EUROPSKA KOMISIJA Bruxelles, 27.9.2017. COM(2017) 558 final KOMUNIKACIJA KOMISIJE EUROPSKOM PARLAMENTU, VIJEĆU, EUROPSKOM GOSPODARSKOM I SOCIJALNOM ODBORU I ODBORU REGIJA o provedbi Europskog migracijskog programa



1. Uvod Govor o stanju Unije 2017.: „Naša je pozornost i dalje posvećena migracijama” U posljednje je dvije godine u Europu stigao najveći broj izbjeglica i migranata od završetka Drugog svjetskog rata. Sirijska je kriza u tome bila važan čimbenik, kao i sukobi, nestabilnost i siromaštvo u mnogim dijelovima svijeta. Preopterećeni su sustavi azila, migracija i upravljanja granicama. Unija i njezine države članice nisu bile dovoljno spremne na djelotvornu reakciju. Kriza je bila takvog razmjera da se njezin utjecaj osjećao diljem EU-a. Dovedena je u pitanje cjelovitost zajedničkog europskog sustava azila i schengenskog prostora slobodnog kretanja europskih građana. Kako se kriza razvijala, EU je neumorno radio na brzom, usklađenom i djelotvornom odgovoru. Komisija je 20. travnja 2015. predstavila svoj „Akcijski plan o migraciji u deset točaka”. Plan su podržali ministri vanjskih i unutarnjih poslova, a Europsko vijeće odmah ga je prihvatilo . U svibnju 2015. Komisija je utvrdila sveobuhvatan Europski migracijski program radi rješavanja neposrednih izazova i uklanjanja strukturnih nedostataka postojeće migracijske politike i politike azila EU-a. Otada je naš neprekidan rad na ponovnoj uspostavi reda u sustavu migracija doveo do konkretnih rezultata. Kontinuiranom provedbom Izjave EU-a i Turske i partnerskog okvira te zajedničkim djelovanjima na središnjoj sredozemnoj ruti znatno je smanjen broj nezakonitih dolazaka. U upravljanju vanjskim granicama EU-a postignut je velik napredak, uspostavljene su žarišne točke, čime je omogućena registracija i uzimanje otisaka svih migranata po njihovu dolasku, a jednostrana djelovanja država članica zamijenjena su koordiniranim europskim odgovorom. Uvođenje reda u upravljanje migracijskim tokovima provodi se u duhu solidarnosti, među ostalim putem programa premještanja. Migracije su u odnosima EU-a s ključnim partnerima novi prioritet. Istodobno, EU je preuzeo odgovornost za pružanje azila znatnom broju izbjeglica iz cijelog svijeta: samo je 2016. više od 720 000 izbjeglica preseljeno u EU ili je u njemu dobilo azil, dok je u Australiju, Kanadu i Sjedinjene Američke Države zajedno preseljeno tri puta manje njih. Radi boljeg su upravljanja migracijama i azilom uz hitan odgovor predložene i strukturne promjene. Od posebnog su značaja bili prijedlozi o uspostavi europske granične i obalne straže i reformi zajedničkog europskog sustava azila. Europska granična i obalna straža sada je operativna, ali Europski parlament i Vijeće još nisu postigli dogovor o reformi zajedničkog europskog sustava azila. Daljnji razvoj i provedba našeg sveobuhvatnog pristupa moraju se nastaviti. Potrebno je učiniti nužne kompromise kako bismo oblikovali jaku, realističnu i poštenu migracijsku politiku EU-a. Uz blisku suradnju s partnerima iz cijelog svijeta, u toj politici moraju u obzir biti uzete potrebe društava domaćina i građana EU-a. Moramo osigurati da i dalje ispunjavamo obveze prema onima kojima je potrebna međunarodna zaštita. Moramo pronaći rješenja kojima se nezakoniti i nekontrolirani tokovi zamjenjuju sigurnim i dobro upravljanim putovima. Moramo razmotriti temeljne izazove koji su uzrok nezakonitih migracija, kao što su nerazvijenost, demografska kretanja, nedostatak mogućnosti, klimatske promjene i nejednakost. Istodobno, kako bi se zaštitio schengenski prostor nužno je i dalje jačati upravljanje vanjskim granicama te poboljšati rezultate u pogledu vraćanja i ponovnog prihvata. Samo će sveobuhvatno upravljanje migracijama, utemeljeno