Zabilježeno je da je ranjiva skupina migrantica i žena izbjeglica te maloljetnika bez pratnje izložena stalnom riziku da postanu žrtve trgovanja ljudima. Organizacije civilnog društva ističu da migracijski i rodni aspekt kaznenog djela nisu dovoljno prepoznati, što dovodi do toga da je seksualno iskorištavanje nerazmjerno često usmjereno na žene i djevojčice. Nadalje, situacije ranjivosti koje mogu nastati zbog migracija dovode do većeg rizika da žene koje se prijavljuju za međunarodnu zaštitu postanu žrtve trgovanja ljudima i drugih oblika rodno uvjetovanog nasilja, kao što su silovanje ili nasilje u obitelji, posebno zbog poteškoća u pristupu sigurnom smještaju i odgovarajućem savjetovanju. Organizacije civilnog društva naglašavaju potrebu za rodno osjetljivim pristupom u pružanju pomoći i potpore žrtvama trgovanja ljudima u svrhu seksualnog iskorištavanja.

Trgovanje ljudima potaknuto je golemom zaradom koju ono donosi organiziranim zločinačkim skupinama. Za stvarno smanjenje potražnje potrebne su mjere kojima se trgovcima ljudima oduzima financijska korist i osigurava da se kriminal ne isplati. Oduzimanje i zapljena imovinske koristi ostvarene kaznenim djelima te „praćenje novca”, uključujući putem financijskih istraga i zajedničkih istraga, i dalje su ključni za ometanje kriminalnog poslovnog modela. Pozivanjem počinitelja na odgovornost, među ostalim uhićenjima, kaznenim progonima i osuđujućim presudama, povećava se odvraćajući učinak kao način prevencije. Borba protiv kulture nekažnjavanja i povećanje odgovornosti zahtijevaju intenziviranje istraga, kaznenih progona i osuda, ne samo protiv trgovaca ljudima, već i protiv onih koji profitiraju od zločina i iskorištavaju žrtve.

Nekažnjavanje počinitelja u EU-u i dalje postoji, a broj kaznenih progona i osuda trgovaca ljudima i dalje je nizak. U razdoblju 2017.–2018. u EU-u je evidentirano 11 788 osumnjičenika, 6 163 kaznena progona i 2 426 osuđujućih presuda u vezi s kaznenim djelima trgovanja ljudima. Razlozi za veći broj osumnjičenika i kaznenih progona te manji broj osuđujućih presuda u usporedbi s prethodnim izvještajnim razdobljem mogu se pripisati brojnim čimbenicima, zbog kojih nije moguća konačna analiza trendova. Međutim, mali broj kaznenih progona, ali i mali broj osuđujućih presuda trgovcima ljudima u EU-u u usporedbi s brojem istraga upućuje na to da privođenje počinitelja pravdi i dalje nije lako. Izazovi za tijela kaznenog progona i pravosudna tijela uključuju: i. poteškoće u dokazivanju složenih elemenata kaznenog djela; ii. osiguravanje odgovarajuće razine resursa i znanja za provođenje financijskih istraga te iii. poteškoće u prekograničnoj i međunarodnoj suradnji. Zbog velikog broja registriranih žrtava u EU-u potreban je odlučan odgovor kaznenog pravosuđa kako bi se iskorijenilo nekažnjavanje počinitelja, a kazneno djelo trgovanja ljudima postalo „visokorizično i niskoprofitno” kazneno djelo.

Francuska je prijavila najveći broj kaznenih progona zbog trgovanja ljudima u EU-u, a slijede je Belgija, Rumunjska, Austrija i Bugarska. Francuska je zabilježila i najveći broj osuđujućih presuda za kaznena djela trgovanja ljudima u EU-u, a slijede je Rumunjska, Njemačka, Španjolska i Belgija. Čak 70 % osuđenih trgovaca ljudima građani su EU-a. Većina trgovaca ljudima počinila je kazneno djelo u svrhu seksualnog iskorištavanja. Manje od petine svih počinitelja trgovalo je ljudima u svrhu iskorištavanja radne snage. Muškarci i dalje čine većinu počinitelja i više od dvije trećine osoba osumnjičenih, optuženih i osuđenih za trgovanje ljudima.

