HR Službeni list Europske unije C 487/7

Mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora o „Pravima njegovatelja koji žive u kućanstvu”

(samoinicijativno mišljenje)

(2016/C 487/02)

Izvjestitelj: Adam ROGALEWSKI

Odluka Plenarne skupštine: 21.1.2016. Pravni temelj: pravilo 29. stavak 2. Poslovnika (samoinicijativno mišljenje) Nadležna stručna skupina: Stručna skupina za zapošljavanje, socijalna pitanja i građanstvo Datum usvajanja u Stručnoj skupini: 9.9.2016. Datum usvajanja na plenarnom zasjedanju: 21.9.2016. Plenarno zasjedanje br.: 519 Rezultat glasovanja (za/protiv/suzdržani): 168/2/6

1. Preporuke

1.1. Potrebno je pokrenuti raspravu o uvođenju zajedničke europske definicije zanimanja njegovatelja koji žive u kućanstvu te taj posao priznati kao oblik pružanja kućne njege. Definicija zanimanja njegovatelja koji živi u kućanstvu trebala bi obuhvaćati vrste poslova koje obavljaju radnici (zaposleni ili samozaposleni) koji žive u privatnim kućanstvima gdje njihov rad prvenstveno uključuje pružanje usluga skrbi starijim osobama i osobama s invaliditetom. Njegovatelje koji žive u kućanstvu (neovisno o tome imaju li poslodavca ili su samozaposleni) trebalo bi tretirati kao dio sustava za pružanje dugotrajne skrbi. Cilj uvođenja zajedničke definicije zanimanja jest priznati postojanje njegovatelja koji žive u kućanstvu na europskom tržištu rada i poboljšati kvalitetu usluga dugotrajne skrbi.

1.2. Za potrebe informiranja kreatora politika, Eurostat bi trebao prikupljati odgovarajuće podatke o njegovateljima koji žive u kućanstvu.

1.3. EGSO poziva Europsku komisiju da provede istraživanje o položaju tih radnika, uključujući njihov broj, državljanstvo, migracijski status, prekograničnu mobilnost, stvarnu pokrivenost radnom i socijalnom zaštitom, radne i socijalne uvjete i kvalifikacije, kao i njihov stvaran i potencijalan doprinos europskom gospodarstvu.

1.4. EGSO naglašava da bi njegovatelje koji žive u kućanstvu trebalo tretirati slično kao i ostale njegovatelje. To znači da bi trebali uživati sličnu zaštitu, poput ograničenja radnog vremena (uključujući dežurstva) i zaštite protiv lažnog samozapošljavanja. Njegovatelji koji žive u kućanstvu i imaju poslodavca ne smiju biti zanemareni u relevantnim propisima EU-a i država članica koji se tiču zapošljavanja, primjerice odgovarajuće plaće, zaštite zdravlja i sigurnosti, socijalnog osiguranja te prava na slobodu udruživanja i kolektivnog pregovaranja.

1.5. Problem manjka ponude dugotrajne skrbi u Europi trebao bi se pozitivno rješavati osiguravanjem pristojne plaće i radnih uvjeta, nadoknađivanjem manjka ulaganja, osiguravanjem poštovanja načelâ slobodnog kretanja, uklanjanjem prepreka koje radnike sprečavaju u ostvarivanju radničkih prava te stvaranjem mogućnosti za migrante da pristupe redovitom zaposlenju.