na načelima solidarnosti i pravedne podjele odgovornosti, donijeti održive rezultate. Kontinuirano smanjenje nezakonitih dolazaka u istočno Sredozemlje i nedavni pad dolazaka u središnje Sredozemlje prilike se za iznalaženje stabilnijih rješenja. Moramo i dalje biti jednako ustrajni i spremni odgovoriti na nove migracijske pritiske. No sada se isto tako trebamo usredotočiti na uspostavu preostalih temelja boljeg upravljanja migracijama. Cilj je ove Komunikacije preispitivanje na sredini programskog razdoblja, a preispituje se ono što je dosad postignuto u provedbi Europskog migracijskog programa. Njome se isto tako utvrđuju nove inicijative Komisije usmjerene na ključna područja i određuju ona područja u kojima će u narednim mjesecima biti potrebno učiniti više. 2. Europski migracijski program dvije godine kasnije: postignuća i stečena iskustva Europskim migracijskim programom predložene su hitne mjere za suočavanje s krizom iz 2015., uključujući djelovanja kojima se osigurava pravilna i potpuna primjena postojećih pravila EU-a. Programom se isto tako utvrđuje cjelovit pristup svim aspektima migracija utemeljen na četiri sljedeća područja: 1. nezakonite migracije; 2. upravljanje granicama; 3. politika azila i 4. zakonite migracije bez kojih djelotvorna i održiva migracijska politika nije moguća. U programu se iznosi i niz ključnih djelovanja u svakom od tih područja. U sljedećem se odjeljku analiziraju glavna djelovanja poduzeta u posljednje dvije godine. U procjeni se u obzir uzimaju doprinosi mnogih zainteresiranih strana i institucija EU-a primljeni u okviru savjetovanja koje je pokrenula Komisija, a koje se odnosilo na preispitivanje napretka koji je dosad ostvaren u provedbi Europskog migracijskog programa. 2.1. Odgovor na krizu i pružanje pomoći državama članicama koje su pod iznimnim migracijskim pritiskom Odgovor na kriznu situaciju imao je pozitivan učinak , a poduzete su razne mjere, od poboljšanog upravljanja vanjskim granicama do konkretnih primjera solidarnosti u Uniji i u susjedstvu. Zajedničke su operacije „Triton” i „Poseidon” znatno pojačane kako bi se bez odlaganja moglo odgovoriti na izazove u središnjem i istočnom Sredozemlju. Usklađenim su djelovanjem svih dionika – država članica, trećih zemalja, agencija i institucija EU-a – nakon održavanja sastanka čelnika u listopadu 2015., koji je sazvala Komisija, kao odgovor na nekontrolirana kretanja provedene usklađene mjere duž zapadnobalkanske rute. U okviru Mehanizma EU-a za civilnu zaštitu pružena je potpora Mađarskoj, Sloveniji, Hrvatskoj i Grčkoj, kao i Srbiji. Usto, za pomoć izbjeglicama i migrantima na zapadnom Balkanu dodijeljeno je gotovo 23 milijuna EUR humanitarne pomoći EU-a. Od znatnog je porasta dolazaka u ljeto 2015. za potporu tim državama u upravljanju migracijskim tokovima na granicama i poboljšavanju kapaciteta za prihvat migranata i izbjeglica dodijeljeno 78 milijuna EUR u okviru Instrumenta pretpristupne pomoći (IPA) za zapadni Balkan. Uspostava žarišnih točaka u Grčkoj i Italiji dovela je do boljeg upravljanja tokovima. To je, uz osnivanje Agencije za europsku graničnu i obalnu stražu, pomoglo u poboljšavanju upravljanja vanjskim granicama EU-a i pridonijelo uspostavi djelotvornijih postupaka azila i vraćanja. U okviru Instrumenta za hitnu potporu unutar EU-a radi potpore izbjeglicama u Grčkoj sklopljeni su ugovori u vrijednosti višoj od 430 milijuna EUR. Taj je instrument uspostavljen 2016. i namijenjen je pružanju pomoći u iznimnim kriznim situacijama ili katastrofama u državama članicama EU-a koje mogu prouzročiti ozbiljne humanitarne posljedice, a aktiviran je na razdoblje od tri godine isključivo radi zadovoljavanja humanitarnih potreba izbjeglica u EU-u.

