EUROPSKA KOMISIJA Bruxelles, 23.5.2022. SWD(2022) 613 final RADNI DOKUMENT SLUŽBI KOMISIJE Izvješće za Hrvatsku za 2022. priložen dokumentu Preporuka za PREPORUKU VIJEĆA o nacionalnom programu reformi Hrvatske za 2022. i davanje mišljenja Vijeća o Programu konvergencije Hrvatske za 2022. {COM(2022) 613 final} - {SWD(2022) 640 final}



Kratki pregled gospodarstva i zapošljavanja Hrvatsko gospodarstvo oporavilo se od šoka uzrokovanog pandemijom bolesti COVID-19 i unatoč sve većoj nesigurnosti gospodarski bi rast trebao ostati stabilan Prije krize uzrokovane bolešću COVID-19 hrvatsko gospodarstvo bilježilo je pozitivna kretanja. Uz stalan rast, javne financije znatno su se poboljšale, a javna i privatna zaduženost smanjila. Povećanje udjela na izvoznom tržištu pokazalo je da su hrvatska poduzeća sve konkurentnija. Povećale su se i zaposlenost i razina ulaganja, što je doprinijelo približavanju hrvatskog gospodarstva standardima EU-a. Hrvatsko gospodarstvo teško je pogođeno krizom, ali se snažno oporavlja. Hrvatsku je 2020. znatno pogodila kriza uzrokovana bolešću COVID-19 te dva razorna potresa, zbog čega se realni bruto domaći proizvod (BDP) smanjio za 8,1 %. U skladu sa zimskom privremenom prognozom Europske komisije realni BDP Hrvatske 2021. povećao se za 10,2 %, čime je dovršen scenarij potpunog oporavka grafički prikazanog u obliku slova V. Rastu su većinom doprinijeli bolji rezultati od očekivanih u sektoru turizma i znatna osobna potrošnja. Očekuje se da će u srednjoročnom razdoblju rast i dalje biti snažan. Predviđa se da će 2022. rast BDP-a iznositi 3,4 % uglavnom zahvaljujući domaćoj potražnji, a neto izvoz trebao bi imati neutralniju ulogu. Očekuje se da će sve veća inflacija utjecati na osobnu potrošnju, ali stabilna kretanja na tržištu rada, trendovi potrošačkog kreditiranja i očekivana solidna turistička sezona upućuju na to da će potrošnja i dalje znatno doprinositi rastu BDP-a. Ulagačku aktivnost trebalo bi potaknuti očekivano ubrzanje obnove nakon potresa u Banovini i Zagrebu, povoljni uvjeti financiranja i provedba reformi i ulaganja iz nacionalnog plana za oporavak i otpornost. Kad je riječ o izvozu, slabija potražnja glavnih hrvatskih trgovinskih partnera upućuje na to da će izvoz robe bilježiti slabiji rast, ali će biti stabilan, dok se za izvoz usluga očekuje da će ove godine ponovno dostići razinu prije pandemije, uglavnom zahvaljujući turizmu. Predviđa se da će 2023. rast realnog BDP-a iznositi oko 3 % (vidjeti prilog 19.). Niska produktivnost i dalje je prepreka snažnijem potencijalnom rastu. Niska alokativna učinkovitost, nepoticajno poslovno okruženje i neučinkovit javni sektor i dalje znatno utječu na ukupnu faktorsku produktivnost (vidjeti prilog 9. i prilog 11.). Slab je rast produktivnosti rada, posebno za konvergentno gospodarstvo. Srednjoročnu produktivnost mogle bi pojačati neke mjere iz plana za oporavak i otpornost, kako je objašnjeno u poglavlju 2. Makroekonomske neravnoteže znatno su se smanjile. Komisija je u studenome 2021. objavila svoje deveto Izvješće o mehanizmu upozoravanja (Izvješće o mehanizmu upozoravanja za 2022.) u okviru postupka u slučaju makroekonomske neravnoteže (vidjeti i prilog 17.), u kojem je zaključeno da je detaljno preispitivanje za Hrvatsku još uvijek opravdano. U ažuriranoj tablici rezultata koja obuhvaća podatke do 2020. pokazatelji neto stanja međunarodnih ulaganja (NIIP), rasta jediničnih troškova rada, rasta cijena stambenih nekretnina i bruto duga opće države bili su iznad indikativnog praga. Međutim, u detaljnom preispitivanju za 2022. utvrđen je brz nastavak uklanjanja neravnoteža nakon krize. Grafikon 1.1.: Razina BDP-a 2014.=100, HR u odnosu na EU i EEZ Izvor: Eurostat U Hrvatskoj su prisutne velike regionalne razlike. Postoje velike razlike u razini BDP-a među županijama, a posebno između glavnog grada i ostatka zemlje. Grad Zagreb je 2018. ostvario 34 % nacionalnog BDP-a, a prema posljednjem popisu njegovo je stanovništvo činilo samo 19,4 % ukupnog stanovništva Hrvatske. Iz podataka o BDP-u po stanovniku vidljivo je da većina hrvatskog stanovništva (67 %) živi u područjima na kojima BDP po stanovniku iznosi manje od 60 % prosjeka EU-a. BDP po stanovniku u Zagrebu 2020. iznosio je 118 % prosjeka EU-a, a u županijama u istočnoj Hrvatskoj tek 36 % prosjeka EU-a. U tim se razlikama odražavaju vrlo različiti rezultati tržišta rada. Došlo je i do znatnog smanjenja ukupnog broja stanovnika te su zbog iseljavanja i starenja stanovništva siromašnije regije, posebno u istočnoj Hrvatskoj, zabilježile znatno veće stope smanjenja (vidi prilog 15.). Sve bolje tržište rada i socijalni uvjeti Unatoč nedavnom napretku, u Pregledu socijalnih pokazatelja iz europskog stupa socijalnih prava u Hrvatskoj je utvrđen niz problema u području zapošljavanja i socijalne zaštite. Tijekom gospodarskog oporavka prije pandemije Hrvatska je bilježila stalno povećanje stope zaposlenosti (osobe u dobi od 20 do 64 godine). Ona se tijekom krize nije smanjivala te se 2021. povećala na 68,2 %, ali to je i dalje znatno ispod prosjeka EU-a od 73,1 % za dobnu skupinu od 20 do 64 godine. Programi za očuvanje radnih mjesta s potporom programa EU-a ( ) pomogli su ublažiti učinak na stopu zaposlenosti. Međutim, pandemija bolesti COVID-19 znatno je utjecala na zapošljavanje mladih, među kojima je zabilježena posebno visoka stopa nesvojevoljno zaposlenih na određeno vrijeme (25 % u 2020., u odnosu na prosjek EU-a od 12,2 % za dobnu skupinu od 15 do 29 godina). Udio osoba koje ne rade, nisu u sustavu redovitog obrazovanja te nisu u sustavu obrazovanja odraslih (NEET) i dalje je iznad prosjeka EU-a (14,9 % u odnosu na 12,3 % u Uniji 2021. za dobnu skupinu od 15 do 29 godina), kao i razlika u zaposlenosti na temelju invaliditeta (32,9 % u odnosu na 24,5 % u Uniji 2020.; vidjeti prilog 12.). Stopa nezaposlenosti 2021. neznatno se povećala na 7,6 %, što je za jedan postotni bod više od dosad najniže zabilježene razine iz 2019. te iznad prosjeka EU-a od 7 %. Stope nezaposlenosti znatno se razlikuju u različitim obrazovnim skupinama. Stope zaposlenosti niskokvalificiranih i srednjekvalificiranih radnika 2021. (42,1 % odnosno 67,1 % u odnosu na 54,9 % i 72,8 % u EU-u) u velikoj su mjeri zaostajale za stopama zaposlenosti visokokvalificiranih radnika (84,1 % u odnosu na 85 % u EU-u), a za sve tri kategorije one su niže od prosjeka EU-a. Iz tih je podataka vidljiva važnost jačanja mjera usavršavanja i prekvalifikacije kako bi se doprinijelo smanjenju neusklađenosti ponuđenih i traženih vještina i povezanog ozbiljnog manjka radne snage. Postoje i znatne regionalne razlike u stopama zaposlenosti i sigurnosti zaposlenja te u obrazovanju, što se primjerice odnosi na različite stope sudjelovanja u ranom i predškolskom odgoju i obrazovanju te manji postotak učenika u općim srednjim školama (vidjeti prilog 13.). Smanjuje se razina siromaštva u Hrvatskoj, ali i dalje postoje nedostaci u sustavu socijalne zaštite. Stopa rizika od siromaštva ili socijalne isključenosti (AROPE) dodatno se smanjila 2020. i trenutačno je nešto ispod prosjeka EU-a (20,5 % u odnosu na 21,9 % u EU-u). Jaz rizika od siromaštva i stopa dugotrajnog rizika od siromaštva u 2020. (28,0 % odnosno 12,9 %) i dalje su znatno iznad prosjeka EU-a. Javne financije na putu kretanja prilagodbe

Prema proljetnoj gospodarskoj prognozi 2022. deficit opće države trebao bi se smanjiti sa 7,4 % BDP-a u 2020. na 2,9 % BDP-a u 2021., uglavnom zahvaljujući snažnom gospodarskom oporavku Hrvatske i postupnom ukidanju mjera potpore, kao što su porezne olakšice i odgode plaćanja poreza te mjere potpore likvidnosti i zapošljavanju. Očekuje se da će u sljedećem razdoblju deficit opće države i dalje biti ispod praga od 3 % i u 2023. iznositi 1,8 %. Udio duga opće države u BDP-u trebao bi se smanjiti u narednim godinama. Predviđa se da će se sa 79,8 % u 2021. smanjiti na 73 % u 2023. Predviđeno smanjenje udjela duga temelji se na učinku nazivnika stabilnog rasta hrvatskog BDP-a, postupnom ukidanju mjera povezanih s bolešću COVID-19, smanjenju rashoda za kamatne stope i nekim drugim prilagodbama stanja i tokova koje smanjuju dug. Uz postupno ukidanje mjera povezanih s bolešću COVID-19, ublažavanju proračunskih posljedica pandemije pridonijet će i provedba reformi i ulaganja u okviru plana za oporavak i otpornost. Vlada je 2020. i 2021. poduzela nekoliko mjera za potporu očuvanju radnih mjesta i osiguravanje likvidnosti poduzeća. Izravna potpora gospodarskoj aktivnosti više nije potrebna pa se fokus premješta na poticanje dugoročnog gospodarskog rasta provedbom plana za oporavak i otpornost, u okviru kojeg će se ulaganja financirati bespovratnim sredstvima EU-a u iznosu od 11,6 % BDP-a (vidjeti poglavlje 2.). Vlada je donijela ambiciozan fiskalni paket kojim se nastoje ublažiti inflacijski pritisci. S obzirom na povećanje reguliranih cijena plina i električne energije za kućanstva koje je nastupilo 1. travnja Vlada Republike Hrvatske donijela je razne mjere kako bi ublažila učinak povećanja cijena energenata na ugroženija kućanstva i poduzeća. Fiskalni paket (u iznosu od 0,6 % BDP-a) sadržava razne mjere, uključujući smanjenje stope PDV-a na plin i razne druge energente, izravne subvencije kućanstvima i malim i srednjim poduzećima (MSP-ovi), socijalne transfere ranjivim skupinama (uz posebne jednokratne mjere za umirovljenike s prihodima nižima od određenog praga) te ograničavanje naknada uključenih u cijene električne energije i subvencije za poljoprivrednike i ribare. Poboljšava se ocjena Hrvatske u

pregledu pokazatelja za ciljeve

održivog razvoja Kad je riječ o provedbi većine UN-ovih ciljeva održivog razvoja, Hrvatska postiže dobre rezultate ili ih poboljšava. Hrvatska poboljšava većinu pokazatelja ciljeva održivog razvoja u području održivosti okoliša, pravednosti gospodarstva i društva, produktivnosti i makroekonomske stabilnosti. Međutim, i dalje ima znatnog prostora za napredak u područjima kao što su rodna ravnopravnost (cilj održivog razvoja br. 5) te zdravlje i dobrobit (cilj održivog razvoja br. 3). Detaljniji podaci navedeni su u prilogu 1. Gospodarska prelijevanja uzrokovana

