HR Službeni list Europske unije C 342/32

Mišljenje Europskog odbora regija – Međunarodno upravljanje oceanima: plan za budućnost naših oceana

(2017/C 342/05)

Izvjestitelj: Anthony Gerard BUCHANAN (UK/EA), član Vijeća okruga East Renfrewshire (Škotska) Referentni dokument: Zajednička komunikacija Europskom parlamentu, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Europskom odboru regija – Međunarodno upravljanje oceanima: plan za budućnost naših oceana JOIN(2016) 49 final

PREPORUKE O POLITIKAMA

EUROPSKI ODBOR REGIJA (CoR)

1. pozdravlja zajedničku komunikaciju o upravljanju oceanima, koju su Europska komisija i Visoka predstavnica za vanjske poslove i sigurnosnu politiku usvojile 10. studenog 2016;

2. podržava predložene mjere za osiguravanje sigurnog, čistog i održivog upravljanja oceanima;

3. slaže se s ciljem da se za EU osigura uloga snažnog globalnog aktera koji je sposoban izraditi program za bolje upravljanje oceanima koji se temelji na međusektorskom međunarodnom pristupu i pravilima; krajnji će cilj te inicijative EU-a biti uspostava međunarodnog standarda u pogledu socijalnih i gospodarskih uvjeta te uvjeta na području okoliša koji se primjenjuju na aktivnosti povezane s morem, kao i jednakih uvjeta za sve dionike koji će osigurati odgovarajuću održivost oceana te jače konkurentnosti europskih aktera koji djeluju na tom području;

4. u potpunosti podržava nedavne zaključke Vijeća (1) kojima se poziva na usklađeniji pristup između unutarnjih i vanjskih aspekata upravljanja oceanima, uključujući sinergije između strategija EU-a, država članica i regija;

5. podsjeća, između ostalog, na svoja prijašnja mišljenja o komunikaciji Komisije „Prema integriranoj pomorskoj politici” (2) o pomorskom prostornom planiranju i integriranom upravljanju obalnim područjem (3), razvoju potencijala energije oceana (4) i boljoj zaštiti morskog okoliša (5);

6. naglašava vodeću ulogu Europske unije u upravljanju morem kojem je cilj europskim obalama i morima omogućiti najsveobuhvatniji politički i zakonodavni sustav u svijetu, kojim se prepoznaje uloga lokalnih i regionalnih vlasti, obalnih zajednica i gospodarskih i socijalnih dionika, u cilju osiguravanja odgovarajućeg pristupa bavljenju gospodarskim, ekološkim, klimatskim i socijalnim čimbenicima, i to na sveobuhvatan i višerazinski način upravljanja;

7. smatra, međutim, da takozvano „uništavanje zajedničkih dobara” utječe na upravljanje oceanima. Iako postoji niz općih svjetskih sporazuma ili sporazuma o morima poput UNCLOS-a i specijaliziranih sporazuma, posebice u okviru IMO-a, također je prisutan znatan stupanj rascjepkanosti. U tom kontekstu, uloga je EU-a da bude primjer i ponudi poticaje kako bi partneri izvan EU-a mogli preuzeti visoke standarde koji već postoje u pomorskoj politici EU-a. Takvi poticaji, uključujući izgradnju kapaciteta, mogli bi se uključiti u međunarodne sporazume o trgovini i razvojne programe o kojima EU pregovara s trećim zemljama;

8. primjećuje da EU i države članice imaju konkurentne ovlasti na području međunarodnih odnosa, uključujući pitanja povezana s pomorstvom. To zahtijeva strogu usklađenost među razinama upravljanja i osiguravanje da EU i nacionalne razine u okviru međunarodnih foruma provode procjenu teritorijalnog učinka kako bi interesi nadležnih lokalnih i regionalnih vlasti u tim forumima u potpunosti bili zastupljeni;