1.6. EGSO poziva Europsku uniju na blisku suradnju s državama članicama radi koordinacije ponude i mobilnosti njegovatelja koji žive u kućanstvu u okviru pristupa za poboljšavanje ukupnih kapaciteta tog sektora da pruža kvalitetnu skrb. Posebne bi mjere trebale uključivati: — poboljšanje zaštitnih mjera iz Direktive o sankcijama za poslodavce (2009/52/EZ) radi zaštite radničkih prava neprijavljenih radnika, kako bi se suzbijalo nezakonito zapošljavanje; Direktiva o pravima žrtava (2012/29/EU) mora se strogo primjenjivati kako bi se osigurala učinkovita potpora za njegovatelje koji žive u kućanstvu i koji su žrtve iskorištavanja, neovisno o njihovom migracijskom statusu; — usklađivanje svih mjerodavnih direktiva EU-a s Konvencijom Međunarodne organizacije rada (ILO) br. 189 kojom se osiguravaju prava radnika u kućanstvu; — uključivanje prava njegovatelja koji žive u kućanstvu i korisnika njihovih usluga u buduće revizije ili prijedloge europskog zakonodavstva i zakonodavstva država članica; — davanje prednosti reformi odredbi o pružanju skrbi u kućanstvu u okviru Europske platforme za borbu protiv neprijavljenog rada, inicijative koju EGSO pozdravlja; — uvođenje prava njegovatelja u europski semestar i njihovo uključivanje u savjetovanja o inicijativi „Novi početak za ravnotežu između profesionalnog i obiteljskog života”; — pokretanje informativne kampanje širom Europe o pravima njegovatelja koji žive u kućanstvu namijenjene korisnicima i pružateljima skrbi; — promicanje i podupiranje osnivanja organizacija i zadruga njegovatelja koji žive u kućanstvu; — provedbene postupke za priznavanje, usklađivanje i prenošenje kvalifikacija i iskustava njegovatelja koji žive u kućanstvu, primjenom instrumenata za priznavanje kvalifikacija, uključujući one koji su nedavno uvedeni u Programu za nove vještine i radna mjesta (1); — preusmjeravanje europskih fondova na financiranje osposobljavanja trenutačnih i potencijalnih njegovatelja koji žive u kućanstvu radi poboljšanja kvalitete skrbi; — praćenje i poboljšanje zapošljavanja njegovatelja koji žive u kućanstvu primjenom načela jednake plaće za jednak rad. Nadalje, treba napomenuti da se u prijedlogu Komisije o europskom stupu socijalnih prava uopće ne spominje situacija njegovatelja koji žive u kućanstvu. U nastavku pripreme europskog stupa socijalnih prava (o čemu EGSO trenutačno priprema mišljenje) treba voditi računa i o uključivanju njihovih socijalnih prava.

1.7. Države članice trebale bi osigurati zaštitu prava primatelja skrbi i radnika, uključujući njegovatelje koji žive u kućanstvu. Konkretne bi mjere trebale uključivati: — ratifikaciju i provedbu Konvencije ILO-a br. 189 (2) i reguliranje statusa neprijavljenih njegovatelja koji žive u kućanstvu; — poduzimanje mjera podrške, uključujući djelovanje u svojstvu posrednika kako bi se korisnicima usluga skrbi pomoglo pronaći njegovatelje koji žive u kućanstvu; — uvođenje sveobuhvatnog sustava potpore za primatelje skrbi i njihove obitelji, uključujući fiskalne poticaje ili subvencije; — programe osposobljavanja za njegovatelje koji žive u kućanstvu, koji bi radi sudjelovanja u njima trebali dobivati plaćeni dopust; — promicanje slobode udruživanja i kolektivnog pregovaranja u sektoru, primjerice podržavanjem prava njegovatelja koji žive u kućanstvu i njihovih poslodavaca da se učlanjuju u udruženja ili ih osnivaju; — sprečavanje socijalnog dampinga i iskorištavanja; — proaktivno reguliranje sektora dugotrajne skrbi, posebno u pogledu usklađenosti sa zakonodavstvom o zapošljavanju, kako bi se osigurala zaštita primatelja skrbi i njegovatelja koji žive u kućanstvu. Pritom inspektoratima rada i ostalima relevantnim državnim i nevladinim organizacijama mora biti dopušten pristup radnom mjestu u privatnim kućanstvima.

1.8. EGSO naglašava da se financijska potpora korisnicima usluga skrbi koji se oslanjaju na njegovatelje koji žive u kućanstvu treba ostvarivati uz pomoć prikladnih dugotrajnih i održivih javnih ulaganja.

1.9. U planiranje politika na razini država članica i EU-a treba uključiti sindikate, poslodavce i organizacije civilnog društva. Treba promicati socijalni i civilni dijalog sa svim dionicima na svim razinama.

1.10. EGSO bi trebao igrati aktivnu ulogu u promicanju izrade europskih politika usmjerenih na podupiranje njegovatelja, korisnika usluga skrbi i njihovih obitelji, pored ostalog organizacijom konferencije o budućnosti rada njegovatelja koji žive u kućanstvu u Europi.