ruskom invazijom na Ukrajinu Izravni učinci rata u Ukrajini na hrvatsko gospodarstvo nisu znatni zbog njegove relativno slabe izloženosti. Izvoz robe u Ukrajinu i Rusiju činio je 0,4 % odnosno 1,2 % ukupnog izvoza 2021., a podaci o inputu i outputu pokazuju da su dodana vrijednost stvorena u Hrvatskoj kako bi se zadovoljila konačna potražnja u Rusiji i dodana vrijednost stvorena u Rusiji kako bi se zadovoljila konačna potražnja u Hrvatskoj među najnižima u Uniji. Podaci o financijskim tokovima pokazuju da je ruska imovina u Hrvatskoj 2020. iznosila 1 % BDP-a, a hrvatska imovina u Rusiji samo 0,1 % BDP-a. Sanacija hrvatske podružnice Sberbanka, koja je prodana Hrvatskoj poštanskoj banci, dodatno je smanjila izloženost hrvatskog financijskog sektora riziku. Neka velika hrvatska poduzeća izvoze u Rusiju ili upravljaju tvornicama u toj zemlji, ali nijedno od njih ruskom tržištu nije izloženo u dovoljnoj mjeri da bi došlo do ozbiljnih poteškoća s likvidnošću. Ruski i ukrajinski turisti činili su oko 2 % stranih turista u Hrvatskoj 2021. Hrvatski izvori opskrbe energijom relativno su diversificirani i ne ovise u velikoj mjeri o ruskoj nafti i plinu (vidi poglavlje 3.). Budući da Hrvatska ima vlastitu proizvodnju gnojiva, u manjoj je mjeri izložena mogućim preprekama u opskrbi od nekih drugih država članica EU-a. Međutim, očekuju se određeni pritisci na povećanje cijena hrane. Hrvatska tijela provela su razne mjere kako bi ublažila inflacijski pritisak koji proizlazi iz povećanja cijena energije. U ožujku 2022. stopa inflacije HIPC-a u Hrvatskoj povećala se na 7,3 % (u odnosu na 7,8 % u EU-u i 7,4 % u europodručju), čemu su uglavnom doprinijele cijene energije. Slična kretanja očekuju se u sljedećim mjesecima. Inflacijski učinak povećanih cijena energenata vlada je prvo odlučila ublažiti privremenim ograničavanjem cijena benzina i dizela, a nakon toga privremenim smanjenjem trošarina na te proizvode te donošenjem fiskalnog paketa početkom ožujka, koji je detaljno opisan u prethodnom odjeljku. U tijeku je provedba plana za oporavak i otpornost Hrvatski plan za oporavak i otpornost ambiciozan je (11,6 % BDP-a) i usmjeren na ubrzavanje zelene i digitalne tranzicije te jačanje gospodarske i socijalne otpornosti Hrvatske. Njime se odgovara i na dugotrajne poteškoće utvrđene u preporukama za Hrvatsku iz 2019. i 2020. te u Nacionalnoj razvojnoj strategiji do 2030. Plan sadržava ukupno 202 mjere, 146 ključnih ulaganja i 76 reformskih mjera, koji se planiraju provesti do kraja 2026. kako bi se Hrvatskoj pomoglo da iz krize uzrokovane pandemijom bolesti COVID-19 i dvama velikim potresima koji su 2020. pogodili Zagreb i Banovinu iziđe još snažnija. Kad je riječ o zelenoj tranziciji, ključno je smanjiti broj regulatornih i administrativnih prepreka većoj upotrebi energije iz obnovljivih izvora i brzo povećati energetsku učinkovitost fonda zgrada. Reformama i ulaganjima nastoji se promicati energetska učinkovitost i energija iz obnovljivih izvora, uključujući vodik, održiva mobilnost, kružno gospodarstvo, zaštita bioraznolikosti i ekosustava te učinkovito upravljanje vodama. Najveći iznosi dodijeljeni su za energetski učinkovitu obnovu zgrada, u što su uključene zgrade oštećene tijekom potresa 2020., te za održivu i inovativnu mobilnost. Druga važna ulaganja usmjerena su na projekte koje provode poduzeća kako bi se poboljšali rezultati u području energetske učinkovitosti i učinkovitosti resursa te pridonijelo razvoju zelenog gospodarstva. Digitalna tranzicija ubrzat će se razvojem digitalnih procesa i vještina u javnoj upravi, obrazovanju i poslovanju te smanjenjem digitalnog jaza između urbanih i udaljenih ruralnih područja. Glavna ulaganja odnose se na digitalizaciju poduzeća kojom se doprinosi poslovnoj konkurentnosti i produktivnosti te na razvoj digitalnih vještina radnika kako bi se povećala njihova zapošljivost. Digitalna ulaganja u javni sektor usmjerena su na uspostavu internetskih postupaka i e-usluga, digitalizaciju i poboljšanje učinkovitosti javnih uprava, i to posebno u području zdravlja i pravosuđa. Druge važne mjere planiraju se u sektorima obrazovanja, prometa i energetike te u području istraživanja i inovacija. Povećat će se digitalna povezivost i infrastruktura u udaljenim ruralnim područjima kako bi se smanjio digitalni jaz između urbanih i ruralnih regija. Gospodarski rast i otpornost pojačat će se poticanjem privatnih ulaganja, uklanjanjem regulatornih i administrativnih ograničenja te ubrzavanjem razvoja zelenog i digitalnog gospodarstva. Osim financijske potpore mikro, malim i velikim poduzećima, uglavnom u obliku obrtnih sredstava, prednost se daje razvoju okvira za inovacije te razvoju i održivosti različitih sektora kao što su turizam, poljoprivreda i promet. Osmislit će se novi poslovni planovi i izgraditi infrastruktura kako bi se ostvarili ciljevi Hrvatske u području kružnog gospodarstva i energetske učinkovitosti. Mjere politike i razvoj odgovarajućih vještina trebali bi biti u skladu s trenutačnom i budućom potražnjom na tržištu rada, pri čemu se prednost daje razvoju vještina potrebnih za zelenu i digitalnu tranziciju. Razvit će se sustav vaučera za prekvalifikaciju i usavršavanje te za stjecanje novih vještina za zelenu i digitalnu tranziciju. Aktivne politike tržišta rada pridonijet će konkurentnosti i mogućnosti zapošljavanja ranjivih skupina, što je u Hrvatskoj prioritet. Poboljšat će se uvjeti i povećati atraktivnost istraživanja i inovacija. Reformama i ulaganjima nastoji se učvrstiti javna znanstvena infrastruktura, potaknuti visokokvalitetna istraživanja, povećati učinkovitost programa istraživanja i inovacija, poduprijeti istraživačke karijere i privući strane istraživače te pomoći studentima da razviju potrebne vještine i omogućiti njihovo zapošljavanje. Plan uključuje i mjere za bolje povezivanje relevantnih aktera u području istraživanja i inovacija i poslovnog sektora. Unatoč tome, još uvijek ima prostora za napredak. Planiraju se strukturna poboljšanja u cilju povećanja učinkovitosti i otpornosti javne uprave, pravosuđa i državne imovine. Unaprijedit će se postupci javne službe radi zapošljavanja, zadržavanja i nagrađivanja državnih službenika te kako bi se poboljšala kvaliteta javnih usluga na svim razinama vlasti. Provest će se reforme u cilju bolje izrade, provedbe i ocjene politika i projekata, učinkovitijeg sprečavanja i suzbijanja korupcije i sukoba interesa te uspostave pouzdanog sustava upravljanja sredstvima EU-a i nadzora nad njihovom upotrebom. Drugim se mjerama nastoji pojačati fiskalni okvir i okvir za sprečavanje pranja novca, povećati učinkovitost javne nabave i poboljšati upravljanje državnom imovinom. Kad je riječ o pravosuđu, reformirat će se i unaprijediti postupanje u sudskim postupcima i dodatno razviti elektronička komunikacija na sudovima. Provest će se reforme za optimizaciju sustava jedinica lokalne i područne samouprave funkcionalnim spajanjima određenih poslovnih procesa, digitalizacijom i fizičkim spajanjima. Povećat će se učinkovitost, kvaliteta, dostupnost i financijska održivost hrvatskog zdravstvenog sustava. Među ključnim su mjerama restrukturiranje i reorganizacija osnovnih zdravstvenih usluga, daljnja primjena zajedničke nabave, standardizacija usluga i obrazovanje specijaliziranog medicinskog osoblja. Dodatno će se razviti pristup primarnoj zdravstvenoj zaštiti i telemedicini u ruralnim, udaljenim i otočnim područjima. Smanjenju siromaštva i integraciji ranjivih skupina doprinosi se razvojem usluga koje se pružaju u obitelji i zajednici. Politike koje su posebno usmjerene na integraciju i aktivaciju ranjivih skupina poboljšat će se jačanjem kapaciteta Zavoda za zapošljavanje. Reformama se nastoji poduprijeti proces deinstitucionalizacije za ranjive skupine i prelazak na dugotrajnu skrb u zajednici, stvaranje usklađenih standarda kvalitete u području određenih usluga i jačanje usluga socijalnog mentorstva. Usporedno s time ulaganjem u infrastrukturu, opremu i kapacitete osigurat će se bolji pristup institucijskoj skrbi za osobe čija dobrobit ovisi o njoj.

Planiraju se reforme kako bi se unaprijedio rani i predškolski odgoj i obrazovanje, povećao broj obveznih nastavnih sati i bolje uskladilo srednjoškolsko i tercijarno obrazovanje i obrazovanje odraslih s potrebama tržišta. Reforme će se provesti kako bi se svoj djeci u dobi od 4 godine do školske dobi, posebno djeci iz skupina u nepovoljnom socioekonomskom položaju, zajamčila mogućnost sudjelovanja u ranom i predškolskom odgoju i obrazovanju, što će pozitivno utjecati na stopu aktivnosti i ravnotežu između poslovnog i privatnog života roditelja, i to prvenstveno majki. Povećat će se broj obveznih nastavnih sati u osnovnoškolskom obrazovanju. Planiraju se i reforme za poboljšanje kvalitete srednjoškolskog strukovnog obrazovanja, visokog obrazovanja i obrazovanja odraslih te njihove relevantnosti za tržište rada. Pitanje teritorijalne rascjepkanosti rješavat će se jačanjem teritorijalne i socijalne kohezije. Planirane mjere uključuju proširenje i nadogradnju mrežnih infrastruktura koje povezuju hrvatske regije te razvoj novih elektroničkih usluga i poboljšanje regulatornog okvira. Planiraju se znatna ulaganja u obnovu sustava javne odvodnje otpadnih voda i vodoopskrbnih sustava te poboljšanje zaštite od poplava u rizičnim područjima. Poboljšat će se upravljanje i fizička infrastruktura cestovnog, željezničkog i pomorskog prometa kako bi rjeđe naseljena područja postala pristupačnija i bolje povezana. Elektroenergetske mreže šest otoka povezat će se s kopnenima. U cjelokupnoj provedbi plana prednost će se dati ulaganjima u slabije razvijene regije. U okviru 1 navode se ključne reforme i ulaganja čiji se dovršetak očekuje do kraja 2022. Taj popis nije iscrpan, a dodatne kvantitativne informacije o planu za oporavak i otpornost i njegovoj provedbi navedene su u prilogu 2. Okvir 1: Najvažniji ciljevi koji bi se trebali ostvariti na temelju plana za oporavak i otpornost u 2022.: ·povećanje uporabe energije iz obnovljivih izvora i uvođenje premijskog sustava potpore, uz donošenje strategije za vodik ·poboljšanje pravnog okvira za sektor vodnih usluga ·donošenje Plana gospodarenja otpadom za razdoblje 2023.–2028. ·donošenje Nacionalnog plana razvoja željezničke infrastrukture i Nacionalnog plana upravljanja željezničkom infrastrukturom i uslužnim objektima ·donošenje novog Zakona o komasaciji poljoprivrednog zemljišta ·donošenje Strategije razvoja održivog turizma do 2030. ·izmjena centraliziranog sustava selekcije za državnu upravu ·pružanje poticaja za dobrovoljna funkcionalna i fizička spajanja jedinica lokalne samouprave ·donošenje Strategije digitalne Hrvatske za razdoblje do 2030. ·donošenje izmjena Zakona o zaštiti osoba koje prijavljuju nepravilnosti ·donošenje modela financiranja sustava ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja ·donošenje novog Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju ·donošenje Zakona o suzbijanju neprijavljenog rada i novog Zakona o radu ·donošenje novog Zakona o socijalnoj skrbi ·izmjene Zakona o zdravstvenoj zaštiti i Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju ·donošenje Programa energetske obnove zgrada javnog sektora za razdoblje 2021.–2030. ·potpisivanje ugovora za energetsku obnovu javnih i višestambenih zgrada. Prioriteti za budućnost Plan za oporavak i otpornost rješava važna pitanja na nacionalnoj razini donošenjem i provedbom strukturnih reformi i ključnih ulaganja, kako je navedeno u odjeljku 2. Međutim, u skladu s kratkim pregledom gospodarstva iznesenim u odjeljku 1 i prilozima ovom izvješću te u kontekstu nedavnih međunarodnih zbivanja Hrvatska se suočava s nizom dodatnih poteškoća navedenih u nastavku. Za njihovo uklanjanje bit će potrebne dodatne strukturne mjere. Ubrzavanje dekarbonizacije i zelene tranzicije Hrvatsko se gospodarstvo dekarbonizira, a brzina tog procesa razlikuje se među sektorima. Hrvatska je jedna od država članica EU-a s najnižim emisijama stakleničkih plinova po stanovniku. Međutim, intenzitet emisija i dalje je znatno viši od prosjeka EU-a (513 u odnosu na 271 g ekvivalenta CO2/EUR2015. u EU-u 2020.). Hrvatska si je postavila okvirni cilj smanjenja emisija stakleničkih plinova u sektorima sustava EU-a za trgovanje emisijama za najmanje 43 % do 2030. u odnosu na razine iz 2005. To je u skladu s trenutačnim ciljem za EU u cjelini. Ako se provedu sve dodatne mjere, očekuje se da će Hrvatska premašiti svoj obvezujući cilj smanjenja emisija stakleničkih plinova do 2030. za sektore koji trenutačno nisu obuhvaćeni sustavom EU-a za trgovanje emisijama (primjerice zgrade, cestovni promet, mala industrija, otpad, poljoprivreda). Međutim, s obzirom na to da je udio tih emisija veći nego u EU-27 (68 % u odnosu na 61 % u 2019.), ima prostora za daljnja smanjenja. U hrvatsku dugoročnu strategiju za dekarbonizaciju donesenu u lipnju 2021. nije uključena obveza postizanja klimatske neutralnosti do 2050. Umjesto toga postavljen je cilj smanjenja emisija stakleničkih plinova za od 57 % do 73 % (isključujući korištenje zemljišta i šumarstvo) u odnosu na vrijednosti iz 1990. S obzirom na povećane ambicije na razini EU-a utvrđene u Europskom propisu o klimi i cilj klimatske neutralnosti do 2050. Hrvatska će se vjerojatno suočiti s mnogo naglašenijom krivuljom smanjenja nakon 2030. Hrvatska je premašila svoj cilj u pogledu energije iz obnovljivih izvora za 2020., ali je uvođenje energije vjetra i solarne energije i dalje sporo. Postizanjem udjela od 31 % energije iz obnovljivih izvora u konačnoj bruto potrošnji energije u 2020. Hrvatska je nadmašila cilj EU-a od 20 %. Uklanjanje prepreka ulaganjima u energiju iz obnovljivih izvora i daljnja ulaganja u elektroenergetski sustav i skladištenje energije ključni su za smanjenje ovisnosti o fosilnim gorivima i izloženosti šokovima kad je riječ o cijeni energije. Time bi se pridonijelo i smanjenju ovisnosti o uvezenoj energiji, uključujući ruski plin. Osim toga, Hrvatska se obvezala na postupno ukidanje ugljena za proizvodnju električne energije do 2033. Provedbom manjih projekata u području energije iz obnovljivih izvora posebno se može pridonijeti diversifikaciji opskrbe i pritom osigurati atraktivne povrate ulaganja za kućanstva i lokalne zajednice. Međutim, provedbu većih projekata otežavaju administrativne, regulatorne i tehničke prepreke kao što su dugotrajni upravni postupci za odobravanje i izdavanje dozvola, nedovoljan ili neprivlačan pristup sustavu te složeni i nekoordinirani postupci koji nisu sustavno usklađeni sa Strategijom energetskog razvoja Hrvatske. Stvaranjem jedinstvenih kontaktnih centara povećala bi se transparentnost i razumijevanje postupaka za kućanstva. Povezivanje s energetskim zajednicama otežano je zbog strogog okvira, što se primjerice odnosi na ograničenja za dijeljenje energije i obvezu zadržavanja unutar administrativnih granica rascjepkanih jedinica lokalne samouprave. U širem smislu, propisi za fotonaponske sustave na tlu pretjerano su restriktivni, što smanjuje učinkovitost i opseg ulaganja. Strogi su i postupci izdavanja dozvola, posebno u slučaju unošenja izmjena u projekt. Hrvatska ima diversificiranu strukturu opskrbe plinom i naftom te manje ovisi o uvozu ruskih ugljikovodika od drugih država članica EU-a. Uvoz iz Rusije preko Mađarske činio je 22 % ukupne opskrbe Hrvatske prirodnim plinom 2021., 57 % plina uvezeno je iz drugih zemalja putem terminala za ukapljeni prirodni plin (aktivan od početka 2021.), a 21 % plina proizvedeno je na domaćem tržištu. .. Hrvatska nije posebno ovisna ni o ruskoj nafti: iz Rusije dolazi 9 % ukupnog hrvatskog uvoza, a većina potreba za naftom pokriva se uvozom iz Azerbajdžana (37 %), Italije (14 %) i Slovenije (11 %) ( ) ( ). U Hrvatskoj postoji velik potencijal za povećanje energetske učinkovitosti, posebno u građevinskom sektoru. Stopa obnove zgrada trenutačno je niska, primjerice u 2020. iznosila je 0,7 %. Međutim, Hrvatska je pojačala planove ulaganja u energetsku obnovu privatnih i javnih zgrada u cilju postizanja stope obnove od 3 % do 2030. ( ) Iako je dostizanje te stope nužan korak za ostvarenje ciljeva dekarbonizacije fonda zgrada ( ), čini se da je zbog novih geopolitičkih kretanja potrebno dodatno ubrzanje. Trenutačna ulaganja za poboljšanje energetske učinkovitosti u građevinskom sektoru u velikoj se mjeri oslanjaju na bespovratna sredstva i subvencije ( ). Ritam obnove ubrzao bi se upotrebom drugih financijskih i fiskalnih instrumenata kao što su povoljni zajmovi i javna jamstva, oslobođenja od poreza i smanjenja poreza ili mješoviti programi s potporom privatnog sektora. Djelomično zbog relativno neučinkovitog programa poticaja velik dio mjera za obnovu rezultira tek manjim poboljšanjima energetske učinkovitosti (ispod praga onoga što se smatra energetski učinkovitom obnovom). Hrvatska istovremeno relativno dobro napreduje kad je riječ o blagoj i srednjoj obnovi. Mjerama za energetsku učinkovitost smanjuje se ukupna potrošnja energije, stoga one mogu pridonijeti smanjenju ovisnosti o ruskim fosilnim gorivima. Prometni sektor i dalje najviše pridonosi emisijama stakleničkih plinova te je u 2019. njegov udio u ukupnim emisijama bio veći od 27 % (22 % u EU-u). Posljednjih godina došlo je do velikog povećanja emisija te se predviđa da će one i dalje rasti. Udio energije iz obnovljivih izvora u prometnom sektoru (5,9 % u 2019.) među najnižima je u Uniji i znatno ispod razine cilja od 10 % do 2020. Uz poljoprivredu i industriju, prometni sektor znatno doprinosi onečišćenju zraka, što i dalje izaziva zabrinutost unatoč poboljšanjima posljednjih godina (vidi prilog 5.). Većim ulaganjima i poticajima za promicanje održivog javnog prijevoza doprinijelo bi se smanjenju emisija stakleničkih plinova. To se primjerice odnosi na željeznički putnički prijevoz, čiji je udio u prijevozu više nego upola manji od prosječne razine u zapadnoeuropskim državama. Električna vozila i dalje se vrlo sporo uvode jer je financiranje poticaja za kupnju, subvencija i programa poticaja za zamjenu starih vozila ograničeno. Udio električnih automobila (baterijska električna vozila i punjiva hibridna električna vozila) među novoregistriranim automobilima u 2020. iznosio je 1,47 % za baterijska električna vozila i 0,62 % za punjiva hibridna električna vozila ( ), što je jedan od najnižih zabilježenih udjela u Uniji. Poticanjem kupnje vozila s nultim emisijama i daljnjim uvođenjem odgovarajuće infrastrukture za punjenje i opskrbu doprinijelo bi se njihovu bržem uvođenju. Odvraćanje od upotrebe starijih vozila u poslovnim i korporativnim voznim parkovima također bi moglo doprinijeti smanjenju emisija stakleničkih plinova. Napredak u kružnom gospodarstvu i gospodarenju otpadom ključan je za zelenu tranziciju Hrvatske. Kružna (sekundarna) upotreba materijala u Hrvatskoj iznosila je 4,8 % u 2014. i 5,1 % u 2020. u odnosu na prosjek EU-a od 12,8 %. Hrvatska je započela s provedbom reformi povezanih s kružnim gospodarstvom, kao što su donošenje novog Zakona o gospodarenju otpadom u srpnju 2021. i ažuriranje Nacionalnog plana gospodarenja otpadom za razdoblje 2017.–2022. Međutim, još uvijek nema sveobuhvatnu strategiju kružnog gospodarstva. Hrvatska je posljednjih godina poboljšala praksu gospodarenja otpadom i vodama, ali i dalje postoje znatni izazovi. Stopa recikliranja komunalnog otpada posljednjih se godina znatno poboljšala. Međutim, 2020. je i dalje bila znatno ispod prosjeka EU-a (34,3 % u odnosu na 47,8 % u EU-u), a ciljna vrijednost za 2020. iznosila je 50 %. I dalje se koriste nezakonita i nezadovoljavajuća odlagališta, uključujući ona na kojima komunalni otpad završava na odlagalištima bez ikakve obrade. Ciljanim ulaganjima i reformama za nadogradnju postojeće infrastrukture za recikliranje i obradu otpada ubrzao bi se prelazak na kružno i resursno učinkovitije gospodarstvo. Onečišćenje vode i dalje je izazov, uglavnom zbog neodgovarajućih praksi u poljoprivrednom sektoru i ispuštanja koja nisu priključena na sustav odvodnje. Ciljanim politikama oporezivanja mogla bi se poboljšati okolišna održivost. Porezi za zaštitu okoliša već imaju važnu ulogu u kombinaciji poreza u Hrvatskoj, uključujući, primjerice, naknade za odlaganje otpada u revidiranom planu gospodarenja otpadom za razdoblje 2017.–2022. Obuhvaćanjem vodnog sektora poreznim politikama ili uvođenjem poreza na temelju emisija mogla bi se ubrzati klimatska i energetska tranzicija. Hrvatska je država članica u kojoj je razina bioraznolikosti među najvišima u Uniji, ali ima poteškoća s održavanjem i obnovom dobrog stanja ekosustava. Mreža teritorijalne zaštite uglavnom je dovršena te je 2021. mrežom Natura 2000 bilo obuhvaćeno 36,7 % kopnene površine Hrvatske (u usporedbi s prosjekom od 18,1 % u EU-u). Međutim, u 2018. dobro stanje očuvanosti utvrđeno je samo za 39,2 % procijenjenih staništa i 7,1 % zaštićenih vrsta u Hrvatskoj. Procjenjuje se da će u razdoblju 2021.–2027. biti potrebna ulaganja u iznosu od 1,25 milijardi EUR za bolje upravljanje područjima mreže Natura 2000, bolju zaštitu vrsta i obnovu staništa, u što su uključena ulaganja važna za ublažavanje klimatskih promjena i prilagodbu tim promjenama. Hrvatska je među državama članicama koje su osjetljivije na klimatske rizike. Brza provedba nedavno donesene strategije za prilagodbu klimatskim promjenama od iznimne je važnosti kad je riječ o sposobnosti prilagodbe sušama i poplavama, smanjenju vodostaja, šumskim požarima i toplinskim valovima. U tom kontekstu znatno oslanjanje Hrvatske na hidroenergiju kao izvor obnovljive energije može predstavljati dugoročni rizik za proizvodnju električne energije. Sredstva u okviru višegodišnjeg financijskog okvira za razdoblje 2021.–2027. omogućit će Hrvatskoj da poboljša prilagodbu na klimatske promjene, sprečavanje rizika i otpornost na katastrofe. Među ostalim, cilj je jačanjem svih komponenti civilne zaštite poboljšati zaštitu od požara i ojačati sustav upravljanja rizikom radi povećanja otpornosti na prirodne katastrofe i katastrofe uzrokovane ljudskim djelovanjem. Suočavanje s demografskim