9. naglašava da su mnoga pitanja povezana s upravljanjem oceanima neizbježno lokalne prirode, zbog ekstrakcije resursa, gospodarske koristi za obalna područja, ribarskih zajednica i luka ili njihovog ekološkog učinka na europske obale i mora. Ekološka i klimatska politika i gospodarske odluke koje se odnose na oceane drugdje u svijetu utječu na lokalne i regionalne vlasti EU-a. To iziskuje znatna ulaganja u prostorno planiranje morskog područja i podržavanje upravljanja na lokalnoj i regionalnoj razini;

10. naglašava da je pomorska politika izravno povezana s priobalnom gospodarskom politikom, politikom zaštite okoliša ili politikom prostornog planiranja. Način na koji lokalne i regionalne vlasti upravljaju priobalnom politikom imat će izravan učinak na moru. Kad se radi o pitanjima kao što su vjetroelektrane, aktivnosti na moru često se smatraju jednostavnim rješenjem za aktivnosti čijem se provođenju na obali opire;

11. ističe da lokalne i regionalne vlasti imaju nadležnosti i pozitivna iskustva u pogledu upravljanja brojnim područjima poput ribolova, sakupljanja školjkaša i akvakulture, subvencija (npr. za neučinkovite flote), gospodarskih politika i politika okoliša (npr. otpad u morima) te inspekcija (npr. inspekcija vozila) koja imaju pozitivan ili negativan učinak na drugim teritorijima izvan EU-a. Ona često spadaju pod nadležnost lučkih uprava;

12. podsjeća na nedavni istraživački rad OR-a (6) i OECD-a (7) o oceanima i plavom gospodarstvu. U skladu s agendom za bolju regulativu, ustraje u tome da je neophodno provesti prethodne procjene učinka, uključujući teritorijalnih učinaka, kako bi se prije uvođenja novog zakonodavstva, odobravanja novih tehnologija za crpljenje ili definiranja novih zaštićenih morskih područja utvrdile moguće prijetnje iz svih sektora, potencijalne mjere za ublažavanje posljedica i očekivane društveno-gospodarske posljedice;

13. podsjeća na nove UN-ove ciljeve održivog razvoja koje su potpisale sve države članice EU-a i UN-a. Upravljanje oceanima tiče se održivog cilja br. 14 o životu pod vodom i cilja br. 13 o klimatskim promjenama, ali i cilja br. 11 o održivim gradovima i zajednicama. Odbor pozdravlja Komisijin plan da ove ciljeve prenese u razne politike EU-a (8) jer bi to mogla biti dobra osnova za izgradnju zajedničkog razumijevanja na međunarodnoj razini koje nadilazi sektorska rješenja za održivo upravljanje oceanima;

14. s druge strane, smatra da ulazak robe i proizvoda koji potječu iz oceana trećih zemalja na jedinstveno tržište EU-a treba biti uvjetovano sve većim približavanjem tih zemalja višim standardima EU-a, primjerice u pogledu uvođenja zabrane odbacivanja ulova na moru;

15. smatra da 3 prioriteta raščlanjena na 14 mjera, kako je navedeno u zajedničkoj komunikaciji, predstavljaju relevantan temelj za poduzimanje daljnjih koraka u pogledu upravljanja oceanima na razini EU-a i na međunarodnoj razini. Iako se komunikacija prvenstveno odnosi na međunarodnu komponentu pomorske politike, također postoji i lokalna i regionalna dimenzija, kako u pogledu ovlasti i izravnog teritorijalnog učinka, tako i u pogledu stupnja specijalizacije i ovisnosti o oceanu;

Prioritetno područje br. 1: Poboljšanje okvira međunarodnog upravljanja oceanima

16. napominje, u pogledu mjere br. 1 koja se tiče ispunjavanja praznina u okviru međunarodnog upravljanja oceanima kako bi se poboljšao pravni okvir i pružili jednaki uvjeti, da na međunarodnoj razini već postoji opsežan pravni okvir koji obuhvaća pomorska ograničenja, navigaciju, arhipelaški status i tranzitne režime, isključive gospodarske pojaseve, nadležnost kontinentalnog pojasa, kopove u morskom dnu na velikim dubinama, sustave iskorištavanja, zaštitu morskog okoliša, znanstveno istraživanje i rješavanje sporova; u tom pogledu podsjeća da bi postojeće administrativne granice te kulturne i tradicionalne specifičnosti europskih lokalnih i regionalnih zajednica trebalo uzeti u obzir u cilju oblikovanja politike upravljanja oceanima;