2. Kontekst

2.1. Manjak ponude na tržištu rada u sektoru zdravstvene zaštite predstavlja „tempiranu bombu”. U tijeku je kriza (3) i nedostatak radne snage bit će sve veći ako politička razina ne pronađe odgovarajuće odgovore. Europska komisija još je 1994. utvrdila da je skrb strateški sektor, a 2010. upozorila je da će 2020. nedostajati dva milijuna zdravstvenih djelatnika ako se ne poduzmu hitne mjere za rješavanje problema manjka gotovo jednog milijuna radnika u sektoru dugotrajne skrbi (4).

2.2. Njegovatelji koji žive u kućanstvu predstavljaju brojčano značajan, ali marginaliziran dio radne snage u sektoru dugotrajne skrbi. Vrlo su mobilni te se nalaze na dnu hijerarhije radne snage tog sektora. Njegovatelji koji žive u kućanstvu često se zanemaruju prilikom osmišljavanja planova o sektoru dugotrajne skrbi na europskoj razini i razini država članica.

2.3. Zbog manjka podataka nije moguće utvrditi točan broj njegovatelja koji žive u kućanstvu; njih se u sustavima za prikupljanje podataka često previdi. U kontekstu slabo priznate i plaćene radne snage u sektoru skrbi, kreatori politika ne vode računa o njegovateljima koji žive u kućanstvu.

2.4. Njegovatelji koji žive u kućanstvu prisutni su u svim državama članicama. Mnogi su migranti iz trećih zemalja, dok su drugi europski građani koji rade u matičnim zemljama ili u inozemstvu. Neki su neprijavljeni migranti bez reguliranog radnog statusa, dok su drugi dio kružne ili privremene migracije. Mnogi rade u nesigurnim radnim uvjetima, uključujući lažno samozapošljavanje.

2.5. Budući da trenutačno ne postoji definicija zanimanja njegovatelja koji žive u kućanstvu, njihov se položaj izjednačuje s onim radnika u kućanstvu (5). Prema podacima ILO-a udio radnika u kućanstvu, uključujući poslove skrbi, u industrijaliziranim zemljama iznosi između pet i devet posto ukupne radne snage (6).

2.6. Neke su države članice potpisivanjem Konvencije ILO-a br. 189. postigle napredak u formalizaciji i uključivanju neprijavljenih migranata koji rade kao njegovatelji.

2.7. EGSO je već doprinio oblikovanju politika o dugotrajnoj skrbi izradom mišljenja o radničkim pravima radnika u kućanstvu (7), o potrebi za socijalnim ulaganjima (8) te o dugotrajnoj socijalnoj skrbi i deinstitucionalizaciji (9). Ovo se mišljenje nadovezuje na ta stajališta usredotočujući se na poseban položaj njegovatelja koji žive u kućanstvu.

3. Manjak radne snage, stroge mjere štednje, migracija i njegovatelji koji žive u kućanstvu

3.1. Kućna njega naglo se širi pod utjecajem rastuće popularnosti skrbi u kući, troškova institucijske skrbi koji su destimulativni za mnoge građane i manjka prikladnih ulaganja u infrastrukturu sektora skrbi.

3.2. Strogim mjerama štednje koje su poduzete u većini država članica smanjena je postojeća ograničena infrastruktura i ponuda radne snage u sektoru dugotrajne skrbi. EGSO smatra da ulaganje u dugotrajnu skrb treba prihvatiti pozitivno, kao gospodarsku priliku i prioritetno područje za otvaranje radnih mjesta, socijalnu potporu obiteljima te ravnopravnost spolova. Ulaganja u taj sektor povećavaju stopu sudjelovanja radne snage i stvaraju mogućnost za izlazak iz gospodarske krize (10).

3.3. U mnogim državama članicama vlada pomanjkanje radne snage u zdravstvu. Zapošljavanje kako prijavljenih tako i neprijavljenih njegovatelja koji žive u kućanstvu ublažava problem pomanjkanja u sektoru dugotrajne skrbi. Sustavi skrbi u južnoj Europi u posebno se velikoj mjeri oslanjaju na njegovatelje koji žive u kućanstvu. U Italiji migranti koji rade kao njegovatelji koji žive u kućanstvu čine tri četvrtine radne snage u području kućne njege (11).

3.4. Zemlje središnje i istočne Europe također su pogođene pomanjkanjem radne snage u sektoru skrbi kao i sve većom potražnjom za skrbi u zapadnoj Europi. Primjerice, mnogi njegovatelji koji žive u kućanstvu odlaze iz Poljske u druge zemlje, premda u Poljskoj vlada nestašica radne snage u sektoru kućne njege. Tu nestašicu kompenzira radna snaga koja u Poljsku dolazi iz Ukrajine i ostalih zemalja izvan EU-a.