Mnoge države članice izvijestile su o mjerama kaznenog progona i pravosudnim mjerama koje su poduzete kako bi se tijela služila posebnim tehnikama istrage i kako bi im se dale posebne odgovornosti za istragu i kazneni progon kaznenih djela trgovanja ljudima. Radilo se na povećanju financijskih istraga, zajedničkih istraga i prekogranične suradnje, kao i mjerama za oduzimanje i zapljenu imovinske koristi ostvarene kaznenim djelima. Države članice sve se više koriste alatima EU-a za suradnju, resursima i opsežnim informacijskim sustavima, posebno uz potporu agencija EU-a, kako bi razmjenjivale informacije i provodile zajedničke aktivnosti. Mnoge države članice izvijestile su da su se zajednički istražni timovi pokazali kao posebno djelotvoran alat za suradnju koji pridonosi kvaliteti i učinkovitosti istražnog postupka s brzom razmjenom informacija i prikupljanjem dokaza. Trgovanje ljudima jedno je od područja kriminaliteta s najvećim brojem uspostavljenih zajedničkih istražnih timova. Eurojust je u razdoblju 2018.–2019. zabilježio povećan broj slučajeva trgovanja ljudima, koordinacijskih sastanaka i zajedničkih timova za istraživanje trgovanja ljudima u usporedbi s prethodnim godinama.

Zahvaljujući sve većem broju doprinosa koje Europol dobiva od država članica, znatno se povećala pomoć koja se pruža tijelima kaznenog progona. Operativne akcije provedene u okviru EMPACT-a u području trgovanja ljudima rezultirale su 2019. s 825 uhićenja, 8 824 osumnjičenika i 1 307 potencijalnih žrtava, uključujući identificiranih 69 djece, otkrivene ili razbijene 94 organizirane zločinačke skupine te 1,5 milijuna EUR zamrznute imovine na bankovnim računima, u trgovačkim društvima i na internetskim domenama. Iako se niz država članica sve više koristi alatima kaznenog pravosuđa za zamrzavanje i oduzimanje imovinske koristi ostvarene kaznenim djelima, ukupna stopa oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelima u EU-u i dalje je niska.

Nadležna tijela razmatraju upotrebu opsežnih informacijskih sustava, uključujući vizni informacijski sustav, Schengenski informacijski sustav (SIS II) i Eurodac za sprečavanje, istraživanje i/ili kazneni progon teških kaznenih djela, uključujući slučajeve trgovanja ljudima. Upotreba SIS-a II omogućuje tijelima otkrivanje (među ostalim upotrebom otisaka prstiju), istraživanje i kazneni progon trgovaca ljudima te identifikaciju i zaštitu žrtava. Njime se omogućuje i lokalizacija i zapljena određenih predmeta kojima se koriste počinitelji, primjerice vozila, plovila, kontejnera i putnih isprava. Države članice, Komisija i eu-LISA planiraju daljnja poboljšanja/pripremaju se za daljnje jačanje sustava SIS II, čime će se tijelima kaznenog progona osigurati dodatna sredstva od kraja 2021. Modernizacija okvira za interoperabilnost mogla bi biti važan čimbenik u poboljšanju identifikacije žrtava trgovanja ljudima, uključujući djecu, i počinitelja kaznenih djela.

Sprečavanje trgovanja ljudima glavni je prioritet Komunikacije Komisije iz 2017. o jačanju mjera EU-a u borbi protiv trgovanja ljudima („Komunikacija iz 2017.”). Direktivom o suzbijanju trgovanja ljudima utvrđuju se konkretni zahtjevi za države članice, uključujući mjere za odvraćanje i smanjenje potražnje za trgovanjem ljudima, kao i za informiranje, osposobljavanje i razmatranje kriminalizacije osoba koje koriste usluge žrtava trgovanja ljudima. Kao ključnu mjeru u okviru Komunikacije iz 2017. Europska komisija potiče države članice da kao počinitelje kaznenog djela kažnjavaju one koji se svjesno koriste uslugama koje pružaju žrtve trgovanja ljudima. Analiza iz Komisijina „Izvješća korisnika” iz 2016. ukazala je na izrazito raznoliko pravno okruženje u EU-u koje „ne uspijeva učinkovito doprinijeti obeshrabrivanju potražnje za takvim uslugama”. Na nacionalnoj razini zakonodavne mjere poduzete u skladu s člankom 18. stavkom 4. Direktive o suzbijanju trgovanja ljudima slijede različite pristupe sprečavanju počinjenja kaznenih djela te smanjenju nezakonite potražnje za „uslugama”, „korištenjem” ili „iskorištavanjem” žrtava trgovanja ljudima. Te razlike uključuju područje primjene, ciljeve i/ili posebne zahtjeve takvih nacionalnih mjera. Od drugog izvješća o napretku nekoliko je država članica izvijestilo o donošenju novih zakona ili izmjeni postojećeg zakonodavstva kako bi se smanjila potražnja ili kriminaliziralo korištenje uslugama žrtava trgovanja ljudima (npr. Estonija, Cipar, Luksemburg, Švedska i Irska). Nizozemska je izvijestila o zakonodavnim inicijativama koje su u tijeku, a druge zemlje, primjerice Latvija, Mađarska i Španjolska, razmatraju zakonske mogućnosti.