17. smatra da su politike EU-a već dovoljno stroge kad je riječ o pitanjima koja se tiču regulacije ribolova, pomorskog prostornog planiranja i makroregionalnih strategija. U nekim državama članicama planovi za uporabu zemljišta važan su politički instrument za lokalno prostorno planiranje zemljanih i vodnih površina. Lokalne vlasti već su danas nadležne za planiranje obalnih područja i teritorijalnih voda. Ni upravni postupci ni pravni okvir koje predlaže Europska komisija ne smiju ugroziti strateške planove za uporabu zemljišta. Glavni izazov na razini EU-a, a posebice na svjetskoj razini, manjak je kontrole i strože provedbe. Služeći kao primjer, EU je stoga u položaju da uvede zahtjeve načela uzajamnosti i ponudi poticaje pri pregovorima o novim međunarodnim pravilima s trećim stranama i organizacijama. Ova globalna inicijativa za provedbu tih pravila potrebna je za osiguravanje jednakih uvjeta za sve zemlje, regije i gospodarske subjekte;

18. slaže se, u pogledu mjere br. 2, da će promicanje regionalnog upravljanja ribarstvom i suradnja u ključnim područjima povezanima s oceanom radi ispunjavanja praznina u upravljanju poboljšati položaj ribarstva EU-a i pomoći drugima da dosegnu visoke standarde koji su na snazi unutar EU-a;

19. zabrinut je zbog toga što bi se smjernicama Komisije o podmorskom rudarstvu odvratila pozornost s planova EU-a za učinkovitu uporabu resursa tim više što tehnologija za iskorištavanje prirodnih resursa nije ispitana i mogla bi štetno djelovati na prirodni okoliš. Poziva na koordinaciju s pregovorima država članica pri Međunarodnom tijelu za morsko dno;

20. u tom pogledu preporučuje da EU vodi kampanje i pruži poticaje za druge zemlje i organizacije kako bi ih upoznao s europskim sustavom žutih i crvenih kartona, kao modelom za rješavanje pitanja nezakonitog, neprijavljenog i nereguliranog ribolova na globalnoj razini, uključujući crne liste i zabranu izvoza za nepoštovanje pravila. Odbor poziva na ubrzavanje trenutnih planova za uvođenje elektroničkog alata za upravljanje potvrdama o ulovu. Te bi mjere doprinijele jačanju industrijskog sektora u regijama koje strogo primjenjuju odredbe;

21. vjeruje da će mjera br. 3 o poboljšanju koordinacije i suradnje između međunarodnih organizacija i pokretanju oceanskih partnerstava za upravljanje oceanima donijeti korist regionalnim pomorskim čvorištima putem bolje međunarodne izloženosti;

22. smatra da lokalni i regionalni centri za konkurentnost i izvrsnost, posebno u područjima sa snažnom pomorskom dimenzijom, uključujući najudaljenije regije, mogu igrati ključnu ulogu i da im treba financijska potpora za osnivanje međunarodnih istraživačkih timova i razvoj platformi za prijenos tehnologije kojima podupiru rad EU-a u području upravljanja oceanima;

23. protivi se ideji prema kojoj se nova međunarodna pravila i organizacije trebaju stvoriti nanovo. Odbor se slaže s Komisijom da je smislenije poboljšati aktualni sustav upravljanja i provedbe usmjeravanjem pažnje na neučinkovitost i unapređivanjem međunarodne koordinacije. U tom je pogledu važno osigurati da se prije pokretanja novih mjera u određenom okviru (primjerice istraživanje nafte) na odgovarajući način usvoje učinci lančane reakcije u drugim političkim područjima i sektorima (primjerice u ribarstvu);

