EUROPSKA KOMISIJA Bruxelles, 14.7.2021. COM(2021) 551 final 2021/0211(COD) Prijedlog DIREKTIVE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o izmjeni Direktive 2003/87/EZ o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Unije, Odluke (EU) 2015/1814 o uspostavi i funkcioniranju rezerve za stabilnost tržišta za sustav trgovanja emisijama stakleničkih plinova Unije i Uredbe (EU) 2015/757 (Tekst značajan za EGP) {SEC(2021) 551 final} - {SWD(2021) 557 final} - {SWD(2021) 601 final} - {SWD(2021) 602 final}



OBRAZLOŽENJE 1.KONTEKST PRIJEDLOGA •Razlozi i ciljevi prijedloga Komunikacijom o europskom zelenom planu pokrenuta je nova strategija rasta za EU kojom se EU želi preobraziti u pravedno i prosperitetno društvo s modernim, resursno učinkovitim i konkurentnim gospodarstvom. U njoj se ponovno potvrđuju Komisijine ambicije da se povećaju klimatski ciljevi i Europu preobrazi u prvi klimatski neutralan kontinent do 2050. Osim toga, zdravlje i dobrobit građana nastoji se zaštititi od rizika povezanih s okolišem i utjecaja okoliša na njih. Europski zeleni plan postao je još potrebniji i vrjedniji s obzirom na vrlo teške posljedice pandemije bolesti COVID-19 za zdravlje, životne i radne uvjete te dobrobit građana Unije. Borba protiv klimatskih promjena goruće je pitanje. U skladu sa znanstvenim nalazima iz posebnog izvješća Međuvladina panela o klimatskim promjenama (IPCC) nultu neto stopu emisija CO2 na globalnoj razini treba postići oko 2050., a neutralnost za sve ostale stakleničke plinove treba postići što prije do kraja ovog stoljeća. To goruće pitanje zahtijeva pojačano djelovanje EU-a, koji mora zauzeti ulogu svjetskog predvodnika postizanjem klimatske neutralnosti do 2050. Taj je cilj utvrđen u komunikaciji „Čist planet za sve – Europska strateška dugoročna vizija za prosperitetno, moderno, konkurentno i klimatski neutralno gospodarstvo”. Na temelju strategije iz europskog zelenog plana i sveobuhvatne procjene učinka Komisija je u Komunikaciji iz rujna 2020. o povećanju klimatskih ambicija Europe za 2030. („Plan za postizanje klimatskog cilja do 2030.”) predložila da EU poveća svoje ambicije i iznijela sveobuhvatan plan za povećanje obvezujućeg cilja Europske unije za 2030. kako bi se neto emisije na odgovoran način smanjile za najmanje 55 % do te godine. Povećanje ambicija za 2030. pruža veću sigurnost oblikovateljima politika i ulagateljima kako odluke koje se donose u sljedećim godinama ne bi bile povezane s razinama emisija koje su nedosljedne s ciljem postizanja klimatske neutralnosti EU-a do 2050. Cilj za 2030. u skladu je s ciljem iz Pariškog sporazuma da se povećanje globalne temperature zadrži na razini koja je znatno niža od 2 °C i da se ulaže trud u njegovo zadržavanje na razini od 1,5 °C. Europsko vijeće podržalo je novi obvezujući cilj EU-a za 2030. na sastanku u prosincu 2020. Nadalje, pozvalo je Komisiju da „procijeni kako svi gospodarski sektori mogu na najbolji način doprinijeti cilju za 2030. i da podnese potrebne prijedloge popraćene dubinskim ispitivanjem okolišnog, gospodarskog i socijalnog učinka na razini država članica, uzimajući u obzir nacionalne energetske i klimatske planove i preispitujući postojeće fleksibilnosti”. U tu svrhu na temelju Europskog zakona o klimi dogovorenog sa suzakonodavcima cilj klimatske neutralnosti EU-a postaje pravno obvezujući, a ambicije za 2030. povećavaju se postavljanjem cilja smanjenja neto emisija od najmanje 55 % do 2030. u odnosu na 1990. Kako bi slijedila put koji je predložen u Europskom zakonu o klimi i ostvarila te povećane ambicije za 2030., Komisija je preispitala zakonodavstvo u području klime i energetike koje je na snazi i u okviru kojeg se očekuje smanjenje emisija stakleničkih plinova za samo 40 % do 2030. i 60 % do 2050. Paket za ostvarivanje cilja od 55 % („Fit for 55”), najavljen u Planu za postizanje klimatskog cilja do 2030., najopsežnija je sastavnica rada na provedbi ambicioznog novog klimatskog cilja za 2030., kojoj će morati pridonijeti svi sektori i politike. Osim toga, u prosincu 2020. Europsko vijeće pozvalo je Komisiju da razmotri načine za jačanje EU sustava trgovanja emisijama, a da se pritom zadrži njegov integritet i uzme u obzir potreba za rješavanjem problema raspodjele i energetskog siromaštva. Europsko vijeće pozvalo je Komisiju i da razmotri predlaganje mjera kojima bi se energetski intenzivnim industrijama omogućilo da razviju i uvedu inovativne klimatski neutralne tehnologije i pritom zadrže svoju industrijsku konkurentnost. Postojeće zakonodavstvo o sustavu trgovanja emisijama revidirano je 2018. kako bi se emisije u okviru EU sustava trgovanja emisijama do 2030. smanjile za 43 % u odnosu na 2005., što je u skladu s ciljem smanjenja emisija u cijelom gospodarstvu EU-a do 2030. za najmanje 40 % u odnosu na 1990. Međutim, novije analize službi Komisije upućuju na to da bi se emisije u sektorima koji su obuhvaćeni EU sustavom trgovanja emisijama umjesto toga do 2030. smanjile za 51 % u odnosu na 2005. da se zakonodavstvo nije mijenjalo. Iako bi se time premašio navedeni doprinos od –43 %, to i dalje ne bi bio dostatan doprinos općem cilju smanjenja od najmanje 55 % u odnosu na 1990. Stoga je opći cilj ove inicijative revidirati Direktivu o sustavu trgovanja emisijama na način razmjeran klimatskim ambicijama za 2030., odnosno smanjenjem neto emisija stakleničkih plinova do 2030. za najmanje 55 % u odnosu na razine iz 1990., i koji slijedi postupnu i uravnoteženu putanju prema klimatskoj neutralnosti do 2050., te na troškovno učinkovit i dosljedan način u kojem se uzima u obzir potreba za pravednom tranzicijom i sudjelovanjem svih sektora u borbi EU-a protiv klimatskih promjena. Kako je objašnjeno u procjeni učinka, smatra se da doprinos sektora obuhvaćenih EU sustavom trgovanja emisijama od –61 % u odnosu na 2005. najbolje odražava rezultate Plana za postizanje klimatskog cilja do 2030. i da stoga predstavlja cilj EU sustava trgovanja emisijama kojim će se pridonijeti općem cilju smanjenja od najmanje 55 % u odnosu na 1990. Povećanje doprinosa EU sustava trgovanja emisijama zaštiti okoliša u prvom redu podrazumijeva prilagodbu ukupnog broja emisijskih jedinica izdanih u okviru tog sustava („gornja granica”). Međutim, smanjena količina emisijskih jedinica dostupnih na tržištu utječe na druge stupove tog sustava i cijenu ugljika. Utječe na temeljna načela kao što su potreba za stabilnošću tržišta, zaštita od rizika od istjecanja ugljika, pažljivo uravnoteženi distribucijski učinci među državama članicama i dostupnost sredstava za povećane potrebe za ulaganjima u niskougljične tehnologije. Dok se EU sustav trgovanja emisijama usklađuje s općim ciljem smanjenja od najmanje 55 % u odnosu na 1990., te je povećane klimatske ambicije potrebno pretočiti i u doprinos sektora izvan tog sustava borbi EU-a protiv klimatskih promjena. U procjeni učinka priloženoj Planu za postizanje klimatskog cilja do 2030. utvrđeno je da se bez dodatnih mjera emisije u određenim sektorima neće smanjiti onoliko koliko je potrebno da bi se emisije u cijelom gospodarstvu smanjile za 55 %. Emisije iz pomorskog prometa danas su veće nego 1990. i očekuje se da će dodatno rasti u scenariju „bez mjera”. U okviru svih scenarija ocijenjenih za potrebe Plana za postizanje klimatskog cilja do 2030. i Strategije za održivu i pametnu mobilnost predviđa se smanjenje emisija iz međunarodnog pomorskog prometa do 2050. za 80–82 % u odnosu na 1990. (što odgovara smanjenju emisija za 88–89 % u odnosu na 2008.) radi dosljednosti s povećanim klimatskim ambicijama. Stoga se Europska komisija obvezala proširiti EU sustav trgovanja emisijama na pomorski promet u okviru skupa mjera EU-a za smanjenje emisija iz pomorskog prometa i provesti mjere dogovorene u okviru Međunarodne pomorske organizacije (IMO). U tom kontekstu Komisija pozdravlja napredak koji su Europski parlament i Vijeće od 2019. ostvarili u vezi s prijedlogom izmjene Uredbe (EU) 2015/757 kako bi se na odgovarajući način uzeo u obzir globalni sustav prikupljanja podataka o potrošnji loživih ulja na brodovima (COM(2019) 38 final) i prima na znanje potporu koju je Europski parlament na plenarnoj sjednici iskazao proširenju EU sustava trgovanja emisijama na emisije iz pomorskog prometa od 2023. Emisije iz pomorskog prometa trebalo bi uključiti u postojeći sustav trgovanja emisijama. Da bi taj prelazak prošao neometano, trebalo bi uvesti prijelazno razdoblje u kojem bi brodarska društva morala predati emisijske jedinice samo za dio svojih verificiranih emisija, što bi se postupno povećalo na 100 % kroz četiri godine. Budući da bi se proširenjem postojećeg sustava trgovanja emisija na pomorski promet dodalo samo oko 90 milijuna tona CO2, učinak na dostupnost emisijskih jedinica za druge obuhvaćene sektore ostao bi ograničen. Da bi se uzelo u obzir uključivanje pomorskog sektora u EU sustav trgovanja emisijama, trebalo bi izmijeniti Uredbu (EU) 2015/757, posebno u pogledu izvješćivanja o objedinjenim podacima o emisijama na razini društva i uzimajući u obzir ulogu upravljačkih tijela za brodarska društva. Tim izmjenama dopunjuju se izmjene predložene u dokumentu COM(2019) 38 final. Kako je navedeno u Planu za postizanje klimatskog cilja do 2030., građevinski sektor izravno je i neizravno odgovoran za 36 % emisija stakleničkih plinova povezanih s energijom u EU-u i ima velik potencijal za smanjenje emisija na troškovno učinkovit način. Više od polovine tih emisija već je obuhvaćeno postojećim sustavom trgovanja emisijama, posebno emisije iz opskrbe električnom energijom za upotrebu u zgradama i većina emisija iz centralnog grijanja. Međutim, mnogi se domovi i dalje griju zastarjelim sustavima u kojima se koristi onečišćujućim fosilnim gorivima kao što su ugljen i nafta. U sektoru cestovnog prometa isto tako postoji znatan potencijal za smanjenje emisija na troškovno učinkovit način. Cestovni promet izvor je petine emisija stakleničkih plinova u EU-u, a njegove emisije povećale su se za više od 25 % od 1990. Kako je već razmotreno u Komunikaciji o europskom zelenom planu, Komisija predlaže da se građevinski sektor i cestovni promet uključe u sustav trgovanja emisijama. U kontekstu drugih odgovarajućih regulatornih i investicijskih mjera za predmetne sektore njihovim uključivanjem u sustav trgovanja emisijama osigurali bi se povećani i usklađeniji gospodarski poticaji za smanjenje emisija u tim sektorima u EU-u i veća sigurnost da će se smanjenja emisija doista i provesti u tim sektorima. Za sektor zgrada i sektor cestovnog prometa trebalo bi uvesti zasebno, ali povezano trgovanje emisijama. Time će se izbjeći narušavanje dobrog funkcioniranja sustava trgovanja emisijama za stacionarna postrojenja i zrakoplovstvo s obzirom na različite potencijale za smanjenje u tim sektorima i različite čimbenike koji utječu na potražnju. Iskustvo je pokazalo da bi potencijalno spajanje dvaju sustava trebalo razmotriti tek nakon nekoliko godina rada novog sustava trgovanja emisijama. Proširenje na zgrade i cestovni promet zahtijeva vertikalni pristup reguliranim subjektima.