Organizacije civilnog društva naglašavaju da je provedba takvih zakonskih odredbi, tamo gdje one postoje, ograničena, a tek postupno dolazi do kaznenih progona i osuđujućih presuda. Organizacije civilnog društva podupiru prioritet Komisije da potakne države članice koje to nisu učinile da kao počinitelje kaznenog djela kažnjavaju one koji se svjesno koriste uslugama žrtava trgovanja ljudima i naglašavaju važnost kriminalizacije korištenja uslugama žrtava za sve oblike iskorištavanja.

Podaci o kaznenom djelu korištenja uslugama žrtava trgovanja ljudima, kako je utvrđeno nacionalnim pravom, prikupljeni su po drugi put. Jedanaest država članica prijavilo je ukupno 170 osumnjičenika, 162 kaznena progona i 133 osuđujuće presude u vezi s kaznenim djelom korištenja uslugama žrtava trgovanja ljudima.

3.2Pristup žrtava pravima i ostvarivanje tih prava

Jedan od prioriteta utvrđenih u Komunikaciji iz 2017. bio je „osiguravanje da žrtve trgovanja ljudima imaju bolji pristup pravima i da ih mogu ostvariti”. Pravo Unije predviđa pomoć, potporu i zaštitu žrtvama trgovanja ljudima na temelju različitih zakonodavnih akata, uključujući Direktivu o suzbijanju trgovanja ljudima, Direktivu 2004/81/EZ o boravišnim dozvolama, Direktivu 2012/29/EU o pravima žrtava i Direktivu o naknadi štete. Države članice i organizacije civilnog društva izvijestile su da postoji znatan broj zakonodavnih i političkih promjena koje žrtvama omogućuju pristup pravima na pomoć, potporu i zaštitu i njihovo ostvarivanje, među ostalim i u prekograničnom kontekstu. Brojne su države članice sudjelovale u kampanji koju vode Europska mreža za sprečavanje kriminala i Europol o pravima žrtava trgovanja ljudima, čiji je cilj doprijeti do potencijalnih žrtava i informirati ih o pomoći, zaštiti i njihovim pravima diljem zemalja EU-a.

Briga o posebnim potrebama žrtava, uzimajući u obzir njihovu osobnu povijest, i osiguravanje da žrtve imaju usluge prilagođene potrebama u mnogim izvješćima prepoznati su kao prioriteti. Države članice i organizacije civilnog društva podsjetile su na potrebu za učinkovitim i djelotvornim multidisciplinarnim i višeagencijskim pristupom, uključujući korištenje višejezičnog osoblja. Brojne zakonodavne promjene odnosile su se na prenošenje i provedbu Direktive o pravima žrtava, uključujući zaštitu žrtava u kaznenim postupcima te mjere zaštite i potpore za djecu žrtve.

Sve osim jedne države članice imaju uspostavljene nacionalne mehanizme upućivanja kako bi se poboljšalo rano otkrivanje, pomoć i potpora žrtvama trgovanja ljudima. Područje primjene, funkcioniranje i razina formalizacije mehanizama upućivanja razlikuju se među državama članicama. Sve države članice uvele su barem neku vrstu mjera i postupaka čiji je cilj bolja identifikacija žrtava (npr. pokazatelji, smjernice za posebne visokorizične skupine, zajednička inicijativa tijela kaznenog progona, inspektora rada i službi za migracije). Na primjer, Grčka je izvijestila da je njezin nacionalni mehanizam upućivanja stupio na snagu 2019. Španjolska je uspostavila postupak za upućivanje potencijalnih žrtava trgovanja ljudima koje podnose zahtjev za međunarodnu zaštitu u zračnoj luci Madrid Barajas. Telefonske linije za pomoć žrtvama trgovanja ljudima još su jedan alat koji omogućuje otkrivanje žrtava i dobivanje pristupa službama za potporu. Osim toga, službena identifikacija djece žrtava zahtijeva dodatne dionike, prilagođavanje postupaka i općenito primjenu načela najboljih interesa djeteta. Osim tijela kaznenog progona, policije i graničnih tijela te organizacija civilnog društva, u identifikaciju djece žrtava uključeni su i drugi subjekti kao što su službenici za migracije, inspektori rada i diplomatske službe. U Studiji o preispitivanju funkcioniranja nacionalnih i transnacionalnih mehanizama upućivanja istaknuti su posebni problemi u identifikaciji žrtava u njihovim državama članicama, osobito zbog toga što je sustav za otkrivanje posebno prilagođen utvrđivanju žrtava koje nisu građani EU-a i nedovoljno je djelotvoran u pružanju pomoći žrtvama iz EU-a, osobito djeci.