24. preporučuje, u kontekstu upravljanja bioraznolikošću izvan područja nacionalne nadležnosti, da se EU bolje uskladi s EMSA-om (9) i EFCA-om te da europske regije uključi u aktivnosti koordinacije i savjetovanja sa susjednim europskim regijama;

25. smatra da je upravljanje oceanima dio višerazinskog upravljanja EU-a te da je stoga potrebno udružiti nacionalne resurse i resurse EU-a za izgradnju kapaciteta, inspekciju, provedbu, odvraćanje i progon subjekata koji krše postojeće zakonske okvire. Kao i u mjeri br. 4 o izgradnji kapaciteta, to zahtijeva uključivanje nadležnih lokalnih i regionalnih vlasti, jer će obalne i morske regije od toga imati izravne koristi, i to u brojnim tehničkim i administrativnim aspektima;

26. naglašava da je mjera br. 5 o osiguravanju sigurnosti i zaštite mora i oceana ključna za pomorce, poduzeća i lučke operatere te da predstavlja ključan element u borbi protiv prisilnog rada i trgovanja ljudima. EU bi i dalje trebao biti glavno nadležno tijelo u ovom području s najobuhvatnijim pravnim okvirom za sigurnost na moru i u lukama te bi trebao koristiti značajnu međunarodnu prednost kako bi potaknuo uzajamne dogovore u drugim dijelovima svijeta;

27. smatra da suradnja između nacionalnih tijela i Frontexa, EMSA-e i EFCA-e mora stvoriti kapacitete za zajednički pomorski nadzor pri čemu bi EU, prema potrebi, osiguravao najsuvremenija plovila i tehnologiju radi učinkovitog provođenja nadzora;

Prioritetno područje br. 2: smanjenje pritiska na oceane i mora te stvaranje uvjeta za održivo plavo gospodarstvo

28. smatra, u pogledu mjere br. 6, da je provedba UN-ovog pariškog sporazuma COP 21 presudna za sprečavanje štetnog učinka klimatskih promjena na oceane, obale i ekosustave i rješavanje pitanja budućih troškova globalnog zatopljenja i podizanja razine oceana. Budući da se većina klimatskih utjecaja prvo odražava na lokalnoj razini, globalni ciljevi u okviru klimatskih promjena zahtijevaju izradu lokalnih mjera prilagodbe. Stoga, prema nedavnim izjavama OR-a (10), lokalne i regionalne vlasti imaju ključnu ulogu u pripremi i provedbi nacionalnih, europskih i međunarodnih okvira za prilagodbu koji se bave posljedicama klimatskih promjena u svjetskim oceanima. U tu je svrhu potrebno osigurati posebne kapacitete i financijsku potporu za sve regije, uključujući najudaljenije regije s obzirom na njihov strateški položaj u Atlantskom i Indijskom oceanu te u Karipskom moru. Također, kako bi se poštovale obveze Pariškog sporazuma nužno je ne samo uključiti mjere prilagodbe na klimatske promjene u gospodarenje morima, već i pod zemljom ostaviti znatan dio postojećih fosilnih goriva. U tom kontekstu, smatra da je u cilju dosljednosti potrebno osnažiti mjeru br. 6 uključivanjem mjera za sprečavanje novih istraživanja ležišta nafte na osjetljivim područjima u europskim morima;

29. naglašava da ribarska industrija EU-a ima izravne koristi od borbe protiv nezakonitog ribolova i jačanja održivog upravljanja izvorima hrane u oceanima na globalnoj razini iz mjere br. 7. To podrazumijeva jačanje postojećih regionalnih organizacija za upravljanje ribarstvom (RFMO-i) i osiguravanje njihove potpune operativnosti te zahtijeva veću ovlast za Europsku komisiju u pregovorima i potpori RFMO-ima;

30. slaže se, u skladu s mjerom br. 8, da štetne subvencije u ribarstvu koje štete okolišu unutar EU-a i u trećim zemljama treba zabraniti. Potrebno je utvrditi odgovarajuće poticaje i privremene mjere kako bi se osigurala održivost zajednica koje uvelike ovise o ribarstvu, u EU-u i drugdje;

