Mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora o Ženama na zapadnom Balkanu

(samoinicijativno mišljenje)

(2019/C 159/02)

Izvjestiteljica: Dilyana SLAVOVA

Odluka Plenarne skupštine: 15.2.2018. Pravni temelj: pravilo 29. stavak 2. Poslovnika (samoinicijativno mišljenje) Nadležna stručna skupina: Stručna skupina za vanjske odnose Datum usvajanja u Stručnoj skupini: 19.12.2018. Datum usvajanja na plenarnom zasjedanju: 23.1.2019. Plenarno zasjedanje br.: 540 Rezultat glasovanja (za/protiv/suzdržani): 174/1/6

1. Zaključci i preporuke

1.1. Politika EU-a prema zapadnom Balkanu dobila je novi zamah. Dodatno su je potaknuli bugarsko predsjedništvo Vijeća EU-a (koje je zapadni Balkan postavilo kao prioritet) i Komunikacija Europske komisije „Vjerodostojna perspektiva proširenja i pojačana suradnja EU-a sa zapadnim Balkanom”, objavljena 6. veljače 2018.

1.2. Sastankom na vrhu u Sofiji i zaključcima Vijeća iz lipnja 2018. o proširenju i procesu stabilizacije i pridruživanja ta je obveza potvrđena, a definirane su i sljedeće faze europske integracije te regije. Konkretnije govoreći, lipanj 2019. određen je kao datum početka pregovora o pristupanju Albanije i bivše jugoslavenske Republike Makedonije uz određene uvijete. Usredotočenost na tu regiju i mjere koje se u pogledu nje poduzimaju vjerojatno će opstati i dalje se razvijati zahvaljujući državama članicama koje sljedeće predsjedaju Vijećem jer je riječ o državama koje pokazuju više razumijevanja i predanosti prema zapadnom Balkanu (Austrija, Rumunjska i Hrvatska).

1.3. EGSO je revan zagovornik proširenja jer je ono u interesu obaju strana – i Zapadnog Balkana i EU-a. Uspjeh te politike jedan je od ključnih čimbenika položaja EU-a u svijetu i temelj njegove stabilnosti i blagostanja. EGSO je stoga uvjeren da s procesom pristupanja treba nastaviti kao s jednim od glavnih prioriteta EU-a, i to odlučno i strogo te pod jasnim i strogim uvjetima na kojima se temelje svi procesi proširenja – ništa više i ništa manje.

1.4. Rodna ravnopravnost temeljno je pravo priznato temeljem članaka 2. i 3. Ugovora o Europskoj uniji i Poveljom EU-a o temeljnim pravima. U ovom mišljenju EGSO naglašava ulogu žena kao glavne pokretačke sile učvršćivanja demokracije, poštovanja ljudskih prava i sloboda te gospodarskog i socijalnog napretka. Svrha je ovog mišljenja osvijestiti i promicati politička, socijalna i gospodarska prava žena i rodnu ravnopravnost na zapadnom Balkanu. Rodno osviještena politika uspješna je samo ako postoji snažna politička volja i uvjerenje da jednakost između žena i muškaraca donosi korist društvu.

1.5. Na zapadnom su Balkanu žene uvijek igrale ključnu ulogu u pomirenju i društvenom i gospodarskom razvoju, posebice u uvjetima ozbiljno oslabljenih gospodarskih struktura, siromaštva i prekinutih društvenih veza, u kojima žene pokazuju veću fleksibilnost i inicijativu za ponovnu uspostavu i obnovu društvenih mreža i istraživanje novih mogućnosti za rad. Unatoč ponekim dobrim praksama i pozitivnim pomacima u pogledu jačanja položaja žena i pokrenutih programa, žene su i dalje u nepovoljnom položaju jer ne mogu u potpunosti ostvariti svoja politička, socijalna i gospodarska prava niti u potpunosti iskoristiti prilike koje im se pružaju za društveni i gospodarski razvoj. Zbog patrijarhalne kulture koja ih potiskuje na margine društva, žene se suočavaju s predrasudama, rodnim stereotipima i segregacijom na tržištu rada i u obrazovanju, a izložene su i znatno većem riziku od diskriminacije i nasilja što im ograničava mogućnosti za napredovanje na vodeće položaje.

1.6. EGSO poziva ne samo na jednaku zastupljenost i uključenost žena u društveni, gospodarski i politički život na svim razinama, već i na provedbu djelotvornih zakona i politika za borbu protiv diskriminatornog ponašanja i duboko usađenih patrijarhalnih stavova prema ženama, uključujući žene iz manjinskih skupina (posebice Roma i pripadnika LGBTIQ zajednice), mlade žene, starije žene, žene u ruralnim područjima, žene s invaliditetom te žene i djevojčice izbjeglice koje traže azil na zapadnom Balkanu.