Nadovezujući se na Zajednički akcijski plan EU-a i Turske o migracijama dogovoren 29. studenoga 2015., Izjava EU-a i Turske od 18. ožujka 2016. odigrala je ključnu ulogu u zaustavljanju nekontroliranog priljeva migranata koji je rezultirao neodrživom humanitarnom krizom. Već je u prvim tjednima provedbe Izjave došlo do naglog smanjenja broja nezakonitih dolazaka i smrtnih slučajeva, dok se istodobno otvorio zakoniti kanal za preseljenje nudeći realnu mogućnost onima kojima je zaštita potrebna. Zahvaljujući tom zajedničkom radu EU-a i Turske uz opasne migracijske tokove sada postoje organizirani, sigurni i zakoniti putovi u Europu za one koji imaju pravo na međunarodnu zaštitu, a istodobno se olakšavaju vraćanja u skladu s pravom EU-a i međunarodnim pravom, iako je na tome potrebno dodatno raditi. U sklopu toga se Instrument EU-a za izbjeglice u Turskoj, s ukupno 3 milijarde EUR za 2016. i 2017., pokazao pravim alatom za pružanje praktične pomoći, od humanitarne pomoći do pomoći u području obrazovanja, upravljanja migracijama, zdravstva, općinske infrastrukture i socioekonomske potpore izbjeglicama i zajednicama domaćinima u Turskoj. Trenutačno su od 3 milijarde EUR za 2016. i 2017. sklopljeni ugovori u vrijednosti višoj od gotovo polovine tog iznosa (1,66 milijardi EUR). Do kraja 2017. trebali bi biti sklopljeni ugovori u vrijednosti preostalog iznosa. Za potpunu i trajnu provedbu Izjave EU-a i Turske potrebna su kontinuirana nastojanja i politička odlučnost svih strana. U Izjavi EU-a i Turske navodi se sljedeće: „Kada dodijeljena sredstva u iznosu od 3 milijarde EUR budu gotovo u potpunosti iskorištena te ako se ispune gore navedene obveze, EU će mobilizirati dodatna sredstva za Instrument u iznosu od dodatne 3 milijarde EUR do kraja 2018.”. Isto tako, zbog stanja na grčkim otocima grčka tijela, agencije EU-a i države članice moraju hitno poduzeti znatno više, uključujući ubrzavanje vraćanja u Tursku, uz potpuno poštovanje prava EU-a i međunarodnog prava. Trebalo bi i dalje provoditi obvezu država članica u pogledu preseljenja sirijskih izbjeglica iz Turske u Europu i to trenutačnom brzinom. Sada je vrijeme i za aktivaciju dobrovoljnog humanitarnog programa prihvata (više pojedinosti nalazi se u odjeljku 3.2.). U središtu snažnog odgovora EU-a na sirijsku izbjegličku krizu nalaze se EU-ovi programi humanitarne pomoći i Regionalni uzajamni fond EU-a, osnovan kao odgovor na sirijsku krizu, u okviru kojih se od početka krize pruža pomoć osobama u Siriji kojima je ona potrebna i sirijskim izbjeglicama (njih više od 2,5 milijuna) te njihovim zajednicama domaćinima u Egiptu, Iraku, Jordanu, Libanonu, Turskoj i zemljama zapadnog Balkana. Štoviše, EU je povećao dostupna financijska sredstva u okviru Fonda za azil, migracije i integraciju (FAMI) i Fonda za unutarnju sigurnost (ISF) za 70 %, a to uključuje i sredstva namijenjena nadležnim agencijama EU-a radi pružanja potpore državama članicama u njihovim djelovanjima u pogledu migracija i upravljanja granicama. Tim se sredstvima pomoglo u osiguravanju pomoći 814 000 tražitelja azila u EU-u, integraciji 1 915 000 državljana trećih zemalja i olakšavanju vraćanja 83 500 osoba. Dosad su iz FAMI-ja i ISF-a isplaćene već ukupno 2,2 milijarde EUR kao potpora intervencijama u državama članicama u