Stabilnost tržišta neophodna je za pravilno funkcioniranje i postizanje ciljeva EU sustava trgovanja emisijama. Da bi se osigurala stabilnost tržišta, Odlukom (EU) 2015/1814 uspostavljena je rezerva za stabilnost tržišta. Počela je funkcionirati u siječnju 2019. Njezini su ciljevi ukloniti povijesne neravnoteže između ponude i potražnje te povećati otpornost EU sustava trgovanja emisijama na velike neravnoteže. Tim se mehanizmom mora očuvati regulatorna stabilnost i zajamčiti dugoročna predvidljivost. Člankom 3. Odluke od Komisije se zahtijeva da preispita funkcioniranje rezerve u roku od tri godine od datuma početka njezina funkcioniranja. To preispitivanje treba razmotriti zajedno s učincima povećanja ambicija EU sustava trgovanja emisijama na stabilnost tržišta kako bi se uz izmjene tog sustava iz ovog Prijedloga predložile i potrebne izmjene rezerve. U tom su kontekstu posebni ciljevi ovog Prijedloga, kao dijela paketa za ostvarivanje cilja od 55 %, sljedeći: –učvrstiti postojeće područje primjene EU sustava trgovanja emisijama kako bi se na odgovarajući način pridonijelo općem cilju smanjenja emisija stakleničkih plinova za najmanje 55 % u odnosu na 1990., –osigurati kontinuiranu učinkovitu zaštitu sektora izloženih znatnom riziku od istjecanja ugljika i pritom potaknuti primjenu niskougljičnih tehnologija, –ublažiti distribucijske i socijalne učinke te tranzicije preispitivanjem upotrebe prihoda od prodaje na dražbi te veličine i funkcioniranja mehanizama financiranja smanjenja emisija ugljika, –osigurati da drugi sektori, osim onih koji su obuhvaćeni EU sustavom trgovanja emisijama, na troškovno učinkovit način pridonose smanjenju emisija potrebnom u skladu s ciljevima EU-a i obvezama iz Pariškog sporazuma, posebno tako što će se emisije iz pomorskog prometa, zgrada i cestovnog prometa obuhvatiti pravilima EU sustava trgovanja emisijama, osiguravajući pritom sinergije s drugim politikama za te sektore, –preispitati sustav za praćenje emisija CO2 iz pomorskog prometa, izvješćivanje o njima i njihovu verifikaciju kako bi se u obzir uzelo uključivanje sektora pomorskog prometa u EU sustav trgovanja emisijama, –preispitati rezervu za stabilnost tržišta u skladu s odgovarajućom pravnom obvezom i ispitati njezine moguće izmjene kako bi se ispunili pravni ciljevi iz Odluke o rezervi za stabilnost tržišta i riješili eventualni problemi proizašli iz povećanih ambicija. •Dosljednost s postojećim odredbama politike u tom području Svi gospodarski sektori trebali bi pridonijeti smanjenju emisija stakleničkih plinova. Klimatski i energetski paket za ostvarivanje cilja od 55 % sveobuhvatan je korak u reformi zakonodavstva Unije radi njegova usklađivanja s povećanim klimatskim ambicijama EU-a. Sve inicijative u okviru paketa blisko su povezane i svaka ovisi o tome kako su ostale oblikovane. Ovaj zakonodavni prijedlog dopunjuje prijedloge u okviru paketa i dosljedan je u odnosu na njih. Sektori izvan EU sustava trgovanja emisijama obuhvaćeni su Uredbom o raspodjeli tereta (ESR), kojom se utvrđuju opći cilj smanjenja emisija stakleničkih plinova na razini EU-a i obvezujući godišnji ciljevi koje pojedinačne države članice trebaju ostvariti do 2030. ESR, među ostalim, obuhvaća emisije iz sektora cestovnog prometa i sektora zgrada te emisije iz nacionalne plovidbe, koje zajedno čine oko 50 % ukupnih emisija u okviru ESR-a. Za razliku od EU sustava trgovanja emisijama, sektori obuhvaćeni ESR-om ne podliježu cjenovnom signalu za ugljik na razini EU-a. Novim sustavom trgovanja emisijama, kojim se osiguravaju dodatni gospodarski poticaji (određivanjem cijene ugljika) potrebni za troškovno učinkovita smanjenja emisija iz zgrada i cestovnog prometa, dopunilo bi se postojeće područje primjene ESR-a, koje obuhvaća poticaje i odgovornost za nacionalne mjere. Važnost dopune ESR-a istaknuo je i velik broj dionika. Budući da su ambicije za 2030. povezane s trgovanjem emisijama za zgrade i cestovni promet dosljedne s troškovno učinkovitim doprinosima obuhvaćenih sektora, ne narušava se doprinos sektora obuhvaćenih ESR-om koji nisu obuhvaćeni određivanjem cijene ugljika na razini EU-a. Nacionalnim mjerama kojima se uklanjanju necjenovne prepreke ili stavljaju na raspolaganje alternativna rješenja može se poboljšati određivanje cijene ugljika. U uvodnoj izjavi 4. Direktive (EU) 2018/410 navodi se da bi djelovanje Međunarodne pomorske organizacije (IMO) ili Unije trebalo početi 2023., uključujući pripremni rad na donošenju i provedbi mjere kojom se osigurava da sektor na odgovarajući način pridonese nastojanjima potrebnima za postizanje ciljeva dogovorenih u okviru Pariškog sporazuma i koju će svi dionici razmotriti na odgovarajući način. Osim toga, smanjenje emisija iz pomorskog prometa dio je EU-ove obveze iz Pariškog sporazuma da se smanje emisije u cijelom gospodarstvu. Do danas ni na globalnoj razini ni u EU-u nisu uvedene odgovarajuće mjere za smanjenje emisija potrebno da bi sektor pomorskog prometa bio u skladu s povećanom klimatskom ambicijom EU-a. Od 2018. se na razini EU-a emisije CO2 iz brodova težih od 5 000 bruto tona koji putuju u luke smještene u EGP-u ili iz njih (u skladu s Uredbom EU-a o MRV-u za pomorski promet) prate i verificiraju te se izvješćuje o njima. Na globalnoj se razini primjenjuje regulatorni okvir za energetsku učinkovitost novih brodova, a nedavno su odobrene i mjere za povećanje energetske učinkovitosti za postojeće brodove. IMO je donio i početnu strategiju za smanjenje emisija stakleničkih plinova iz brodova, u kojoj se utvrđuje cilj smanjenja emisija stakleničkih plinova do 2050. za najmanje 50 % u odnosu na razine iz 2008. Iako je nedavni napredak postignut u okviru IMO-a dobrodošao, te mjere nisu dovoljne za dekarbonizaciju međunarodnog pomorskog prometa u skladu s međunarodnim klimatskim ciljevima. S obzirom na tu situaciju Europska komisija obvezala se predložiti skup mjera EU-a za povećanje doprinosa pomorskog prometa borbi EU-a protiv klimatskih promjena, zajedno s mjerama dogovorenima na globalnoj razini u okviru IMO-a. Uz proširenje EU sustava trgovanja emisijama na pomorski promet, skup mjera prije svega obuhvaća inicijativu FuelEU Maritime, namijenjenu povećanju upotrebe i potražnje za obnovljivim alternativnim transportnim gorivima, i prijedlog za preispitivanje Direktive o oporezivanju energije (ETD) u pogledu postojećeg oslobođenja brodskih goriva od oporezivanja. EU sustav trgovanja emisijama izravno ili neizravno pokriva oko 30 % emisija iz grijanja zgrada. To je zato što sustav obuhvaća centralno grijanje i električnu energiju kojom se koristi za grijanje. Obuhvaćanjem svih emisija iz izgaranja fosilnih goriva u tom sektoru i njihovim uključivanjem u EU sustav trgovanja emisijama ostvario bi se važan doprinos učinkovitosti smanjenja emisija. U cestovnom prometu prednost trgovanja emisijama sastojala bi se od hvatanja emisija iz voznog parka u vrijednosti ispod gornje granice i istodobnog poticanja promjena ponašanja, a taj cjenovni signal imao bi trajne učinke na rješenja povezana s mobilnošću. Ipak, standardne vrijednosti emisija CO2 za automobile i dalje su glavni pokretač za osiguranje ponude modernih i inovativnih čistih vozila, uključujući električne automobile. Uz primjenu trgovanja emisijama na cestovni promet Komisija predlaže strože standardne vrijednosti CO2 za automobile i kombije za 2030. kako bi se osigurao jasan put prema mobilnosti s nultom stopom emisija. Osim već navedenih mogućih načina upotrebe prihoda od dražbi, koji npr. uključuju promicanje osposobljavanja i preraspodjele radnika, dio prihoda ostvarenih trgovanjem emisijama u novim sektorima mogao bi se upotrijebiti za ublažavanje socijalnih učinaka koji proizlaze iz novog sustava trgovanja emisijama u tim sektorima i uložiti u mjere za ubrzavanje obnove zgrada i uvođenja vozila s nultom stopom emisija te za razvoj potrebne infrastrukture, kao što su strateški smještene pametne postaje za punjenje vozila s nultim emisijama. Mjere potpore za promicanje energetske učinkovitosti u ugroženim kućanstvima ili kućanstvima s niskim dohotkom isto bi tako mogle pridonijeti izbjegavanju prekomjernih distribucijskih učinaka. U tu svrhu Komisija u okviru zakonodavnog paketa za ostvarivanje cilja od 55 % predlaže uspostavu Socijalnog fonda za klimatsku politiku za financiranje odgovarajućih planova država članica kako bi se riješili socijalni aspekti trgovanja emisijama za zgrade i cestovni promet, pri čemu se posebna pozornost posvećuje ugroženim kućanstvima, mikropoduzećima i korisnicima prijevoza. Dio prihoda od dražbi u okviru novog sustava upotrijebit će se za financiranje planova država članica. Predlaže se da se razina ambicije, gornja granica emisija i putanja za novi sustav trgovanja emisijama usklade s troškovno učinkovitim smanjenjem emisija iz zgrada i cestovnog prometa koje se temelji na kombinaciji određivanja cijene ugljika i jačanja postojećeg regulatornog okvira za te sektore. •Dosljednost u odnosu na druge politike Unije Europski zeleni plan, njegov cilj klimatske neutralnosti te dvostruka zelena i digitalna tranzicija ključni su prioritet Europske unije. Paket za ostvarivanje cilja od 55 %, instrument Next Generation EU i višegodišnji financijski okvir za razdoblje 2021.–2027. pridonijet će usporednoj zelenoj i digitalnoj tranziciji kojoj Europa teži. Kombinacijom tih politika ublažit će se posljedice gospodarske krize i ubrzati prelazak na čisto i održivo gospodarstvo, u kojem je djelovanje u području klime povezano s gospodarskim rastom. Smanjenje neto emisija stakleničkih plinova do 2030. na razini cijelog gospodarstva za najmanje 55 % u odnosu na 1990. zahtijeva promjene postojećeg okvira za klimatsku politiku, ali i okvira za energetsku politiku. Paketom za ostvarivanje cilja od 55 % zakonodavstvo u području klime i energetike opsežno se preispituje kako bi se taj cilj ostvario. Prijedlog izmjene sustava za trgovanje emisijama dio je tog velikog skupa međusobno usklađenih prijedloga politike. Sustav trgovanja emisijama ključan je instrument koji EU-u pomaže u postizanju povećanog cilja za 2030. te uspješne i pravedne tranzicije prema klimatskoj neutralnosti do 2050. Ova je inicijativa kao takva povezana s brojnim drugim područjima politika, uključujući vanjske politike Unije. Na primjer, kao tržišno utemeljeni instrument na razini EU-a sustav trgovanja emisijama usklađen je s unutarnjim tržištem EU-a i dodatno ga jača. Povećanim Inovacijskim fondom u okviru Direktive o sustavu trgovanja emisijama, kao jednim od glavnih instrumenata EU-a za približavanje niskougljičnih tehnologija tržištu, dopunjuju se drugi instrumenti kao što su Obzor 2020. i Obzor Europa, koji su uglavnom usmjereni na ranije faze istraživanja. Povećanim Modernizacijskim fondom u okviru Direktive o sustavu trgovanja emisijama podupiru se ulaganja u modernizaciju energetskog sektora i širih energetskih sustava, poticanje energetske učinkovitosti i olakšavanje pravedne tranzicije u rudarskim regijama u državama članicama s nižim dohotkom. Time se dopunjuju drugi instrumenti kao što su kohezijska politika i Fond za pravednu tranziciju.

Dosljednost u odnosu na druge politike Unije osigurava se i usklađivanjem procjenâ učinka za EU sustav trgovanja emisijama s procjenama učinka za ostatak okvira za klimatske, energetske i prometne politike za 2030., na primjer postizanjem komplementarnosti proširenog sustava trgovanja emisijama s Direktivom o energetskoj učinkovitosti i drugim mjerama predstavljenima u okviru skupa mjera za smanjenje emisija stakleničkih plinova iz pomorskog prometa. Upotrebljavaju se zajednički osnovni scenarij i zajednički scenariji na temelju ključnih politika koji se upotrebljavaju i za druge inicijative iz aketa za ostvarivanje cilja od 55 %. U tim se scenarijima uzimaju u obzir sve relevantne mjere i politike EU-a. Predviđa se da će se dodatni administrativni troškovi proširenja sustava na cestovni promet i zgrade ograničiti, ako je moguće, upotrebom postojećih struktura koje se upotrebljavaju za potrebe Direktive o oporezivanju energije i obveza uštede energije u skladu s Direktivom o energetskoj učinkovitosti. Na taj bi se način novim sustavom trgovanja emisija povećale dodatne uštede energije na temelju njegove potencijalne povezanosti s uštedama energije na temelju članka 7. Direktive o energetskoj učinkovitosti. 2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST •Pravna osnova Pravna je osnova ovog Prijedloga članak 192. UFEU-a. U skladu s člankom 191. i člankom 192. stavkom 1. UFEU-a Europska unija pridonosi, među ostalim, ostvarenju sljedećih ciljeva: očuvanju, zaštiti i poboljšanju kvalitete okoliša, promicanju mjera na međunarodnoj razini za rješavanje regionalnih, odnosno svjetskih problema okoliša, a osobito borbi protiv klimatskih promjena. •Supsidijarnost (za neisključivu nadležnost) Direktiva o EU sustavu trgovanja emisijama postojeći je zakonodavni instrument EU-a donesen 2003. U skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. UFEU-a ciljevi ovog Prijedloga o izmjeni Direktive o EU sustavu trgovanja emisijama mogu se ostvariti samo zakonodavnim instrumentom na razini EU-a. Slično tomu, Odluka (EU) 2015/1814 Europskog parlamenta i Vijeća o uspostavi i funkcioniranju rezerve za stabilnost tržišta za EU sustav trgovanja emisijama stakleničkih plinova postojeća je mjera Unije. Njezina izmjena u okviru ovog Prijedloga ne može se provesti na nacionalnoj ili lokalnoj razini, već zahtijeva djelovanje Unije. Klimatske promjene prekogranični su problem, a djelovanjem EU-a može se učinkovito dopuniti i ojačati djelovanje na globalnoj, regionalnoj, nacionalnoj i lokalnoj razini. Povećanje cilja smanjenja emisija stakleničkih plinova iz EU-a za 2030. utjecat će na mnoge sektore u cijelom gospodarstvu EU-a, zbog čega je koordinirano djelovanje na razini EU-a neophodno i mnogo je vjerojatnije da će dovesti do potrebne preobrazbe te djelovati kao snažan pokretač troškovno učinkovitih promjena i uzlazne konvergencije. Nadalje, mnogi elementi ovog Prijedloga, a posebno opcije povezane s mehanizmima zaštite od istjecanja ugljika i financiranja smanjenja emisija ugljika, imaju važnu dimenziju unutarnjeg tržišta. U okviru EU sustava trgovanja emisijama, kao tržišta ugljika, potiču se smanjenja emisija ponajprije troškovno najučinkovitijim rješenjima u djelatnostima koje su njime obuhvaćene, čime se povećava učinkovitost zbog opsega tog sustava. Provedbom slične mjere na nacionalnoj razini nastala bi manja i rascjepkana tržišta ugljika, što bi moglo narušiti tržišno natjecanje i vjerojatno povećati ukupne troškove smanjenja emisija. Ista se logika primjenjuje na proširenje određivanja cijene ugljika na nove sektore. Prekogranična dimenzija sektora pomorskog prometa zahtijeva koordinirano djelovanje na europskoj razini. Osim toga, djelovanje EU-a može nadahnuti i utrti put za šire djelovanje, npr. djelovanje Međunarodne pomorske organizacije (IMO) i trećih zemalja u području pomorskog prometa. •Proporcionalnost Kako je utvrđeno u odjeljcima 3. i 7. procjene učinka priložene ovom Prijedlogu, Prijedlog je u skladu s načelom proporcionalnosti jer ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje EU-ova cilja smanjenja emisija stakleničkih plinova do 2030. na troškovno učinkovit način dok u isto vrijeme osigurava pravilno funkcioniranje unutarnjeg tržišta. Europsko vijeće podržalo je ukupno smanjenje emisija stakleničkih plinova na razini cijelog gospodarstva i na području Unije do 2030. za najmanje 55 % u odnosu na razine iz 1990. Radi ostvarivanja tog cilja ovim se Prijedlogom, kojim je obuhvaćen velik dio tih emisija stakleničkih plinova, revidira Direktiva o EU sustavu trgovanja emisijama. •Odabir instrumenta Ciljevi ovog Prijedloga najbolje se mogu postići direktivom. To je najprikladniji pravni instrument za izmjenu postojeće Direktive o sustavu trgovanja emisijama (Direktiva 2003/87/EZ). Direktivom se od država članica zahtijeva da ostvare ciljeve i uvedu mjere u nacionalne sustave materijalnog i postupovnog prava. Tim se pristupom državama članicama daje više slobode pri provedbi mjera EU-a nego uredbom, u smislu da se državama članicama ostavlja izbor najprimjerenijeg sredstva za provedbu mjera iz direktive. To državama članicama omogućuje da osiguraju da su izmijenjena pravila u skladu s njihovim postojećim okvirom materijalnog i postupovnog prava za primjenu EU sustava trgovanja emisijama, posebno u pogledu uređivanja dozvola za postrojenja te izvršnih mjera i kazni. Direktiva je primjeren instrument i za izmjenu Odluke (EU) 2015/1814 o uspostavi i funkcioniranju rezerve za stabilnost tržišta jer je preispitivanje tog pravnog instrumenta blisko povezano s učincima povećanih ambicija EU sustava trgovanja emisijama na stabilnost tržišta. Predložena direktiva odgovarajući je instrument i za izmjenu Uredbe (EU) 2015/757 o praćenju emisija ugljikova dioksida iz pomorskog prometa, izvješćivanju o njima i njihovoj verifikaciji jer se tom direktivom emisije CO2 iz određenih djelatnosti pomorskog prometa uključuju u EU sustav trgovanja emisijama na temelju podataka o emisijama iz Uredbe (EU) 2015/757. 3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENÂ UČINKA

•Ex post evaluacije/provjere primjerenosti postojećeg zakonodavstva U vezi s ovim Prijedlogom nije provedena ex post evaluacija ni provjera primjerenosti jer je provedba postojećeg zakonodavstva o sustavu trgovanja emisijama, kako je izmijenjeno Direktivom (EU) 2018/410 Europskog parlamenta i Vijeća, koje se počelo primjenjivati 2021., u ranoj fazi. Zbog toga je za evaluaciju bila dostupna mala količina podataka. •Savjetovanja s dionicima U različite korake razvoja ovog Prijedloga bile su uključene države članice, predstavnici industrije iz privatnog sektora, nevladine organizacije, istraživačke i akademske ustanove, sindikati i građani. Revizija EU sustava trgovanja emisijama temelji se na povratnim informacijama o Planu za postizanje klimatskog cilja do 2030. te poveznicama između EU sustava trgovanja emisijama i usporednih politika te širih ciljeva europskog zelenog plana. Glavni cilj savjetovanja o reviziji EU sustava trgovanja emisijama EU-a bio je prikupiti stajališta dionika o jačanju postojećeg EU sustava trgovanja emisijama, proširenju tog sustava na nove sektore (pomorski promet, zgrade, cestovni promet ili svi načini izgaranja fosilnih goriva) i preispitivanju rezerve za stabilnost tržišta. U okviru savjetovanja tražili su se i prijedlozi za smanjenje rizika od istjecanja ugljika, upotrebu prihoda i mehanizme potpore za niskougljične tehnologije. Komisija je najprije zatražila povratne informacije o početnoj procjeni učinka, u kojoj su navedena početna razmatranja i opcije politike u okviru revizije. Zatim je organizirala internetsko javno savjetovanje s upitnikom za svaki od prijedloga povezanih s paketom za ostvarivanje cilja od 55 %, u okviru kojeg je primila gotovo 500 odgovora. U potporu inicijativi povezanoj s određivanjem cijene ugljika za pomorski promet provedena je ciljana anketa među dionicima zajedno s ciljanim programom razgovora. Nadalje, Komisija je održala (virtualne) bilateralne i multilateralne sastanke s dionicima, među ostalim predstavnicima industrije iz raznih sektora, sindikata, nevladinih organizacija i država članica, te sudjelovala na virtualnim konferencijama. Naposljetku, Komisija je angažirala izvođača za organizaciju dviju stručnih radionica o preispitivanju rezerve za stabilnost tržišta. Rezultati savjetovanjâ navedeni su u procjeni učinka priloženoj ovom Prijedlogu i uzeti su u obzir za potrebe ovog Prijedloga koliko je moguće. Općenito, u okviru javnog savjetovanja iskazana je široka potpora EU sustavu trgovanja emisijama kao instrumentu politike. Mnogi dionici podupiru jačanje postojećeg EU sustava trgovanja emisijama povećanjem njegove ambicije u skladu s novim ciljem za 2030. i uzimajući u obzir troškovnu učinkovitost. Samo su neki ispitanici iz privatnog sektora zagovarali manji, a neki ispitanici iz civilnog društva veći doprinos u odnosu na načelo troškovne učinkovitosti. Dionici su općenito smatrali da je prilagodba linearnog faktora smanjenja važna za ostvarivanje ojačanih ambicija, dok su neki dionici istaknuli i važnost kombinacije s jednokratnim smanjenjem količine emisijskih jedinica, kako je navedeno i u ovom Prijedlogu. Kad je riječ o besplatnoj dodjeli emisijskih jedinica i riziku od istjecanja ugljika, velika većina dionika podržala je izmjenu postojećeg okvira za istjecanje ugljika, dok neki dionici iz industrije ne žele da se on mijenja. Mišljenja o konkretnim opcijama izmjene raznovrsna su, ali je uvođenje drugih mjera za daljnje poticanje smanjenja emisija stakleničkih plinova dobilo najveću potporu. Prijedlogom su takvi poticaji predviđeni na način da se besplatna dodjela emisijskih jedinica uvjetuje ulaganjima u tehnike za povećanje energetske učinkovitosti. Izmjenu referentnih vrijednosti radi bržeg uključivanja inovacija i tehnološkog napretka podržao je širok raspon dionika, osim nekih dionika iz privatnog sektora. Taj pristup dio je Prijedloga jer se smatra da omogućuje pravedniju i transparentniju raspodjelu besplatno dodijeljenih emisijskih jedinica od većeg smanjenja za sve sektore na temelju međusektorskog faktora korekcije. Prijedlog odražava stajalište mnogih dionika da su potrebna stroža pravila kako bi se osiguralo da države članice svoje prihode od dražbi u okviru EU sustava trgovanja emisijama troše u skladu s klimatskim ciljevima. Dionici u pogledu mehanizama financiranja smanjenja emisija ugljika općenito pozdravljaju povećanje Inovacijskog fonda i uvođenje dodatnih pomoćnih instrumenata, kao što su ugovori za kompenzaciju razlike u odnosu na ugljik. To je na odgovarajući način uključeno u Prijedlog povećanjem opsega i proširenjem područja primjene Inovacijskog fonda. Većina dionika, posebno iz civilnog društva i dijelova privatnog sektora, podržava povećanje Modernizacijskog fonda, što se uzelo u obzir u ovom Prijedlogu. Dionici općenito podupiru pojednostavnjenje vrsta ulaganja koje se mogu financirati iz Modernizacijskog fonda i povećanje usklađenosti Modernizacijskog fonda s europskim zelenim planom. Prijedlog pridonosi tom cilju tako što se ukida izuzeće za financiranje centralnog grijanja na fosilna goriva u određenim državama članicama. Skupine dionika uvelike podržavaju rezervu za stabilnost tržišta, no ne postoji konsenzus o tome na koji bi način trebalo izmijeniti njezine parametre. Civilno društvo izrazilo je veću potporu jačanju parametara rezerve za stabilnost tržišta od dionika iz privatnog sektora. Zadržavanje pravila o prestanku važenja dobilo je bezrezervnu potporu ili potporu uz uvjet da se pravilo izmijeni, no neki su dionici predložili ukidanje tog pravila. Na stručnim radionicama neki su dionici prepoznali potrebu za promjenjivom stopom unosa kako bi se izbjegli veliki učinci praga i češća preispitivanja. Prijedlogom se uspostavlja ravnoteža između potrebe za smanjenjem tržišnog viška u razumnom roku, predvidljivosti mehanizma i njegove složenosti. Osim toga, prijedlog da se emisijske jedinice za zrakoplovstvo i emisije iz zrakoplovstva uključe u izračun viška odgovara najpoželjnijoj opciji većine dionika. Većina dionika koji su sudjelovali u ciljanoj anketi navela je da bi sektor pomorskog prometa trebao više pridonositi djelovanju u području klime nego što to trenutačno čini. Među predloženim opcijama dionicima je najpoželjnija opcija određivanja cijene ugljika bila proširenje postojećeg EU sustava trgovanja emisijama na pomorski promet, dok je brodarska industrija istaknula važnost mjera na međunarodnoj razini. U Prijedlogu se uzimaju u obzir stajališta dionika tako što su njime obuhvaćene emisije iz putovanja unutar EU-a i polovina emisija iz putovanja izvan EU-a te je u njega uključena klauzula o preispitivanju povezana s radom Međunarodne pomorske organizacije (IMO) na utvrđivanju globalnih tržišno utemeljenih mjera. To je jedan od pet pristupa koji se još razmatraju u kontekstu Okvirne konvencije Ujedinjenih naroda o promjeni klime (UNFCCC). Nekoliko dionika, uključujući socijalne partnere koji su predstavnici poslodavaca i zaposlenika, općenito nije naklonjeno proširenju trgovanja emisijama na sektore cestovnog prometa i zgrada. Među predstavljenim opcijama politike širokom rasponu dionika najpoželjnija je opcija bila zasebni samostalni sustav, što je preneseno u ovaj Prijedlog. Mišljenja su podijeljena o tome treba li već u okviru revizije EU sustava trgovanja emisijama odrediti kad bi se i kako trgovanje emisijama za sektore cestovnog prometa i zgrada moglo postupno uključiti u postojeći EU sustav trgovanja emisijama. Točnije, nevladine organizacije uputile su na rizike povezivanja tih dvaju sustava. Prijedlogom se te dvojbe uzimaju u obzir na odgovarajući način tako što se predlažu zasebno, ali povezano trgovanje emisijama i klauzula o preispitivanju. • Prikupljanje i primjena stručnog znanja Ovaj Prijedlog temelji se na dokazima prikupljenima u okviru procjene učinka za prethodnu reviziju EU sustava trgovanja emisijama zaključenu 2018., procjene učinka priložene Planu za postizanje klimatskog cilja do 2030. i analize provedene za potrebe Komisijine Europske strateške dugoročne vizije za prosperitetno, moderno, konkurentno i klimatski neutralno gospodarstvo, na relevantnim dokazima prikupljenima u okviru drugih usporednih inicijativa iz europskog zelenog plana, kao i na prethodnim studijama o emisijama iz pomorskog i cestovnog prometa te zgrada. Temelji se na podacima o emisijama i iskustvima stečenima provedbom sustavâ EU-a za praćenje, izvješćivanje i verifikaciju. Kao i u drugim prijedlozima i procjenama učinka u okviru paketa za ostvarivanje cilja od 55 %, u ovom Prijedlogu iskorišten je skup integriranih alata za modeliranje koji obuhvaćaju sveukupne emisije stakleničkih plinova gospodarstva EU-a. Ti se alati upotrebljavaju za izradu skupa ključnih scenarija koji odgovaraju neovisnim paketima politike usklađenima s povećanim klimatskim ciljem za 2030., a temelje se na scenarijima izrađenima za Plan za postizanje klimatskog cilja do 2030. Scenariji se temelje na ažuriranom referentnom scenariju EU-a, u okviru kojeg se predviđa način na koji će se energetski sustav EU-a i nacionalni energetski sustavi razvijati te emisije stakleničkih plinova kretati tijekom provedbe postojećeg okvira politike te kojim su obuhvaćeni učinci pandemije bolesti COVID-19. Ti su scenariji pripremljeni na temelju ugovora s laboratorijem E3MLab Nacionalnog tehničkog sveučilišta u Ateni, a detaljni rezultati modeliranja objavljuju se zajedno s prijedlozima.

Nadalje, Komisija se oslanja na sve više stručno recenziranih empirijskih istraživanja EU sustava trgovanja emisijama i sklopila je nekoliko ugovora o potpori. Jedan od ugovora o potpori sklopljen je s poduzećem Vivid Economics radi provedbe studije koja je Europskoj komisiji pomogla u preispitivanju rezerve za stabilnost tržišta. Kad je riječ o odredbama o istjecanju ugljika, potporu su pružili Öko-Institut, Trinomics, Ricardo i Adelphi. Nadalje, studijski tim koji je predvodilo poduzeće Ricardo proveo je studiju o EU sustavu trgovanja emisijama za pomorski promet i mogućim alternativnim opcijama ili kombinacijama za smanjenje emisija stakleničkih plinova. •Procjena učinka Predloženoj direktivi priložena je procjena učinka, koja se temelji na nalazima sveobuhvatne procjene učinka za Plan za postizanje klimatskog cilja do 2030. To je bila analitička osnova za utvrđivanje cilja smanjenja neto emisija stakleničkih plinova do 2030. za najmanje 55 % u odnosu na 1990. Sažetak i pozitivno mišljenje Odbora za nadzor regulative o procjeni učinka isto su tako javno dostupni. Procjena učinka temelji se na integriranim scenarijima modeliranja, koji odražavaju djelovanje raznih instrumenata politike na gospodarske subjekte, kako bi se osigurala komplementarnost, usklađenost i učinkovitost u ostvarivanju klimatskih ambicija za 2030. Dopunjuju ih dostupni podaci i posebni analitički alati za rješavanje određenih pitanja o oblikovanju politika. U okviru procjene učinka analiziraju se tri vrste problema. Prva je vrsta problema povezana s potrebom za jačanjem postojećeg EU sustava trgovanja emisijama na način razmjeran povećanom cilju smanjenja neto emisija stakleničkih plinova do 2030. za najmanje 55 % u odnosu na 1990., a da se pritom izbjegnu neravnoteže između ponude i potražnje. Druga se vrsta problema odnosi na potrebu za osiguranjem dovoljnog doprinosa određenih sektora postizanju povećanog cilja. Zadnja se vrsta problema odnosi na potrebu za većim ulaganjima i većim kapacitetom kako bi se poboljšala raspodjela učinaka mjera za smanjenje emisija dok su sredstva i dalje ograničena. Bilo koji paket opcija bio bi djelotvoran i učinkovit za ostvarivanje cilja do 2030. u smislu jačanja postojećeg EU sustava trgovanja emisijama radi povećanja njegovih ambicija u skladu s ciljem smanjenja neto emisija za najmanje 55 % do 2030. U procjeni učinka zaključeno je i da je potreban usmjereniji pristup besplatnoj dodjeli emisijskih jedinica ako se ona još primjenjuje, i to u obliku strožih referentnih vrijednosti i uvjetovanja dodjele radom na dekarbonizaciji kako bi se potaknula primjena niskougljičnih tehnologija. Kad je riječ o rezervi za stabilnost tržišta, procjena učinka pokazala je, među ostalim, da bi stopu unosa trebalo zadržati na 24 % do 2030. i prilagoditi je radi uklanjanja neželjenog „učinka praga” kako bi EU sustav trgovanja emisijama nastavio dobro funkcionirati. Taj učinak praga javlja se kad je ukupan broj emisijskih jedinica u optjecaju vrlo blizu gornjeg praga od 833 milijuna, na temelju kojeg se određuje unos emisijskih jedinica u rezervu za stabilnost tržišta. U tom slučaju povećanje ili smanjenje ukupnog broja emisijskih jedinica u optjecaju za jednu emisijsku jedinicu može pokrenuti ukupni obujam unosa od 200 milijuna emisijskih jedinica ili ne pokrenuti ništa, ovisno o tome je li ukupan broj emisijskih jedinica u optjecaju iznad ili ispod praga. Nesigurnost u pogledu toga hoće li se to dogoditi mogla bi prouzročiti volatilnost cijena na tržištu i povećati rizik od zloupotrebe tržišta. Za potrebe proširenja okvira klimatske politike na pomorski promet analizirane su četiri glavne opcije i različita geografska područja primjene. Najpoželjnija je bila opcija uključivanja sektora pomorskog prometa u postojeći EU sustav trgovanja emisijama. U procjeni učinka kao glavna opcija razmatralo se uvođenje trgovanja emisijama za cestovni promet i zgrade ili za sve načine izgaranja kao novi samostalni sustav trgovanja emisijama. Objema opcijama osigurali bi se dodatni gospodarski poticaji, ali i jednako relativno smanjenje emisija u tim sektorima do 2030. od 43 % u odnosu na 2005. zahvaljujući gornjoj granici. Kad bi se u područje primjene dodatnog sustava trgovanja emisijama uključilo samo zgrade i cestovni promet umjesto svih sektora u kojima se troše fosilna goriva, a koji nisu obuhvaćeni sustavom trgovanja emisijama, ostvarile bi se jasne koristi u smislu ekonomske učinkovitosti, posebno jer bi se time izbjeglo stvaranje novog sustava zaštite od rizika od istjecanja ugljika za one dijelove malih industrijskih sektora u kojima bi takav sustav bio potreban, ali bi im vjerojatno donio opterećenje nerazmjerno koristima. • Primjerenost i pojednostavnjenje propisa U zakonodavstvu o EU sustavu trgovanja emisijama dosljedno se daje prednost pristupima za smanjenje regulatornog opterećenja za gospodarske subjekte i uprave. Dok se većina postrojenja obuhvaćenih EU sustavom trgovanja emisijama nalazi u energetski intenzivnim industrijama s tržišnim strukturama kojima su svojstvena velika poduzeća, prijedlogom se uzimaju u obzir i mali emiteri, koji mogu biti u vlasništvu MSP-ova ili mikropoduzeća. Točnije, uz postojeća pravila kojima se smanjuju administrativno opterećenje i troškovi praćenja emisija i izvješćivanja o njima, za postrojenja s niskim emisijama postoji mogućnost da ih države članice izuzmu iz EU sustava trgovanja emisijama ako podliježu nacionalnim mjerama kojima se postiže jednak doprinos smanjenju emisija. U skladu s Komisijinom predanošću boljoj regulativi ovaj je Prijedlog pripremljen na uključiv način, utemeljen na potpunoj transparentnosti i stalnoj suradnji s dionicima uz uvažavanje povratnih informacija vanjskih dionika i uzimajući u obzir vanjski nadzor kako bi se osiguralo da se prijedlogom uspostavlja odgovarajuća ravnoteža (vidjeti i odjeljak o prikupljanju i primjeni stručnog znanja). Predviđeno proširenje na pomorski promet temeljilo bi se na postojećim mehanizmima praćenja, izvješćivanja i verifikacije (MRV) iz kojih su izuzeti mali brodovi i koji će se morati izmijeniti kako bi bili primjereni za trgovanje emisijama. Ako se zadrži jedinstveni sustav za MRV, rad na usklađivanju i administrativno opterećenje brodarskih društava bit će manji nego u slučaju postojanja nekoliko sustava. Novi EU sustav trgovanja emisijama za druge sektore primjenjivao bi se na višim razinama na temelju postojećih odredaba kojima se reguliraju trošarinska skladišta ili dobavljači goriva. •Temeljna prava Prijedlogom se poštuju temeljna prava i načela koja su posebno priznata Poveljom Europske unije o temeljnim pravima. Njime se osobito pridonosi ostvarivanju cilja visoke razine zaštite okoliša u skladu s načelom održivog razvoja utvrđenim u članku 37. Povelje. 4.UTJECAJ NA PRORAČUN EU sustavom trgovanja emisijama ostvaruju se znatni prihodi. Većinu tih prihoda od dražbi trenutačno ostvaruju države članice. Komisija će predstaviti prilagodbe proračunskog okvira EU-a u okviru predstojećeg paketa vlastitih sredstava, koji uključuje prijedlog o izmjeni višegodišnjeg financijskog okvira. Nacionalnim proračunima država članica pogodovat će proširenje područja primjene EU sustava trgovanja emisijama na pomorski promet i novi sustav trgovanja emisijama za cestovni promet i zgrade. Siguran rad Registra Unije financira se iz proračuna Unije. Proširenje područja primjene EU sustava trgovanja emisijama na pomorski promet i novi sustav trgovanja emisijama za cestovni promet i zgrade zahtijevat će dodatna sredstva za siguran rad Registra Unije, kako je navedeno u financijskom izvještaju priloženom ovom Prijedlogu. Ta će se sredstva staviti na raspolaganje preraspodjelom uzimajući u obzir ograničenja proračuna i osoblja Europske javne uprave iz postojećeg višegodišnjeg financijskog okvira, a povezani operativni rashodi financirat će se omotnicom programa LIFE. O razvoju IT-a i nabavi odlučivat će se u skladu s Komunikacijom o smjernicama za financiranje informacijske tehnologije i kibersigurnosti od 10. rujna 2020., kojom je za određene rashode u području IT-a predviđeno prethodno odobrenje Odbora Europske komisije za informacijsku tehnologiju i kibersigurnost. 5.DRUGI ELEMENTI

•Planovi provedbe i mehanizmi praćenja, evaluacije i izvješćivanja Komisija će nastaviti pratiti i ocjenjivati funkcioniranje EU sustava trgovanja emisijama u svojem godišnjem izvješću o tržištu ugljika, kako je predviđeno člankom 10. stavkom 5. Direktive o sustavu trgovanja emisijama. To obuhvaća i učinke aktualne revizije EU sustava trgovanja emisijama. Komisijino godišnje izvješće o tržištu ugljika i godišnje izvješće država članica primjenjuju se i na sektore na koje se proširuje trgovanje emisijama. Podaci o praćenju, izvješćivanju i verifikaciji dobiveni regulacijom novih sektora bit će ključan izvor informacija na temelju kojih će Komisija ocjenjivati napredak u tim sektorima. Pravila o praćenju, izvješćivanju i verifikaciji primjenjiva na pomorski promet trebala bi biti u skladu s pravilima utvrđenima u Uredbi (EU) 2015/757 Europskog parlamenta i Vijeća, kako je izmijenjena prijedlogom COM(2019) 38 final i ovim Prijedlogom. Osim toga, ocjenjivanje napretka u primjeni Direktive o sustavu trgovanja emisijama predviđeno je i u članku 21. te direktive. Inicijativa se oslanja na proces utemeljen na integriranim nacionalnim energetskim i klimatskim planovima i pouzdanom okviru transparentnosti za emisije stakleničkih plinova te na druge informacije o klimi iz Uredbe (EU) 2018/1999 Europskog parlamenta i Vijeća. Komisija će, među ostalim, informacije koje su države članice podnijele i o kojima su izvijestile u skladu s Uredbom o upravljanju upotrijebiti kao osnovu za redovitu procjenu napretka. Osim toga, odredbe o izvješćivanju o upotrebi prihoda od dražbi ostvarenih na temelju predložene direktive utvrđene su u Uredbi (EU) 2018/1999. Učinci promjena iz predložene direktive morat će se analizirati i ta će se uredba možda morati naknadno izmijeniti radi usklađivanja tih dvaju pravnih akata. Dodatne informacije o praćenju i evaluaciji navedene su u 9. odjeljku procjene učinka priložene ovom Prijedlogu. •Detaljno obrazloženje posebnih odredaba prijedloga U nastavku su navedeni glavni elementi Direktive o sustavu trgovanja emisijama koji se mijenjaju: Pomorski promet (članak 3., članci od 3.g do 3.ge i članak 16.) Prijedlogom se područje primjene EU sustava trgovanja emisijama proširuje na pomorski promet. U tu se svrhu u Prijedlogu definicija „emisija” iz članka 3. točke (b) mijenja kako bi obuhvaćala emisije iz brodova koji obavljaju djelatnost pomorskog prometa, poglavlje II. Direktive o sustavu trgovanja emisijama proširuje se kako bi se obuhvatili „zrakoplovstvo i pomorski promet”, a u Prilog I. dodaje se pomorski promet kao nova djelatnost. Osim toga, uvode se nove definicije za „brodarsko društvo” (članak 3. točka (v)) i „upravljačko tijelo za brodarska društva” (članak 3. točka (w)). Da bi se poglavlje II. proširilo na pomorski promet, dodaju se članci od 3.g do 3.ge. Proširenje EU sustava trgovanja emisijama na pomorski promet primjenjuje se na emisije iz putovanja unutar EU-a, polovinu emisija iz putovanja izvan EU-a i emisije za vrijeme boravka na vezu u luci EU-a, a pravila o prodaji na dražbi, prijenosu, predaji i poništavanju emisijskih jedinica, kaznama i registrima koja se primjenjuju na druge sektore obuhvaćene EU sustavom trgovanja emisijama trebala bi se primjenjivati i na pomorski promet (članak 16.). Obveza predaje emisijskih jedinica u sektoru pomorskog prometa postupno se uvodi od 2023. do 2025., a od 2026. brodarska društva morat će predavati 100 % svojih verificiranih emisija (članak 3.ga). U skladu s tim postupnim uvođenjem, ako se u tim godinama preda manje emisijskih jedinica nego što je verificiranih emisija za pomorski promet, emisijske jedinice koje nisu predane trebalo bi poništiti. Primjenjuju se pravila o praćenju i izvješćivanju te pravila o verifikaciji i akreditaciji utvrđena u Uredbi (EU) 2015/757, kako je izmijenjena (članci 3.gb i 3.gc). Uz opća pravila o kaznama u okviru EU sustava trgovanja emisijama, protiv brodova pod odgovornošću brodarskog društva koje nije predalo emisijske jedinice za najmanje dva uzastopna razdoblja izvješćivanja može se izdati nalog o protjerivanju, na temelju kojeg država članica zastave može brodovima pod njezinom odgovornošću zabraniti plovidbu i ulazak u luku u nadležnosti države članice koja nije država zastave (članak 16. stavak 11.a). Svako brodarsko društvo obuhvaćeno područjem primjene EU sustava trgovanja emisijama raspodjeljuje se nekoj državi članici, odnosno nadležnom tijelu, radi upravljanja na temelju Direktive o sustavu trgovanja emisijama. Upravljačko tijelo utvrđuje se prema mjestu registracije brodarskog društva. Ako društvo nije registrirano u državi članici, raspodjeljuje se državi članici u čije je luke najviše pristajalo u dvjema prethodnim godinama praćenja. Komisija od 2024. treba objavljivati i redovito ažurirati popis brodarskih društava obuhvaćenih Direktivom o sustavu trgovanja emisijama i njihovih upravljačkih tijela (članak 3.gd). Upravljačka tijela mogu zatražiti pomoć Europske agencije za pomorsku sigurnost (EMSA) u ispunjavanju svojih obveza iz predložene direktive, a posebno za odobravanje planova praćenja i verifikaciju emisija (članak 18.b). Zahvaljujući iskustvu u provedbi Uredbe (EU) 2015/757 i svojim informatičkim alatima, EMSA bi mogla dodatno pomoći upravljačkim tijelima u provedbi Direktive o sustavu trgovanja emisijama, npr. olakšavanjem razmjene informacija ili izradom smjernica i kriterija. Uključena je klauzula o izvješćivanju i preispitivanju (članak 3.ge) za potrebe praćenja provedbe predmetnog poglavlja i relevantnih promjena na razini Međunarodne pomorske organizacije. Linearni faktor smanjenja i jednokratno smanjenje gornje granice (članak 9.) Linearni faktor smanjenja mijenja se na 4,2 % od godine nakon stupanja na snagu Direktive o izmjeni Direktive o sustavu trgovanja emisijama. Povećani linearni faktor smanjenja kombinira se s jednokratnim smanjenjem gornje granice kako bi novi linearni faktor smanjenja imao isti učinak kao da se primjenjivao od 2021. Time se osigurava da će se ukupna količina emisijskih jedinica („gornja granica”) smanjivati povećanom godišnjom stopom, što će prouzročiti ukupno smanjenje emisija iz sektora obuhvaćenih EU sustavom trgovanja emisijskim jedinicama do 2030. za 61 % u odnosu na 2005. Osim toga, od godine stupanja na snagu predložene direktive, gornja granica treba se povećavati za količinu emisijskih jedinica koja odgovara emisijama iz pomorskog prometa koje će se uključiti u EU sustav trgovanja emisijama, a izvodit će se iz podataka dobivenih iz sustava EU-a za praćenje, izvješćivanje i verifikaciju u pomorskom prometu za 2018. i 2019., koji se od 2021. prilagođavaju za linearni faktor smanjenja. Upotreba prihoda od dražbi (članak 10.) Da bi se ispunile povećane potrebe za ulaganjima za niske emisije ugljika, odredba o upotrebi prihoda od dražbi mijenja se na način da države članice moraju upotrijebiti sve prihode, osim onih koji se raspodjeljuju u proračun Unije, u svrhe povezane s klimom, među ostalim i za podupiranje održive obnove kućanstava s niskim dohotkom. U okviru predstojećeg paketa vlastitih sredstava Komisija će predstaviti prilagodbe proračunskog okvira EU-a, kao i prijedlog o izmjeni višegodišnjeg financijskog okvira. Osim toga, da bi se ublažilo distribucijske i socijalne učinke tranzicije, u Prijedlogu se predviđa prodaja dodatnih 2,5 % gornje granice na dražbi radi financiranja, u okviru Modernizacijskog fonda, energetske tranzicije država članica čiji je BDP po stanovniku manji od 65 % prosječnog BDP-a u EU-u u razdoblju od 2016. do 2018. Stroži pristup referentnim vrijednostima i uvjetovanje besplatne dodjele emisijskih jedinica (članak 10.a stavak 1.) Kako bi se smanjila mogućnost primjene međusektorskog faktora korekcije nakon prilagodbe gornje granice, predlaže se ažuriranje referentnih vrijednosti radi boljeg praćenja smanjenja emisija u sektorima i podsektorima tako što će se maksimalna stopa ažuriranja od 2026. povećati na 2,5 % godišnje sa sadašnjih 1,6 %. Smatra se da taj pristup omogućuje pravedniju i transparentniju raspodjelu besplatno dodijeljenih emisijskih jedinica od većeg smanjenja za sve sektore na temelju međusektorskog faktora korekcije. Osim toga, besplatna dodjela emisijskih jedinica uvjetovana je radom na dekarbonizaciji kako bi se potaknula primjena niskougljičnih tehnologija. U postrojenjima obuhvaćenima obvezom provedbe energetskog pregleda iz članka 8. stavka 4. Direktive o energetskoj učinkovitosti (EED) morat će se provesti preporuke iz izvješća o pregledu ili dokazati da su provedene druge mjere koje dovode do smanjenja emisija stakleničkih plinova jednakog smanjenju preporučenom u izvješću o pregledu. U suprotnom bi se smanjila količina njihovih besplatno dodijeljenih emisijskih jedinica. U skladu s člankom 8. stavkom 4. EED-a MSP-ovi ne podliježu energetskom pregledu. Osim toga, u skladu s uvjetima iz članka 8. stavka 6. EED-a poduzeća koja nisu MSP-ovi i koja provode sustav gospodarenja energijom ili sustav upravljanja okolišem izuzeta su od primjene zahtjeva da se provede energetski pregled. Predlaže se da se u revidiranom EED-u pravila o izuzeću od energetskog pregleda izmijene na način da se izuzeće MSP-ova zamijeni izuzećem na temelju potrošnje energije. Takvo pravilo o izuzeću bilo bi primjereno i za uvjetovanje besplatne dodjele emisijskih jedinica. Mjere za prilagodbu emisija ugljika na granicama (članak 10.a stavak 1.)

Mjera za prilagodbu emisija ugljika na granicama (CBAM) alternativna je mjera za ublažavanje rizikâ od istjecanja ugljika. Stoga sektorima i podsektorima obuhvaćenima tom mjerom ne bi trebalo besplatno dodijeliti emisijske jedinice. Utvrđuje se prijelazno razdoblje kako bi se proizvođačima, uvoznicima i trgovcima omogućilo da se prilagode novom sustavu, uz postupno smanjenje količine besplatno dodijeljenih emisijskih jedinica kako se CBAM bude uvodio. Utvrđuju se i pravila o izračunu konačnog iznosa koji se odbija od besplatno dodijeljenih emisijskih jedinica koje će se prodavati na dražbi. Ugovori za kompenzaciju razlike u odnosu na ugljik i povećanje Inovacijskog fonda (članak 10.a stavak 8.) Ugovori za kompenzaciju razlike u odnosu na ugljik važan su pokretač smanjenja emisija u industriji jer EU-u omogućuju da ulagateljima u inovativne klimatski prihvatljive tehnologije zajamče fiksnu cijenu kojom se nagrađuju smanjenja emisija CO2 koja prelaze aktualne razine cijena u EU sustavu trgovanja emisijama. Područje primjene Inovacijskog fonda proširuje se kako bi se projekti podržali mehanizmima konkurentnog javnog nadmetanja kao što su ugovori za kompenzaciju razlike. Osim toga, Inovacijski fond povećava se za 50 milijuna emisijskih jedinica dobivenih na isti način kao aktualna sredstva fonda, odnosno iz emisijskih jedinica dostupnih za besplatnu dodjelu i prodaju na dražbi. Stoga će se 40 milijuna emisijskih jedinica dobiti iz emisijskih jedinica dostupnih za besplatnu dodjelu, a 10 milijuna emisijskih jedinica iz emisijskih jedinica koje će se prodati na dražbi. Modernizacijski fond (članak 10.d) Ovim Prijedlogom Modernizacijski fond usklađuje se s novim klimatskim ciljevima Unije tako što se zahtijeva da ulaganja budu usklađena s ciljevima europskog zelenog plana i Europskog zakona o klimi i tako što se ukida potpora ulaganjima povezanima sa svim fosilnim gorivima, a ne samo s krutim fosilnim gorivima, kao što je trenutačno slučaj. Osim toga, Prijedlogom se povećava postotak fonda koji treba uložiti u prioritetna ulaganja, u područjima prometa, zgrada, gospodarenja otpadom i poljoprivrede daje se veća važnost obnovljivim izvorima i ulaganjima u energetsku učinkovitost, energetska učinkovitost utvrđuje se kao prioritetno područje na strani potražnje, uključujući izričito industriju kao prihvatljiv sektor, te se uvodi potpora kućanstvima za rješavanje problema energetskog siromaštva. Hvatanje i upotreba ugljika (članak 3. točka (b) i članak 12. stavak 3.b) U okviru povećanih klimatskih ambicija poticat će se upotreba svih tehnoloških rješenja za smanjenje emisija, uključujući hvatanje i upotrebu ugljika. Zbog toga se u Prijedlogu utvrđuje da obveze predaje ne nastaju za emisije CO2 koje su trajno kemijski vezane u proizvodu tako da ne ulaze u atmosferu uobičajenom upotrebom. Uklanjanje prepreka za inovativne niskougljične tehnologije izmjenom područja primjene i referentnih vrijednosti EU sustava trgovanja emisijama (članak 2., članak 10.a i Prilog I.) Pravila o besplatnoj dodjeli emisijskih jedinica u okviru EU sustava trgovanja emisijama mijenjaju se kako bi se bolje podržala dekarbonizacija energetski intenzivnih industrija uvođenjem naprednih tehnologija. Količina emisijskih jedinica koja se besplatno dodjeljuje učinkovitim tehnologijama koje su neznatno ispod referentne razine veća je od njihovih emisija. Time se inovativne tehnologije izvan EU sustava trgovanja emisijama stavljaju u nepovoljan konkurentski položaj, što može odvratiti od ulaganja u te tehnologije. Inovativna postrojenja mogu prestati biti obuhvaćena EU sustavom trgovanja emisijama jer su promijenila proizvodni proces ili jer se ukupna nazivna ulazna toplinska snaga jedinica za izgaranje postrojenja smanjila na manje od 20 MW. Taj odvraćajući učinak nastoji se ukloniti: i. utvrđivanjem da postrojenja ostaju obuhvaćena EU sustavom trgovanja emisijama ako smanje ukupni kapacitet svojih jedinica za izgaranje kako bi se smanjile emisije stakleničkih plinova (npr. elektrifikacijom), ii. tehnološki neutralnim definicijama djelatnosti (uklanjanjem upućivanja na fosilna goriva ili posebne proizvodne procese), iii. upućivanjem na proizvodne kapacitete umjesto na kapacitete za izgaranje i iv. preispitivanjem definicija referentnih vrijednosti kako bi se prema svim postrojenjima jednako postupalo neovisno o korištenoj tehnologiji, među ostalim i ako upotrebljavaju niskougljične tehnologije ili tehnologije s nultom stopom emisija ugljika. Zadržavanjem inovativnih postrojenja u EU sustavu trgovanja emisijama isto će se tako sniziti referentne vrijednosti i potaknuti veća smanjenja emisija. Uvođenje trgovanja emisijama za zgrade i cestovni promet (poglavlje IV.a) Novi zasebni samostalni sustav trgovanja emisijama za zgrade i cestovni promet trebao bi se uspostaviti od 2025. (poglavlje IV.a). U prvoj će godini regulirani subjekti morati imati dozvolu za emisije stakleničkih plinova te izvijestiti o svojim emisijama za 2024. i 2025. (članci 30.b i 30.f). Izdavanje emisijskih jedinica i obveze usklađivanja za te subjekte primjenjivat će se tek od 2026., što će omogućiti uredan i učinkovit početak funkcioniranja novog sustava (članci 30.c, 30.d i 30.e). Budući da u sektoru zgrada i sektoru cestovnog prometa postoji znatan broj malih emitera, a radi tehničke izvedivosti i administrativne učinkovitosti, točka regulacije umjesto na razini emitera uspostavlja se na nešto višoj razini u lancu opskrbe (članak 30.b i Prilog III.). Stoga će puštanje u potrošnju goriva koja se upotrebljavaju za izgaranje u sektorima zgrada i cestovnog prometa biti regulirana djelatnost u okviru novog sustava (Prilog III.). Opseg sektora zgrada i sektora cestovnog prometa utvrđen je na temelju relevantnih izvora emisija navedenih u Smjernicama IPCC-a za nacionalne inventare stakleničkih plinova iz 2006. (Prilog III.). Regulirani subjekti definirani su u skladu sa sustavom trošarina iz Direktive Vijeća (EU) 2020/262 jer za potrebe oporezivanja na temelju te direktive već postoji pouzdan mehanizam praćenja i izvješćivanja o količinama goriva puštenima u potrošnju. Obveze praćenja, izvješćivanja i verifikacije u sektorima zgrada i cestovnog prometa uskladit će se koliko je to moguće s funkcionalnim mehanizmima uspostavljenima za stacionarna postrojenja i zrakoplovstvo (članak 30.f). Gornja granica emisija za novi sustav trgovanja emisijama određivat će se od 2026. na temelju podataka prikupljenih u okviru Uredbe o raspodjeli tereta i razine ambicija te će se smanjivati kako bi se emisije u sektorima zgrada i cestovnog prometa do 2030. smanjile za 43 % u odnosu na 2005. (članak 30.c i Prilog III.a). Utvrđen je odgovarajući linearni faktor smanjenja. Nakon što se uspostavi praćenje i izvješćivanje u okviru novog sustava trgovanja emisijama, ukupna količina emisijskih jedinica za 2028. prilagodit će se na temelju dostupnih podataka o praćenju, izvješćivanju i verifikaciji za razdoblje od 2024. do 2026. Linearni faktor smanjenja revidirat će se samo ako su vrijednosti iz podataka o praćenju, izvješćivanju i verifikaciji znatno više od početne gornje granice, a ne u slučaju malih razlika u odnosu na podatke iz inventara EU-a u okviru UNFCCC-a. Emisijske jedinice za novi sustav trgovanja emisijama prodat će se na dražbi jer nije predviđena besplatna dodjela emisijskih jedinica (članak 30.d). Da bi se osigurao neometan početak trgovanja emisijama u novim sektorima, određena veća količina emisijskih jedinica prodat će se na početku razdoblja (prvi podstavak članka 30.d stavka 2.). Osim toga, da bi se otpočetka osigurala stabilnost tržišta, u predmetnim sektorima uspostavit će se i rezerva za stabilnost tržišta na temelju posebnih pravila (drugi podstavak članka 30.d stavka 2.). Budući da je riječ o novom sustavu, uspostavljene su mjere ublažavanja kako bi se ublažio mogući rizik od prekomjerne volatilnosti cijena, koji bi mogao biti posebno visok na početku trgovanja emisijama u novim sektorima (članak 30.h). Kako bi se odgovorilo na određena tranzicijska i socijalna pitanja nastala zbog određivanja cijene ugljika u novim sektorima i osigurala ciljana potpora inovacijama, sustav trgovanja emisijama za cestovni promet i zgrade pridonijet će i postojećim fondovima za smanjenje emisija ugljika. U skladu s tim 150 milijuna emisijskih jedinica izdanih u okviru novog sustava trgovanja emisijama za cestovni promet i zgrade stavit će se na raspolaganje Inovacijskom fondu kako bi se potaknula zelena tranzicija (članak 30.d stavak 4.). Komisija će pratiti primjenu pravila novog trgovanja emisijama te će prema potrebi predložiti preispitivanje do 1. siječnja 2028. kako bi se poboljšali njegova učinkovitost, upravljanje i praktična primjena (članak 30.i). U nastavku su navedeni glavni elementi Odluke o rezervi za stabilnost tržišta koji se mijenjaju na temelju Prijedloga: Uzimanje u obzir neto potražnje iz zrakoplovstva (članak 1. stavak 4.a) i pomorskog sektora Prijedlogom se mijenja izračun ukupnog broja emisijskih jedinica u optjecaju kako bi uključivao emisije iz zrakoplovstva i emisijske jedinice izdane za zrakoplovstvo. Uredbom (EU) 2017/2392 Europskog parlamenta i Vijeća izmijenjen je članak 12. stavak 3. Direktive o EU sustavu trgovanja emisijama kako bi se svim operatorima omogućilo da upotrebljavaju sve emisijske jedinice izdane za njihove obveze predaje, uključujući emisijske jedinice za zrakoplovstvo. Točnost i učinkovitost rezerve kao mjere stabilnosti tržišta putem njegove ponude i potražnje poboljšat će se uključivanjem emisijskih jedinica za zrakoplovstvo u izračun rezerve i istodobnim očuvanjem njezina okolišnog integriteta. Ako se donese ovaj Prijedlog o izmjeni EU sustava trgovanja emisijama, emisije iz zrakoplovstva i emisijske jedinice za zrakoplovstvo uračunat će se u ukupan broj emisijskih jedinica u optjecaju ako su nastale ili su izdane u godini nakon stupanja na snagu ovih izmjena i kasnije. Iako ne postoje zasebne emisijske jedinice za pomorski promet, tekst je potrebno izmijeniti i kako bi se u izračun uključile emisijske jedinice i emisije povezane sa sektorom pomorskog prometa jer se u njemu trenutačno upućuje samo na emisije i emisijske jedinice za postrojenja. Da bi se izbjeglo narušavanje tržišnog natjecanja zbog postupnog uvođenja zahtjeva za pomorski promet, razlika između verificiranih emisija i emisijskih jedinica predanih za pomorski sektor, koje se neće prodavati na dražbi, već poništiti, uračunat će se u ukupan broj emisijskih jedinica u optjecaju kao da su emisijske jedinice izdane.

Stopa unosa (članak 1. stavak 5.) Stopa unosa mijenja se kako bi se uklonio „učinak praga” do kojeg dolazi kad je ukupan broj emisijskih jedinica u optjecaju vrlo blizu gornjeg praga. U tom slučaju povećanje ili smanjenje ukupnog broja emisijskih jedinica u optjecaju za jednu emisijsku jedinicu može pokrenuti unose ili ih ne pokrenuti, ovisno o tome je li ukupan broj emisijskih jedinica u optjecaju iznad ili ispod praga. Nesigurnost u pogledu toga hoće li se to dogoditi mogla bi prouzročiti volatilnost cijena na tržištu. Prijedlogom se mijenja mehanizam stope unosa. Predlaže se zaštitni unos u rezervu za stabilnost tržišta kad ukupan broj emisijskih jedinica u optjecaju iznosi od 833 milijuna do 1 096 milijuna. U tom će slučaju unos odgovarati razlici između ukupnog broja emisijskih jedinica u optjecaju i praga od 833 milijuna. Uobičajena stopa unosa (24 % do 2030.) primjenjivala bi se sve dok je ukupan broj emisijskih jedinica u optjecaju veći od 1 096 milijuna emisijskih jedinica. Brojka od 1 096 milijuna emisijskih jedinica odabrana je jer su pri toj količini vrijednosti unosa od 24 % i razlike između ukupnog broja emisijskih jedinica u optjecaju i gornjeg praga slične. Time se uklanja učinak praga i pritom zadržava učinkovit unos u rezervu za stabilnost tržišta u slučaju većeg ukupnog broja emisijskih jedinica u optjecaju. Utvrđivanje ukupnog broja emisijskih jedinica u optjecaju (članak 1. stavak 5.) U formuli za izračun ukupnog broja emisijskih jedinica u optjecaju navest će se da se u ponudu emisijskih jedinica uključuju samo izdane emisijske jedinice koje nisu unesene u rezervu i da se broj emisijskih jedinica u rezervi više ne oduzima od ponude emisijskih jedinica. Ta promjena, zbog koje je izračun ukupnog broja emisijskih jedinica u optjecaju jasniji, nema bitan utjecaj na rezultat izračuna kao ni na prethodne izračune ukupnog broja emisijskih jedinica u optjecaju. Mehanizam prestanka važenja (članak 1. stavak 5.a) Emisijske jedinice u rezervi za stabilnost tržišta koje premašuju količinu za prodaju na dražbi iz prethodne godine prestaju vrijediti od 2023. Međutim, količina za prodaju na dražbi iz prethodne godine ovisi o raznim elementima, uključujući gornju granicu i funkcioniranje rezerve za stabilnost tržišta. Kako bi razina emisijskih jedinica koje ostaju u rezervi nakon proglašenja nevaženja bila predvidljivija, predlaže se ograničavanje broja emisijskih jedinica u rezervi na 400 milijuna. Ta vrijednost odgovara i donjem pragu za vrijednost ukupnog broja emisijskih jedinica u optjecaju, ispod kojeg se emisijske jedinice oslobađaju iz rezerve za stabilnost tržišta. Rezerva za stabilnost tržišta za trgovanje emisijama za cestovni promet i zgrade (članak 1.a) Da bi se ublažio rizik od neravnoteže između ponude i potražnje, rezerva za stabilnost tržišta uspostavit će se i za novi sustav trgovanja emisijama za cestovni promet i zgrade, pri čemu će se unosi i oslobađanja emisijskih jedinica temeljiti na pragovima za višak emisijskih jedinica na tom tržištu. Osim toga, kako bi rezerva za stabilnost tržišta mogla funkcionirati kao učinkovit alat za uklanjanje neravnoteža na tržištu od početka trgovanja emisijama u tim dvama sektorima, u rezervi će se stvoriti određeni broj emisijskih jedinica za nove sektore. Da bi se ublažio mogući rizik od prekomjerne volatilnosti cijena, uvode se mjere za oslobađanje dodatnih emisijskih jedinica iz rezerve za stabilnost tržišta. Međutim, mehanizam za pokretanje tog dodatnog oslobađanja temeljit će se na povećanju prosječne cijene emisijskih jedinica, a ne na višku emisijskih jedinica na tržištu. U nastavku su navedeni glavni elementi Uredbe (EU) 2015/757 odnosno Uredbe o MRV-u koji se mijenjaju ovim Prijedlogom: Prijedlogom se uvode nove definicije „upravljačkog tijela” i „objedinjenih podataka o emisijama na razini društva”. Osim toga, predloženim izmjenama društva se obvezuje da podnose svoje planove praćenja odgovornim nadležnim tijelima na odobrenje (izmijenjeni članci 6. i 7.), da izvješćuju o objedinjenim podacima o emisijama na razini društva (izmijenjeni članak 4.) i da nakon verifikacije objedinjenih podataka o emisijama na razini društva (izmijenjeni članci od 13. do 16.) podnesu te verificirane objedinjene podatke odgovornom nadležnom tijelu (novi članak 11.a i izmijenjeni članak 12.). Verifikator nije obvezan verificirati izvješće o emisijama na razini broda ni izvješće iz članka 11. stavka 2. Uredbe (EU) 2015/757 jer su ta izvješća na razini broda već verificirana. Prijedlogom se Komisiji dodjeljuje i ovlast za donošenje delegiranih akata radi izmjene metoda praćenja i pravila o praćenju kako bi bili primjereni za trgovanje emisijama (izmijenjeni članak 5. stavak 2.), kao i radi dopune Uredbe (EU) 2015/757 pravilima za upravljačka tijela o odobrenju planova praćenja i njihovih izmjena, pravilima o praćenju i podnošenju objedinjenih podataka o emisijama na razini društva i izvješćivanju o njima (članak 6. stavak 8., članak 7. stavak 5. i članak 11.a stavak 4.) te pravilima o verifikaciji objedinjenih podataka o emisijama na razini društva i izdavanju izvješća o verifikaciji za objedinjene podatke o emisijama na razini društva (članak 13. stavak 6. i članak 15. stavak 6.). Ovim Prijedlogom o izmjeni Uredbe o MRV-u dopunjuje se Prijedlog Komisije COM(2019) 38 final. 2021/0211 (COD) Prijedlog DIREKTIVE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o izmjeni Direktive 2003/87/EZ o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Unije, Odluke (EU) 2015/1814 o uspostavi i funkcioniranju rezerve za stabilnost tržišta za sustav trgovanja emisijama stakleničkih plinova Unije i Uredbe (EU) 2015/757 (Tekst značajan za EGP) EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 192. stavak 1.,

uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije, nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima, uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora, uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija, u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom, budući da: (1)Pariški sporazum, donesen u prosincu 2015. na temelju Okvirne konvencije Ujedinjenih naroda o promjeni klime (UNFCCC), stupio je na snagu u studenome 2016. („Pariški sporazum”). Njegove stranke postigle su dogovor da će zadržati povećanje globalne prosječne temperature na razini koja je znatno niža od 2 °C iznad razina u predindustrijskom razdoblju te nastojati ograničiti povišenje temperature na 1,5 °C iznad razina u predindustrijskom razdoblju. (2)Rješavanje problema povezanih s klimom i okolišem te postizanje ciljeva Pariškog sporazuma u prvom su planu u Komunikaciji o europskom zelenom planu, koju je Komisija donijela 11. prosinca 2019. (3)U europskom zelenom planu objedinjen je sveobuhvatan skup mjera i inicijativa koje se uzajamno podupiru, a usmjerene su na postizanje klimatske neutralnosti u EU-u do 2050., i utvrđuje se nova strategija rasta kojom se Unija nastoji preobraziti u pravedno i prosperitetno društvo s modernim, resursno učinkovitim i konkurentnim gospodarstvom u kojem gospodarski rast nije povezan s upotrebom resursa. Usto se nastoji zaštititi, očuvati i povećati prirodni kapital Unije te zaštititi zdravlje i dobrobit građana od rizika povezanih s okolišem i utjecaja okoliša na njih. Ta tranzicija pritom drukčije utječe na žene i muškarce, a posebice utječe na neke skupine u nepovoljnom položaju, kao što su starije osobe, osobe s invaliditetom i osobe manjinskog rasnog ili etničkog podrijetla. Stoga ona mora biti pravedna i uključiva te nitko ne smije biti zapostavljen. (4)Europski zeleni plan postao je još potrebniji i vrjedniji s obzirom na vrlo teške posljedice pandemije bolesti COVID-19 za zdravlje, životne i radne uvjete te dobrobit građana Unije, koje su pokazale da naše društvo i gospodarstvo moraju postati otporniji na vanjske poremećaje i rano djelovati kako bi ih spriječili ili ublažili. Građani Europe i dalje su duboko uvjereni da se to prije svega odnosi na klimatske promjene. (5)Unija se u ažuriranom nacionalno utvrđenom doprinosu dostavljenom tajništvu UNFCCC-a 17. prosinca 2020. obvezala smanjiti neto emisije stakleničkih plinova u cijelom gospodarstvu Unije do 2030. za najmanje 55 % u odnosu na razine iz 1990. (6)Unija je Uredbom (EU) 2021/1119 Europskog parlamenta i Vijeća u zakonodavstvo uključila cilj klimatske neutralnosti u cijelom gospodarstvu do 2050. Tom se uredbom uspostavlja i obveza Unije da na svojem području smanji neto emisije stakleničkih plinova (emisije nakon što se odbiju uklanjanja) do 2030. za najmanje 55 % u odnosu na razine iz 1990. (7)Svi gospodarski sektori trebaju pridonijeti smanjenjima tih emisija. Stoga bi se cilj promicanja smanjenja emisija stakleničkih plinova na način koji je učinkovit u troškovnom i gospodarskom smislu, koji je Direktivom 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća utvrđen za EU sustav trgovanja emisijama, trebao povećati razmjerno cilju smanjenja neto emisija stakleničkih plinova u cijelom gospodarstvu do 2030. (8)EU sustavom trgovanja emisijama trebala bi se poticati proizvodnja u postrojenjima koja djelomično ili u cijelosti smanjuju emisije stakleničkih plinova. Stoga bi opis nekih kategorija djelatnosti u Prilogu I. Direktivi 2003/87/EZ trebalo izmijeniti kako bi se jednako postupalo prema postrojenjima u predmetnim sektorima. Nadalje, besplatna dodjela emisijskih jedinica za proizvodnju nekog proizvoda ne bi trebala ovisiti o prirodi proizvodnog procesa. Stoga je potrebno izmijeniti definiciju proizvodâ te, za određene referentne vrijednosti, obuhvaćenih procesa i emisija, kako bi se osigurali jednaki uvjeti za nove i postojeće tehnologije. Potrebno je i odvojiti ažuriranje referentnih vrijednosti za rafinerije od onih za vodik kako bi se uzela u obzir sve veća važnost proizvodnje vodika izvan sektora rafinerija. (9)Direktiva Vijeća 96/61/EZ stavljena je izvan snage Direktivom 2010/75/EU Europskog parlamenta i Vijeća. Upućivanja na Direktivu 96/61/EZ u članku 2. Direktive 2003/87/EZ i njezinu Prilogu IV. trebalo bi na odgovarajući način ažurirati. S obzirom na potrebu za hitnim smanjenjem emisija u cijelom gospodarstvu države članice trebale bi moći i drugim politikama, osim graničnim vrijednostima emisija donesenima u skladu s Direktivom 2010/75/EU, pridonijeti smanjenju emisija stakleničkih plinova obuhvaćenih područjem primjene EU sustava trgovanja emisijama. (10)U Komunikaciji „Put prema zdravom planetu za sve” Komisija poziva na usmjeravanje EU-a prema nultoj stopi onečišćenja do 2050. smanjenjem onečišćenja zraka, slatkih voda, mora i tla na razine za koje se više ne očekuje da će biti štetne za zdravlje i prirodne ekosustave. Mjere na temelju Direktive 2010/75/EU, kao glavnog instrumenta kojim se reguliraju emisije onečišćujućih tvari u zrak, vodu i tlo, često omogućuju i smanjenje emisija stakleničkih plinova. U skladu s člankom 8. Direktive 2003/87/EZ države članice trebale bi osigurati koordinaciju između zahtjeva za dozvole iz Direktive 2003/87/EZ i onih iz Direktive 2010/75/EU. (11)Nove inovativne tehnologije često će omogućiti smanjenje emisija stakleničkih plinova i onečišćujućih tvari, zbog čega je važno osigurati sinergije između politika za smanjenje emisija stakleničkih plinova i onečišćujućih tvari, što je u ovom slučaju Direktiva 2010/75/EU, i ocijeniti njihovu učinkovitost u tom