1.7. EGSO naglašava da nužno treba razraditi plan i mjere rodne ravnopravnosti koji bi trebali dovesti do ravnopravnije podjele vlasti i resursa na zapadnom Balkanu. Skupine za prava žena, poslovna udruženja i sindikati vrlo aktivno rade na promicanju uloge žena u toj regiji, a da bi borba za ženska prava i zagovaranje tih prava bili učinkovitiji, treba i dalje usmjereno i ustrajno surađivati s civilnim i socijalnim partnerima. Institucije Europske unije trebale bi takvim organizacijama i udruženjima pružati veću financijsku podršku osmišljavanjem posebnih planova i projekata usmjerenih na osnaživanje žena na svim razinama, uključujući i programe kojima se podupiru organizacije za rodnu ravnopravnost i detaljne akcijske planove.

1.8. EGSO poziva EU i nacionalne vlasti da više surađuju na uklanjanju obrazovnih stereotipa kako bi mladim djevojkama i ženama tijekom cijelog životnog ciklusa osigurali pristup cjenovno dostupnom i kvalitetnom obrazovanju, omogućili im stjecanje odgovarajućih vještina i olakšali napredovanje u karijeri i pristup kvalitetnim radnim mjestima na tržištu rada.

1.9. Budući da nasilje i diskriminacija protiv žena potpadaju pod najozbiljnije oblike kršenja ljudskih prava i da su u poslijeratnom razdoblju sve učestaliji na tom području, EGSO poziva Komisiju da potakne jaču regionalnu suradnju na razmjeni najboljih praksi u pogledu nasilja u obitelji i poveća potrebna financijska sredstva i stručnu potporu za sve napore koji se poduzimaju radi smanjenja i, po mogućnosti, iskorjenjivanja tog raširenog socijalnog zla.

1.10. EGSO smatra da bi nacionalna tijela trebala poduzeti značajne napore za poboljšanje slobode medija, između ostalog jačanjem postojećeg zakonodavstva i njegovom sustavnom provedbom. Time će se, među ostalim, pomoći u podizanju svijesti o pitanjima rodne ravnopravnosti i zastupati sigurnije medijsko okruženje u kojem se rodni stereotipi mogu dekonstruirati kroz javnu raspravu i u kojem žene nisu predmet seksizma, govora mržnje i internetskih kampanja ocrnjivanja.

1.11. EGSO ponavlja da zapadnobalkanski partneri trebaju rodnu perspektivu uključiti u sve relevantne programe financirane putem Instrumenta pretpristupne pomoći (IPA II), a posebice u 3. područje politike koje uključuje zapošljavanje, socijalne politike, obrazovanje, promidžbu rodne ravnopravnosti i razvoj ljudskih resursa. Treba razviti tematska sredstva za borbu protiv nasilja u obitelji i za podršku ženskom građanskom i medijskom aktivizmu.

1.12. Jasna i trajna predanost rodnoj ravnopravnosti kao jednoj od temeljnih vrijednosti EU-a trebala bi biti zajamčena. EGSO potiče Komisiju da tijekom pregovora o pristupanju u svoj sustav referentnih vrijednosti uvrsti ključne pokazatelje rodne ravnopravnosti, koje će razviti i nadzirati u bliskoj suradnji s društvenim i građanskim partnerima koji predano rade na osnaživanju žena u regiji i širom EU-a. U sklopu pristupnih pregovora, sustavnu primjenu rodne perspektive treba tretirati kao horizontalnu referentnu vrijednost prihvatljivosti i kvalitete zakonodavnog procesa.

1.13. EGSO očekuje da će se budući napori na zapadnom Balkanu usmjeravati ne samo na usklađivanje zakonodavstva o ljudskim pravima žena s pravnom stečevinom EU-a i relevantnim međunarodnim mehanizmima i instrumentima, već prije svega na premošćivanje jaza između postojećih zakona i njihove ispravne provedbe. Vlade u državama zapadnog Balkana treba potaknuti i podržati u razvoju održivih mehanizama javnog financiranja, usmjerenih na zaštitu žena od nasilja, diskriminacije i ekonomskog iskorištavanja.

1.14. EGSO poziva države članice i partnere iz zapadnog Balkana koji još nisu ratificirali Istanbulsku konvenciju da to učine što prije jer ona predstavlja najsveobuhvatniji okvir politika za sprečavanje nasilja u kući, zaštitu žrtava i kazneni progon počinitelja. EGSO također poziva crkve i druge vjerske institucije i organizacije civilnog društva svih vjera da ne krše prava žena i da se ne miješaju u njihova reproduktivna prava jer je to ključan preduvjet društvene i gospodarske emancipacije žena i njihovog osnaživanja.