izazovima i izazovima na tržištu rada

Hrvatsko tržište rada suočava se s izazovima povezanima sa znatnim smanjenjem broja stanovnika. Prema prvim rezultatima popisa stanovništva 2021. broj stanovnika Hrvatske smanjio je zbog iseljavanja na 3,89 milijuna, što je znatno ispod predviđene razine, a niska stopa nataliteta pridonosi visokom udjelu starijeg stanovništva. Smanjenje broja stanovnika Hrvatske od njezina pristupanja EU-u znatno je veće nego u drugim državama članicama EU-a. Nedavno usporavanje neto emigracije iz Hrvatske može se djelomično pripisati većoj imigraciji (vidjeti grafikon 3.1.). Negativna demografska kretanja mogu znatno utjecati na ključne gospodarske varijable, među ostalim na potencijalni rast, održivost mirovinskog i zdravstvenog sustava te produktivnost rada. Relevantnost učinaka uglavnom ovisi o dobi i razini obrazovanja migranata. Rješavanje problema odljeva mozgova moglo bi ublažiti negativne demografske trendove u Hrvatskoj i potaknuti gospodarski rast. Udio građana u dobi od 20 do 64 godine koji su rođeni u Hrvatskoj, a žive u drugoj zemlji EU-a bio je 2020. treći po veličini u EU-u (117 na 1000 stanovnika) na svim razinama obrazovanja i peti po veličini za osobe sa završenim visokim obrazovanjem (20 na 1000 stanovnika). Povećanje udjela obiju skupina u posljednjem desetljeću među najvećima je u EU-u ( ). To je dovelo do manjka radne snage, posebno u malim i srednjim poduzećima, dok je zaposlenost u području istraživanja i razvoja i dalje niska. ( ). Ukupni rashodi za istraživanje i razvoj kao postotak BDP-a na nacionalnoj razini bili su 2020. za jedan postotni bod niži od prosjeka u EU-27 (1,3 % u odnosu na 2,3 %) i neravnomjerno su raspoređeni po regijama. Udio diplomanata doktorskih studija 2021. i dalje je ispod prosjeka EU-a (48,1 %), uz zabrinjavajući pad u razdoblju od 2014. do 2021. ( ). Postotak IKT stručnjaka u ukupnoj radnoj snazi u Hrvatskoj 2021. bio je manji od prosjeka Unije (3,6 % u odnosu na 4,5 % u EU-u). (vidjeti prilog 8.) ( ). Namjenskim mjerama za rješavanje tog problema smanjio bi se odljev mozgova i povećao gospodarski rast, što bi doprinijelo postizanju glavnog cilja EU-a u pogledu zapošljavanja do 2030. Grafikon 3.1.: Demografska kretanja nakon pristupanja EU-u: HR i CEE10 Izvor: Eurostat, DZS, procjena Komisije Rješavanje problema kašnjenja u

plaćanju Kašnjenje u plaćanju velik je problem u hrvatskom gospodarstvu. U Hrvatskoj je u četvrtom tromjesečju 2020. na vrijeme izvršeno samo 35 % plaćanja među poduzećima; 45 % hrvatskih MSP-ova smatra da su im kašnjenja u plaćanju jedan od triju najvećih problema (u usporedbi s 35 % u EU-u) ( ). MSP-ovima je 2021. u prosjeku trebalo 66 dana za naplatu, u usporedbi s 54,6 dana u EU-u. Takva duga kašnjenja u plaćanju obično se šire u cijelom gospodarstvu: kad poduzeća kasne s plaćanjem, odgađaju plaćanja vlastitim dobavljačima. To utječe na druge lance opskrbe. Kašnjenje u plaćanju zbog likvidnosnih problema dužnika (5 % više od prosjeka EU-a) očekuje 53 % hrvatskih poduzeća, a 57 % ispitanika navelo je da su prihvatili dulje rokove plaćanja iako im to nije odgovaralo (u usporedbi s prosječno 49 % u EU-u) ( ). Kašnjenja u plaćanju posebno su problematična u javnom sektoru. Prosječan rok za plaćanja iz javnog sektora poduzećima iznosio je 59, u odnosu na 50 dana za plaćanja među poduzećima i 29 dana u transakcijama između potrošača i poduzeća. Iz toga slijedi da su stvarna plaćanja u javnom sektoru 29 dana iznad ograničenja od 30 dana iz Direktive o kašnjenju u plaćanju. Iako se učinkovitijim postupcima javne nabave iz plana za oporavak i otpornost rješavaju određeni strukturni nedostaci, potrebno je pomno pratiti razvoj događaja u zdravstvenom sektoru u kojem je to pitanje posebno problematično, ne samo radi likvidnosti u gospodarstvu nego i radi srednjoročne fiskalne održivosti. Glavni zaključci Hrvatski plan za oporavak i otpornost uključuje mjere za rješavanje niza strukturnih izazova: ·potporu zelenoj tranziciji promicanjem energetske učinkovitosti i obnovljive energije, održive mobilnosti, kružnog gospodarstva, zaštite bioraznolikosti i ekosustava, učinkovitog upravljanja vodama, ulaganja u obnovu zgrada i dekarbonizacije poduzeća ·ubrzavanje digitalne tranzicije razvojem digitalnih procesa i jačanjem vještina u javnoj upravi, obrazovanju i poslovanju, smanjenje digitalnog jaza između urbanih i udaljenih ruralnih područja ·jačanje gospodarskog oporavka poticanjem privatnih ulaganja, ukidanjem regulatornih i administrativnih ograničenja, ubrzavanjem razvoja zelenog i digitalnoga gospodarstva te poticanjem istraživanja i inovacija ·provedbu politika tržišta rada i jačanje odgovarajućih vještina koje odgovaraju trenutačnoj potražnji i potražnji na tržištu rada, dajući prednost razvoju vještina potrebnih za zelenu i digitalnu tranziciju ·daljnje poboljšanje učinkovitosti i otpornosti javne uprave, pravosuđa i upravljanja državnom imovinom ·jačanje kvalitete, učinkovitosti, dostupnosti i financijske održivosti hrvatskog zdravstvenog sustava ·razvoj usluga koje se pružaju u obitelji i zajednici radi smanjenja siromaštva i integracije ranjivih skupina ·povećanje udjela djece u ranom i predškolskom odgoju i obrazovanju, učenika koji pohađaju osnovnu školu u jednoj smjeni i učenika u općim srednjim školama. Poboljšanje kvalitete obrazovanja i povećanje njegove relevantnosti za tržište rada. ·rješavanje pitanja teritorijalne rascjepkanosti radi jačanja teritorijalne i socijalne kohezije. Osim reformi i ulaganja u okviru plana za oporavak i otpornost, Hrvatskoj bi pomoglo sljedeće: ·jačanje i dopunjavanje reformi i ulaganja za dekarbonizaciju gospodarstva, ograničavanje potrošnje energije, povećanje energetske učinkovitosti i jačanje zelene tranzicije

·poticanje ulaganja u obnovljivu energiju, među ostalim u malim razmjerima iz izvora kao što su energija vjetra, solarna energija i geotermalna energija, kako bi se smanjila ovisnost o fosilnim gorivima i izloženost šokovima kad je riječ o cijeni energije ·djelovanje kojemu je cilj zaustaviti demografski pad i odljev mozgova te istodobno zadovoljiti potrebe tržišta rada ·rješavanje problema kašnjenja u plaćanju poduzećima, koje uvelike šteti gospodarskom oporavku i rastu. Prilozi Popis priloga Međusektoriski pokazatelji napretka Prilog 1.: Ciljevi održivog razvoja Prilog 2.: Plan za oporavak i otpornost — provedba Prilog 3.: Drugi instrumenti EU-a za oporavak i rast Prilog 4.: Napredak u provedbi preporuka za Hrvatsku Održivost okoliša Prilog 5: Zeleni plan28 Prilog 6: Zapošljavanje i socijalni učinak zelene tranzicije32 Produktivnost Prilog 7.: Učinkovitost resursa i produktivnost34 Prilog 8.: Digitalna tranzicija36 Prilog 9.: Inovacije38 Prilog 10.: Industrija i jedinstveno tržište40 Prilog 11: Javna uprava42 Pravednost 46

Prilog 12.: Zapošljavanje, vještine i socijalne politike u kontekstu europskog stupa socijalnih prava Prilog 13.: Obrazovanje i vještine48 Prilog 14.: Zdravlje i zdravstveni sustavi50 Prilog 15.: Gospodarski i socijalni rezultati na regionalnoj razini52 Makroekonomska stabilnost 54 Prilog 16.:Glavna kretanja u financijskom sektoru Prilog 17.: Matrica ocjene postupka u slučaju makroekonomske neravnoteže55 Prilog 18.: Oporezivanje57 Prilog 19.: Glavni gospodarski i financijski pokazatelji59 Prilog 20.: Analiza održivosti duga60

POPIS tablica Tablica A2.1.:Ključni elementi hrvatskog plana za oporavak i otpornost Tablica A4.1.:Sažetak preporuka Hrvatskoj za 2019., 2021. i 2022. Tablica A5.1.:Pokazatelji napretka u provedbi zelenog plana EU-a iz makroekonomske perspektive31 Tablica A7.1.:Odabrani pokazatelji učinkovitosti resursa35 Tablica A8.1.:Ključni pokazatelji indeksa gospodarske i društvene digitalizacije37 Tablica A9.1.:Ključni pokazatelji istraživanja, razvoja i inovacija39 Tablica A10.1.:Ključni pokazatelji jedinstvenog tržišta i industrije41 Tablica A11.1.:Ključni pokazatelji javne uprave

Tablica A12.1.:Pregled socijalnih pokazatelja za Hrvatsku45 Tablica A13.1.:Ciljevi na razini EU-a i drugi kontekstualni pokazatelji u strateškom kviru za europski prostor obrazovanja48 Tablica A14.1.:Glavni zdravstveni pokazatelji50 Tablica A15.1.:Hrvatska, odabrani pokazatelji na regionalnoj razini52 Tablica A16.1.:Pokazatelji financijske stabilnosti54 Tablica A17.1.:Matrica ocjene makroekonomskih neravnoteža56 Tablica A18.1.:Pokazatelji oporezivanja57 Tablica A19.1.:Glavni gospodarski i financijski pokazatelji59 Tablica A20.1.:Analiza održivosti duga za Hrvatsku60 Tablica A20.2.:Toplinska karta rizika za fiskalnu održivost Hrvatske61 POPIS grafikona Grafikon A1.1.: Napredak u ostvarivanju ciljeva održivog razvoja u Hrvatskoj u posljednjih pet godina GrafikonA2.1.: Udio sredstava iz Mehanizma kojima se pridonosi svakom stupu politike Grafikon A3.1.: ESIF 2014.–2020. Ukupni proračun po fondovima (u milijardama EUR, u %) Grafikon A3.2.: Doprinos kohezijske politike ciljevima održivog razvoja (u milijardama EUR) Grafikon A4.1.: Napredak Hrvatske u pogledu preporuka za razdoblje 2019.–2022. (ciklus europskog semestra) Grafikon A5.1.: Fiskalni aspekti zelene tranzicije: oporezivanje i državni rashodi za zaštitu okoliša 28 Grafikon A5.2.: Tematsko područje – Energija: Udio u strukturi izvora energije (kruta goriva, nafta, plin, nuklearna energija, obnovljivi izvori energije) 28 Grafikon A5.3.: Tematsko područje – bioaznolikost: Kopnena zaštićena područja i ekološki uzgoj 29

Grafikon A5.4.: Tematsko područje – Mobilnost: Udio vozila s nultim emisijama (% novih registracija) 29 Grafikon A6.1.: Izazovi pravedne zelene tranzicije 33 Grafikon A6.2.: Energetsko siromaštvo prema dohodovnom decilu 33 GrafikonA7.1.: Gospodarska važnost i širenje kružnog gospodarstva: zapošljavanje i dodana vrijednost u sektorima kružnog gospodarstva 34 Grafikon A11.1.: Komparativni rezultati za e-upravu (lhs) i korisnike e-uprave (rhs) 42 Grafikon A11.2.: Indeks opsega neovisnih fiskalnih institucija (SIFI, rhs) i indeksi srednjoročnog proračunskog okvira (MTBF, rhs) 44 Grafikon A13.1.: Ograničenja iz pedagoškog standarda i prosječan stvarni broj upisane djece prema dobi 49 Grafikon A14.1.: Očekivani životni vijek pri rođenju, u godinama 50 50 Grafikon A15.1.: BDP po stanovniku (2010.) i rast BDP-a (2010.–2019.) u Hrvatskoj 52 Grafikon A15.2.: Područja u Hrvatskoj na koja najviše utječe klimatska tranzicija 52 Grafikon A15.3.: Emisije CO2 iz fosilnih goriva po stanovniku, 2018. 53 Grafikon A15.4.: Uspješnost u području inovacija u Hrvatskoj 53 Grafikon A15.5.: Pad zaposlenosti 53 Grafikon A18.1.: Porezni klin 58 Međusektorski pokazatelji napretka Prilog 1.: Ciljevi održivog razvoja U ovom se prilogu ocjenjuje napredak Hrvatske u ostvarivanju ciljeva održivog razvoja u četiri dimenzije konkurentne održivosti. Okvir politike na temelju UN-ova Programa održivog razvoja do 2030. obuhvaća 17 ciljeva održivog razvoja i s njima povezane pokazatelje. Cilj je iskorijeniti sve oblike siromaštva, boriti se protiv nejednakosti i riješiti pitanje klimatskih promjena te istodobno osigurati da nitko ne bude zapostavljen. EU i njegove države članice obvezali su se provoditi taj povijesni globalni okvirni sporazum i aktivno pridonositi ostvarivanju maksimalnog napretka u postizanju ciljeva održivog razvoja. Grafikon u nastavku temelji se na skupu pokazatelja EU-a za ciljeve održivog razvoja, čija je svrha praćenje napretka u ostvarivanju ciljeva održivog razvoja u EU-u.

Hrvatska ostvaruje vrlo dobre rezultate ili napredak u većini pokazatelja ciljeva održivog razvoja povezanih s održivosti okoliša (2., 6., 7., 9., 11., 12., 13., 15. cilj održivog razvoja). „Udio energije iz obnovljivih izvora u bruto neposrednoj potrošnji energije” poboljšao se s 29 % u 2015. na 31 % u 2020. te je znatno iznad prosjeka EU-a (22,1 %). Međutim, nije bilo poboljšanja u potrošnji primarne energije ili neposrednoj potrošnji energije po glavi stanovnika. Kad je riječ o „Održivim gradovima i zajednicama” (11. cilj održivog razvoja), Hrvatska je ostvarila određeni napredak u pogledu udjela recikliranja komunalnog otpada, s 18 % u 2015. na 34,3 % u 2020., ali je prema tom pokazatelju i dalje znatno ispod prosjeka EU-a (47,8 % u 2020.). Mjerama za poboljšanje prakse gospodarenja otpadom iz plana za oporavak i otpornost dodatno se nastoji povećati uspješnost u tom području. Hrvatska ostvaruje vrlo dobre rezultate ili napredak u većini pokazatelja ciljeva održivog razvoja koji se odnose na pravednost (1., 2., 4., 8., 10. cilj održivog razvoja), ali u nekima zaostaje (3., 5. cilj održivog razvoja). Kad je riječ o „kvalitetnom obrazovanju”, Hrvatska je povećala sudjelovanje u ranom i predškolskom odgoju i obrazovanju (od treće godine do početka osnovne škole) na 78,8 % u 2020. u odnosu na 69,5 % u 2015. Stopa visokog obrazovanja povećala se s 32,8 % u 2016. na 35,7 % u 2021., ali je i dalje ispod prosjeka EU-a od 41,2 %. Rezultati su se poboljšali i u nekoliko pokazatelja zaposlenosti, kao što su „stopa dugotrajne nezaposlenosti” (6,6 % u 2016., 2,1 % u 2021.) ili „broj mladih koji ne rade i nisu u sustavu obrazovanja” (19,9 % 2016., 14,9 % 2021.), neovisno o nedavno zabilježenom pogoršanju za oba pokazatelja (vidjeti prilog 12. za dodatna objašnjenja). Sastavnica 4.1. plana za oporavak i otpornost uključuje mjere za daljnje rješavanje problema nezaposlenosti, posebno provedbom aktivnih politika tržišta rada za poticanje zapošljavanja i samozapošljavanja povezanih sa zelenom i digitalnom tranzicijom. Hrvatska ostvaruje napredak u pogledu pokazatelja ciljeva održivog razvoja povezanih s produktivnošću (4., 8., 9. cilj održivog razvoja). Međutim, istraživanje, razvoj i inovacije i dalje predstavljaju izazov. Hrvatska stalno povećava udio svojeg bruto domaćeg proizvoda dodijeljenog aktivnostima istraživanja i razvoja (s 0,83 % u 2015. na 1,25 % u 2020.), ali je i dalje među državama članicama s niskim izdvajanjima za istraživanje i razvoj (u usporedbi s prosjekom EU-a od 2,32 %). Hrvatska je ostvarila znatan napredak u pogledu pokazatelja „Udio kućanstava s mrežom vrlo velikog kapaciteta (VHCN)”, koji se povećao s 10,1 % u 2015. na 51,7 % u 2021. Broj osoba koje posjeduju barem osnovne digitalne vještine iznad je prosjeka EU-a (63 % u usporedbi s 54 % u 2021.). Ulaganjima u okviru sastavnice 2.3. plana za oporavak i otpornost dodatno će se poboljšati digitalna infrastruktura Hrvatske, dok će se ciljanim mjerama u okviru sastavnice 3.2. poboljšati istraživanje, razvoj i inovacije. Hrvatska ostvaruje napredak u pogledu nekih pokazatelja ciljeva održivog razvoja koji se odnose na makroekonomsku stabilnost (8., 16. cilj održivog razvoja). Napredak je ostvaren u većini pokazatelja povezanih s „gospodarskim rastom” i „zapošljavanjem” (8. cilj održivog razvoja). Na primjer, povećala je udio ulaganja u BDP-u s 19,3 % u 2015. na 22,3 % u 2020., čime je dosegnula prosjek EU-a. Sastavnice 2.6. i 2.9. plana za oporavak i otpornost uključuju mjere za učinkovitije sprečavanje i kažnjavanje korupcije, posebno na lokalnoj razini. Očekuje se da će se daljnjim jačanjem fiskalnog okvira dodatno poboljšati makroekonomska stabilnost. Grafikon A1.1.: Napredak u ostvarivanju ciljeva održivog razvoja u Hrvatskoj u posljednjih pet godina Izvor: Eurostat, zadnji put ažurirano 28. travnja 2022. Podaci se uglavnom odnose na razdoblja 2015.–2020. i 2016.–2021.





Prilog 2.: Plan za oporavak i otpornost – provedba Mehanizam za oporavak i otpornost okosnica je napora EU-a za potporu oporavku od pandemije bolesti COVID-19, ubrzavanje dvostruke tranzicije i jačanje otpornosti na buduće šokove. Hrvatska je svoj plan za oporavak i otpornost dostavila 14. svibnja 2021. Pozitivna ocjena Komisije od 8. srpnja i odobrenje Vijeća od 28. srpnja otvorili su put za isplatu 6,3 milijarde EUR bespovratnih sredstava u okviru Mehanizma za oporavak i otpornost u razdoblju 2021.–2026. Sporazum o financiranju potpisan je 22. rujna 2021., a operativni aranžman potpisan je 9. veljače 2022. Hrvatska je prvi zahtjev za plaćanje podnijela u ožujku 2022. Ključni elementi hrvatskog plana za oporavak i otpornost navedeni su u tabliciA2.1. Napredak koji je Hrvatska ostvarila u provedbi svojeg plana objavljen je u Tablici pokazatelja za oporavak i otpornost . U Tablici pokazatelja jasno se i transparentno donosi i pregled napretka ostvarenog u provedbi Mehanizma za oporavak i otpornost u cjelini. Tablica A2.1.: Ključni elementi hrvatskog plana za oporavak i otpornost Izvor: Europska komisija Grafikon A2.1.: Udio sredstava iz Mehanizma kojima se pridonosi svakom stupu politike Izvor: Europska komisija Prilog 3.: Drugi instrumenti EU-a za oporavak i rast Proračun EU-a, koji je veći od 1,2 bilijuna EUR za razdoblje 2021.–2027., instrument je za ulaganja kojima se podupire provedba prioriteta EU-a. Proračun je pojačan dodatnim iznosom od oko 800 milijardi EUR u okviru instrumenta NextGenerationEU i njegova najvećeg instrumenta, Mehanizma za oporavak i otpornost, i pruža znatne kapacitete za potporu oporavku i održivom rastu. U razdoblju 2021.–2027. iz fondova kohezijske politike EU-a ( ) pružit će se potpora dugoročnim razvojnim ciljevima Hrvatske s pomoću ulaganja u iznosu od 9,26 milijardi EUR ( ). To uključuje 185,9 milijuna EUR iz Fonda za pravednu tranziciju namijenjenih ublažavanju socioekonomskih posljedica zelene tranzicije u najugroženijim regijama. U sporazumu o partnerstvu te programima i fondovima kohezijske politike za razdoblje 2021.–2027. uzimaju se u obzir preporuke za Hrvatsku 2019.–2020. i smjernice za ulaganja u okviru europskog semestra. Osim toga, Hrvatska će u razdoblju 2023.–2027. primiti 3,4 milijarde EUR potpore u okviru zajedničke poljoprivredne politike, kojom će se podupirati socijalna, okolišna i gospodarska održivost i inovacije u poljoprivredi i ruralnim područjima, pridonositi europskom zelenom planu i osigurati dugoročna sigurnost opskrbe hranom. Grafikon A3.1.: ESIF 2014.–2020. Ukupni proračun po fondovima (u milijardama EUR, u %) Izvor: Europska komisija

U razdoblju 2014.–2020. Hrvatskoj je iz proračuna EU-a u okviru europskih strukturnih i investicijskih fondova (ESIF) dodijeljeno 12,09 milijardi EUR ( ), a dodatnih 14,1 milijarda EUR ostvareno je iz nacionalnog financiranja (grafikon 3.1.). Riječ je o oko 4,07 % BDP-a godišnje u razdoblju 2014.–2020. i 91,07 % javnih ulaganja ( ). Do 31. prosinca 2021, 122 % ukupnog proračuna strukturnih i investicijskih fondova dodijeljeno je za konkretne projekte, a prema izvješćima 59 % sredstava je utrošeno, te preostaje 5,84 milijardi EUR koji će se potrošiti do kraja 2023 ( ). Od 11 ciljeva najrelevantniji ciljevi za financiranje sredstvima kohezijske politike u Hrvatskoj su poboljšanje kapaciteta za istraživanje, razvoj i inovacije, konkurentnost MSP-ova, zaštita okoliša i učinkovitost resursa, mrežna infrastruktura u prometu i energetici te održivo i kvalitetno zapošljavanje, socijalna uključenost, obrazovanje i strukovno osposobljavanje (ukupno 4,1 milijarda EUR). Do kraja 2020. ulaganjima u okviru kohezijske politike pružena je potpora za više od 12 000 poduzeća, otvoreno je više od 12 000 novih izravnih radnih mjesta, a potrošnja energije u javnim zgradama smanjena je za više od 81 milijuna kWh/godišnje. Fondovi kohezijske politike već znatno doprinose ciljevima održivog razvoja. U Hrvatskoj se sredstvima kohezijske politike podupire 11 od 17 ciljeva održivog razvoja, a do 95 % rashoda pridonosi ostvarenju tih ciljeva. Iz programa REACT-EU (Pomoć za oporavak za koheziju i europska područja) u okviru instrumenta NextGenerationEU Hrvatskoj su dodijeljena dodatna sredstva u iznosu od 561,5 milijuna EUR za kohezijsku politiku za razdoblje 2014.–2020. kako bi se osigurao uravnotežen oporavak, potaknula konvergencija i pružila ključna potpora regijama radi ublažavanja posljedica pandemije koronavirusa. Potpora Hrvatskoj iz programa REACT-EU usmjerena je na kupnju cjepiva, doprinos programima skraćenog radnog vremena, poboljšanje primarne zdravstvene skrbi, jačanje obrazovanja, osposobljavanja i razvoja vještina, promicanje energetske učinkovitosti, potporu poslovnoj konkurentnosti i smanjenje materijalne oskudice izravnim isporukama hrane. Hrvatska je prvu hitnu potporu EU-a povezanu s pandemijom bolesti COVID-19 primila iz paketa mjera Investicijska inicijativa kao odgovor na koronaviru ( ). Potpora je Hrvatskoj omogućila da preraspodijeli sredstva za hitne javnozdravstvene potrebe (47 milijuna EUR) i potporu poduzećima (388 milijuna EUR). Na primjer, Hrvatska je preusmjerila sredstva u kupnju zaštitne opreme i zdravstvenih materijala, potporu zdravstvenom osoblju, potporu obrtnom kapitalu i davanje malih zajmova malim i srednjim poduzećima (MSP-ovi). Hrvatskoj je odobreno i privremeno stopostotno financiranje EU-a za povezane mjere kohezijske politike (oko 199 milijuna EUR u 2021. u okviru stopostotnog sufinanciranja). Grafikon A3.2.: Doprinos kohezijske politike ciljevima održivog razvoja (u milijardama EUR) Izvor: Europska komisija Hrvatska je primila potporu u okviru Europskog instrumenta za privremenu potporu radi smanjenja rizika od nezaposlenosti u izvanrednoj situaciji (SURE) za financiranje programa skraćenog radnog vremena i sličnih mjera. Vijeće je Hrvatskoj u rujnu 2020. odobrilo financijsku pomoć iz instrumenta SURE u maksimalnom iznosu od 1,02 milijarde EUR, koja je isplaćena do 16. ožujka 2021. Procjenjuje se da je potporom iz instrumenta SURE obuhvaćeno približno 40 % radnika i 35 % poduzeća tijekom najmanje mjesec dana 2020. te 15 % radnika i 20 % poduzeća u 2021., prvenstveno u sektoru usluga pružanja smještaja te pripreme i usluživanja hrane, proizvodnje te trgovine na veliko i malo. Procjenjuje se da je Hrvatska na temelju nižih kamatnih stopa u okviru instrumenta SURE uštedjela ukupno 160 milijuna EUR na kamatama. Komisija u okviru Instrumenta za tehničku potporu (TSI) pruža prilagođeno stručno znanje kako bi Hrvatskoj pomogla u osmišljavanju i provedbi reformi za poticanje rasta, među ostalim reformi koje su Hrvatskoj potrebne za provedbu plana za oporavak i otpornost. Hrvatska je od 2016. primila pomoć u okviru 103 projekta tehničke potpore. Projekti provedeni 2021. bili su, među ostalim, usmjereni na informiranje i podizanje standarda u borbi protiv korupcije u međunarodnim poslovnim transakcijama, bolje upravljanje državnom imovinom ili izgradnju kapaciteta za provedbu revizije rashoda. Komisija je Hrvatskoj pomogla i u provedbi određenih reformi iz plana za oporavak i otpornost, kao što je provedba obnove zgrada oštećenih potresima. Novim projektima u 2022. podupirat će se, među ostalim, fiskalna održivost zdravstvenog sustava. Hrvatska će dobiti i dodatnu potporu za provedbu plana za oporavak i otpornost, za koju će prenijeti sredstva u skladu s člankom 7. Uredbe o uspostavi Instrumenta za tehničku potporu kako bi ojačala kapacitete za inovativnu javnu nabavu, optimizirala i digitalizirala svoje administrativne postupke i promicala izravna strana ulaganja. Prilog 4.: Napredak u provedbi preporuka za Hrvatsku Komisija je ocijenila provedbu preporuka upućenih Hrvatskoj za razdoblje 2019.–2021. ( ) u kontekstu europskog semestra. U ocjeni se uzimaju u obzir mjere politike koje je Hrvatska dosad provela ( ) te obveze iz plana za oporavak i otpornost ( ). U ovoj ranoj fazi provedbe plana za oporavak i otpornost za ukupno 29 % preporuka Hrvatskoj usmjerenih na strukturna pitanja 2019. i 2020. zabilježen je barem „određen napredak”, dok je za 71 % preporuka zabilježen „ograničen napredak” (vidjeti grafikon A4.1.). Očekuje se da će daljnjom provedbom plana za oporavak i otpornost Hrvatska u nadolazećim godinama ostvariti znatan dodatni napredak u provedbi strukturnih preporuka. Grafikon A4.1.: Napredak Hrvatske u pogledu preporuka za razdoblje 2019.–2022. (ciklus europskog semestra) Izvor: Europska komisija

Tablica A4.1.: Sažetak preporuka Hrvatskoj za 2019., 2021. i 2022. (nastavak na sljedećoj stranici) Tablica (nastavak) Izvor: Europska komisija Održivost okoliša Prilog 5.: Zeleni plan Europskim zelenim planom EU se namjerava preobraziti u pravedno i prosperitetno društvo s modernim, resursno učinkovitim i konkurentnim gospodarstvom u kojem 2050. neće biti neto emisija stakleničkih plinova i u kojem gospodarski rast neće biti povezan s uporabom resursa. Ovaj prilog donosi kratak pregled najznačajnijih i ekonomski najrelevantnijih kretanja u Hrvatskoj u odgovarajućim sastavnicama europskog zelenog plana. Dopunjen je prilogom 6. o zapošljavanju i socijalnom učinku zelene tranzicije i prilogom 7. o aspektima zelenog plana koji se odnose na kružno gospodarstvo. Grafikon A5.1.: Fiskalni aspekti zelene tranzicije: oporezivanje i državni rashodi za zaštitu okoliša Izvor: Eurostat Hrvatska je ostvarila svoj europski cilj smanjenja emisija stakleničkih plinova za 2020., a očekuje se i da će ostvariti trenutačni cilj za 2030. za sektore izvan sustava trgovanja emisijama (ETS). Ukupne emisije stakleničkih plinova u Hrvatskoj znatno su se smanjile od 1990. do 2020., iako u manjoj mjeri nego u EU-u u cjelini. Međutim, intenzitet emisija stakleničkih plinova i dalje je znatno viši od prosjeka EU-a. Hrvatska je ostvarila svoj cilj za 2020. kad je riječ o sektorima izvan sustava EU-a za trgovanje emisijama (kao što su zgrade, cestovni promet, poljoprivreda, mala industrija i otpad). Provedu li se sve dodatne mjere, Hrvatska bi trebala ostvariti trenutačne ciljeve za 2030. i dosegnuti cilj koji je predložen u paketu „Spremni za 55 %” za sektore izvan ETS-a. Međutim, emisije u hrvatskom sektoru prometa, posebno u cestovnom prometu, zadnjih godina naglo rastu i predviđa se da će nastaviti rasti, što predstavlja rizik za postizanje potonjeg cilja. Hrvatska je u svojoj dugoročnoj strategiji za dekarbonizaciju postavila cilj smanjenja emisija stakleničkih plinova u rasponu od 57 % do 73 % do 2050. (isključujući korištenje zemljišta i šumarstvo), no dekarbonizaciju će trebati ubrzati da bi do 2050. postala klimatski neutralna. Hrvatska je 40,3 % sredstava iz plana za oporavak i otpornost dodijelila klimatskim ciljevima. Taj plan isto tako obuhvaća važne reforme i ulaganja za brži prelazak na održivije, niskougljično gospodarstvo koje je otporno na klimatske promjene ( ). Grafikon A5.2.: Tematsko područje – Energija: Udio u strukturi izvora energije (kruta goriva, nafta, plin, nuklearna energija, obnovljivi izvori energije) Izvor: Eurostat Hrvatska ima visoke prihode od poreza za zaštitu okoliša, i kao udio u ukupnom oporezivanju i u odnosu na BDP. Kad je riječ o kategorijama poreza za zaštitu okoliša, samo su porezi koji se naplaćuju na resurse i onečišćenje u prosjeku manji nego u EU-u ( ). Državni rashodi za zaštitu okoliša u prosjeku čine manji udio u ukupnim državnim rashodima nego u EU-u. Hrvatska je izložena klimatskim rizicima kao što su poplave, šumski požari ili suše, koji prvenstveno utječu na poljoprivredni, vodni i energetski sektor. Zbog naglašenih nedostataka u osiguranju, takvim su rizicima izložene i javne financije. Struktura izvora energije u Hrvatskoj posljednjih se godina poboljšala, ali se i dalje uvelike oslanja na fosilna goriva. Fosilna goriva čine 67 % strukture izvora energije (32 % plina i 35 % nafte i naftnih derivata). Udio energije iz obnovljivih izvora u bruto nacionalnoj energetskoj potrošnji u Hrvatskoj dosegnuo je 2020. 28 %. Međutim, zbog administrativne složenosti postupaka za izdavanje dozvola za njihovu primjenu, energija vjetra i solarna energija čine samo 2,1 % strukture izvora energije (energija vjetra 13 %, a solarna energija 1 % ukupnih instaliranih kapaciteta za proizvodnju električne energije), dok kruta biogoriva čine 17 % ukupne strukture izvora energije. U zadnje vrijeme oko dvije trećine električne energije u Hrvatskoj potječe iz obnovljivih izvora, uglavnom hidroenergije (od 40 % do 60 %, ovisno o tome je li godina bila sušna ili kišna). Osim toga, Hrvatska se u 2020. oslanjala na prirodni plin za 71 % toplinske energije i na primarna kruta biogoriva do 24 %. Grafikon A5.3.: Tematsko područje – bioaznolikost: Kopnena zaštićena područja i ekološki uzgoj Izvor: Nedostaju podaci o zaštićenim kopnenim područjima za 2018. i podaci o prosjeku EU-a za ta područja (2016., 2017.); EEA (kopnena zaštićena područja) i Eurostat (ekološki uzgoj) Kad je riječ o bioraznolikosti i zdravlju ekosustava, Hrvatska ima bogatu prirodnu baštinu koja obiluje vodama, iznimnu obalu, zaštićena prirodna područja te raznolik morski i kopneni ekosustav. Do 2021. mrežom Natura 2000 obuhvaćeno je 38,1 % kopnene površine Hrvatske (u odnosu na prosjek EU-a od 25,74 %). I dalje postoje nedostaci u zaštiti morskog okoliša, ali kopnena mreža uglavnom se može smatrati dovršenom. Ipak, podaci iz 2018. pokazuju da samo 39,2 % procijenjenih staništa i samo 7,1 % zaštićenih vrsta Hrvatske imaju dobro stanje očuvanosti. Šume i pošumljena tla pokrivaju 58 % državnog područja Hrvatske, a u više od 25 % procjena šuma utvrđeno je loše ili slabo stanje.

Grafikon A5.4.: Tematsko područje – Mobilnost: Udio vozila s nultim emisijama (% novih registracija) Izvor: Europski informativni portal za alternativna goriva Kad je riječ o onečišćenju, emisije glavnih onečišćivača zraka u Hrvatskoj znatno su se smanjile zadnjih nekoliko godina, no kvaliteta zraka u Hrvatskoj i dalje je zabrinjavajuća. Prema najnovijim dostupnim godišnjim procjenama Europske agencije za okoliš oko 1,064 godine života izgubljeno je na 100 000 stanovnika zbog onečišćenja zraka koncentracijama sitnih čestica (PM 2,5), a 42 godine zbog onečišćenja koncentracijama dušikova dioksida. U području ozelenjivanja mobilnosti ima prostora za poboljšanja. Još ima dosta prostora za povećanje broja novoregistriranih osobnih automobila s nultim emisijama u Hrvatskoj. Trebalo bi poduzeti mjere za daljnje ubrzanje obnove voznog parka uvođenjem programa poticaja za zamjenu starih vozila u okviru kojeg bi se pružala potpora za kupnju vozila s nultim emisijama kao zamjene za staro vozilo, uz dodatne poticaje za prilagodbu starih vozila ili mjere za odvraćanje od upotrebe starijih vozila u poslovnim i korporativnim voznim parkovima. Potrebno je ubrzati prelazak na održivija prijevozna sredstva povećanjem broja putnika u željezničkom prometu i osoba koje se koriste javnim prijevozom i aktivnim vrstama prijevoza, među ostalim poboljšanjem kvalitete energetske učinkovitosti voznog parka i usluga. Modalni udio željeznice u kopnenom prijevozu putnika iznosi oko 2,5 %, što je znatno ispod prosjeka EU-a (8 %), dok je modalni udio željeznice u kopnenom prijevozu tereta 21 %, što je nešto više od prosjeka EU-a (19 %). Potrebno je uložiti dodatne napore u dovršetak izgradnje osnovne mreže transeuropske prometne mreže (TEN-T) do 2030., posebno željezničke mreže, koja zaostaje u smislu modernih veza i usklađenosti s mrežom TEN-T. Tablica A5.1.: Pokazatelji napretka u provedbi zelenog plana EU-a iz makroekonomske perspektive Izvori: Eurostat, JRC, Europska komisija, EEA, EAFO. Prilog 6.: Zapošljavanje i socijalni učinak zelene tranzicije Zelena tranzicija ne obuhvaća samo poboljšanja održivosti okoliša nego ima i značajnu socijalnu dimenziju. Iako se mjerama u tom pogledu pružaju mogućnosti za održivi rast i otvaranje radnih mjesta, treba osigurati i da se nikog ne ostavi postrani i da sve skupine društva imaju koristi od te tranzicije. Zelena tranzicija Hrvatske mogla bi imati koristi od nedavnih mjera politike i može pridonijeti otvaranju kvalitetnih radnih mjesta. S druge strane, najveći izazovi te tranzicije vjerojatno će se odraziti na skupinama s nižim dohotkom. U hrvatskom planu za oporavak i otpornost navedene su važne reforme i ulaganja za potporu pravednoj zelenoj tranziciji. Očekuje se da će se donošenjem novih mjera aktivne politike tržišta rada potaknuti zapošljavanje i samozapošljavanje povezano sa zelenom i digitalnom tranzicijom i povećati konkurentnost i zapošljivost radne snage u skladu s potrebama tržišta rada. Takve će se mjere provoditi u kombinaciji s novouspostavljenim sustavom vaučera, čiji je cilj poduprijeti cjeloživotno učenje i stjecanje novih vještina, posebno zelenih i digitalnih vještina. U oba slučaja naglasak će biti na aktivaciji ranjivih skupina na tržištu rada. U okviru inicijative za obnovu zgrada u planu za oporavak i otpornost predviđena je objava Nacionalnog plana za razvoj vještina. Tim će se planom promicati stjecanje zelenih vještina u kontekstu energetske obnove i obnove nakon potresa u Hrvatskoj na temelju revizije i prilagodbe postojećih obrazovnih programa. Dodatna potpora zelenoj tranziciji pružit će se iz programa ESF+ ( ) i Fonda za pravednu tranziciju. Integriranim nacionalnim energetskim i klimatskim planom Republike Hrvatske iz prosinca 2019. samo se djelomično otklanja učinak tranzicije na gospodarstvo, tržište rada i socioekonomske uvjete. U njemu je najavljena izrada programa za suzbijanje energetskog siromaštva, koji uključuje: i. pružanje savjetodavnih usluga za energetski siromašne građane, ii. praćenje energetskog siromaštva i iii. povećanje energetske učinkovitosti. Međutim, u programu nije naveden konkretan broj obuhvaćenih kućanstava. Hrvatska je blago smanjila svoj ugljični otisak. U tom su pogledu glavne energetski intenzivne industrije i dalje ispod prosjeka EU-a, no veličina zelenog gospodarstva malo je iznad prosjeka EU-a i ima potencijal za otvaranje kvalitetnih radnih mjesta. Intenzitet emisija stakleničkih plinova hrvatskog gospodarstva blago se smanjio u razdoblju od 2015. do 2020. (u smislu bruto dodane vrijednosti), ali je 78 % iznad prosjeka EU-a. Prosječan ugljični otisak po radniku u Hrvatskoj iznosi 10,44 tona emisija stakleničkih plinova (u odnosu na 13,61 tona u EU-u) (vidjeti sliku 1.). Rafinerije nafte i proizvodnja energije koja se temelji na fosilnim gorivima prepoznati su kao sektori u opadanju ( ), a predviđena je transformacija industrije kemikalija i cementa, što će zahtijevati usavršavanje i prekvalifikaciju radnika. Energetski intenzivna industrija u Hrvatskoj, uključujući proizvodnju metala, kemikalija i papira ( ), zapošljava 2 % ukupne zaposlene radne snage i njima će mogućnosti usavršavanja i prekvalifikacije biti posebno važne (vidjeti prilog 15.). Sektor ekoloških dobara i usluga već zapošljava relativno velik udio zaposlenog stanovništva (2,3 % u odnosu na 2,2 % u EU-u) ( ). Potencijal energije vjetra i solarne energije te poboljšanja energetske učinkovitosti pružaju dodatne mogućnosti za zelena radna mjesta ( ). S druge strane, u energetskom sektoru utvrđen je manjak radne snage ( ). Kad je riječ o socijalnom aspektu zelene tranzicije, općenito se čini da osiguravanje pristupa prijevozu i energetskim uslugama za Hrvatsku nije velik izazov, ali rizik od siromaštva u ruralnim područjima i dalje je visok. Relativno visok udio stanovništva izloženog riziku od siromaštva živi u ruralnim područjima (24,2 % u odnosu na 18,7 % u EU-u) ( ). Udio stanovništva koji svoj dom ne može održavati dovoljno toplim smanjio se s 9,9 % u 2015. na 5,7 %, što je ispod prosjeka EU-a od 8,2 % u 2020. Najviše su pogođene skupine s nižim dohotkom (vidjeti sliku 2.). Obrasci potrošnje variraju u stanovništvu: prosječan ugljični otisak 10 % najvećih onečišćivača otprilike je pet puta veći od otiska najsiromašnijih 50 % stanovništva (5,3 puta u EU-u). Porezni sustavi ključni su za osiguravanje pravedne tranzicije prema klimatskoj neutralnosti ( ). Prihodi Hrvatske od ukupnih poreza za zaštitu okoliša neznatno su se povećali s 3,33 % bruto domaćeg proizvoda (BDP) u 2015. na 3,46 % BDP-a u 2019., ali su se ponovno smanjili na 3,28 % u 2020. (u usporedbi s 2,24 % u EU-u). Porezni klin na rad za osobe s niskim dohotkom ( ) smanjio se s 32,8 % u 2015. na 31,3 % u 2019. (također 31,3 % u 2021.), u usporedbi s 31,9 % u EU-u 2021. (vidjeti prilog 18.). Grafikon A6.1.: Izazovi pravedne zelene tranzicije Izvori: Eurostat, Svjetska baza podataka o nejednakosti Grafikon A6.2.: Energetsko siromaštvo prema dohodovnom decilu Izvor: Istraživanje Eurostata EU-SILC (2020.) Produktivnost Prilog 7.: Učinkovitost resursa i produktivnost Učinkovita upotreba resursa ključna je za osiguravanje konkurentnosti i otvorene strateške autonomije uz minimalni utjecaj na okoliš. Zelena tranzicija europskoj industriji pruža veliku priliku da stvori tržišta za čiste tehnologije i proizvode. To će utjecati na cijele lance vrijednosti u sektorima kao što su energetika i promet, građevinarstvo i obnova zgrada, hrana i elektronika, čime će se doprinijeti stvaranju održivih, lokalnih i dobro plaćenih radnih mjesta u cijeloj Europi. Hrvatska je ostvarila određeni napredak u kružnoj upotrebi sekundarnih materijala u proteklom desetljeću (5,1 % u 2020.), ali i dalje znatno zaostaje za prosjekom EU-a (12,8 %). U svoj plan za oporavak i otpornost uključila je reforme povezane s kružnim gospodarstvom, kao što su novi pravni okvir za lakše sprečavanje nastanka otpada, ponovnu upotrebu i recikliranje, reforma za povećanje održivosti turističkog sektora s novim turističkom modelom kojim se doprinosi zelenoj tranziciji i poštuju načela kružnog gospodarstva te razvoj okvira za izradu i provedbu strategija zelene urbane obnove usmjerenih na razvoj modela za kružno gospodarenje prostorom i zgradama. Hrvatskoj bi ipak koristila opsežnija strategija kružnog gospodarstva. Produktivnost resursa u Hrvatskoj (1,8 pariteta kupovne moći (PPS)/kg u 2020.) i dalje je znatno ispod prosjeka EU-a (2,23 PPS/kg) i zadnjih se godina nije poboljšavala. Produktivnost resursa pokazuje koliko se gospodarstvo učinkovito koristi materijalnim resursima za proizvodnju bogatstva. Poboljšanjem produktivnosti resursa može se smanjiti negativan utjecaj na okoliš i ovisnost o nestabilnim tržištima sirovina. Gospodarski rast Hrvatske i dalje je povezan sa stvaranjem otpada. U zadnjem je desetljeću ostvarila spor, ali kontinuirani napredak u povećanju stope recikliranja komunalnog otpada. Unatoč tomu, stopa recikliranja komunalnog otpada 2020. iznosila je 34,3 %, što je znatno ispod cilja da se do 2020. dosegne stopa od 50 % recikliranja komunalnog otpada. Osim toga, postoje naznake da u Hrvatskoj postoji znatan broj nezakonitih i nezadovoljavajućih odlagališta, uključujući primjere odlaganja komunalnog otpada bez ikakve obrade, što usporava zelenu tranziciju zemlje. Unatoč nastojanjima da se zatvore i saniraju nezakonita odlagališta otpada, i dalje ima prostora za poboljšanje. Za uspješan prelazak na kružno gospodarstvo potrebne su socijalne i tehnološke inovacije jer se puni potencijal kružnog gospodarstva može ostvariti samo ako se te socijalne i tehnološke inovacije primijene u svim lancima vrijednosti. Zbog toga su ekoinovacije važan čimbenik uspjeha kružnog gospodarstva. Hrvatska je u Pokazatelju rezultata ekoinovacija 2021. bila 21. na ljestvici zemalja EU-a s ukupno 86 bodova.

Grafikon A7.1.: Gospodarska važnost i širenje kružnog gospodarstva: zapošljavanje i dodana vrijednost u sektorima kružnog gospodarstva Izvor: Eurostat Tablica A7.1.: Odabrani pokazatelji učinkovitosti resursa Izvor: Eurostat Prilog 8.: Digitalna tranzicija Indeksom gospodarske i društvene digitalizacije (DESI) prati se digitalni napredak država članica EU-a. Ljudski resursi, digitalna povezivost, integracija digitalnih tehnologija u poduzećima i digitalne javne usluge četiri su glavna područja politike o digitalnom desetljeću ( ). U ovom su prilogu opisani rezultati Hrvatske prema DESI-ju. Planom za oporavak i otpornost predviđena su digitalna ulaganja u ukupnom udjelu od 20,4 %. Velik dio tih digitalnih ulaganja usmjeren je na digitalizaciju javne uprave kako bi se povećalo pružanje i kvaliteta digitalnih javnih usluga. Osim toga, predviđene su reforme i ulaganja u povezivost uz mjere za pružanje pristupa mrežama vrlo velikog kapaciteta u ruralnim područjima. Nedostatak stručnjaka za IKT jedan je od ključnih problema ljudskog kapitala u Hrvatskoj. Udio stručnjaka za IKT u ukupnoj radnoj snazi u Hrvatskoj manji je od prosjeka EU-a. Postotak stručnjakinja za IKT neznatno je iznad prosjeka EU-a. Nedostatak stručnjaka osjeća se i na tržištu rada: 68 % ( ) poduzeća (u usporedbi s 55 % u EU-u) koja zapošljavaju ili pokušavaju zaposliti stručnjake za IKT izjavilo je da ima poteškoća s pronalaskom prikladnih kandidata. Manjak stručnjaka za IKT može izravno ograničiti kapacitet poduzeća za inovacije ili pružanje novih digitalnih usluga i proizvoda. Hrvatska ostvaruje neujednačene rezultate u području digitalne povezivosti. Pokrivenost fiksnim mrežama vrlo velikog kapaciteta (VHCN), uključujući svjetlovod do korisničkog prostora (FTTP), u stalnom je porastu, ali je i dalje znatno ispod prosjeka EU-a. Penetracija usluga brzine 100 Mbps i povezani indeks cijena širokopojasnog pristupa znatno je ispod prosjeka EU-a (16 % u usporedbi s prosjekom EU-a od 41 % odnosno 57 % u usporedbi s prosjekom EU-a od 73 %). Hrvatska je dodijelila sav spektar za 5G u „pionirskim” pojasevima (stopostotna spremnost za 5G), ali je pokrivenost 5G mrežom još ispod prosjeka EU-a. Hrvatska poduzeća uspješno integriraju digitalne tehnologije. Udio MSP-ova s barem osnovnom razinom digitalnog intenziteta i dalje je ispod prosjeka EU-a. Međutim, hrvatska poduzeća dobro iskorištavaju mogućnosti digitalnih tehnologija. Na primjer, upotreba umjetne inteligencije i računalstva u oblaku premašuje prosjek EU-a, a upotreba velikih podataka sada je na razini prosjeka EU-a. Hrvatska i dalje ima slabe rezultate u području digitalnih javnih usluga. Dostupnost i upotreba digitalnih internetskih usluga u Hrvatskoj ispod su prosjeka EU-a kad jer riječ o građanima i, posebice, poduzećima. Upotreba digitalnih javnih usluga iznosi 69 % za građane (prosjek EU-a je 75 %) i 68 % za poduzeća (prosjek EU-a je 82 %). Tablica A8.1.: Ključni pokazatelji indeksa gospodarske i društvene digitalizacije Izvor: Indeks gospodarske i društvene digitalizacije Prilog 9.: Inovacije Ovaj prilog sadržava opći pregled uspješnosti hrvatskog sustava istraživanja, razvoja i inovacija. Prema izdanju iz 2021. Europske ljestvice uspjeha u inoviranju (1) Hrvatska je novi inovator. Smanjuje se razlika između Hrvatske i vodećih inovatora u EU-u. Ukupni intenzitet istraživanja i razvoja dosegao je u 2020. 1,25 % bruto domaćeg proizvoda (BDP), što je i dalje ispod prosjeka EU-a, ali je očit uzlazan trend. Rashodi za istraživanje i razvoj i dalje bi trebali biti uravnoteženije raspodijeljeni po regijama. Potrebno je dodatno poboljšati okvir kako bi se poduzećima pružili uvjeti za inovacije i ulaganja u istraživanje i razvoj. Ostvaren je napredak i rashodi poduzeća za istraživanje i razvoj povećali su se s 0,4 % u 2015. na 0,6 % u 2020., no i dalje su prilično niski (prosjek EU-a iznosi 1,53 %). Potpora javnog sektora poduzećima posebno je niska (0,038 % u 2019. u usporedbi s prosjekom EU-a od 0,196 %) iako ima naznaka znatnih relativnih povećanja od 2018. Kako bi se poboljšali ti uvjeti i promicale inovacije poduzeća, jedan je od ciljeva reformi u okviru Mehanizma za oporavak i otpornost analizirati postojeći program poreznih poticaja i izmijeniti i dopuniti pravni okvir za porezne poticaja za istraživanje i razvoj kako bi se privatni sektor potaknuo na povećanje intenziteta ulaganja u istraživanje. Hrvatska i dalje proizvodi znanstvene rezultate skromne kvalitete i ima poteškoća s poticanjem suradnje između znanstvene i poslovne zajednice. Udio hrvatskih znanstvenih publikacija među 10 % najčešće citiranih znanstvenih publikacija u svijetu raste od 2013. (4,0 % u 2018., u usporedbi s 2,7 % u 2010.), ali je i dalje ispod prosjeka EU-a (9,9 % u 2018.). Kad je riječ o suradnji između znanstvene i poslovne zajednice, broj se zajedničkih znanstvenih publikacija javnog i privatnog sektora povećao, ali je još ispod prosjeka EU-a (8,1 % u usporedbi s prosjekom EU-a za 2020. od 9,05 %). Udio rashoda za istraživanje i razvoj koje financiraju poduzeća u BDP-u i dalje je posebno nizak. Hrvatski plan za oporavak i otpornost sadržava opsežne reforme za rješavanje tih i povezanih problema koje obuhvaćaju unapređenje sustava financiranja sveučilišta i javnih istraživačkih organizacija, jačanje istraživačkih karijera i poboljšanje učinkovitosti programa potpore za istraživanje, razvoj i inovacije u cilju promicanja prijenosa znanja i komercijalizacije inovacija. Uz mjere iz plana za oporavak i otpornost poželjno bi bilo uvesti dodatne mjere radi jačanja veza među relevantnim dionicima u području istraživanja i inovacija (kao što su Hrvatska zaklada za znanost i HAMAG-BICRO). Time bi se potaknula suradnja između znanstvene i poslovne zajednice i stvorili temelji za stabilno upravljanje programima istraživanja i inovacija. Tablica A9.1.: Ključni pokazatelji istraživanja, razvoja i inovacija Izvori: Europska komisija, OECD

Prilog 10.: Industrija i jedinstveno tržište Rast produktivnosti izuzetno je važan pokretač dugoročnog gospodarskog blagostanja, dobrobiti i konvergencije. Važan izvor produktivnosti u gospodarstvu EU-a funkcionalno je jedinstveno tržište, na kojem je osigurano pošteno i učinkovito tržišno natjecanje i povoljno poslovno okruženje u kojem mala i srednja poduzeća (MSP-ovi) mogu bez poteškoća poslovati i uvoditi inovacije. Poduzeća i industrija u velikoj se mjeri oslanjaju na stabilne lance opskrbe, a suočavaju se s uskim grlima koja negativno utječu na razinu produktivnosti, zapošljavanje, prihode i stope ulaska i izlaska poduzeća na tržištu. To bi moglo utjecati na sposobnost država članica za ostvarivanje zelene i digitalne transformacije u Europi. Produktivnost rada u Hrvatskoj zaostaje za usporedivim gospodarstvima u regiji ( ). Iako se povećala od 2019. do 2021. (1,7 % godišnje u usporedbi s 0,5 % u EU-u), i dalje je ispod prosjeka EU-a i znatno se razlikuje među regijama. Hrvatska ima slabe rezultate u području vještina (19 % poduzeća navodi manjak radne snage, u usporedbi s 14 % poduzeća u EU-u), ukupnoj faktorskoj produktivnosti i alokativnoj efikasnosti, što negativno utječe na produktivnost. Unatoč poboljšanjima, Hrvatska ima slabe rezultate kad je riječ o poslovnom okruženju. Zakašnjela plaćanja velika su prepreka otpornosti i rastu MSP-ova (48 % MSP-ova bilo je izloženo kašnjenjima u plaćanju u zadnjih šest mjeseci u usporedbi s 32 % u EU-u). Prema podacima Eurobarometra 2020. to je bila druga najveća prepreka za MSP-ove i novoosnovana poduzeća ( ). Pristup financiranju poboljšao se zahvaljujući uspješnim programima kreditiranja Hrvatske banke za obnovu i razvitak i novom fondu rizičnog kapitala osnovanog u okviru projekta suradnje s Europskim investicijskim fondom. Međutim, pristup vlasničkom kapitalu i dalje je ograničen, posebno za MSP-ove (0,06 u usporedbi s 0,18 u EU-u). Plan za oporavak i otpornost uključuje mjere za uspostavu financijskih instrumenata za mikropoduzeća i MSP-ove te vlasničkih i kvazivlasničkih instrumenata. Iako u odnosu na EU Hrvatska ima prosječne rezultate u pogledu javne nabave, razina sudjelovanja MSP-ova u postupcima javne nabave niža je od prosjeka EU-a. Kako bi se riješio taj problem, Hrvatska je u svoj plan za oporavak i otpornost uključila mjere za izradu smjernica kojima bi se povećalo sudjelovanje MSP-ova u postupcima javne nabave. Iako se hrvatsko gospodarstvo integriralo u jedinstveno tržište, u njemu i dalje postoje prepreke. Unatoč nedavnim reformama više je zanimanja (odvjetnici, arhitekti, inženjeri, porezni savjetnici) izloženo većim regulatornim ograničenjima nego u drugim državama članicama EU-a. Očekuje se da će se planom za oporavak i otpornost ukloniti takva ograničenja ukidanjem najmanje 50 regulatornih zahtjeva na temelju drugog i trećeg akcijskog plana Hrvatske za liberalizaciju tržišta usluga. Ukupno gledajući, poremećaji u globalnim lancima opskrbe manje su pogodili hrvatsko gospodarstvo nego druga gospodarstva EU-a zato što se Hrvatska malo manje oslanja na uvoz izvan EU-a i manje ovisi o ključnim sirovinama u odnosu na prosjek EU-a. To se djelomično može objasniti niskim udjelom prerađivačke industrije u gospodarstvu. Nedostatak materijala ili opreme u 2021. zabilježilo je samo 15 % poduzeća (prosjek EU-a iznosi 26 %). Razina javnih ulaganja održana je iskorištavanjem sredstava EU-a, ali poslovna ulaganja ostala su niža nego u EU-u (2020.), djelomično zbog restriktivnog poslovnog okruženja, jake prisutnosti države u gospodarstvu i nerazvijenosti hrvatskog tržišta poduzetničkog kapitala. Plan za oporavak i otpornost uključuje mjere za smanjenje parafiskalnih nameta koji opterećuju poduzeća i broja nestrateških poduzeća u državnom vlasništvu. Tablica A10.1.: Ključni pokazatelji jedinstvenog tržišta i industrije Izvor: izvor za svaki pokazatelj naveden je u tablici u stupcu „opis” Prilog 11.: Javna uprava Dobar administrativni kapacitet omogućuje gospodarsko blagostanje, društveni napredak i pravednost. Javne uprave na svim razinama vlasti moraju pružiti odgovor na krize, osigurati pružanje javnih usluga i pridonositi izgradnji otpornosti radi održivog razvoja gospodarstva EU-a. Hrvatska je po učinkovitosti javne uprave znatno ispod prosjeka EU-27 (1). Velika rascjepkanost i nedovoljni financijski i administrativni kapaciteti lokalne samouprave dovode do velikih razlika u pružanju javnih usluga. Planom za oporavak i otpornost namjerava se poticati spajanje lokalnih tijela vlasti, poboljšati učinkovitost javne uprave i ojačati donošenje politika. U donošenju politika u Hrvatskoj ima znatnog prostora za poboljšanje. Rezultati pokazatelja za donošenje politika na temelju dokaza ispod su prosjeka EU-a, posebno u pogledu ex ante i ex post evaluacije zakonodavstva, što odražava ograničeni analitički kapacitet ministarstava. U planu za oporavak i otpornost predviđeno je poboljšanje koordinacije među relevantnim ministarstvima i postupaka procjene učinaka propisa. Hrvatska zaostaje u pokazateljima za e-upravu i odabranim pokazateljima za fiskalni okvir iako je u zadnje vrijeme ostvaren određeni napredak. Udio korisnika e-uprave zadnjih se godina povećao (s 47 % 2017. na 55 % 2021.), ali je i dalje znatno više ispod prosjeka EU-a nego u drugim aspektima komparativnih pokazatelja za e-upravu (grafikon A11.1.). Plan za oporavak i otpornost sadržava razne mjere za digitalizaciju javne uprave, poboljšanje interoperabilnosti te povećanje pružanja i kvalitete digitalnih javnih usluga. Međutim, nedostaju ciljane mjere za razvoj digitalnih vještina u javnoj upravi. Rezultati su ispod prosjeka EU-a i kad je riječ o ovlastima nezavisnih fiskalnih institucija i strukturi nacionalnog srednjoročnog proračunskog okvira (grafikon A11.2.) Međutim, novim Zakonom o proračunu donesenim u prosincu 2021. (također kao dio plana za oporavak i otpornost) ojačana je usklađenost i utjecaj srednjoročnog proračunskog okvira. Hrvatska općenito ima prosječne rezultate u javnoj nabavi, koji su u nekoliko aspekata ipak ispod prosjeka EU-a. Glavni razlozi za to su relativno visok udio dodijeljenih ugovora u slučajevima u kojima je postojao samo jedan ponuditelj i nizak udio centralizirane nabave. Planom za oporavak i otpornost obuhvaćena su oba pitanja. Grafikon A11.1.: Komparativni rezultati za e-upravu (lhs) i korisnike e-uprave (rhs) Izvori: Eurostat (istraživanje o upotrebi IKT-a) i komparativno izvješće o e-upravi (E-Government Benchmark) Plan za oporavak i otpornost sadržava nekoliko mjera povezanih s upravljanjem državnom službom. Iako planovi za depolitizaciju i profesionalizaciju središnje uprave nisu u potpunosti provedeni, ostvaren je određeni napredak u vezi s upravljanjem unutarnjim upravnim strukturama unutar ministarstava, koje je povjereno višim državnim službenicima. Niska je i stopa sudjelovanja državnih službenika u obrazovanju odraslih. Stoga su planom za oporavak i otpornost predviđeni uvođenje novih modela plaća i rada u javnom sektoru, nadogradnja sustava upravljanja ljudskim resursima i uspostava uvjeta koji pogoduju mobilnosti. Namjerava se i unaprijediti postupak zapošljavanja jačanjem sustava prijema u državnu službu i poboljšanjem kompetencija državnih službenika. Grafikon A11.2.: Indeks opsega neovisnih fiskalnih institucija (SIFI, rhs) i indeksi srednjoročnog proračunskog okvira (MTBF, rhs) Izvor: Europska komisija, Baza podataka o fiskalnom upravljanju, 2020. Ima prostora za poboljšanje učinkovitosti i kvalitete pravosuđa. Pravosudni sustav proširio je upotrebu elektroničke komunikacije i smanjio broj neriješenih predmeta na višim razinama sudova, ali i dalje postoje znatni problemi u pogledu učinkovitosti i kvalitete. Broj neriješenih predmeta i trajanje postupaka nastavili su se smanjivati na razini drugostupanjskih sudova i Vrhovnog suda, a uglavnom su se povećali ili stagniraju na razini prvostupanjskih sudova te su i dalje među najznačajnijima u EU-u. Kad je riječ o kvaliteti pravosudnog sustava, upravni sudovi uključeni su u jedinstveni IKT sustav te se povećala upotreba elektroničke komunikacije, ali i dalje ima dosta prostora za poboljšanje. Problem manjka ljudskih resursa u Državnom sudbenom vijeću i Državnoodvjetničkom vijeću rješava se kadrovskim pojačanjima te su predviđeni ciljevi i mjere za skraćivanje sudskih postupaka. Nisu zabilježeni sustavni nedostaci neovisnosti pravosuđa.(2) Tablica A11.1.: Ključni pokazatelji javne uprave Izvori: Eurostatovo istraživanje o upotrebi IKT-a (br. 1); komparativno izvješće o e-upravi (br. 2); Izvješće o zrelosti otvorenih podataka (br. 3); Baza podataka o fiskalnom upravljanju (br. 4, 9, 10), Eurostatovo istraživanje o radnoj snazi (br. 5, 6, 8), Europski institut za ravnopravnost spolova (br. 7), kompozitni pokazatelj javne nabave iz Pregleda stanja jedinstvenog tržišta (br. 11); OECD, pokazatelji regulatorne politike i upravljanja (br. 12). Pravednost

