Postojeći pravni okvir u EU-u za oduzimanje imovine stečene kaznenim djelima nije učinkovit kada je riječ o kriminalcima koji svoju imovinu kriju u drugim državama članicama. Vrlo se malo naloga za zamrzavanje i oduzimanje izvrši u drugim državama članicama. Zbog toga se širom EU-a premali dio imovine stečene kaznenim djelima zamrzava ili oduzima, što znači da se kriminalcima dopušta da uživaju nezakonitu dobit. Prepoznato je nekoliko uzroka ograničene primjene dviju okvirnih odluka. Velik je problem to što postojeća dva instrumenta za međusobno priznavanje ne obuhvaćaju mnoge naloge za zamrzavanje i oduzimanje koji se mogu donijeti na nacionalnoj razini (posebno u pogledu oduzimanja bez presude, ali i u pogledu proširenog oduzimanja i oduzimanja trećoj strani). Nadalje, postojeći postupci i potvrde nepotrebno su složeni i neučinkoviti. Uz to, postojeći instrumenti ne sadržavaju nikakve odredbe o povratu ili naknadi štete žrtvama.

1. Veće međusobno priznavanje naloga za zamrzavanje i oduzimanje u prekograničnim slučajevima, a to bi se postiglo proširivanjem područja primjene instrumenta za međusobno priznavanje.

Budući da kriminalci često kriju svoju imovinu u drugim državama članicama, učinkovita prekogranična suradnja ključna je za oduzimanje imovine stečene kaznenim djelima. U zakonodavstvu EU-a već je predviđeno međusobno priznavanje naloga za zamrzavanje i oduzimanje. Međutim, zakonodavstvo nije usklađeno s nedavnim razvojem nacionalnog zakonodavstva u nekim državama članicama ni s novijim zakonodavstvom EU-a u pogledu minimalnih zajedničkih pravila. Ovim se Prijedlogom proširuje područje suradnje i osigurava izvršenje većeg broja naloga za oduzimanje u državama članicama. Njime se predviđaju i jednostavniji i brži postupci i potvrde. Uz to, Prijedlogom će biti predviđena posebna pravila koja se odnose na mogućnosti da žrtve traže povrat ili naknadu štete u prekograničnim slučajevima.

Razmotrene su četiri glavne opcije politika: zadržavanje statusa quo (opcija 1), neobvezujući pravni instrumenti (opcija 2) i dvije opcije regulatorne politike (opcije 3 i 4). Zadržavanje statusa quo značilo bi da nema djelovanja na razini EU-a; nasuprot tome, ostalim trima opcijama politike poboljšat će se, u mjeri koja se razlikuje od jedne opcije do druge, mogućnost prekogranične pljenidbe i oduzimanja imovine stečene kaznenim djelima. Opcijom 2 (nezakonodavno djelovanje/neobvezujući pravni instrumenti) pružila bi se potpora međusobnom priznavanju naloga za zamrzavanje i oduzimanje, primjerice putem izobrazbe i razmjene najboljih praksi te promicanja upotrebe međunarodnih instrumenata za poboljšavanje prekogranične pljenidbe i oduzimanja. Međutim, očekivani učinak takvog pristupa bio bi prilično malen, a neke države članice EU-a i dalje ne bi mogle djelovati u pogledu određenih zahtjeva drugih država članica. Opcije 3 i 4 (zakonodavno djelovanje kojim se predviđaju minimalne ili velike obveze) podrazumijevaju obveze priznavanja i izvršavanja niza naloga za zamrzavanje i oduzimanje imovine stečene kaznenim djelima. U okviru opcije 3 zahtijevalo bi se priznavanje samo onih naloga za zamrzavanje i oduzimanje koji su utvrđeni u Direktivi 2014/42/EU. U okviru opcije 4 zahtijevalo bi se priznavanje naloga za zamrzavanje i oduzimanje bez presude. Podopcijom 4a (srednja opcija) predviđa se šire djelovanje od onog predviđenog u opciji 3 i obuhvaćene su sve vrste oduzimanja imovine stečene kaznenim djelima, uključujući oduzimanje imovine stečene kaznenim djelima i ako nema presude. Podopcija 4b (opcija maksimum) uključivala bi i građanske i administrativne oblike oduzimanja bez presude. Daje se prednost podopciji 4a jer se njome predviđa novi instrument za međusobno priznavanje s proširenim područjem primjene koje obuhvaća sve vrste naloga za zamrzavanje i oduzimanje u kontekstu kaznenih postupaka. Time se dopunjuju mjere usklađivanja utvrđene Direktivom 2014/42/EU. Uz to, njome će biti predviđena posebna pravila koja se odnose na zaštitu prava žrtava u prekograničnim slučajevima.