raznim područjima povezanima s migracijama, zaštitom i sigurnošću granica u kriznim situacijama i dugoročno. Bili su uključeni i drugi programi EU-a. Na primjer, u okviru zdravstvenog programa pružena je potpora državama članicama u iznosu od 19,2 milijuna EUR u razdoblju od 2015. do 2017. za među ostalim osposobljavanje zdravstvenih djelatnika. Pritisak na sustave azila u Grčkoj i Italiji smanjen je prvim velikim koordiniranim djelovanjem na razini EU-a, čiji je cilj bilo premještanje tražitelja azila u ostale države članice. Početna se faza odvijala sporo, ali broj osoba premještenih u okviru programa u stalnom je porastu, što je dokaz da solidarnost funkcionira u praksi. Do 20. rujna 2017. premješteno je više od 28 500 osoba, što je oko 90 % onih čije je premještanje zatraženo. Isto tako, prvi je program preseljenja na razini EU-a, pokrenut u srpnju 2015. , postigao dobre rezultate. U okviru tog programa i programa uspostavljenog Izjavom EU-a i Turske od njihova je pokretanja preseljeno više od 23 000 osoba. Istodobno su u suradnji s međunarodnim organizacijama i državama članicama poduzeti odlučni koraci radi jačanja kapaciteta libijske obalne straže kako bi se riješili neprekidni nezakoniti dolasci u Italiju središnjom sredozemnom rutom, koji su se u posljednjih nekoliko mjeseci po prvi puta počeli smanjivati. To je djelovanje usko povezano sa snažnijim partnerstvom s međunarodnim organizacijama, kojim se nastoji poboljšati humanitarna situacija u Libiji i ponuditi alternativni putovi blokiranim migrantima. Hitan je odgovor rezultirao zajedničkim i neprekidnim radom na razini Unije, u kojemu su pojedinačna, ali koordinirana djelovanja svih dionika – država članica, institucija i agencija EU-a, međunarodnih organizacija i civilnog društva – odigrala ključnu ulogu. 2.2. Smanjivanje poticaja za nezakonite migracije Unija i države članice nastavile su raditi na učinkovitom sprečavanju nezakonitih tokova unutar i izvan Unije, kao i na uspostavi pouzdanog sustava vraćanja, kojim se djelotvorno provode donesene odluke. Temeljni uzroci – potpora trećim zemljama Kad je riječ o uklanjanju temeljnih uzroka, EU i njezine države članice i dalje su najveći pružatelji razvojne pomoći, u okviru koje je 2016. osigurano 75,5 milijardi EUR ili gotovo 60 % globalne pomoći članica OECD-a. Tim se financijskim sredstvima pomaže u poticanju gospodarstva partnerskih zemalja kako bi mladi dobili priliku izgraditi svoju budućnost, kako bi se zajamčila sigurnost opskrbe hranom i ishrane i pristup energiji te kako bi se učvrstilo dobro upravljanje i poštovanje ljudskih prava, uključujući u Africi. Uz djelovanja koja su započela 2015., kao što je postupak iz Vallette, Komisija je u lipnju 2016. predložila novi pristup suradnji sa zemljama podrijetla i tranzitnim zemljama. Taj pristup Okvira za partnerstvo u pogledu suradnje u području migracija ima dvostruki cilj – uklanjanje temeljnih uzroka nezakonitih migracija razvojnom suradnjom, uz istodobno poticanje snažnije suradnje s trećim zemljama u svim aspektima migracija, uključujući borbu protiv krijumčarenja i ponovni prihvat vlastitih državljana. Pokrenut je u lipnju 2016. i uključivao je pet prioritetnih zemalja, a otad je proširen na veću skupinu zemalja te su postignuti neki važni rezultati, posebno kad