1.15. EGSO ponovno ističe važnost povezivanja izrade rodno osjetljiva proračuna s općim mjerama rodne ravnopravnosti. Poziva na to da se rodna perspektiva uključi u sve politike i programe, i to boljom raspodjelom resursa usklađenom s rodno specifičnim potrebama. U tom svjetlu i s obzirom na sljedeći VFO, EU treba biti dosljedniji kada s državama zapadnog Balkana radi na rodno osviještenim politikama i treba insistirati na izradi proračuna s rodnom dimenzijom i prikupljanju podataka iskazanih po rodu kako bi osigurao da se ravnopravnost žena i poštovanje njihovih prava uzimaju u obzir na održiv način. U tu svrhu se zapadnobalkanske partnere i Komisiju potiče da u različitim područjima politika koje se odnose na proširenje intenziviraju savjetovanja o politikama s aktivistima za ženska prava i stručnjacima za rodnu ravnopravnost.

1.16. EGSO ističe da posebnu pozornost treba posvetiti ženskom poduzetništvu zbog toga što bi ono moglo znatno povećati izglede za rast u regiji te poziva institucije EU-a da poduzmu korake u tom pogledu. U vidu potpore osnivanju novih poduzeća mogu se, među ostalim, poduzeti i sljedeće mjere: osiguranje pristupa financijskim i institucijskim resursima, ponuda optimalne infrastrukture za novoosnovana poduzeća, pružanje relevantnih informacija o osnivanju poduzeća, poticanje interesa za žensko poduzetništvo putem medijskih kampanja i odobravanje kredita za pokretanje poduzeća i projekte širenja. Poduzetnice i njihove poslovne organizacije treba sustavno uključivati u sve postupke razvoja politika značajne za socijalnu i gospodarsku dimenziju proširenja.

2. Kontekst

2.1. Ravnopravnost žena i muškaraca temeljno je pravo i zajednička vrijednost, koju priznaje EU. Utjelovljena u ugovorima EU-a i međunarodnim konvencijama o ljudskim pravima, rodna ravnopravnost jedan je od uvjeta za pristup kojih se moraju pridržavati kandidati i potencijalni kandidati sa zapadnog Balkana (Albanija, Bosna i Hercegovina, bivša jugoslavenska Republika Makedonija, Kosovo ( 1 ) , Crna Gora i Srbija). Ulaganje u rodnu ravnopravnost od ključne je važnosti: ona nije samo uvjet EU-a, već i ključni pokazatelj ravnopravnog i demokratskog društva.

2.2. U sklopu priprema za pristupanje EU-u, zemlje zapadnog Balkana u posljednjih su nekoliko godina poduzele korake za unaprjeđenje prava žena. Ti koraci uključuju usvajanje ili izmjenu relevantnog zakonodavstva (npr. zakona protiv diskriminacije, kaznenih zakona te zakona o radu), sastavljanje nacionalnih strategija i akcijskih planova te osnivanje institucijskih mehanizama za provedbu i praćenje politika u tom području. Međutim, promicanje ravnopravnosti spolova često je tek površno, a mjerama poduzetima u tom pogledu nedostaju istinska politička volja, kompetencije i financijski resursi, što dovodi do slabe i sporadične provedbe.

2.3. Nažalost, na sastanku na vrhu o zapadnom Balkanu održanom u Londonu u srpnju 2018. propuštena je prilika za ostvarenje napretka u promicanju rodne ravnopravnosti u regiji. Prijedlog za usklađeno djelovanje, razmatran tijekom priprema za sastanak na vrhu, trebalo bi stoga brzo politički podržati i u najbržem roku provesti na održiv način.

2.4. Nejednakost muškaraca i žena na zapadnom Balkanu i dalje predstavlja problem zbog izuzetno patrijarhalne strukture, koja je tipična za tu regiju i očituje se u rodno uvjetovanom nasilju, diskriminaciji i izrabljivanju, kroničnom dvostrukom opterećenju žena u pogledu posla i obiteljskih odgovornosti, brojnim preprekama njihovoj vertikalnoj mobilnosti i jednakim plaćama te nedovoljnom pristupu socijalnim i zdravstvenim uslugama u području reproduktivnog zdravlja i financijskim instrumentima. U pogledu političke zastupljenosti žena ostvarena su određena poboljšanja, ali bez trajnog učinka na pravičnu preraspodjelu političke moći između žena i muškaraca. Ključni je problem slaba provedba progresivnih politika, što upućuje na nedostatak istinskog političkog angažmana, financiranja i stručnosti.

2.5. Osiguranje ravnopravnosti muškaraca i žena na zapadnom Balkanu „nedovršen je posao” ( 2 ) . Ovim mišljenjem EGSO skreće pozornost na napore koje socijalni partneri EU-a i civilno društvo poduzimaju kako bi promicali rodnu ravnopravnost u okviru politike proširenja EU-a te je učinili međusektorskim pokazateljem u svim područjima društva. Ono se bavi i nekim od glavnih izazova s kojima se žene suočavaju na zapadnom Balkanu, kao što su slabija uloga u socijalnom, gospodarskom i političkom području te rašireno rodno uvjetovano nasilje.