31. smatra da je mjera br. 9 koja se odnosi na borbu protiv morskog otpada i „mora plastike” jedna od najvažnijih inicijativa iz ovog prijedloga. Time se izravno ostvaruje korist za turizam i ribarstvo. Ako ljudi nastave istom brzinom kao i danas onečišćavati okoliš plastikom, 2050. godine će u moru biti više plastike nego riba. Postojeće ovlasti lokalnih i regionalnih vlasti u području upravljanja otpadom i sprečavanja mogu dati ključan doprinos. Lokalne vlasti imaju važnu ulogu s obzirom na svoj kapacitet energetske oporabe iz spaljivanja sakupljene plastike. Trenutno se 28 % otpada EU-a odlaže na odlagalištima. Za solidan okvir EU-a za zaštitu okoliša na području sprečavanja, uključujući moguću zabranu mikroplastike u EU-u, potrebna je ispravna provedba na lokalnoj i regionalnoj razini, trajno ulaganje u čiste tehnologije uključujući razvoj politika za sprečavanje nastanka morskog otpada prilagođenih lokalnim i regionalnim razinama. To bi trebalo uključivati dodatni napredak prema uspostavljanju zajedničkog režima ne samo u pogledu lučkih uređaja za prihvat, već i pogledu naknada za prihvat brodskog otpada i ostataka tereta, kako bi se brodove odvratilo od ispuštanja otpada prije pristajanja u lukama. Iako su europske regionalne i lokalne vlasti među najvećim zagađivačima u pogledu morskog otpada i plastike, također se suočavaju s problemom otpada koji pristiže izvan EU-a zbog čega je međunarodna suradnja neophodna;

32. pozdravlja inicijativu Europske komisije za borbu protiv zagađenja oceana, a posebice protiv morskog otpada, ali primjećuje da je to prvi korak ka postizanju čišćih oceana te da EU i države članice mogu imati vodeću ulogu, i to uvođenjem zajedničkog plana za eventualno uklanjanje štetnih tvari iz mora poput streljiva, kemikalija i nuklearnih materijala. Odbor stoga naglašava važnost pilot-projekata pomoću kojih se mogu razviti i predstaviti europski kapaciteti, tehnologije i zalaganje za mir. Takvi projekti mogu biti prilika za izvoz tehnologije kao i znanja i vještina koji se mogu iskoristiti u slučaju trećih zemalja i organizacija kao poticaj za uvođenje sličnih politika drugdje;

33. vjeruje da se takvim zajedničkim planom o zagađenju oceana također mogu ostvariti konkretne koristi za morske regije i zajednice, ne samo u užem smislu na području znanja i vještina, stručnosti i povećanja civilne zaštite, mogućnosti traganja, zaštite i oporavka, već i u širem smislu u obliku posljedičnog povećanja dohotka od turizma i ribarstva, šireg gospodarskog razvoja te čišćeg okoliša i zdravstvenih prednosti, ne samo za europska obalna područja, nego i za susjedne regije te cijeli morski ekosustav;

34. podsjeća na to da je mjera br. 10 o promicanju prostornog planiranja morskog područja na globalnoj razini, uključujući moguće međunarodne smjernice Međuvladine oceanografske komisije UNESCO-a o prostornom planiranju morskog područja, u skladu s ranijim mišljenjima OR-a u kojima se ističu napredne politike EU-a o prostornom planiranju morskog područja te doprinos lokalnih i regionalnih vlasti. To je također prilika za poduzeća iz EU-a da ponude povezane usluge i proizvode u cijelom svijetu;

35. u tom se kontekstu slaže s mjerom br. 11 koja se odnosi na postizanje globalnog cilja očuvanja 10 % morskih i obalnih područja i promicanje učinkovitog upravljanja zaštićenim morskim područjima u cilju učinkovitog stvaranja „oceanskih parkova”. Aktualne studije sličnih projekata u Australiji ukazale su na korist za turizam i ribarstvo u susjednim regijama, što se može reproducirati drugdje, uključujući i na nekim dijelovima europske obale. S tim u vezi, Odbor naglašava važnost uključivanja i osnaživanja lokalnih dionika u utvrđivanju zaštićenih morskih područja i upravljanju njima. Zaštićena morska područja koja ne raspolažu dovoljnim sredstvima, ili imaju ograničenu dostupnost znanstvenim podacima, zaista mogu predstavljati prepreku održivom gospodarskom razvoju, primjerice u području morske energije, luka i pristaništa;