je riječ o uklanjanju temeljnih uzroka, razbijanju krijumčarskih mreža i borbi protiv trgovine ljudima. Kao potpora tim inicijativama iz Uzajamnog fonda EU-a za Afriku stavljena je na raspolaganje 3,1 milijarda EUR, a ta su sredstva namijenjena zemljama u regiji Sahel i području jezera Čad te na Rogu Afrike i sjeveru Afrike (njih 26), dok je iz proračuna država članica EU-a i od drugih partnera na raspolaganje stavljeno samo 227,7 milijuna EUR. Odobreno je više od 117 projekata u ukupnoj vrijednosti od gotovo 2 milijarde EUR. Komisija odlučno poziva države članice da dodatno doprinesu Fondu. Fond je odigrao ključnu ulogu u središnjem Sredozemlju, na primjer podupiranjem rada Međunarodne organizacije za migracije i Visokog povjerenika Ujedinjenih naroda za izbjeglice u poboljšavanju zaštite migranata i izbjeglica, kao i u poboljšavanju životnih uvjeta te stvaranju prilika za zapošljavanje u zajednicama domaćinima. Ta su pitanja obuhvaćena programom u vrijednosti od 90 milijuna EUR, koji je donesen u travnju 2017. Ostvarivanju tog cilja pridonijela su i djelovanja u okviru regionalnih programa razvoja i zaštite u sjevernoj Africi i Rogu Afrike. Nadalje, zahvaljujući suradnji s Međunarodnom organizacijom za migracije, od 2016. se gotovo utrostručio broj potpomognutih dobrovoljnih povrataka migranata iz Libije u njihove zemlje podrijetla: samo je 2017. u svoje matične zemlje vraćeno gotovo 7500 osoba iz Libije te 4000 iz Nigera. Naposljetku, međunarodna je zajednica 2015. postigla dogovor o inovativnom programu financiranja razvoja , kojim se poziva na pronalazak novih inovativnih načina financiranja razvoja, posebno na mobilizaciju privatnih sredstava, kako bi se nadoknadio manjak u financiranju i do 2030. postigli ciljevi održivog razvoja. Novi plan za vanjska ulaganja dio je doprinosa EU-a tim obvezama. Očekuje se da će do 2020. potaknuti ulaganja u iznosu višem od 44 milijarde EUR u partnerskim zemljama u Africi i na području susjedstva EU-a. Krijumčarenje migranata

Unija i države članice nastavile su poduzimati djelotvorne mjere za sprječavanje i suzbijanje kriminalnih aktivnosti krijumčara i trgovaca ljudima duž čitave rute, od zemalja podrijetla i tranzitnih zemalja do područja EU-a. Krijumčarenje migranata kriminalcima je i dalje vrlo profitabilan izvor prihoda . Akcijski plan za borbu protiv krijumčarenja migranata donesen u svibnju 2015. potaknuo je države članice, agencije EU-a i druge relevantne organizacije na blisku suradnju u pogledu ključnih prioriteta, što je omogućilo utvrđivanje nedostataka i načina za njihovo uklanjanje. Taj se plan trenutačno provodi. Posebno je Europski centar za borbu protiv krijumčarenja migranata pri Europolu, uspostavljen 2016., donio znatnu dodanu vrijednost pružanjem operativne podrške državama članicama u borbi protiv krijumčarenja. Putem tog Centra pružena je podrška provedbom proaktivnih, važnih istraga protiv kriminalnih mreža. Takvih je istraga tijekom 2017. bilo 68, a tijekom prve godine rada Centra 93, što je dovelo do 147 uhićenja u 2016. i do više od 167 uhićenja dosad. U okviru Centra pružena je podrška i zajedničkim istražnim timovima (njih tri tijekom 2017. i dva tijekom 2016.) te je identificirano i praćeno 830 sumnjivih plovila koja bi mogla biti uključena u krijumčarenje