3. Rodno uvjetovano nasilje

3.1. Rodno uvjetovano nasilje, odnosno seksualno i reproduktivno nasilje te nasilje u obitelji, i dalje su među glavnim problemima u regiji. Iako se obiteljsko nasilje nedovoljno prijavljuje, broj prijavljenih slučajeva i dalje je visok. Prema podacima, u Albaniji je 56 % žena izloženo barem jednom obliku nasilja u obitelji; na Kosovu gotovo 70 % žena tijekom svog života doživi nasilje u obitelji, dok je u Srbiji 2017. godine zabilježeno barem 26 slučajeva femicida, u kojima je u većini slučajeva počinitelj bio žrtvin partner ( 3 ) . Pregled službi koje se u državama regije bave nasiljem u obitelji otkrio je da nemaju ni dovoljno sredstava ni dovoljno zaposlenih, da su prezaposlene ( 4 ) i da su mehanizmi izvješćivanja općenito vrlo slabi.

3.2. sprječavaju, štite i procesuiraju . To zahtijeva odgovarajuće osposobljavanje svih dionika uključenih u postupak, odgovarajuće podizanje svijesti i promjenu stavova u društvu. EGSO smatra da je, kao i drugdje, prevencija od primarne važnosti i da košta manje od kasnijih intervencija. Svi zapadnobalkanski partneri imaju nacionalnu strategiju za suzbijanje nasilja u obitelji. ( 5 ) Žene većinom ne prijavljuju incidente zbog normi ponašanja, nepovjerenja u sigurnosna i pravosudna tijela te nedostatka reakcije institucija, čak i na prijavljene slučajeve. Nepostojanje financijski održivih mreža podrške, sigurnih kuća i institucija za žrtve dovoljno hrabre da nasilje prijave doprinosi daljnjoj viktimizaciji najugroženijih žena. U regiji je došlo do brojnih propusta pri prikupljanju usporedivih podataka i te propuste treba ukloniti. Cilj je ostvariti dobro osmišljene, financirane i nadzirane politike koje. To zahtijeva odgovarajuće osposobljavanje svih dionika uključenih u postupak, odgovarajuće podizanje svijesti i promjenu stavova u društvu. EGSO smatra da je, kao i drugdje, prevencija od primarne važnosti i da košta manje od kasnijih intervencija.

3.3. Na cijelom zapadnom Balkanu treba u potpunosti provesti Konvenciju Vijeća Europe o sprečavanju i borbi protiv nasilja nad ženama i nasilja u obitelji (Istambulsku konvenciju). Nakon što potpiše i ratificira Konvenciju, većina zapadnobalkanskih partnera trebala bi intenzivirati dodjeljivanje odgovarajućih javnih sredstava, koordinaciju politika i provedbu praktičnih mjera radi rješavanja svih oblika nasilja nad ženama. Pored toga, od Komisije se traži da u kontekstu pretpristupnog financiranja organizacija civilnog društva i aktivnosti za izgradnju institucionalnih kapaciteta prednost dâ pitanjima povezanima s nasiljem u obitelji. EGSO poziva Europsku komisiju da potakne jaču regionalnu suradnju na razmjeni najboljih praksi u pogledu obiteljskog nasilja, bez obzira na to radi li se o državama članicama EU-a ili zemljama proširenja. Važno je da države članice EU-a u kontekstu proširenja u tom pogledu djeluju kao pozitivan uzor. Jača suradnja i koordinacija svih dionika iz javnog i privatnog sektora, veća uključenost nevladinih organizacija te suradnja državnih službi i nevladinih organizacija ključni su za uspješnu provedbu zakonodavstva i političkih mjera u borbi protiv svih oblika nasilja nad ženama.

3.4. Obitelji i škole imaju ključnu ulogu. Odgoj i obrazovanje djece trebaju biti rodno osviješteni i usredotočeni na iskorjenjivanje rodno uvjetovanog nasilja, i to posebno protiv djevojčica i mladih žena. Uspostava okvira kojim bi se u škole uvele jasne politike za razmatranje pitanja rodnog nasilja doprinijela bi smanjenju takvog ponašanja i time stvorila okruženje u kojem se žrtvama pruža veća podrška te ojačala rodna jednakost kao jedno od temeljnih načela društva.

4. Ljudska prava

4.1. Na zapadnom Balkanu ljudska prava žena sustavno su na meti nacionalističkih i klerikalnih aktera koji često koriste religiozne dogme i vjerske i nacionalne interese, kao što su tradicionalne vrijednosti patrijarhalne obitelji i demografska obnova, kao moralno opravdanje za to da ženama uskrate slobodu, jednakost i sigurnost. Usprkos tome što postoji opsežno zakonodavstvo povezano s ljudskim pravima koje ta prava općenito štiti, u mehanizmima njegove provedbe i izvršenja postoje znatni nedostaci. EGSO poziva nacionalna tijela za ljudska prava, socijalne partnere, organizacije civilnog društva i tijela vlasti da učinkovitije surađuju i zajednički djeluju kako bi postigli napredak na području ljudskih prava i pomogli onima koji su posebno ugroženi.