3.5. Unatoč podizanju svijesti o važnosti sektora skrbi za gospodarsko blagostanje, nije istraženo u kojoj mjeri njegovatelji koji žive u kućanstvu doprinose europskom gospodarstvu, pa bi to trebalo ispitati na razini cijele Europe.

3.6. Mnoge su Europljanke zarobljene u takozvanom „sendviču” jer se od njih očekuje da se brinu i o djeci i o roditeljima. Obavljanje tog posla sve više povjeravaju plaćenim njegovateljima. Posljedica globalizirane radne snage u sektoru skrbi jest porast globalnih lanaca skrbi (12). Migranti koji rade kao njegovatelji i koji se presele zbog posla često i sami moraju pronaći njegovatelja za članove vlastite obitelji koji dolaze iz drugih, često siromašnijih, okruženja.

4. Radni uvjeti njegovatelja koji žive u kućanstvu

4.1. Status njegovatelja koji žive u kućanstvu loš je zbog rodne predrasude da su poslovi njege niskokvalificirani „ženski poslovi”, ali i zbog strukturne marginalizacije migrantica. U različitim se istraživanjima o radnoj snazi radnici u kućanstvu klasificiraju kao niskokvalificirani ili nekvalificirani. Međutim, znatan broj njegovatelja koji žive u kućanstvu posjeduje vještine i kvalifikacije koje proizlaze iz višegodišnjeg iskustva ili nepriznate formalne izobrazbe i programa certificiranja. Njegovatelji koji žive u kućanstvu često prije zapošljavanja moraju dokazivati da u području njege imaju iskustva i kvalifikacije koje se, unatoč tome, ne odražavaju u njihovim radnim uvjetima.

4.2. Mnogi njegovatelji koji žive u kućanstvu u nereguliranom su radnom odnosu, a mnogi nisu prijavljeni kao radnici. Često ne mogu ostvarivati svoja radna prava i izloženi su iskorištavanju. Ti uvjeti znaju sličiti modernom ropstvu: radnici znaju biti izolirani, izloženi nasilju ili zlostavljanju, prisiljeni da svaki dan u tjednu rade po 24 sata dnevno, pri čemu nemaju osigurane osnovne uvjete za život kao što je zaseban privatni prostor. Neki rade kao lažno samozaposlene osobe. U mnogim slučajevima inspektoratima rada i ostalim državnim inspektoratima te sindikatima nije dopušten pristup radnom mjestu njegovatelja (tj. privatnim kućama).

4.3. Treba podupirati mjere za regulaciju i legalizaciju statusa njegovatelja koji žive u kućanstvu kako bi se osigurali legalni putovi ulaska u sektor skrbi. Takav pristup nije bez presedana: od 2002. godine u Španjolskoj i Italiji reguliran je status oko 500 000 neprijavljenih radnika u kućanstvu (13). Treba osmisliti politike migracije radne snage kako bi se državljanima trećih zemalja omogućio redovan radni odnos u sektoru skrbi, uz jednako postupanje i pravo na promjenu poslodavca.

4.4. Njegovatelji koji žive u kućanstvu predstavljaju jedan od najmobilnijih dijelova radne snage u sektoru dugotrajne skrbi. Njegovatelji koji žive u kućanstvu iz zemalja središnje i istočne Europe obično su žene srednje životne dobi s vlastitim obiteljskim obvezama (14). Njegovatelji iz zemalja središnje i istočne Europe obično rade do tri mjeseca u nekoj zapadnoeuropskoj zemlji, nakon čega se vraćaju u svoju zemlju.

4.5. Migracija kvalificiranih njegovatelja koji žive u kućanstvu u zemlje domaćine predstavlja znatan odljev radne snage iz zemalja podrijetla. Kada se kvalifikacije radnika ne priznaju u zemljama domaćinima, to predstavlja društveni i gospodarski gubitak u vrijeme općeg manjka radne snage u europskom i globalnom sektoru zdravstvene skrbi.

4.6. Sve te okolnosti odražavaju činjenicu da prava njegovatelja koji žive u kućanstvu nisu primjereno zaštićena postojećim pravnim okvirima na europskoj razini i razini država članica.

4.7. Države članice trebale bi poticati njegovatelje koji žive u kućanstvu da izbjegavaju nepropisan rad te ih podržavati u tome.