migranata. Države članice i agencije EU-a poduzele su posebne mjere u pogledu financijskih istraga u slučajevima krijumčarenja migranata, uključujući stavljanje naglaska na ulogu financijsko-obavještajnih jedinica i njihovu suradnju s tijelima kaznenog progona u otkrivanju nezakonitih financijskih tokova. Istodobno je u listopadu 2015. uspostavljena tematska skupina Eurojusta za nezakonito krijumčarenje imigranata kako bi se utvrdili i analizirali izazovi u istrazi i kaznenom progonu krijumčarenja migranata, kao i najbolje prakse u tom području. Dosad je tijekom 2017. ukupno 10 zajedničkih istražnih timova radilo na 34 predmeta registrirana u Eurojustu. Na svim je razinama uvelike poboljšana razmjena informacija, putem namjenskih koordinacijskih mehanizama između agencija EU-a, kao i uspostavom mreže namjenskih kontaktnih točaka u svakoj državi članici. Sada je isto tako potrebno ukloniti preostale prepreke i mobilizirati sve aktere koji rade u trećim zemljama ili s njima surađuju. To uključuje postizanje veće sinergije u razmjeni informacija među vojnim i civilnim misijama te operacijama EU-a i tijelima kaznenog progona. Komisija je provela temeljitu evaluaciju pravnog okvira EU-a o krijumčarenju migranata te će surađivati s relevantnim zainteresiranim stranama i agencijama EU-a na pojačanoj razmjeni znanja i dobre prakse među civilnim društvom, tužiteljima i tijelima kaznenog progona kako bi se izbjegla svaka kriminalizacija humanitarne pomoći u okviru nezakonitih migracija. Ali države članice moraju poboljšati i dodatno konsolidirati svoj kapacitet istrage i kaznenog progona krijumčarenja migranata. Pritom se treba u potpunosti iskoristiti potencijal struktura i resursa uspostavljenih od donošenja Europskog migracijskog programa. Ključna je pravodobna i proaktivna razmjena informacija. Nacionalni istražitelji moraju međusobno razgovarati i u potpunosti iskoristiti sredstva koja im je na raspolaganje stavio Europski centar za borbu protiv krijumčarenja migranata, informativno i obavještajno središte u okviru Europola. Nedavno je u okviru pomorske operacije EU-a pod nazivom „Sophia” uspostavljen međunarodni opservatorij krijumčarenja migranata i trgovine ljudima, koji će, uz inicijative koje su pokrenuli drugi dionici poput Interpola, omogućiti postizanje najveće moguće razine dodane vrijednosti doprinoseći radu Europskog centra za borbu protiv krijumčarenja migranata. Kad je riječ o suradnji s trećim zemljama, model suradnje kroz zajedničke istražne timove i izgradnju kapaciteta uspješno proveden u Nigeru primjer je koji bi se trebao primijeniti i drugdje. To podrazumijeva jačanje koordinacije mreža časnika za vezu EU-a i agencija te osiguravanje djelotvorne upotrebe postojećih platformi. Potrebno je osmisliti nove platforme EU-a za suradnju u suzbijanju krijumčarenja migranata u prioritetnim trećim zemljama. Istodobno su intenzivirane misije koje se provode u okviru zajedničke sigurnosne i obrambene politike (ZSOP) radi podupiranja borbe protiv krijumčarenja migranata unutar šireg okvira namijenjenog jačanju sigurnosti i stabilnosti. U okviru operacije „Sophia” dosad je uhićeno 117 osoba osumnjičenih za krijumčarenje ljudi i trgovinu ljudima, na otvorenom je moru uz obalu Libije uništeno 478 krijumčarskih plovila, a u okviru misija