4.2. U regiji prevladavaju tradicionalne rodne uloge i stavovi prema ženskoj seksualnosti. Pristup zdravstvenoj skrbi za majke i novorođenčad u okvirima je razumnog, ali žene još uvijek često odlučuju ne otići liječniku. Zaposlene žene često se suočavaju s diskriminacijom u pogledu svojih prava povezanih s trudnoćom, što uključuje pitanja koja im se postavljaju na razgovorima za posao o tome jesu li udane i namjeravaju li rađati djecu, iako je to zakonom zabranjeno. Trebalo bi poticati i promicati redovite zdravstvene preglede i intenzivno raditi na podizanju svijesti o uslugama reproduktivnog zdravlja.

4.3. EGSO posebno izražava zabrinutost zbog toga što je reproduktivno zdravlje žena u zemljama zapadnog Balkana ugroženo zbog sve učestalijih napada ultrakonzervativnih interesnih skupina, usko povezanih s dominantnim vjerskim zajednicama. Trebalo bi provesti dodatnu analizu kako bi se utvrdio učinak fundamentalističkih vjerskih stajališta na prava žena i, posebice, na njihova reproduktivna prava.

4.4. Zajednica LGBTIQ zaslužuje posebnu pozornost jer njihova prava nisu ni izbliza osigurana. Štoviše, pod stalnim su pritiskom raznih konzervativnih društvenih skupina.

5. Socijalna prava

5.1. U državama zapadnog Balkana još uvijek postoje nedostaci u pogledu garantiranja i praćenja gospodarskih i socijalnih prava, uključujući pravo na nediskriminaciju. To utječe na sve žene na tržištu rada, a posebno žene i djevojčice iz ranjivih skupina, uključujući etničke manjine, (prije svega Rome), interno raseljene osobe, osobe s invaliditetom, migrante i izbjeglice.

5.2. Žene iz tih skupina u nepovoljnom položaju često ne znaju mnogo o socijalnim pravima, pristupu socijalnim uslugama, obrazovanju, zdravstvenoj skrbi niti stanovanju. Institucije koje su pravno odgovorne za ta područja još uvijek nisu u mogućnosti takvim osobama pružiti odgovarajuću podršku. EGSO smatra da dionici poput centara za socijalnu skrb, lokalnih uprava i nevladinih organizacija trebaju poboljšati uvjete potrebne za osiguranje jednakih socijalnih prava za ranjive skupine. Hitno je potrebno preispitati kvalitetu i financijsku održivost programa socijalne reforme koje podržava EU, primjerice putem zajedničkog memoranduma o uključenosti usmjerenog na socijalnu uključenost te diversifikaciju, demokratizaciju i decentralizaciju socijalnih usluga. Trebalo bi istražiti i načine za pravodobnu primjenu europskog stupa socijalnih prava u procesu proširenja.

5.3. Radikalizacija žena u nekim muslimanskim zajednicama i njihovo sudjelovanje u nasilnom ekstremizmu društvena je pojava koja zabrinjava. Od oko 1 000 osoba koje su između 2012. i 2016. godine napustile područje zapadnog Balkana i otišle u ratne zone Sirije i Iraka, 20 % su bile žene ( 6 ) . Ni vlade ni institucije ni organizacije civilnog društva nisu u dovoljnoj mjeri javno priznale da se žene iseljavaju na Bliski Istok, niti garantirale da je rodni aspekt uključen u napore koji se trenutno poduzimaju za suzbijanje nasilnog ekstremizma. Nakon donošenja zakona kojima se kriminalizira sudjelovanje u stranim paravojnim skupinama, njihovo materijalno podržavanje ili regrutiranje članova trebalo bi donijeti praktične mjere za deradikalizaciju i rehabilitaciju žena, koje bi prvenstveno trebalo smatrati žrtvama ekstremističke propagande i novačenja.

6. Žene na tržištu rada

6.1. Isključenost žena iz tržišta rada rasprostranjena je u regiji, i to u znatno većoj mjeri u odnosu na prosjek EU-a ( 7 ) . Gotovo dvije trećine radno sposobnih žena u regiji neaktivno je ili nezaposleno. Te su stope još i više za Romkinje i žene s invaliditetom. Statistike pokazuju da su žene manje aktivne od muškaraca i da nije ostvaren nikakav napredak u smanjenju razlike u stopama zaposlenosti žena i muškaraca.

