1.Uvod

Direktivom o odgovornosti za proizvode („Direktiva”) više od tri desetljeća osiguravalo se da proizvođači preuzimaju odgovornost u odnosu na potrošače za neispravne proizvode. U vrijeme kada je donesena, 1985., Direktiva je bila smion i suvremen instrument koji je zahtijevao određene prilagodbe građanskih zakonika država članica.

Direktiva je predstavljala jedan od prvih zakonodavnih akata EU-a koji je bio izričito namijenjen zaštiti potrošača. Njome je uveden pojam stroge odgovornosti, što znači da su proizvođači odgovorni za neispravan proizvod, neovisno o tome je li do neispravnosti došlo njihovim krivnjom. Direktivom se ujedno nastoji pridonijeti gospodarskom rastu osiguravanjem stabilnog i pravnog okruženja ravnopravnih uvjeta tržišnog natjecanja koje poduzećima omogućuje stavljanje inovativnih proizvoda na tržište.

Direktivom se nadopunjuje zakonodavstvo EU-a o sigurnosti proizvoda te ono što je poznato pod nazivom „novi pristup” sigurnosti proizvoda. „Novim pristupom”, koji je donesen istovremeno kad i Direktiva, nastoje se spriječiti nezgode utvrđivanjem zajedničkih sigurnosnih pravila kojima se omogućuje neometano funkcioniranje jedinstvenog tržišta robe i smanjenje administrativnog opterećenja. Direktiva predstavlja zaštitni mehanizam u slučajevima kada ipak dođe do takvih nezgoda.

Godina 2018. nije 1985. Došlo je do razvoja EU-a i njegovih pravila o sigurnosti proizvoda, kao i razvoja gospodarstva i tehnologija. Mnogi danas dostupni proizvodi imaju značajke koje su se 1980.-ih smatrale znanstvenom fantastikom. Neki od izazova s kojima se danas suočavamo i s kojima ćemo se još češće suočavati u budućnosti odnose se na digitalizaciju, internet stvari, umjetnu inteligenciju i kibersigurnost.

Eksponencijalan rast računalne snage, dostupnost podataka i napredak u pogledu algoritama čine umjetnu inteligenciju (UI) jednom od najvažnijih tehnologija 21. stoljeća. Komisija je donijela Komunikaciju „Ostvarivanje najveće moguće koristi od umjetne inteligencije” kako bi osigurala usklađen odgovor politike kojim se ujedno rješavaju pravna pitanja. Sigurnost proizvoda i odgovornost – u slučaju štete – ključan su aspekt pronalaženja odgovora politike kojim se europskim društvima, poduzećima i potrošačima omogućuje ostvarenje koristi od umjetne inteligencije.

S obzirom na to da Direktiva nije ocijenjena od svojeg stupanja na snagu te u svjetlu najnovijih tehnoloških postignuća, Komisija je provela ocjenjivanje Direktive radi procjene njezine uspješnosti. Ocjenjivanje uključuje razmatranje o najnovijim tehnološkim postignuća. Konkretno, u njemu se analiziralo je li Direktiva: i. i dalje djelotvorna u ostvarivanju svojih izvornih ciljeva; ii. učinkovita; iii. u skladu s odgovarajućim pravilima EU-a; iv. i dalje relevantna u odnosu na najnovije tehnološke promjene; te v. osigurava li zakonodavstvo EU-a o odgovornosti za proizvode i dalje dodanu vrijednost poduzećima i oštećenim osobama.

U ocjenjivanju se isto tako razmatralo služi li Direktiva u svojem trenutačnom obliku i dalje svrsi. Je li primjerena za odgovaranje na izazove povezane sa sve većom autonomnošću uređaja i kibersigurnosti? Što je s održivošću i ostvarivanjem kružnog gospodarstva? Odvraća li Direktiva nepotrebno proizvođače od stavljanja inovativnih proizvoda na tržište? Ili obratno, sprječava li proizvođače da na tržište stavljaju neispravne i nesigurne proizvode? Štiti li i dalje oštećene osobe u svijetu koji se mijenja?

Ocjenjivanje je pokazalo da je Direktiva o odgovornosti za proizvode i dalje primjereno sredstvo, iako su današnji proizvodi mnogo složeniji od onih iz 1985.

Međutim, potrebno je pravno pojasniti određene pojmove (kao što su proizvod, proizvođač, neispravnost, šteta i teret dokazivanja) te pomnije razmotriti određene proizvode kao što su farmaceutski proizvodi, koji mogu utjecati na uspješnost Direktive.

Osim toga, preliminarnom analizom o tome kako nove digitalne tehnologije utječu na funkcioniranje Direktive otvorena su brojna pitanja Komisija će na temelju tih rezultata provesti opširno savjetovanje u cilju postizanja zajedničkog dogovora sa svim dionicima. Cilj je sastaviti sveobuhvatne smjernice o načinu primjene Direktive u današnje vrijeme. Osim toga, procijenit će se u kojoj se mjeri postojećom Direktivom mogu primjereno obuhvatiti digitalne tehnologije u nastajanju. Smjernice i procjena pomoći će nam u izradi okvira za odgovornost za proizvode koji je primjeren za digitalnu industrijsku revoluciju.

Naš je cilj osigurati: i. da u zemljama EU-a postoji sustav odgovornosti za proizvode kojim se potiču inovacije; ii. sigurnost proizvoda koji se stavljaju na tržište EU-a; te iii. da osobe koje pretrpe štetu zbog neispravnih proizvoda mogu zatražiti naknadu u slučaju nezgode. Imamo odgovornost i prema oštećenim poduzećima i osobama. To je naš smjerokaz. Moramo pažljivo i razumno upravljati predstojećim tehnološkim promjenama tako da poštujemo oba cilja.

2.Glavne značajke Direktive

Direktiva se primjenjuje na sve pokretne proizvode, čak i ako su ugrađeni u neki drugi pokretni proizvod, te posebno uključuje električnu struju. Njome se ujedno uvodi pojam stroge odgovornosti proizvođača. Proizvođači su u skladu sa zakonodavstvom EU-a o sigurnosti odgovorni za svoje proizvode. Ako je proizvod neispravan i prouzrokuje tjelesne ozljede ili materijalnu štetu veću od 500 EUR na imovini namijenjenoj uglavnom za privatnu uporabu ili potrošnju, proizvođači se smatraju odgovornima neovisno o tome je li do toga došlo njihovom krivnjom. Smatra se da je proizvod neispravan ako ne pruža sigurnost koju osoba ima pravo očekivati.

Primjer – Osoba je tijekom vožnje automobilom morala izbjeći prepreku koja se neočekivano pojavila. Osoba je skrenula s ceste i vozilo se počelo snažno tresti. Senzori zračnog jastuka to su prepoznali kao nesreću i došlo je do njihove aktivacije. Jedan od bočnih zračnih jastuka udario je vozača u vrat, pritisnuo arteriju i izazvao moždani udar. Sudskim putem pokušalo se utvrditi je li proizvođač ispravno izračunao rizik od nepravilnosti u radu senzora. Tužba je odbijena na prvostupanjskom i drugostupanjskom sudu, no kasnije je poništena na sudu višeg stupnja. Predmet je u konačnici riješen izvan suda.