostavljenog 1998., u kojem sudjeluje 48 zemalja, uključujući sve države članice. U Priopćenju iz Bukurešta iz 2012. ministri su se obvezali na dugoročni cilj automatskog priznavanja. Međutim, usprkos ponovnoj potvrdi te obveze u Priopćenju iz Erevana iz 2015., u kojem su se ministri obvezali da će osigurati da se „kvalifikacije […] automatski priznaju na istoj razini kao odgovarajuće nacionalne kvalifikacije”, konkretan napredak i dalje je spor ili nepostojeći.

U visokom obrazovanju još uvijek postoji prevelik broj slučajeva u kojima složeni, skupi i dugotrajni postupci priznavanja koče slobodno kretanje učenika i studenata. U nekim slučajevima ti postupci mogu trajati nekoliko mjeseci i biti vrlo skupi, a nedosljednost i nedostatak transparentnosti povećavaju poteškoće s kojima se učenici i studenti suočavaju. Jedan od razloga za takvo stanje jest činjenica da su odluke o priznavanju često prepuštene visokom učilištu na koje se učenik ili student prijavljuje zato što se praksa razlikuje od jedne ustanove do druge, a kriteriji su neujednačeni.

Kad je riječ o općem srednjoškolskom obrazovanju, postupci uzajamnog priznavanja kvalifikacija višeg sekundarnog obrazovanja i ishoda razdoblja školovanja u inozemstvu nedovoljno su razvijeni. Osobe s kvalifikacijama koje omogućuju pristup visokom obrazovanju u jednoj državi članici često nisu sigurne bi li imale pristup visokom obrazovanju u drugoj državi članici. Nadalje, iako kraća razdoblja školovanja u inozemstvu ne uzrokuju probleme s priznavanjem, i dalje postoji nesigurnost kod razdoblja od tri mjeseca do jedne godine. To negativno utječe na mobilnost u svrhu učenja kad je riječ o osobama koje započinju visoko obrazovanje, ali i na razini srednjoškolskog obrazovanja. Nadalje, s obzirom na to da je u sljedećoj generaciji programa Erasmus+ predviđeno širenje mobilnosti na učenike srednjih škola, pitanja priznavanja na toj razini postat će još važnija.

Priznavanje mobilnosti pojedinca u višem sekundarnom strukovnom obrazovanju i osposobljavanju bolje je razvijeno. Postoje alati s pomoću kojih se takvim učenicima u njihovim matičnim ustanovama priznaju ishodi učenja. S druge strane, učenici koji po završetku višeg sekundarnog strukovnog obrazovanja i osposobljavanja imaju pristup visokom obrazovanju u svojoj zemlji nisu sigurni hoće li taj pristup imati i u drugim državama članicama s obzirom na to da se nacionalne prakse razlikuju. Očigledno je da ta nesigurnost u pogledu pristupa negativno utječe na mobilnost u svrhu učenja.

Međutim, pojedine skupine država članica ostvarile su znatan napredak sklopivši sporazume o automatskom priznavanju. Jedan je primjer Odluka o automatskom priznavanju zemalja Beneluksa potpisana 25. siječnja 2018., kojom su obuhvaćene sve visokoškolske kvalifikacije – od kratkih stručnih studija do doktorata. Sličan sporazum postoji među nordijskim zemljama, a sljedeći bi trebao biti potpisan 2018. među baltičkim zemljama. Oba obuhvaćaju kvalifikacije višeg sekundarnog obrazovanja koje omogućuju pristup visokom obrazovanju. Usto, neke države članice, primjerice Austrija i Italija, automatski priznaju ishode razdoblja školovanja u bilo kojoj zemlji tijekom srednjoškolskog obrazovanja i osposobljavanja.

Pozitivan primjer suradnje država članica u pogledu priznavanja višeg sekundarnog obrazovanja koje omogućuje pristup visokom obrazovanju jest europska matura (bakalaureat), svjedodžba koju izdaju Europske škole. Učenici koji polože europsku maturu imaju jednaka prava i pogodnosti kao i ostali koji steknu neku drugu svjedodžbu o završetku srednjoškolskog obrazovanja u svojim zemljama, uključujući pravo da zatraže prijam na bilo koje visoko učilište u bilo kojoj državi članici pod istim uvjetima kao i državljani tih država s jednakovrijednim kvalifikacijama.

Dodana vrijednost ovog Prijedloga preporuke Vijeća jest nastojanje da ti primjeri posluže kao uzor za širenje automatskog priznavanja u svim državama članicama. Preporukom će se državama članicama i njihovim organizacijama za obrazovanje i osposobljavanje pružiti potpora u provedbi, ne dovodeći u pitanje njihovu nadležnost za vlastiti sustav obrazovanja i osposobljavanja. Taj važan korak prema stvaranju europskog prostora obrazovanja može biti inspiracija za napredak u drugim forumima, primjerice u zemljopisno širem Europskom prostoru visokog obrazovanja.

Za svrhe ove preporuke Vijeća automatsko priznavanje kvalifikacija treba tumačiti kao pravo nositelja kvalifikacije izdane u jednoj državi članici da ga se uzme u obzir za upis u program obrazovanja ili osposobljavanja u bilo kojoj drugoj državi članici, a da pritom ne mora prolaziti kroz poseban postupak priznavanja. Automatsko priznavanje ishoda razdoblja školovanja u inozemstvu znači pravo da se ishodi razdoblja školovanja u jednoj državi članici priznaju u bilo kojoj drugoj državi članici ako su ti ishodi na odgovarajući način dokumentirani. Pojmovnik izraza koji se upotrebljavaju u ovom dokumentu nalazi se u prilogu.

•Dosljednost s postojećim odredbama politike u određenom području

Prijedlog preporuke Vijeća o promicanju automatskog uzajamnog priznavanja diploma visokog i višeg sekundarnog obrazovanja te ishoda razdoblja školovanja u inozemstvu bio je jedan od ključnih elemenata u doprinosu Europske komisije sastanku na vrhu u Göteborgu 17. studenoga 2017.: Komunikacija „Obrazovanjem i kulturom jačati europski identitet”. Usko je povezana s ambicijom stvaranja europskog prostora obrazovanja do 2025., koju je Europsko vijeće podržalo u zaključcima od 14. prosinca 2017. u kojima se poziva na nastavak rada u cilju „promicanja suradnje država članica u vezi s uzajamnim priznavanjem diploma visokih učilišta i svjedodžbi o završetku školovanja na razini sekundarnog obrazovanja”.

Rad na automatskom uzajamnom priznavanju unapređuje i aktivnosti u prioritetnom području „transparentnost i priznavanje vještina i kvalifikacija radi olakšavanja mobilnosti u svrhu učenja te mobilnosti radne snage” kako je utvrđeno u Zajedničkom izvješću Vijeća i Komisije za 2015. godinu o provedbi strateškog okvira za europsku suradnju u području obrazovanja i osposobljavanja.

U okviru politike Europske unije za obrazovanje i osposobljavanje više dokumenata može poslužiti kao temelj za rad na automatskom uzajamnom priznavanju kvalifikacija i ishoda razdoblja školovanja u inozemstvu, među ostalim: