Ocjena napretka država članica u 2014. u postizanju nacionalnih ciljeva energetske učinkovitosti do 2020. i u provedbi Direktive o energetskoj učinkovitosti 2012/27/EU u skladu s člankom 24. stavkom 3. Direktive o energetskoj učinkovitosti 2012/27/EU za 2016.

Povećanje energetske učinkovitosti ključno je za rješavanje budućih izazova za Europsku uniju. Smanjenje potražnje za energijom i „davanje prioriteta energetskoj učinkovitosti” stoga su jedan od pet glavnih ciljeva Europske unije. Države članice potvrdile su 2015. neodložnu potrebu za postizanjem cilja povećanja energetske učinkovitosti za 20 % do 2020. Osim koristi u pogledu smanjenja emisija stakleničkih plinova, sigurnosti opskrbe, konkurentnosti, održivosti europskog gospodarstva i stvaranja radnih mjesta, politikama u području energetske učinkovitosti ostvaruju se uštede za potrošače. Stoga je Komisija u studenome 2016. predložila jačanje tog važnog područja politike i nakon 2020. utvrđivanjem obvezujućeg cilja EU-a za povećanje energetske učinkovitosti za 30 % do 2030.

2. Napredak prema postizanju cilja EU-a za povećanje energetske učinkovitosti do 2020.

Na temelju podataka Eurostata izvršena je prva analiza čimbenika radi ispitivanja učinka različitih pokretača na prijašnja kretanja u potrošnji primarne energije na razini EU-a tijekom posljednjeg desetljeća (2005. – 2014.). U analizi je dana ocjena relativnog doprinosa gospodarske aktivnosti, strukture, mješavine goriva i energetskog intenziteta ukupnom smanjenju potrošnje primarne energije tijekom tog razdoblja (206 Mtoe). Naime, učinak aktivnosti doveo je do povećanja potrošnje energije od 123 Mtoe. Međutim, ono je neutralizirano gotovo trostrukim smanjenjem (–353 Mtoe) zahvaljujući znatnim poboljšanjima energetskog intenziteta.

Najveća smanjenja potrošnje primarne energije od 2013. do 2014. zabilježena su u Belgiji (8 %), Danskoj (7 %) i Ujedinjenoj Kraljevini (7 %). Nizozemska je ostvarila najveće smanjenje (8 %) konačne potrošnje energije, a slijede ju Francuska (7 %) i Belgija (6 %). Samo u Nizozemskoj i Luksemburgu došlo je do smanjenja konačne potrošnje energije u svim sektorima. Najveće povećanje konačne potrošnje energije zabilježeno je na Malti (3 %), u Bugarskoj (3 %) i Litvi (2 %).

Većina država članica smanjila je od 2005. do 2014. svoju potrošnju primarne energije i konačnu potrošnju energije stopom koja im je, ako ju zadrže, dovoljna da do 2020. ostvare svoje ciljeve potrošnje primarne i konačne energije. Kada je riječ o potrošnji primarne energije, iznimke su od navedenog Estonija, Malta i Švedska. U pogledu konačne potrošnje energije iznimke su Austrija, Belgija, Njemačka, Litva, Malta i Slovačka.

Države članice utvrdile su 2013. nacionalne okvirne ciljeve povećanja energetske učinkovitosti do 2020. Konačna potrošnja energije u 17 država članica već je u 2014. bila ispod njihova okvirnog cilja konačne potrošnje energije za 2020. Slično tome, 19 država članica već je 2014. ostvarilo potrošnju primarne energije ispod njihova okvirnog cilja potrošnje primarne energije za 2020.

Apsolutna potrošnja primarne energije smanjuje se od 2005. u svim državama članicama osim u Estoniji, Finskoj i Poljskoj. Estonija je zabilježila najveće godišnje povećanje (2,6 %), dok je potrošnja primarne energije u Finskoj ostala stabilna u razdoblju 2005. – 2014. U Grčkoj, Litvi i Ujedinjenoj Kraljevini došlo je do znatnih godišnjih smanjenja.

Potrošnja primarne energije u EU-u smanjila se za 12 %, s 1712 Mtoe 2005. na 1507 Mtoe 2014. Ta je razina potrošnje još uvijek nešto iznad cilja od 1483 Mtoe potrošnje primarne energije do 2020.

Konačna potrošnja energije u EU-u smanjila se za 11 %, s 1191 Mtoe, koliko je iznosila 2005., na 1062 Mtoe 2014., što je ispod cilja od 1086 Mtoe konačne potrošnje energije do 2020. Apsolutna konačna potrošnja energije smanjuje se od 2005. u svim državama članicama osim u Litvi, na Malti i u Poljskoj.

2.Napredak prema postizanju cilja EU-a za povećanje energetske učinkovitosti do 2020.

iz analize čimbenika koja je izvršena za 28 država članica EU-a vidljivo je da je do smanjenja potrošnje primarne energije od 2005. do 2014. došlo uglavnom zbog poboljšanja energetskog intenziteta. Razmjerno manju ulogu imali su gospodarski pad, promjene mješavine goriva i strukturne promjene.

EU je ostvario znatan napredak tijekom posljednjih godina. Njegova potrošnja primarne energije 2014. bila je samo 1,6 % iznad njegova cilja potrošnje primarne energije za 2020. Konačna potrošnja energije bila je čak 2,2 % ispod cilja za 2020. Međutim, u 2015. potrošnja primarne energije povećala se za otprilike 1,5 %, a konačna potrošnja energije za otprilike 2 % u usporedbi s razinama iz 2014. (To je zato što je 2014. bila iznimno topla godina. Podaci pokazuju da se to kretanje preokrenulo u 2015.)

U ovom se izvješću za 2016. daje ocjena napretka ostvarenog do 2014. prema postizanju cilja povećanja energetske učinkovitosti za 20 % do 2020. te napretka u provedbi Direktive o energetskoj učinkovitosti. Ono uključuje nekoliko preporuka državama članicama. Temelji se uglavnom na godišnjim izvješćima država članica za 2016. te posljednjim podacima Eurostata za 2014. i nadovezuje na izvješće iz 2015. o napretku u postizanju ciljeva energetske učinkovitosti.

S druge je pak strane učinak strukturnih promjena i promjena mješavine goriva za 28 država članica EU-a zanemariv. Strukturni učinak iznosio je +25 Mtoe. To je moguće pripisati relativnom rastu energetski intenzivnijih nacionalnih gospodarstava u usporedbi s rastom energetski manje intenzivnih gospodarstava. Postojao je vrlo malen negativni učinak mješavine goriva (-0,5 Mtoe), iz čega se dalo naslutiti da je došlo do prijelaza na čišća goriva. To je naznaka da su proteklog desetljeća postignuta znatna poboljšanja energetske učinkovitosti.

Izvor: Analiza Zajedničkog istraživačkog centra

Prva analiza čimbenika konačne potrošnje energije za razdoblje 2005. – 2014. na razini država članica izvršena je za proizvodne sektore gospodarstva. Iz preliminarnih rezultata vidljivi su negativni učinci aktivnosti u Grčkoj, Hrvatskoj, Italiji i Portugalu. To je dovelo do manje konačne potrošnje energije, što je odraz gospodarskog pada u tim zemljama. Strukturni učinak bio je negativan u većini država članica, što je bila naznaka povećanja aktivnosti u energetski manje intenzivnim sektorima. Samo je u Estoniji, Poljskoj, Mađarskoj i Austriji zabilježen blagi pomak prema energetski intenzivnijim sektorima. Posljedica toga bila je veća potrošnja energije u tom razdoblju, do koje u suprotnom ne bi bilo došlo.

Izuzev u Latviji i na Cipru, u svim su državama članicama zabilježeni negativni učinci energetskog intenziteta, koji su odraz poboljšanja energetskog intenziteta. Znatna poboljšanja energetskog intenziteta ostvarena su u Bugarskoj, Češkoj Republici, Rumunjskoj i Slovačkoj, što j za posljedicu imalo manju potrošnju energije. Komisija smatra da je javna politika ključni pokretač poboljšanja energetske učinkovitosti. Taj su zaključak nedavno potvrdile Međunarodna agencija za energiju i analiza čimbenika Odyssee-Mure.

4.1.Industrija

Konačna potrošnja energije u industriji smanjila se u apsolutnim vrijednostima s 328 Mtoe, koliko je iznosila 2005., na 275 Mtoe 2014. (16 %).

Trinaest država članica zabilježilo je 2014. pad konačne potrošnje industrijske energije u usporedbi s razinama iz 2013. Zemlje s najvećim povećanjem potrošnje industrijske energije bile su Cipar (19 %), Grčka (9 %) i Mađarska (6 %). Glavni razlozi rasta u razdoblju od 2013. do 2014., koje su navele neke države članice, bili su povećanje dodane vrijednosti industrije i veća potrošnja u tvornicama cementa i tvornicama koje proizvode drvno iverje.

Što se tiče intenziteta konačne energije u industriji, znatna je razlika između energetski najintenzivnije države članice, Bugarske, te najmanje intenzivnih, Danske i Irske. Iako na to utječe broj energetski intenzivnih industrija, u većini se država članica, uz iznimku Cipra, Grčke, Mađarske i Latvije, energetski intenzitet u industriji 2014. smanjio u usporedbi s 2005. Gotovo i nije bilo daljnjih poboljšanja energetskog intenziteta u Austriji i Finskoj.

4.2.Domaćinstva

Apsolutna konačna potrošnja energije u domaćinstvima smanjila se za 15 %, s 309 Mtoe, koliko je iznosila 2005., na 263 Mtoe 2014. i to zbog nekoliko razloga, uključujući veću energetsku učinkovitost uređaja te poboljšanje energetske učinkovitosti fonda nekretnina nakon postupne provedbe Direktive o energetskoj učinkovitosti zgrada i minimalnih normi za ekološki dizajn. Tom pozitivnom trendu doprinijeli su i informacije pružene potrošačima u okviru energetskih certifikata za zgrade te mjerenje potrošnje energije jer su tako potrošači dobili korisne alate za podizanje osviještenosti o svojoj potrošnji energije.

Nijedna država članica nije prijavila povećanje konačne potrošnje energije u domaćinstvima u razdoblju od 2013. do 2014. Znatno smanjenje za 20 % uočeno je u Nizozemskoj, a odmah iza nje nalazila se Belgija sa smanjenjem od 18 %.

Godina 2014. bila je neuobičajeno topla, što je trebalo dovesti do manje potražnje za grijanjem. Međutim, unatoč tome što je 2014. bila toplija od 2013., iz podataka o potrošnji energije u domaćinstvima, koji uključuju klimatske korekcije, u 17 država članica vidljiv je trend povećanja potrošnje 2014. u usporedbi s 2013. Mogući je razlog tome izuzimanje stupanj-dana hlađenja iz klimatskih korekcija. Stoga ih je potrebno razmotriti u budućim analizama, a osobito jer će hlađenje imati sve veću ulogu u energetskim potrebama južnih zemalja.

Isto tako, konačna potrošnja energije po stanovniku, koja uključuje klimatske korekcije, od 2005. do 2014. smanjila se u prosjeku za 0,7% godišnje. U tom su razdoblju najveća poboljšanja ostvarena u Belgiji, Irskoj i Ujedinjenoj Kraljevini. Potrošnja energije po kvadratnom metru isto se tako poboljšala od 2005. do 2014. u svim državama članicama. Najveća smanjenja uočena su na Cipru, u Latviji i Portugalu.

4.3.Sektor usluga

U sektoru usluga konačna potrošnja energije smanjila se za 2 %, s 144 Mtoe, koliko je iznosila 2005., na 141 Mtoe 2014. Ovo poprilično smanjenje od 6 % 2014. u usporedbi s 2013. može se djelomično objasniti činjenicom da je zima 2014. bila blaga s obzirom na to da u sektoru usluga na grijanje prema procjeni otpada 62 % konačne potrošnje energije.

U usporedbi s 2013., u svim je zemljama, izuzev Estonije, Latvije, Malte, Portugala i Švedske, 2014. došlo do smanjenja potrošnje energije u njihovom sektoru usluga ili je ona bila stabilna u apsolutnom iznosu. Cipar i Malta objasnili su uzlazne, odnosno stabilne trendove rastom turizma i klimatskim odstupanjima, pri čemu je bila veća potrošnja energije potrebne za grijanje, ventilaciju i klimatizaciju zraka. Latvija je povezala povećanje potrošnje s povećanjem bruto dodane vrijednosti usluga dok je Portugal kao mogući razlog naveo povećanje radnog vremena u javnom sektoru.

Intenzitet konačne energije u sektoru usluga u razdoblju 2005. – 2014. poboljšao se u prosjeku za 1 % godišnje. Tijekom tog razdoblja najveća poboljšanja ostvarena su u Mađarskoj, Irskoj i Slovačkoj. Cipar, Estonija, Finska, Grčka i Italija su sve zemlje koje su u tom razdoblju zabilježile stabilan ili veći intenzitet konačne energije. Te posljednje navedene države članice trebale bi se usredotočiti na povećanje energetske učinkovitosti sektora usluga. Time će se pomoći u poboljšanju konkurentnosti tog sektora čiji se rast očekuje u budućnosti.

4.4.Javni sektor