pogledu. (12)Definicija generatora električne energije upotrebljavala se od 2013. do 2020. za određivanje maksimalne količine besplatno dodijeljenih emisijskih jedinica za industriju, no dovela je do različitog postupanja prema kogeneracijskim elektranama u odnosu na industrijska postrojenja. Kako bi se potaknula upotreba visokoučinkovite kogeneracije i jednako postupalo prema svim postrojenjima kojima se besplatno dodjeljuju emisijske jedinice za proizvodnju topline i centralno grijanje, trebalo bi izbrisati sva upućivanja na generatore električne energije u Direktivi 2003/87/EZ. Osim toga, u Delegiranoj uredbi Komisije (EU) 2019/331 utvrđuje se prihvatljivost svih industrijskih procesa za besplatnu dodjelu emisijskih jedinica. Stoga su odredbe o hvatanju i skladištenju ugljika iz članka 10.a stavka 3. Direktive 2003/87/EZ zastarjele i trebalo bi ih izbrisati. (13)Staklenički plinovi koji se ne ispuštaju izravno u atmosferu trebali bi se smatrati emisijama u okviru EU sustava trgovanja emisijama te bi za te emisije trebalo predati emisijske jedinice, osim ako se skladište u skladišnom geoprostoru u skladu s Direktivom 2009/31/EZ Europskog parlamenta i Vijeća ili su trajno kemijski vezane u proizvodu tako da ne ulaze u atmosferu uobičajenom upotrebom. Komisija bi trebala biti ovlaštena za donošenje provedbenih akata u kojima se utvrđuju uvjeti koje treba ispuniti da bi se staklenički plinovi smatrali trajno kemijski vezanima u proizvodu tako da ne ulaze u atmosferu uobičajenom upotrebom, uključujući prema potrebi uvjet dobivanja certifikata o uklanjanju ugljika ovisno o regulatornim promjenama povezanima s certifikacijom uklanjanja ugljika. (14)Djelatnost međunarodnog pomorskog prometa, koja se sastoji od putovanja između luka u nadležnosti dviju država članica ili između luke u nadležnosti države članice i luke izvan nadležnosti država članica, jedina je vrsta prijevoza koja nije uključena u prethodne obveze smanjenja emisija stakleničkih plinova Unije. Emisije iz goriva prodanog u Uniji za putovanja koja započinju u jednoj državi članici i završavaju u drugoj državi članici ili trećoj zemlji povećale su se za oko 36 % od 1990. Te emisije čine gotovo 90 % svih Unijinih emisija iz plovidbe jer su emisije iz goriva prodanog u Uniji za putovanja koja započinju i završavaju u istoj državi članici smanjene za 26 % od 1990. U scenariju „bez mjera” predviđa se da će emisije iz djelatnosti međunarodnog pomorskog prometa porasti za oko 14 % od 2015. do 2030. i za 34 % od 2015. do 2050. Ako se utjecaj djelatnosti pomorskog prometa na klimatske promjene poveća u skladu s predviđanjima, ozbiljno bi se dovela u pitanje smanjenja koja su drugi sektori ostvarili u borbi protiv klimatskih promjena.

(15)Komisija je 2013. donijela strategiju za postupno uključivanje emisija iz pomorskog prometa u politiku Unije za smanjenje emisija stakleničkih plinova. Kao prvi korak u tom pristupu Unija je u Uredbi (EU) 2015/757 Europskog parlamenta i Vijeća uspostavila sustav za praćenje emisija iz pomorskog prometa, izvješćivanje o njima i njihovu verifikaciju, nakon čega će utvrditi ciljeve smanjenja za pomorski sektor i početi primjenjivati tržišno utemeljenu mjeru. U skladu s obvezom suzakonodavaca iz Direktive (EU) 2018/410 Europskog parlamenta i Vijeća djelovanje Međunarodne pomorske organizacije (IMO) ili Unije trebalo bi početi 2023., uključujući pripremni rad na donošenju i provedbi mjere kojom se osigurava da sektor na odgovarajući način pridonese nastojanjima potrebnima za postizanje ciljeva dogovorenih u okviru Pariškog sporazuma i koju će svi dionici razmotriti na odgovarajući način. (16)U skladu s Direktivom (EU) 2018/410 Komisija bi trebala izvješćivati Europski parlament i Vijeće o napretku postignutom u okviru IMO-a u postizanju ambicioznog cilja smanjenja emisija i o popratnim mjerama kako bi se osigurao odgovarajući doprinos sektora pomorskog prometa nastojanjima potrebnima za postizanje ciljeva dogovorenih u okviru Pariškog sporazuma. U tijeku su nastojanja u okviru IMO-a da se ograniče globalne emisije iz pomorskog prometa, koja bi trebalo poticati. Međutim, iako je nedavni napredak postignut u okviru IMO-a dobrodošao, te mjere neće biti dovoljne za postizanje ciljeva Pariškog sporazuma. (17)U europskom zelenom planu Komisija je navela da skupom mjera namjerava dodatno smanjiti emisije stakleničkih plinova iz sektora pomorskog prometa kako bi Unija mogla ostvariti svoje ciljeve smanjenja emisija. U tom bi kontekstu trebalo izmijeniti Direktivu 2003/87/EZ kako bi se sektor pomorskog prometa uključio u EU sustav trgovanja emisijama i tako pridonijelo povećanim klimatskim ciljevima Unije i ciljevima Pariškog sporazuma, kojim se od razvijenih zemalja zahtijeva da nastave svojim primjerom predvoditi provedbu ciljeva smanjenja emisija na razini cjelokupnog gospodarstva, a zemlje u razvoju potiče se da s vremenom prijeđu na ciljeve smanjenja ili ograničavanja emisija na razini cjelokupnog gospodarstva. S obzirom na to da bi se emisije iz međunarodnog zračnog prometa izvan Europe trebale ograničiti od siječnja 2021. na temelju globalnog tržišno utemeljenog djelovanja, ali ne postoji mjera kojom se ograničavaju emisije iz pomorskog prometa ili određuje njihova cijena, primjereno je da se EU sustavom trgovanja emisijama obuhvati dio emisija iz putovanja između luke u nadležnosti države članice i luke u nadležnosti treće zemlje, pri čemu treća zemlja može odlučiti o odgovarajućim mjerama za drugi dio emisija. Proširenje EU sustava trgovanja emisijama na sektor pomorskog prometa stoga bi trebalo uključivati polovinu emisija iz brodova koji obavljaju putovanja u luku u nadležnosti države članice iz luke izvan nadležnosti države članice, polovinu emisija iz brodova koji obavljaju putovanja iz luke u nadležnosti države članice u luku izvan nadležnosti države članice, emisije iz brodova koji obavljaju putovanja u luku u nadležnosti države članice iz luke u nadležnosti države članice i emisije za vrijeme boravka na vezu u luci u nadležnosti države članice. Taj se pristup smatra praktičnim načinom rješavanja pitanja zajedničkih ali diferenciranih odgovornosti i sposobnosti, što je već dugo poznat problem u kontekstu UNFCCC-a. Obuhvaćanjem dijela emisija iz dolaznih i odlaznih putovanja između Unije i trećih zemalja osigurava se učinkovitost EU sustava trgovanja emisijama, posebno jer je utjecaj mjere na okoliš veći nego da je geografsko područje primjene ograničeno na putovanja unutar EU-a te jer se pritom ograničavaju rizik od pristajanja u luku radi izbjegavanja troškova i rizik od premještanja djelatnosti pretovara izvan Unije. Da bi se osiguralo neometano uključivanje tog sektora u EU sustav trgovanja emisijama, predaju emisijskih jedinica brodarskih društava trebalo bi postupno povećavati s obzirom na verificirane emisije o kojima je izviješteno za razdoblje od 2023. do 2025. Kako bi se zaštitio okolišni integritet sustava ako se u tim godinama preda manja količina emisijskih jedinica u odnosu na verificirane emisije za pomorski promet, trebalo bi poništiti odgovarajući broj emisijskih jedinica nakon što se svake godine utvrdi razlika između verificiranih emisija i predanih emisijskih jedinica. Od 2026. brodarska društva trebala bi predati broj emisijskih jedinica koji odgovara svim njihovim verificiranim emisijama o kojima je izviješteno za prethodnu godinu. (18)Odredbe Direktive 2003/87/EZ o djelatnostima pomorskog prometa trebalo bi redovito preispitivati s obzirom na buduća međunarodna kretanja i rad na postizanju ciljeva Pariškog sporazuma, što obuhvaća drugi globalni pregled stanja 2028. te globalne preglede stanja koji će se provoditi svakih pet godina nakon toga, radi prikupljanja informacija za određivanje kasnijih nacionalno utvrđenih doprinosa. Prije svega, Komisija bi prije drugog globalnog pregleda stanja 2028., odnosno najkasnije do 30. rujna 2028., trebala izvijestiti Europski parlament i Vijeće o napretku u pregovorima IMO-a o globalnoj tržišno utemeljenoj mjeri. Komisija bi u izvješću trebala analizirati instrumente Međunarodne pomorske organizacije i prema potrebi ocijeniti način na koji se ti instrumenti mogu prenijeti u pravo Unije revizijom Direktive 2003/87/EZ. Komisija bi u izvješće trebala prema potrebi uključiti prijedloge. (19)Komisija bi trebala preispitati funkcioniranje Direktive 2003/87/EZ u odnosu na djelatnosti pomorskog prometa na temelju iskustva stečenog njezinom primjenom, među ostalim s obzirom na moguće prakse izbjegavanja troškova, i zatim predložiti mjere za osiguranje njezine učinkovitosti. (20)Osoba ili organizacija odgovorna za usklađenost sa EU sustavom trgovanja emisijama trebalo bi biti brodarsko društvo, definirano kao brodovlasnik ili bilo koja druga organizacija ili osoba, kao što su upravitelj ili zakupnik broda bez posade, koja je od brodovlasnika preuzela odgovornost za upravljanje brodom i koja je preuzimanjem te odgovornosti pristala preuzeti sve dužnosti i odgovornosti utvrđene Međunarodnim pravilnikom o sigurnom upravljanju brodovima i sprečavanju onečišćenja. Ta se definicija temelji na definiciji „društva” iz članka 3. točke (d) Uredbe (EU) 2015/757 i u skladu je s globalnim sustavom prikupljanja podataka koji je IMO uspostavio 2016. U skladu s načelom „onečišćivač plaća” brodarsko društvo moglo bi na temelju ugovornog sporazuma smatrati da je subjekt koji je izravno nadležan za odluke koje utječu na emisije CO2 broda odgovoran za troškove usklađivanja na temelju ove Direktive. To bi obično bio subjekt koji je odgovoran za odabir goriva, rute i brzine broda. (21)Da bi se smanjilo administrativno opterećenje brodarskih društava, jedna država članica trebala bi biti odgovorna za svako brodarsko društvo. Komisija bi trebala objaviti početni popis brodarskih društava koja su obavljala djelatnost pomorskog prometa obuhvaćenu područjem primjene EU sustava trgovanja emisijama i u njemu navesti upravljačko tijelo za svako brodarsko društvo. Popis bi trebalo ažurirati barem svake dvije godine kako bi se brodarska društva prema potrebi preraspodijelila na drugo upravljačko tijelo. Upravljačko tijelo za brodarska društva registrirana u određenoj državi članici trebala bi biti ta država članica. Upravljačko tijelo za brodarska društva registrirana u trećoj zemlji trebala bi biti država članica u čije je luke brodarsko društvo, prema procjenama, u posljednje dvije godine praćenja najviše pristajalo u okviru putovanja obuhvaćenih područjem primjene Direktive 2003/87/EZ. Upravljačko tijelo za brodarska društva registrirana u trećoj zemlji koja u posljednje dvije godine praćenja nisu obavila putovanje obuhvaćeno područjem primjene Direktive 2003/87/EZ trebala bi biti država članica iz koje je brodarsko društvo započelo svoje prvo putovanje obuhvaćeno područjem primjene te direktive. Komisija bi trebala objaviti i svake dvije godine ažurirati popis brodarskih društava obuhvaćenih područjem primjene Direktive 2003/87/EZ i u njemu navesti upravljačko tijelo za svako brodarsko društvo. Da bi se osiguralo jednako postupanje prema brodarskim društvima, države članice trebale bi slijediti usklađena i detaljna pravila za upravljanje brodarskim društvima za koja su nadležne, koja će utvrditi Komisija. (22)Države članice trebale bi osigurati da brodarska društva za koja su nadležne ispunjavaju zahtjeve iz Direktive 2003/87/EZ. Ako brodarsko društvo