Države članice izvijestile su o posebnim mjerama za djecu kojima je cilj poboljšati postupke identifikacije i upućivanja žrtava trgovanja ljudima. Među njima su donošenje smjernica, osnivanje specijaliziranih ustanova i centara za smještaj te izmjena zakona o skrbništvu nad djecom kojoj je uskraćena roditeljska skrb.

Rodno specifične mjere uključivale su donošenje instrumenata politike za pružanje informacija zdravstvenim djelatnicima kako bi se identificirale žene i djevojčice žrtve trgovanja ljudima radi seksualnog iskorištavanja, osposobljavanje i smjernice o rodno uvjetovanom nasilju, uključujući seksualno iskorištavanje, za tijela nadležna za imigraciju te provedbu postupaka pomoći, posebno za žene i djecu u žarišnim točkama. Države članice izvješćuju da je zahvaljujući proširenom znanju i kapacitetima nacionalnih tijela i drugih dionika uključenih u postupak identifikacije te boljim postupcima upućivanja unaprijeđena identifikacija žrtava, zbog čega ih je više i otkriveno. Međutim, kad je riječ o djeci koja podnose zahtjev za međunarodnu zaštitu, sudjelovanje službi za zaštitu djece u mehanizmima upućivanja trenutačno je ograničeno i potrebno ga je ojačati.

Države članice istaknule su i da uspostavljeni jasno definirani procesi s utvrđenim ulogama i dostupnim podacima razvrstanima po spolu i dobi mogu biti korisni za mjerenje razmjera pojave i utvrđivanje potreba o kojima treba voditi računa. Organizacije civilnog društva izrazile su žaljenje jer su u nekim državama članicama EU-a isključene iz službenog postupka identifikacije. Istaknule su i nedosljednu primjenu razdoblja oporavka i vremena potrebnog za razmišljanje u državama članicama, nedostatak rane pravne intervencije i nedostatak osposobljavanja za stručnjake uključene u postupak identifikacije, što može dovesti do toga da žrtve ne budu službeno identificirane. Primjena klauzule o nekažnjavanju, prema kojoj žrtve ne bi trebale biti kažnjene za kaznena djela koja su bile prisiljene počiniti, te pristup žrtava naknadi štete i dalje su problemi koje je potrebno rješavati.

3.3Glavne aktivnosti

Trgovanju ljudima i dalje se kao složenoj pojavi sustavno pristupa u ključnim relevantnim područjima politika EU-a kao što su sigurnost, migracije, pravosuđe, rodna ravnopravnost, suzbijanje diskriminacije, temeljna prava, zaštita djece, zapošljavanje, poljoprivreda i ribarstvo, razvoj, istraživanje i humanitarna pomoć.

Vanjska i unutarnja dimenzija trgovanja ljudima čvrsto su povezane. Službe Komisije i Europska služba za vanjsko djelovanje provode opsežne aktivnosti kako bi pristup rješavanju tog kaznenog djela bio usklađen i koordiniran. Trgovanje ljudima uzima se u obzir u nizu instrumenata politike, uključujući Globalnu strategiju EU-a za vanjsku i sigurnosnu politiku, Akcijski plan za ljudska prava i demokraciju za razdoblje 2020.–2024., Zajedničku komunikaciju „Put prema sveobuhvatnoj strategiji s Afrikom”, Strategiju EU-a za zapadni Balkan i Europsku politiku susjedstva.

Civilne i vojne misije zajedničke sigurnosne i obrambene politike važan su alat u borbi protiv organiziranog kriminala. Na središnjem Sredozemlju operacija EUNAVFOR MED Sophia imala je odlučujuću ulogu u poboljšanju cjelokupne pomorske sigurnosti i pomogla je u onemogućivanju i razbijanju poslovnog modela i kriminalnih mreža krijumčara migranata i trgovaca ljudima te poboljšanju suradnje s nizom organizacija. Operacija EUNAVFOR MED IRINI zamijenila je operaciju Sophia od 31. ožujka 2020., a njezina je glavna zadaća provedba UN-ova embarga na oružje u Libiji, ali pridonosi i onemogućivanju poslovnog modela mreža za krijumčarenje migranata i trgovanje ljudima.