6.2. Time ne samo da se krše temeljna ljudska prava, već se nanose i visoki gospodarski i društveni troškovi i koči potencijalni gospodarski rast u regiji. Svake godine, zemlje zapadnog Balkana gube u prosjeku 18 % svog ukupnog BDP-a zbog razlika među spolovima na tržištu rada ( 8 ) . Jedna trećina tog gubitka posljedica je nesklada u odabiru zanimanja između žena i muškaraca, a preostale dvije trećine troškova povezane su s razlikama u sudjelovanju muškaraca i žena na tržištu rada. Zapadni Balkan treba poticati da na najbolji način iskoristi postojeće neiskorištene ljudske resurse, da podupire i olakšava sudjelovanje žena na tržištu rada i odgovori na problem velikog broja žena zaposlenih u sivom gospodarstvu.

6.3. Razlika među spolovima posljedica je ustaljenih normi u pogledu uloga u obitelji i nedovoljnog institucionalnog odgovora na rješavanje tih problema. Za obitelj se obično brinu žene, a mogućnosti fleksibilnog rada izuzetno su ograničene. Time se žene prisiljava da biraju između obitelji i karijere. Stopa formalne zaposlenosti žena znatno je niža od stope zaposlenosti muškaraca, a žene zarađuju manje i rijetko se nalaze na visokim položajima. Važno je u raspravu uključiti muškarce i potaknuti ih da preuzmu više obiteljskih obveza.

6.4. Cjenovno pristupačna skrb za djecu i poticanje očeva na uzimanje roditeljskog dopusta neki su od preduvjeta za povećanje broja žena na tržištu rada. Za bolje usklađivanje radnica s ponudom i potražnjom tržišta rada potrebno je poduzeti i posebne mjere, primjerice osigurati javno jasličko i vrtićko obrazovanje male djece. Odgojni stereotipi i stavovi (pogotovo u nekim zajednicama) o potrebi različitog obrazovanja dječaka i djevojčica te stereotipi u odabiru tipično „ženske” ili „muške” profesije, neki su od čimbenika koji doprinose razlici u plaćama i mirovinama žena i muškaraca.

6.5. Razlike u plaći između spolova u regiji, koje iznose oko 20 % ( 9 ) , trajni su problem koji utječe na razlike u mirovinama i nejednakost muškaraca i žena u dobi za umirovljenje. S obzirom na mogući porast broja zaposlenih osoba na rubu siromaštva (među kojima je mnogo žena) vlada, poslodavci i socijalni partneri trebali bi tom pitanju posvetiti veću pozornost pri kreiranju politika i donošenju mjera, i to ne samo izravnih mjera povezanih s minimalnim dohotkom i dohotkom dostatnim za život, progresivnim oporezivanjem, naknadama povezanima s radnim mjestom te socijalnom pomoći, već i – što je još i važnije – neizravnih mjera, poput fleksibilnijih uvjeta rada, stanovanja, unapređenja vještina i skrbi o djeci.

6.6. Gospodarska situacija i nedostatak mogućnosti zapošljavanja negativno utječu na žene, i to posebice mlade žene, prisiljavajući ih da napuste svoju zemlju, čime se pogoršava „odljev mozgova” u regiji. Zato bi mjere politike trebalo osmisliti tako da u potpunosti iskoriste nadarenost i vještine žena u dinamičnom i promjenjivom gospodarskom okruženju. U tom bi pogledu trebalo razmotriti uspostavu mreže žena stručnjaka kako bi se istaknula njihova stručnost u različitim područjima, a trebalo bi poboljšati i osigurati pristup žena cjeloživotnom učenju.

6.7. Kako bi se razbili obrazovni stereotipi, djevojke i žene treba dosljedno poticati na veću uključenost u STEM (prirodne znanosti, tehnologija, inženjerstvo i matematika), strukovno obrazovanje i osposobljavanje te naukovanje.

7. Osnaživanje žena

7.1. Gospodarsko osnaživanje žena

7.1.1. Poduzetnice imaju neiskorišteni potencijal za poslovanje i stvaranje radnih mjesta i važni su pokretač gospodarskog rasta. One se suočavaju s jedinstvenim izazovima i preprekama u osnivanju i razvijanju svojih poduzeća, kao što su nedostaci poslovnih i poduzetničkih vještina i predrasude bankovnog osoblja u pogledu kreditne sposobnosti poduzeća na čijem su čelu žene. Zbog nedovoljnih podataka o ovom važnom području ne postoji jedinstvena definicija „ženskog poduzetništva”.

7.1.2. Poticaj za promjene temelji se na čvrstim dokazima da na zapadnom Balkanu ima mnogo visokokvalificiranih žena te bi stoga sve argumente za ravnotežu spolova trebalo temeljiti na zaslugama i prednostima, a ne na pozitivnoj diskriminaciji. Međutim, još uvijek postoje čimbenici koji žene sprječavaju da preuzmu vodeće položaje, a to su: nedostatak mjera za usklađivanje poslovnog i obiteljskog života, ograničeni pristup mrežama koje su od velike važnosti za više položaje, nedostatak samopouzdanja itd. ( 10 )

7.1.3. EGSO bi kreatorima politika i poduzećima također preporučio da prouče sljedeća pitanja kako bi osigurali sudjelovanje žena na višim položajima na zapadnom Balkanu ( 11 ) — bolja vidljivost žena na vodećim položajima; — veća transparentnost pri traženju nadarenih kandidata; — borba protiv stereotipova o ulogama spolova; — planiranje nasljednika u rukovođenju poduzeća; — stvaranje mreže nadarenih kandidata; — širenje dobrih praksi; — stvaranje usklađene baze podataka o ženama kvalificiranima za položaje u upravnim odborima.