ne ispunjava te zahtjeve i usklađenost se ne postigne ni izvršnim mjerama upravljačkog tijela, države članice trebale bi djelovati solidarno. Kao krajnja mjera trebala bi postojati mogućnost da države članice odbiju ulazak brodovima u nadležnosti predmetnog brodarskog društva, osim države članice pod čijom zastavom brod plovi, a koja bi tom brodu trebala moći zabraniti plovidbu. (23)Brodarska društva trebala bi pratiti objedinjene podatke o emisijama iz djelatnosti pomorskog prometa na razini društva i izvješćivati o njima u skladu s pravilima utvrđenima u Uredbi (EU) 2015/757. Izvješća o objedinjenim podacima o emisijama na razini društva trebalo bi verificirati u skladu s pravilima utvrđenima u toj uredbi. Pri verifikacijama na razini društva verifikator ne bi trebao verificirati izvješće o emisijama na razini broda ni izvješće iz članka 11. stavka 2. te uredbe jer bi ta izvješća već bila verificirana. (24)Na temelju iskustva sa sličnim zadacima povezanima sa zaštitom okoliša Europska agencija za pomorsku sigurnost (EMSA) ili druga relevantna organizacija trebale bi prema potrebi i u okviru svojeg mandata pomoći Komisiji i upravljačkim tijelima u provedbi Direktive 2003/87/EZ. Zahvaljujući iskustvu u provedbi Uredbe (EU) 2015/757 i svojim informatičkim alatima, EMSA bi mogla pomoći upravljačkim tijelima, osobito u pogledu praćenja emisija koje generiraju pomorske djelatnosti obuhvaćene područjem primjene ove Direktive, izvješćivanja o njima i njihove verifikacije olakšavanjem razmjene informacija ili izradom smjernica i kriterija. (25)Uredbom (EU) 2017/2392 Europskog parlamenta i Vijeća izmijenjen je članak 12. stavak 3. Direktive 2003/87/EZ kako bi se svim operatorima omogućilo da upotrebljavaju sve izdane emisijske jedinice. Stoga bi s time trebalo uskladiti zahtjev iz članka 6. stavka 2. točke (e) te direktive koji se odnosi na to da dozvola za emisije stakleničkih plinova mora sadržavati obvezu predaje emisijskih jedinica. (26)Postizanje Unijina cilja smanjenja emisija za 2030. zahtijevat će smanjenje emisija iz sektora obuhvaćenih EU sustavom trgovanja emisijama za 61 % u odnosu na 2005. Količinu emisijskih jedinica EU sustava trgovanja emisijama na razini Unije potrebno je smanjiti kako bi se stvorio potrebni dugoročni cjenovni signal za ugljik i potaknuo taj stupanj dekarbonizacije. U tom bi smislu trebalo povećati linearni faktor smanjenja uzimajući pritom u obzir i uključivanje emisija iz pomorskog prometa. Emisije iz pomorskog prometa trebalo bi izvesti iz emisija iz djelatnosti pomorskog prometa o kojima se izvijestilo u skladu s Uredbom (EU) 2015/757 za 2018. i 2019. u Uniji, a koje se od 2021. prilagođavaju za linearni faktor smanjenja. (27)Imajući na umu da se ovom Direktivom izmjenjuje Direktiva 2003/87/EZ u pogledu razdoblja provedbe koje je već počelo 1. siječnja 2021., zbog predvidljivosti, ekološke učinkovitosti i jednostavnosti oštrije linearno smanjenje u okviru EU sustava trgovanja emisijama trebalo bi biti pravocrtno od 2021. do 2030. kako bi se u tom sustavu do 2030. postigla smanjenja emisija od 61 %, što bi bio odgovarajući prijelazni korak prema klimatskoj neutralnosti u cijelom gospodarstvu Unije 2050. Budući da se povećani linearni faktor smanjenja može primjenjivati samo od godine nakon stupanja na snagu ove Direktive, jednokratnim smanjenjem količine emisijskih jedinica trebala bi se smanjiti ukupna količina emisijskih jedinica kako bi bila u skladu s tom razinom godišnjeg smanjenja koje će se provoditi od 2021. nadalje. (28)Ostvarivanje povećanih klimatskih ambicija zahtijevat će znatne javne resurse u EU-u kao i nacionalne proračune namijenjene klimatskoj tranziciji. Da bi se dopunili i povećali znatni rashodi u proračunu EU-a povezani s klimom, svi prihodi od dražbi koji se ne pripisuju proračunu Unije trebali bi se upotrijebiti za svrhe povezane s klimom. To uključuje upotrebu financijske potpore za rješavanje socijalnih aspekata u kućanstvima s nižim i srednjim dohotkom smanjenjem štetnih poreza. Osim toga, da bi se ublažilo distribucijske i socijalne učinke tranzicije u državama članicama s niskim dohotkom, dodatnih 2,5 % količine emisijskih jedinica na razini Unije od [godina stupanja na snagu ove Direktive] do 2030. trebalo bi upotrijebiti da bi se, u okviru Modernizacijskog fonda iz članka 10.d Direktive 2003/87/EZ, financirala energetska tranzicija država članica čiji je bruto domaći proizvod (BDP) po stanovniku manji od 65 % Unijina prosjeka u razdoblju od 2016. do 2018. (29)Trebalo bi pružiti dodatne poticaje za smanjenje emisija stakleničkih plinova primjenom troškovno učinkovitih tehnika. U tom bi kontekstu besplatna dodjela emisijskih jedinica stacionarnim postrojenjima od 2026. nadalje trebala biti uvjetovana ulaganjima u tehnike kojima se povećava energetska učinkovitost i smanjuju emisije. Ograničavanjem tog uvjeta na veće korisnike energije znatno bi se smanjilo opterećenje za poduzeća koja upotrebljavaju manje energije i koja mogu biti u vlasništvu malih i srednjih poduzeća ili mikropoduzeća. [Upućivanje treba potvrditi revidiranim EED-om]. Trebalo bi na odgovarajući način prilagoditi relevantne delegirane akte. (30)Mehanizam za prilagodbu emisija ugljika na granicama (CBAM), uspostavljen Uredbom (EU) […./..] Europskog parlamenta i Vijeća, alternativa je besplatnoj dodjeli emisijskih jedinica kako bi se smanjio rizik od istjecanja ugljika. Sektorima i podsektorima obuhvaćenima tom mjerom ne bi se trebale besplatno dodjeljivati emisijske jedinice. No besplatne emisijske jedinice trebalo bi postupno ukidati kako bi se proizvođači, uvoznici i gospodarski subjekti mogli prilagoditi novom sustavu. Emisijske jedinice za sektore obuhvaćene CBAM-om trebalo bi tijekom postupnog uvođenja tog mehanizma smanjivati tako da se na njihovu besplatnu dodjelu primijeni faktor. Taj bi postotak (faktor CBAM-a) trebao iznositi 100 % u prijelaznom razdoblju od stupanja na snagu [Uredba CBAM] do 2025., 90 % u 2026. te bi se potom trebao smanjivati za 10 postotnih bodova svake godine kako bi se do desete godine dosegnulo 0 % i time ukinula besplatna dodjela emisijskih jedinica. Relevantne delegirane akte o besplatnoj dodjeli emisijskih jedinica trebalo bi na odgovarajući način prilagoditi za sektore i podsektore obuhvaćene CBAM-om. Besplatne emisijske jedinice koje se na temelju tog izračuna više ne dodjeljuju sektorima obuhvaćenima CBAM-om (potražnja iz CBAM-a) moraju se prodati na dražbi, a prihodi će se pripisati Inovacijskom fondu kako bi se inovacijama u području niskougljičnih tehnologija, hvatanja i upotrebe ugljika te hvatanja i geološkog skladištenja ugljika, obnovljive energije i skladištenja energije pružila potpora na način kojim se pridonosi ublažavanju klimatskih promjena. Posebnu pozornost potrebno je obratiti projektima u sektorima obuhvaćenima CBAM-om. Da bi se poštovao udio emisijskih jedinica dostupnih za besplatnu dodjelu sektorima koji nisu obuhvaćeni CBAM-om, konačan iznos koji se oduzima od emisijskih jedinica za besplatnu dodjelu i prodaje na dražbi trebalo bi izračunati na temelju udjela potražnje iz CBAM-a u potrebama za besplatnom dodjelom emisijskih jedinica svih sektora kojima se emisijske jedinice besplatno dodjeljuju. (31)Da bi se bolje odrazio tehnološki napredak i odgovarajuće referentne vrijednosti prilagodile odgovarajućem razdoblju dodjele uz osiguranje poticajâ za smanjenje emisija i odgovarajuće nagrađivanje inovacija, najvišu moguću prilagodbu referentnih vrijednosti trebalo bi povećati s 1,6 % na 2,5 % godišnje. Za razdoblje od 2026. do 2030. te bi referentne vrijednosti stoga trebalo prilagoditi u rasponu od 4 % do 50 % u odnosu na vrijednost primjenjivu u razdoblju od 2013. do 2020. (32)Za postizanje ciljeva europskog zelenog plana ključan je sveobuhvatan pristup inovacijama. Potrebne istraživačke i inovacijske aktivnosti podupiru se na razini EU-a, među ostalim, u okviru programa Obzor Europa, koji uključuje znatna financijska sredstva i nove instrumente za sektore obuhvaćene sustavom trgovanja emisijama. Države članice trebale bi osigurati da nacionalne odredbe o prenošenju ne ometaju inovacije te da su tehnološki neutralne. (33)Područje primjene Inovacijskog fonda iz članka 10.a stavka 8. Direktive 2003/87/EZ trebalo bi se proširiti na potporu inovacijama u području niskougljičnih tehnologija i procesa koji se odnose na potrošnju goriva u sektorima zgrada i cestovnog prometa. Dodatno bi Inovacijski fond trebao služiti za pružanje potpore ulaganjima u dekarbonizaciju sektora pomorskog prometa, uključujući ulaganja u održiva alternativna goriva kao što su vodik i amonijak koji se proizvode iz obnovljivih izvora energije, kao i u pogonske tehnologije s nultom stopom emisija kao što su tehnologije za iskorištavanje energije vjetra. Budući da se u skladu s člankom 21. stavkom 5. Financijske uredbe prihodi ostvareni od kazni propisanih Uredbom xxxx/xxxx [FuelEU Maritime] raspodjeljuju u Inovacijski fond kao vanjski namjenski prihod, Komisija bi trebala osigurati da se razmotri potpora inovativnim projektima za ubrzavanje razvoja i uvođenja obnovljivih i niskougljičnih goriva u pomorskom sektoru, kako je navedeno u članku 21. stavku 1. Uredbe xxxx/xxxx [FuelEU Maritime]. Da bi se osigurala dostatna financijska sredstva za inovacije u tom proširenom području primjene, Inovacijski fond trebalo bi dopuniti s 50 milijuna emisijskih jedinica koje će se dijelom dobiti iz emisijskih jedinica koje bi se inače mogle prodati na dražbi, a dijelom iz emisijskih jedinica koje bi se inače mogle besplatno dodijeliti, u skladu s trenutačnim udjelom financijskih sredstava koja svaki izvor osigurava za Inovacijski fond. (34)U skladu s člankom 10. Uredbe Komisije (EU) br. 2019/1122, ako operatori zrakoplova više ne upravljaju letovima obuhvaćenima EU sustavom trgovanja emisijama, status njihovih računa mijenja se u „isključen” te s tih računa više nije dopušteno pokretati procese. Da bi se očuvao okolišni integritet sustava, emisijske jedinice koje nisu izdane operatorima zrakoplova zbog njihova zatvaranja trebale bi se upotrijebiti za pokrivanje svih manjkova u predajama tih operatora, a sve preostale emisijske jedinice trebale bi se preusmjeriti u Inovacijski fond i upotrijebiti za ubrzavanje djelovanja u borbi protiv klimatskih promjena.

(35)Ugovori za kompenzaciju razlike u odnosu na ugljik važan su element kojim se potiče smanjenje emisija u industriji jer omogućuju da se ulagateljima u inovativne klimatski prihvatljive tehnologije jamči cijena kojom se nagrađuju smanjenja emisija CO2 koja prelaze smanjenja potaknuta aktualnim razinama cijena u EU sustavu trgovanja emisijama. Raspon mjera koje Inovacijski fond može poduprijeti trebao bi se proširiti kako bi pružao potporu projektima u okviru cjenovno konkurentnih javnih natječaja, kao što su ugovori za kompenzaciju razlike u odnosu na ugljik. Komisija bi trebala biti ovlaštena za donošenje delegiranih akata o preciznim pravilima za tu vrstu potpore. (36)Ako je djelatnost postrojenja privremeno obustavljena, besplatna dodjela emisijskih jedinica prilagođava se razinama djelatnosti o kojima se obavezno izvješćuje jednom godišnje. Nadalje, nadležna tijela mogu obustaviti izdavanje emisijskih jedinica postrojenjima koja su obustavila rad sve dok ne postoji dokaz da će postrojenje nastaviti s radom. Stoga operateri više ne bi trebali imati obvezu dokazivan