Prioritetno područje br. 3 unapređenje međunarodnog istraživanja oceana i podataka o njima

36. što se tiče mjere br. 12, smatra da će usklađena strategija EU-a za promatranje oceana, nacionalna ribarstva i podatke o oceanima te morsko računovodstvo potaknuti podatkovne usluge i motrenje. Postojeće EU-ove i međunarodne platforme za kartiranje oceana i morskog dna poput EMODnet-a ili programa „Copernicus” za promatranje oceana u tom je pogledu potrebno uključiti i osigurati njihovu interoperabilnost. Treba poticati inicijative poput IPBES-a (globalne platforme i međuvladinog tijela otvorenog za sve članice UN-a koje za cilj imaju jačanje znanosti, politike i lokalnog znanja u postupku donošenja odluka povezanog s uslugama bioraznolikosti i ekosustava) uključujući razvoj novih alata poput nordijskog IPBES-a, europskog MAES-a (kartografiranje i procjena ekosustava i njihovih usluga u Europi) i ESMERALDA-e (jačanje usluga kartiranja ekosustava u okviru politika i donošenja odluka);

37. smatra da se kombinacijom različitih postojećih i budućih baza podataka prikupljaju interdisciplinarna znanja o moru i podaci koji obuhvaćaju razna područja poput zaštite okoliša, ribarstva i akvakulture, intervencije u slučaju katastrofe, inicijalne pomoći i službi spašavanja, granične kontrole, praćenja migracija te prometa. Odbor ne vidi neposrednu potrebu za daljnjim bazama podataka, već misli da bi se moglo koordinirati već postojeće baze podataka kako bi one mogle biti od koristi državama članicama;

38. naglašava da je zbog postojanja kompatibilnih i redundantnih baza podataka koje se preklapaju i prikupljanja znanja o moru te kartiranja oceana potrebna veća sinergija, i to ne samo između različitih europskih i nadležnih nacionalnih institucija, već i s drugim državama članicama i međunarodnim organizacijama, s obzirom na to da zajednički podaci trebaju biti polazišna točka za razvoj zajedničkih, prekooceanskih odgovora;

39. ustraje na tome da se znanje o moru ne smije ograničiti samo na nastojanja javnog sektora; privatni sektor, poduzeća u sektoru ribarstva i morskog tereta, brodostrojarstva, telekomunikacija, biotehnologije i poduzeća za istraživanje nafte i plina u morima, mogu igrati ključnu ulogu u sakupljanju i dijeljenju podataka povezanih s okolišem koje prikupe tijekom vlastitih glavnih aktivnosti na moru. EU i druga međunarodna tijela trebaju pružiti poticaje i olakšati ovaj proces kako bi se izbjegla nepotrebna opterećenja;

40. ponavlja svoj zahtjev upućen Europskoj komisiji za promicanje najboljih praksi za korištenje javno-privatnih partnerstava u plavom gospodarstvu (11). Pri tom bi promicanju trebalo u obzir uzeti potencijal malih i srednjih poduzeća i ograničene administrativne kapacitete pojedinih relevantnih nacionalnih tijela vlasti;

41. naglašava asimetrične teritorijalne učinke mnogih izazova koji prijete našim oceanima, što znači da lokalne i regionalne vlasti trebaju imati pristup podacima o moru koji proizlaze iz različitih politika, na jednostavan i pristupačan način;

42. u skladu s prijašnjim mišljenjima OR-a o plavom rastu (12), poziva na više ulaganja u „plavu” znanost i inovacije (mjera br. 13) te u tom pogledu ističe važnost stručnog usavršavanja i razvoja vještina za pomorce, razvijenih u bliskoj suradnji s morskim industrijama;