7.1.4. Ženama koje su na čelu novoosnovanih i rastućih poduzeća trebalo bi osposobljavanje i pristup financijama, uključujući mikrofinanciranje, pružati u jedinstvenom paketu ( 12 ) . Promicanjem ženskog poduzetništva u regiji otvorila bi se radna mjesta i ostvarile gospodarske koristi za sve. U tu bi svrhu trebalo aktivnije koristiti mjere poput poslovnih inkubatora, programa mentorstva, inovacijskih središta, tehnoloških laboratorija i drugih oblika potpore za žene u poduzećima.

7.1.5. Udruženja poslovnih žena trebala bi aktivno sudjelovati u postupcima donošenja odluka i javnom dijalogu s lokalnim i regionalnim vlastima i partnerskim organizacijama. Na temelju nedavnih projekata na tom području zaključeno je da je ta tema danas priznatija nego prije i da podrška poduzetnicama nije više tek puki projekt već kontinuirani proces. Za postizanje većeg napretka potrebno je promijeniti način razmišljanja.

7.1.6. Socijalna poduzeća imaju važnu ulogu u okupljanju poduzetnica i trebalo bi ih poticati u cijeloj regiji kako bi se koordinirale aktivnosti i olakšao uspješan pristup financiranju.

7.1.7. Poduzetništvo mladih od ključne je važnosti za regiju, a za prelazak u digitalno doba potreban je novi model rasta koji bi se temeljio na inovacijama i poduzetničkom duhu nove milenijske generacije. Taj bi model, među ostalim, trebao sadržavati oblike obrazovanja namijenjene mladim ženama i muškarcima i prilagođene novom svijetu rada, sa sigurnim financijskim rješenjima.

7.2. Političko osnaživanje žena

7.2.1. Svi zapadnobalkanski partneri uveli su rodne kvote i prilično čvrstu politiku povećanja veće zastupljenosti žena. Sustav kvota kod većine partnera od političkih stranaka zahtijeva da u svoje liste uključe barem 30 % ženskih kandidata, osim u Bosni i Hercegovini i bivšoj jugoslavenskoj Republici Makedoniji, gdje je minimum 40 %.

7.2.2. Iako su rodne kvote u porastu i odražavaju pozitivne promjene u regiji, ta se politika ne provodi dosljedno. Zbog toga se položaj žena u politici i njihovo sudjelovanje u procesima donošenja odluka nije znatno poboljšao i dalje je neodrživ.

7.2.3. U regiji postoji hijerarhijska marginalizacija koja se očituje u tome što na visokim položajima na kojima se donose odluke ima više muškaraca nego žena. Žene i dalje ne zauzimaju visoke utjecajne položaje. Vrlo su često uključene u politička tijela koja se bave obrazovanjem, zdravljem, socijalnom politikom i administracijom, što u pojedinim sektorima može dovesti do horizontalne segregacije, ali su daleko manje zastupljene u drugim tijelima koja imaju veću moć odlučivanja i utjecaj na kreiranje politika ili državno zakonodavstvo.

7.2.4. Postoji nekoliko dobrih primjera političkog osnaživanja žena. Lokalne organizacije uspjele su mobilizirati žene u političke procese, a potpora pružena ženama u političkim strankama dovela je do izbora prve gradonačelnice na Kosovu. U Albaniji su partneri predvodili koaliciju civilnog društva, zahtijevajući poštovanje kvote rodne zastupljenosti u parlamentu tako da se povećao broj žena koje su u posljednjih nekoliko godina sudjelovale u izborima. Postoje mnogi tekući planovi, mehanizmi i strukture podrške namijenjeni većem sudjelovanju žena u regionalnom političkom životu, a došlo je i do brojnih poboljšanja ( 13 )

8. Uloga socijalnih partnera i organizacija civilnog društva

8.1. Socijalni partneri i organizacije civilnog društva (OCD) na zapadnom Balkanu imaju važnu ulogu jer potiču vlasti da se posvete rodnoj ravnopravnosti. Dokazali su se kao katalizatori pozitivnih promjena i izgradnje tolerantnih i otpornih društava. Postoje brojne uspješne ženske inicijative, projekti i platforme i EGSO snažno podupire te pozitivne pothvate.