Prilog 12.: Zapošljavanje, vještine i socijalne politike u kontekstu europskog stupa socijalnih prava Europski stup socijalnih prava kompas je za uzlaznu konvergenciju prema boljim radnim i životnim uvjetima u EU-u. Provedbom 20 načela o jednakim mogućnostima i pristupu tržištu rada, pravednim uvjetima rada, socijalnoj zaštiti i uključenosti, uz potporu glavnih ciljeva EU-a za 2030. u pogledu zapošljavanja, vještina i smanjenja siromaštva, ojačat će se napredak EU-a prema digitalnoj, zelenoj i pravednoj tranziciji. Ovaj prilog donosi pregled napretka Hrvatske u postizanju ciljeva u okviru europskog stupa socijalnih prava. Stopa zaposlenosti u Hrvatskoj postupno se poboljšava od 2014., ali je i dalje znatno ispod prosjeka EU-a (4,9 postotnih bodova u 2021.). Program za očuvanje radnih mjesta pomogao je ublažiti posljedice krize uzrokovane bolešću COVID-19. Međutim, na tržištu rada i dalje postoje određene slabosti. Stopa mladih koji ne rade, nisu u sustavu redovitog obrazovanja te nisu u sustavu obrazovanja odraslih (NEET) od 2019. stalno raste, a mjere prevencije i informiranja za neaktivne NEET-ove još nisu dovoljne. Stopa zaposlenosti osoba s invaliditetom jedna je od najnižih u EU-u (36,9 % u 2020.), a razlika u zaposlenosti na temelju invaliditeta i dalje je velika (32,9 postotnih bodova u 2020.), što je znatno iznad prosjeka EU-a (24,5 postotnih bodova). To je jasan pokazatelj da Hrvatska treba početi rješavati problem diskriminacije tako da osigura potrebne prilagodbe na radnome mjestu i procijeni uspješnost kvotnog sustava na otvorenom tržištu rada. Razlika u zaposlenosti žena i muškaraca stalno je rasla od 2015., ali se 2021. poboljšala i dosegnula 10,5 % (0,3 postotna boda ispod prosjeka EU-a). Nadalje, stopa zaposlenosti niskokvalificiranih radnika (42,1 % u 2021.) znatno zaostaje za stopama zaposlenosti srednjekvalificiranih (67,1 %) i visokokvalificiranih radnika (84,1 %). Istodobno, nedostatak radne snage ukazao je na potrebu za ciljanom prekvalifikacijom i usavršavanjem radne snage. Dodjela vaučera za obrazovanje u okviru plana za oporavak i otpornost za najmanje 30 000 korisnika, uključujući one u ranjivim skupinama, pridonijet će rješavanju tog problema. Teritorijalne su razlike u zapošljavanju velike, a situacija je nepovoljnija u Slavoniji i Baranji. Ima prostora za jačanje strategija za aktiviranje neaktivnog stanovništva i ulaganje napora u suzbijanje neprijavljenog rada promicanjem formalnog zapošljavanja. Kohezijskim fondovima EU-a i dalje će se podupirati mjere aktivne politike tržišta rada. Rješavanjem tih izazova Hrvatska će moći pridonijeti postizanju glavnog cilja EU-a u pogledu zapošljavanja do 2030. Tablica A12.1.: Pregled socijalnih pokazatelja za Hrvatsku Izvor: Europska komisija Hrvatska se suočava s raznim izazovima u području obrazovanja i osposobljavanja (vidjeti i prilog 13.). Udio djece mlađe od tri godine u formalnoj skrbi za djecu i dalje raste (na 20,4 % u 2020.). Međutim, ta je stopa i dalje ispod prosjeka EU-a od 32,3 %. Prevelik naglasak na teoretskom znanju i nedovoljan razvoj praktičnih vještina u strukovnom obrazovanju i osposobljavanju i dalje dovodi do neusklađenosti između obrazovanja i vještina osoba s diplomom i potreba tržišta rada. Ako se novi programi usklade s hrvatskim sustavom standarda zanimanja i kvalifikacija, očekuje se da će se povećati relevantnost obrazovanja i osposobljavanja za tržište rada, što će pridonijeti smanjenju neusklađenosti vještina i nedostatka radne snage. Sudjelovanje u obrazovanju odraslih u posljednja četiri tjedna znatno je ispod prosjeka EU-a (5,1 % u odnosu na 10,8 % u 2021.), posebno za niskokvalificirane radnike. Novim Zakonom o obrazovanju odraslih trebalo bi se pridonijeti postizanju glavnog cilja EU-a u pogledu obrazovanja odraslih do 2030. Udio stanovništva izloženog riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti (AROPE) u Hrvatskoj u stalnom je padu i trenutačno je nešto ispod prosjeka EU-a, no slabosti u sustavu socijalne zaštite i dalje su izražene. Stopa AROPE-a među starijim osobama i dalje je visoka (32,4 % u odnosu na 20,3 % u EU-u u 2020.), posebno za žene i osobe s invaliditetom. Jaz rizika od siromaštva (28,0 %) i stopa dugotrajnog rizika od siromaštva u 2020. (12,9 %) i dalje su iznad prosjeka EU-a, što upućuje na to da kućanstva s nižim dohotkom nemaju koristi od poboljšanih gospodarskih uvjeta. Prema Eurostatovim brzim procjenama dohotka u 2020. rizik od siromaštva vjerojatno se povećao tijekom krize uzrokovane bolešću COVID-19. Ionako slab učinak socijalnih transfera na smanjenje siromaštva dodatno je oslabio 2020. (23,1 % u odnosu na 32,7 % u EU-u). Konkretno, zajamčeni minimalni dohodak ima slab kapacitet za smanjenje siromaštva zbog nedostatne primjerenosti i ograničenog obuhvata, no u planu za oporavak i otpornost predviđa se da će se oba aspekta poboljšati. Isto tako, naknade za nezaposlene nisu adekvatna sigurnosna mreža za otpuštene radnike jer su i obuhvat naknada i njihova primjerenost nedostatni. Postoje i nedostaci u dostupnosti socijalne zaštite, na što upućuju niski udjeli radnika s ugovorima na određeno vrijeme (5,3 % u usporedbi s prosjekom EU-a od 40,9 % u 2019.) i samozaposlenih osoba (4 % u odnosu na 12,9 % u EU-u u 2019.) koji primaju naknade kada su u opasnosti od siromaštva. Ima prostora za jačanje pružanja socijalnih usluga i dugotrajne skrbi jer one ne dopiru do mnogih osoba kojima su potrebne, no mjerama iz plana za oporavak i otpornost nastoje se ukloniti nedostaci. Hrvatska se suočava s vrlo brzim demografskim starenjem, a jedan je od razloga i kontinuirano iseljavanje, što će uzrokovati poteškoće u mirovinskom i zdravstvenom sustavu te sustavu dugotrajne skrbi. Ukupna stopa zamjene (ARR), koja je 2020. iznosila 39 %, i dalje je među najnižima u EU-u. Rješavanjem tih izazova Hrvatska će pridonijeti ostvarenju glavnog cilja EU-a za 2030. u pogledu smanjenja broja osoba izloženih riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti. Tomu bi mogle pridonijeti razne mjere u okviru plana za oporavak i otpornost i fondova kohezijske politike, kao i pomoć u podupiranju razvoja socijalnih usluga, promicanju deinstitucionalizacije i olakšavanju prelaska na skrb u obitelji i zajednici. Prilog 13.: Obrazovanje i vještine U ovom se prilogu na temelju analize iz Pregleda obrazovanja i osposobljavanja za 2021. opisuju glavni izazovi za hrvatski sustav obrazovanja i osposobljavanja s obzirom na ciljeve strateškog okvira za europski prostor obrazovanja na razini EU-a i druge kontekstualne pokazatelje. Izazovi u obrazovanju u Hrvatskoj jesu slabo sudjelovanje u ranom i predškolskom odgoju i obrazovanju te niska razina osnovnih vještina i stjecanja visokog obrazovanja. Isto tako, postoje regionalne razlike i manjak nastavnika u ranom i predškolskom odgoju i obrazovanju te razlike između spolova i jaz između urbanih i ruralnih područja u stjecanju visokog obrazovanja. Sudjelovanje romske djece i učenika u obrazovanju znatno je niže na svim razinama. Tablica A13.1.: Ciljevi na razini EU-a i drugi kontekstualni pokazatelji u strateškom okviru za europski prostor obrazovanja Izvor: Eurostat (UOE, LFS); OECD (PISA). Sudjelovanje u ranom i predškolskom odgoju i obrazovanju poboljšava se, ali je i dalje nisko te postoje znatne regionalne razlike. Sudjelovanje u ranom i predškolskom odgoju i obrazovanju od treće godine života povećalo se za 11,8 postotnih bodova od 2014., ali je i dalje znatno ispod prosjeka EU-a i novog cilja na razini EU-a. Regionalne su razlike velike, a posebno zaostaju ruralne općine: u 40 % njih nema jaslica, a u više od 25 % nema dječjeg vrtića. Sudjelovanje romske djece također je znatno niže: 23 % u razdoblju 2016.–2017. I dalje postoje izazovi u pogledu kvalitete (tj. Hrvatskoj nedostaje okvir za kvalitetu, a razredi imaju prevelik broj učenika, kako je prikazano u tablici A13.1.) te nedostatka nastavnika u ranom i predškolskom odgoju i obrazovanju zbog neprivlačnih radnih uvjeta. Udio učenika koji rano napuštaju školovanje nije velik, ali osnovne su vještine često slabe. Udio osoba koje rano napuštaju obrazovanje i osposobljavanje najniži je u EU-u (2,4 % u odnosu na 9,7 % u EU-u), iako je mnogo veći za romske učenike, a posebno romske djevojčice (78 % djevojčica). Postotak petnaestogodišnjaka sa slabim rezultatima u osnovnim vještinama iznad je cilja na razini EU-a od 15 % i prosjeka EU-a za sva tri ispitana predmeta, a među najvišima je u EU-u kad je riječ o matematici (31,2 %) i znanosti (25,4 %). Aktualnom reformom obrazovanja uz potporu plana za oporavak i otpornost trebali bi se poboljšati obrazovni ishodi. Isto tako, planom za oporavak i otpornost nastoji se povećati broj nastavnih sati i postotak učenika u školama s jednom smjenom (na 70 %) u cilju prelaska na cjelodnevnu školu. Stopu stjecanja tercijarnog obrazovanja karakteriziraju znatne razlike između spolova i jaz između urbanih i ruralnih područja. Stopa stjecanja tercijarnog obrazovanja ispod je prosjeka EU-a i cilja na razini EU-a, a na nju utječe nizak udio učenika u općem srednjoškolskom obrazovanju. Postoji i velika razlika između spolova (16,6 postotnih bodova) i znatan jaz između urbanih i ruralnih područja (24,4 postotna boda). Jedan je od razloga činjenica da je postotak učenika u općim srednjim školama među najnižima u EU-u (31 % u odnosu na 52 % u EU-u), a u slabije razvijenim županijama još je niži. Iako su učenici četverogodišnjih programa strukovnog obrazovanja često usmjereni na visoko obrazovanje, mnogo je vjerojatnije da neće položiti potrebne prijemne ispite u odnosu na učenike koji pohađaju opće srednjoškolsko obrazovanje (37,8 % u odnosu na 3,9 % u 2020.) te da će napustiti visoko obrazovanje. Stopa zaposlenosti osoba koje su nedavno završile visoko obrazovanje (77,2 % u 2020., što je manje od prosjeka EU-a od 83,7 %) jedna je od najnižih u Uniji te se u razdoblju od 2019. do 2020. smanjila za 1,9 postotnih bodova. Grafikon A13.1.: Ograničenja iz pedagoškog standarda i prosječan stvarni broj upisane djece prema dobi Izvor: Raditi u dječjim vrtićima: rezultati istraživanja uvjeta rada u ranom i predškolskom odgoju i obrazovanju, Ivšić, Jaklin, 2020., str. 83. Ukupan broj učenika brzo se smanjuje zbog smanjenja broja stanovnika. Od 2013. broj učenika u srednjoškolskom obrazovanju smanjio se za 19,2 %, a u ruralnim područjima i za 36 %. To smanjenje od gotovo 34 500 učenika u osam godina dovelo je i do 11 031 praznih mjesta na sveučilištima u školskoj godini 2021./2022. jer broj mjesta nije prilagođen. Reformama i ulaganjima u okviru plana za oporavak i otpornost nastoje se riješiti glavna pitanja u obrazovanju. Cilj je glavne obrazovne reforme povećati sudjelovanje u ranom i predškolskom odgoju i obrazovanju te poboljšati obrazovne ishode povećanjem broja nastavnih sati. To se podupire dvama velikim infrastrukturnim ulaganjima u ustanove ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja te osnovne škole. Drugim mjerama nastoji se uravnotežiti srednjoškolsko obrazovanje te poboljšati stopa stjecanja i kvaliteta visokog obrazovanja. Prilog 14.: Zdravlje i zdravstveni sustavi Otporna zdravstvena zaštita preduvjet je za održivo gospodarstvo i društvo, što je posebno važno u kontekstu aktualne pandemije bolesti COVID-19. U ovom se prilogu donosi kratki pregled zdravstvenog sektora u Hrvatskoj. Očekivani životni vijek u Hrvatskoj kraći je nego u EU-u u cjelini, a 2020. zbog bolesti COVID-19 smanjio se za više od devet mjeseci. Hrvatska je 17. travnja 2022. prijavila 3,88 kumulativnih smrtnih slučajeva uzrokovanih bolešću COVID-19 na 1000 stanovnika i 274 potvrđena kumulativna slučaja bolesti COVID-19 na 1000 stanovnika. U Hrvatskoj je smrtnost od izlječivih bolesti daleko iznad prosjeka EU-a, što upućuje na moguće nedostatke u pružanju pravodobne i učinkovite skrbi.

Rashodi za zdravstvo u odnosu na bruto domaći proizvod (BDP) u Hrvatskoj bili su 2019. ispod prosjeka EU-a. Potrošnja za zdravstvo po glavi stanovnika niža je u Hrvatskoj nego u većini drugih zemalja EU-a i posljednjih je godina relativno stabilna. Međutim, javna su sredstva u ukupnim rashodima 2019. činila 81,9 %, odnosno postotak je bio viši nego u većini zemalja EU-a s usporedivim razinama rashoda. Udio javnog financiranja bio je veći od prosjeka EU-a za sva područja skrbi, a javnim su se sredstvima u najvećoj mjeri pokrivali stomatološka skrb i lijekovi. Predviđa se da će se javni rashodi za zdravstvo do 2070. povećati za 0,7 postotnih bodova BDP-a (u usporedbi s 0,9 postotnih bodova u EU-u). Grafikon A14.1.: Očekivani životni vijek pri rođenju, u godinama Izvor: Europska komisija Zemljopisna raspoređenost zdravstvene infrastrukture i ljudskih resursa znatno varira. Najveći broj ustanova i zdravstvenih radnika ima središnja Hrvatska, a u udaljenijim područjima taj broj opada. Broj osoba koje su u Hrvatskoj 2020. prijavile nezadovoljavanje zdravstvenih potreba zbog udaljenosti bio je manji od prosjeka EU-a (1,5 %, EU 1,9 %). S druge strane, mnoge bolnice smještene relativno blizu jedna drugoj nude iste vrste usluga. Grafikon A14.2.: Predviđeno povećanje javnih rashoda za zdravstvenu zaštitu u razdoblju 2019.–2070. (referentni scenarij) Izvor: Europska komisija Hrvatska u okviru plana za oporavak i otpornost planira uložiti 353 milijuna EUR u zdravstvenu zaštitu, uglavnom kako bi poboljšala prevenciju, dijagnosticiranje i liječenje pacijenata oboljelih od raka i drugih bolesti, unaprijedila infrastrukturu bolnica te povećala dnevnu skrb, osposobljavanje medicinskih sestara, digitalizaciju zdravstvenih usluga i njihovo pružanje u ruralnim područjima s pomoću pokretnih ambulanti. Tablica A14.1.: Glavni zdravstveni pokazatelji Izvor: baza podataka Eurostata; osim: *Baza podataka Eurostata i OECD, ** ECDC. Prilog 15.: Gospodarski i socijalni rezultati na regionalnoj razini Regionalna dimenzija važan je čimbenik u procjeni gospodarskih i socijalnih kretanja u državama članicama EU-a. Uzimanjem u obzir te dimenzije omogućuje se dobro prilagođen i ciljan odgovor politike kojim se potiče kohezija te osigurava održiv i otporan gospodarski razvoj u svim regijama. Bruto domaći proizvod (BDP) Hrvatske po stanovniku u 2020. iznosio je 64 % prosjeka EU-a te je obilježen znatnim regionalnim razlikama, od grada