5. Uloga korisnika usluga skrbi i njihovih obitelji

5.1. Korisnici usluga skrbi i njihove obitelji suočavaju se s teškoćama u pronalasku njegovatelja. U većini slučajeva do zapošljavanja njegovatelja dolazi neformalnim mrežama obitelji ili prijatelja. Jamstvo kvalitete skrbi koju pružaju njegovatelji zaposleni u tim okolnostima često je slabo. Obitelji se često suočavaju sa situacijom u kojoj nema jasnih smjernica o tome kako zakonito zaposliti njegovatelje.

5.2. Korisnici usluga skrbi i njihove obitelji trebali bi dobiti odgovarajuću potporu od države. To bi kratkoročno trebalo uključivati informativnu kampanju i stalnu potporu u pitanjima povezanima s pravima zaposlenika i pravima na socijalnu pomoć njegovatelja koji žive u kućanstvu. Dugoročno bi države članice trebale poduzeti korake kako bi osigurale nadzor i prisutnost posrednika koji korisnicima skrbi pomaže u pronalasku njegovatelja koji živi u kućanstvu.

5.3. Primateljima skrbi i njihovim obiteljima trebalo bi, u skladu s njihovim potrebama, osigurati niz usluga podrške, što može uključivati usluge njege u kućanstvu na nepuno ili na puno radno vrijeme. Kod svih oblika skrbi moraju se osigurati pristojni uvjeti i za zaposlene i za samozaposlene osobe.

5.4. Korisnike skrbi i njihove obitelji isto bi tako trebalo poticati da budu svjesniji potreba njegovatelja koji žive u kućanstvu i da se prema njima odnose kao prema radnicima koji zaslužuju poštovanje i imaju svoja prava. Poslovi skrbi veoma su zahtjevni, fizički i emocionalno. Njegovateljima koji žive u kućanstvu trebao bi se osigurati odgovarajući smještaj i privatan prostor te bi se, u slučaju njegovatelja koji imaju poslodavca, trebalo poštovati ograničenje njihovog radnog vremena, uključujući dežurstva.

5.5. Istodobno bi se trebala poštovati prava korisnika usluga skrbi na primjerenu skrb. To je osobito slučaj kod ranjivih skupina i osoba s posebnim potrebama, poput onih s demencijom.

6. Uloga poslodavaca

6.1. Velik broj malih poduzeća poput agencija za zapošljavanje sve je aktivniji u sektoru njegovatelja koji žive u kućanstvu; ona postoje usporedo s vrlo neuređenim neformalnim sektorom.

6.2. Sektor skrbi može doprinijeti otvaranju pristojnih radnih mjesta u privatnim kućanstvima i rastu europskog gospodarstva. Samo se kvalitetnim poslovima može jamčiti kvaliteta usluga skrbi.

6.3. Nepostojanje regulative u području prekograničnog zapošljavanja njegovatelja koji žive u kućanstvu omogućuje nekim poduzećima da nude niže cijene za jednak rad, što pridonosi socijalnom dampingu. To se posebno zorno očituje kod poljskih i slovačkih agencija koje njegovatelje koji žive u kućanstvu šalju u zapadnu Europu (15). Održavanje takve nelojalne konkurencije štetno je i za radnike, i za poslodavce, i za europsko gospodarstvo.

7. Uloga civilnog društva

7.1. Organizacije na razini lokalne zajednice, vjerske skupine (16) te javni i privatni poslodavci igraju središnju ulogu u pružanju skrbi na različitim razinama. Mnoge organizacije na razini lokalne zajednice doprinijele su reguliranju njegovatelja koji žive u kućanstvu i koji su migranti (17).

7.2. Međutim, u mnogim se državama članicama sektoru skrbi ne pruža odgovarajuća potpora. Nedavna je gospodarska kriza za posljedicu imala nedovoljno ulaganje u usluge skrbi u cijeloj Europi, što dovelo do negativnih trendova kao što su pogoršanje kvalitete i radnih uvjeta.

7.3. Organizacije njegovatelja trebalo bi primjereno financirati kako bi se zadovoljile potrebe sve veće potražnje za uslugama skrbi. S obzirom na njihovo iskustvo, te organizacije trebaju biti uključene u istinski socijalni i građanski dijalog koji bi trebao rezultirati nizom sektorskih propisa o tome kako organizirati i pružati skrb.