43. podržava razvoj međunarodnih partnerstava za istraživanje oceana, inovacije i znanost koja bi trebala biti osmišljena za poticanje regija koje ulažu u istraživanje i inovacije na području mora (mjera br. 14). U tom pogledu, europske politike i programi kao što su Obzor 2020. te EFPR, LIFE, CEF i EFRR mogu se dobro iskoristiti za razvoj partnerstava za istraživanje oceana i inovacije na tom području, uključujući takva partnerstva s trećim zemljama;

44. prepoznaje moguću važnu ulogu strategije plavog rasta na tom području i poziva na poticanje strateških inicijativa na lokalnoj i regionalnoj razini, na širenje dobrih praksi i uspješnih projekata i na njihovu provedbu u drugim regijama, s posebnim naglaskom na istraživanju i inovacijama na području pomorskih i priobalnih aktivnosti;

Završne preporuke

45. smatra da upravljanje oceanima na vrlo asimetričan način utječe na lokalne i regionalne vlasti te predstavlja izazove na koje te vlasti vrlo često nisu pripremljene. Promjene u regulatornim okvirima te iskorištavanje ribarskih i prirodnih resursa u drugim dijelovima svijeta istovremeno mogu imati izravni gospodarski ili društveni učinak na europske obalne zajednice i područja koja uvelike ovise o aktivnostima povezanima s oceanom;

46. smatra, međutim, da europske i lokalne vlasti imaju proaktivnu ulogu u uvođenju održivih politika kako bi se spriječili prelov i zagađenje mora, i to pridonoseći višerazinskom upravljanju EU-a i zalažući se za to da EU i države članice, koje imaju nadležnost nad 10 % svjetskih oceana, posluže kao primjer u pregovorima o međunarodnim pitanjima povezanima s oceanom;

47. u skladu s postojećim međuinstitucijskim sporazumom „Paket mjera za bolju izradu zakonodavstva” traži da se u suradnji s Komisijom, Vijećem, Parlamentom i OR-om redovito organizira strukturirani dijalog o upravljanju oceanima kako bi zajednički razvili nove političke inicijative na području mora, uz aktivni doprinos predstavnika relevantnih obalnih i morskih regija i zajednica EU-a, posebice otočnih, izoliranih i najudaljenijih regija, ili njihovih izravno imenovanih predstavnika, koji mogu uključivati postojeće forume dionika različitih EU-ovih makroregionalnih strategija povezanih s morem te okupljati predstavnike regionalnih organizacija za upravljanje ribarstvom.

Bruxelles, 12. srpnja 2017. Predsjednik Europskog odbora regija Markku MARKKULA

(1) Zaključci Vijeća od 3. travnja 2017.

(2) Izvjestitelj: Michael Cohen, CdR 126/2010.

(3) Izvjestitelj: Paul O'Donoghue, CdR 3766/2013.

(4) Izvjestitelj: Rhodri Glyn Thomas, CdR 01693/2015.

(5) Izvjestitelj: Hermann Kuhn, CdR 07256/2014.

(6) Alexander Charalambous, Developing blue economy through better methodology for assessment on local and regional level („Razvoj plavog gospodarstva s pomoću bolje metodologije procjenjivanja na lokalnoj i regionalnoj razini”), Odbor regija, 2016. http://cor.europa.eu/en/documentation/studies/Documents/order%206203_Blue%20Economy_form_WEB.pdf.

(7) OECD, The Ocean Economy in 2030, 2016. („Gospodarstvo oceana u 2030.”) http://www.oecd.org/futures/oceaneconomy.htm.

(8) COM(2016) 740 final.

(9) EMSA: Europska agencija za pomorsku sigurnost (http://www.emsa.europa.eu/)

(10) Izvjestitelj: Sirpa Hertell, CDR 2430/2016.

(11) Izvjestitelj: Adam Banaszak, CdR 4835/2014.

(12) Izvjestitelji: Adam Banaszak, CdR 2203/2012, CdR 4835/2014 i Christophe Clergeau, CdR 6622/2016.