8.2. Ženske organizacije, kao dio organizacija civilnog društva, imaju u tom pogledu posebno značajnu ulogu, kao i vodeću ulogu u sprečavanju nasilja nad ženama te pomirenju na lokalnoj i regionalnoj razini. One su ključan dio procesa praćenja i pozivanja vlada na odgovornost za učinkovitu provedbu politike.

8.3. Unatoč službeno uvedenim mehanizmima za uključivanje socijalnih partnera i organizacija civilnog društva u postupke savjetovanja, komunikacije i suradnje s vladama, mnogo toga još treba uraditi. Nedavni negativniji stav prema organizacijama civilnog društva otežava im iznošenje utemeljenih kritika i predlaganje mjera za učinkovito rješavanje postojećih nedostataka. EGSO naglašava da treba podržati i osigurati prostor za prava i osnaživanje žena u civilnom društvu.

8.4. Proces proširenja i Berlinski proces pridonijeli su uključivanju civilnog društva u regionalne inicijative i stvaranje politika. Primjećuju se znakovi napretka u pogledu statusa i položaja toga sektora u cjelini, pri čemu je ostvareno nekoliko promjena u zakonodavstvu, politici i proračunima, uzimajući u obzir želje građana.

8.5. U svojim odnosima s organizacijama civilnog društva na zapadnom Balkanu EGSO je razvio dvojni pristup, regionalni i bilateralni. Odbor za praćenje zapadnog Balkana, koji je EGSO osnovao 2004. godine, glavni je instrument za koordinaciju aktivnosti Odbora u toj regiji i praćenje političkih, gospodarskih i socijalnih promjena kod zapadnobalkanskih partnera, kao i odnosa između EU-a i zapadnog Balkana, pa tako i na području ženskih prava. Forum civilnog društva zapadnog Balkana sastavni je dio tog Odbora. Na šestom forumu, održanom u srpnju 2017. u Sarajevu, razmatrane su i donesene preporuke u području prava i osnaživanja žena.

8.6. U Komunikaciji o proširenju iz 2018. Europska komisija poziva nacionalna tijela da, uz potporu svog društva, preuzmu odgovornost i ostvare dobro poznate uvjete za pristup EU-u. Uspjeh djelovanja usmjerenog na promjene u velikoj mjeri ovisi o uključivom i učinkovitom strukturiranom dijalogu o prioritetima reformi, uz sudjelovanje osnaženog civilnoga društva. Stoga EU treba učiniti više kako bi taj dijalog potaknuo i olakšao.

Bruxelles, 23. siječnja 2019. Predsjednik Europskog gospodarskog i socijalnog odbora Luca JAHIER

(1) Ovaj naziv u skladu je s Rezolucijom Vijeća sigurnosti UN-a br. 1244/99 i mišljenjem Međunarodnog suda o proglašenju neovisnosti Kosova i njime se ne dovodi u pitanje stajalište o statusu Kosova.

(2) EPRS. Kratko izvješće o ženama na zapadnom Balkanu, srpanj 2018.

(3) Forum civilnog društva (CSF) sastanka na vrhu o zapadnom Balkanu, Gender Issues in the Western Balkans („Rodna pitanja na zapadnom Balkanu”), političko izvješće br. 4, travanj 2018., http://wb-csf.eu/wp-content/uploads/2018/04/CSF-PB-04-Gender-Issues-in-the-Western-Balkans.pdf

(4) Hughson, 2014., Gender Country Profile of Bosnia and Herzegovina („Rodni profil Bosne i Hercegovine”) i Branković, 2015., Multisectoral Cooperation: An Obligation or Wishful Thinking („Višesektorska suradnja: obveza ili pusta želja?”). UNDP.

(5) Petričević, I. 2012. Women's Rights in the Western Balkans in the Context of EU Integration („Prava žena u državama zapadnog Balkana u kontekstu integracije u EU”)

(6) Vijeće za regionalnu suradnju, A Waiting Game: Assessing and Responding to the Threat from Returning Foreign Fighters in the Western Balkans („Igra iščekivanja: kako procijeniti i reagirati na prijetnju koju predstavljaju borci koji se iz inozemstva vraćaju na zapadni Balkan”), studeni 2017., https://www.rcc.int/pubs/54/a-waiting-game-assessing-and-responding-to-the-threat-from-returning-foreign-fighters-in-the-western-balkans

(7) EPRS. Kratko izvješće o ženama na zapadnom Balkanu, srpanj 2018.

(8) http://blogs.worldbank.org/europeandcentralasia/key-unlocking-economic-potential-western-balkans-women

(9) Regionalni program Agencije UN-a za žene.

(10) SL C 133, 9.5.2013., str. 68.

(11) SL C 133, 9.5.2013., str. 68.

(12) Indeks politika za mala i srednja poduzeća Europske komisije, zapadni Balkan i Turska 2016., Procjena provedbe inicijative za MSP-ove u Europi („Small Business Act” za Europu).

(13) UNDP, 2016.