8. Uloga država članica i Europske unije

8.1. Švedska predstavlja dobar primjer za kvalitetno pružanje skrbi u koje su uključeni svi dionici. Švedski se sustav oslanja na visoku razinu javne potpore koja se financira oporezivanjem (18). Sustavi bonova, poput onih koji postoje u Francuskoj i Belgiji, doprinose formalizaciji rada u kućanstvu te, u nekim slučajevima, unapređenju radnih uvjeta radnika u sektoru usluga kućanstvima. U slučaju Belgije njegovatelji su isključeni iz tog sustava (19).

8.2. Austrija je radi zadovoljavanja potrebe za dugotrajnom skrbi razvila sustav za samozaposlene njegovatelje koji žive u kućanstvu i uvela zakonske odredbe u pogledu kvalitete i okvirnih uvjeta za pružanje tih usluga. Godine 2015. uvedena su daljnja poboljšanja standarda kvalitete i transparentnosti. Stanovništvo Austrije masovno koristi taj sustav; međutim, austrijski ga sindikati kritiziraju jer navodno ugrožava standarde zapošljavanja.

8.3. Budući da modeli najbolje prakse za pružanje kvalitetne skrbi nisu uvijek u potpunosti prenosivi na sve države članice, na europskoj razini trebalo bi koordinirati cjelovit pristup koji će uključivati sve dionike na svim razinama.

8.4. EGSO je uvjeren da bi Europska unija trebala nadzirati unutareuropsku ponudu i mobilnost njegovatelja koji žive u kućanstvima te promicati pristupe za poboljšanje sveukupnog kapaciteta tog sektora da pruža kvalitetnu skrb i stvara pristojna radna mjesta.

8.5. Nedostatak radne snage u europskom sektoru usluga skrbi mora se uvrstiti među glavne prioritete političkog programa EU-a. Treba posvetiti pozornost njegovateljima koji rade u kućanstvu i koji se u postojećim paradigmama politika uglavnom previđaju.

Bruxelles, 21. rujna 2016. Predsjednik Europskog gospodarskog i socijalnog odbora Georges DASSIS

(1) COM(2010) 682 završna verzija: http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/PDF/?uri=CELEX:52010DC0682&from=EN

(2) Konvenciju ILO-a br. 189. koja je na snagu stupila 5. rujna 2013. dosad su ratificirale Belgija, Njemačka, Finska, Irska, Italija, Portugal i Švicarska uz još 14 zemalja izvan Europe.

(3) UNI Europa UNICARE (2016.).

(4) Europska komisija (2013.).

(5) Rad u kućanstvu kako ga definira Eurostat uključuje djelatnosti kućanstava kao poslodavaca pomoćnog osoblja kao što su sluškinje, kuhari, konobari, osobni sluge, pralje rublja, vrtlari, kućepazitelji, guvernante, dadilje, privatni učitelji, tajnice itd.

(6) Međunarodna organizacija rada (2012.).

(7) SL C 21, 21.1.2011., str. 39.; SL C 12, 15.1.2015., str. 16.; SL C 242, 23.7.2015., str. 9.

(8) SL C 271, 19.9.2013., str. 91., SL C 226, 16.7.2014., str. 21.

(9) SL C 332, 8.10.2015., str. 1.

(10) SL C 226, 16.7.2014., str. 21.

(11) Služba Europskog parlamenta za istraživanja (2016.).

(12) Hochschild, A. R. (2000.), Global Care Chains and Emotional Surplus Value („Globalni lanci skrbi i emocionalna dodana vrijednost”) u: Hutton, W. i Giddens, A. (ur.), On The Edge: Living with Global Capitalism („Na rubu: Život s globalnim kapitalizmom”), London.

(13) Platforma za međunarodnu suradnju u vezi s neprijavljenim migrantima (2013.).

(14) Svjedočanstvo Aline Badowske, njegovateljice koja živi u kućanstvu (2016.), na javnoj raspravi SOC/535.

(15) Iskustva iz projekta „Pravična mobilnost” Njemačke konfederacije sindikata (DGB): http://www.faire-mobilitaet.de/.

(16) U Njemačkoj organizacije Caritas i Diakonie igraju posebno važnu ulogu u pružanju potpore njegovateljima koji žive u kućanstvu i korisnicima usluga skrbi.

(17) Vidjeti, npr.: www.gfambh.com.

(18) Sweden.se (2016.).

(19) Međunarodna organizacija rada (2013.).