Sahel osposobljeno je više od 24 000 civila i pripadnika vojnih snaga. Revizijom Uredbe o časnicima za vezu zaduženima za imigraciju , koju će Komisija predstaviti u prvom tromjesečju 2018., uspostavit će se zajednički formalni okvir i utvrditi jasne dužnosti imigracijskih časnika za vezu u trećim zemljama radi borbe protiv krijumčarenja migranata. Time će se isto tako omogućiti potpuno iskorištavanje potencijala mreže europskih časnika za vezu zaduženih za imigraciju, koji su raspoređeni u 12 prioritetnih zemalja kako bi blisko koordinirali rad s državama članicama u tom području. Naposljetku, mnogi migranti i dalje podcjenjuju opasnosti nezakonitih migracija i imaju krivu predodžbu o tome kakav će im biti život u EU-u ako u njega uđu nezakonito. EU je već financirao informativne kampanje, posebno u Nigeru, Sudanu i Etiopiji, ali potrebno je učiniti više kako bi se osiguralo pružanje pouzdanih informacija u trećim zemljama. U tom se pogledu u okviru trenutačnih i budućih kampanja za podizanje svijesti i informativnih kampanja u trećim zemljama koje organiziraju EU i države članice treba iskoristiti puni potencijal masovnih i društvenih medija, kao u projektu InfoMigrants , za koji je do kraja kolovoza saznalo četvrt milijuna ljudi. U tu svrhu Komisija modernizira portal EU-a o useljavanju . Vraćanje i ponovni prihvat Kad je riječ o jačanju EU-ove politike vraćanja, u tom se pogledu i dalje poduzimaju koraci. Posebno je Agenciji za europsku graničnu i obalnu stražu povjerena inovativna i ambiciozna zadaća pružanja potpore državama članicama i osiguravanja operativne koordinacije u svim aspektima vraćanja. Komisija je u svojem ažuriranom Akcijskom planu o vraćanju od 2. ožujka 2017. iznijela konkretne preporuke za djelotvornija vraćanja uklanjanjem nedostataka i rješavanjem problema rascjepkanosti nacionalnih praksi vraćanja. Komisija je ustaljenim vremenskim rasporedom schengenskih ocjenjivanja u području vraćanja uspostavila okvir u kojemu države članice mogu ukloniti nedostatke, a zahvaljujući programima EU-a za vraćanje potaknuta je bolja razmjena informacija i veća konvergencija, posebno kad je riječ o razvoju i provedbi zajedničkih okvira za programe potpomognutog dobrovoljnog povratka i reintegracije diljem EU-a. Pa ipak, prema podacima Eurostata, samo je polovini od oko milijun državljana trećih zemalja za koje je utvrđeno da su 2016. nezakonito boravili u EU-u naloženo da napuste EU, dok je zaista vraćeno 226 000 osoba. Stope vraćanja i dalje su nezadovoljavajuće zbog neučinkovite primjene postojećih instrumenata na nacionalnoj razini i razini EU-a. Iako se ukupna stopa vraćanja u razdoblju od 2014. do 2015. povećala s 41,8 % na 42,5 %, stopa učinkovitog vraćanja u treće zemlje smanjila se s 36,6 % na 36,4 %. Štoviše, ako se izuzmu vraćanja na zapadni Balkan, stopa vraćanja iz Europske unije dodatno se smanjuje na 27 %. Razlog tomu jest nedovoljna provedba postojećih instrumenata na nacionalnoj razini i razini EU-a , a ni politika ponovnog prihvata još nije u potpunosti razvijena. Unatoč napretku postignutom u provedbi postojećih sporazuma o ponovnom prihvatu, zaustavljen je završetak ostalih pregovora, a oni započeti 2016. nisu napredovali očekivanim tempom. Naglasak je stoga na poboljšanju praktične suradnje. S nekim od ključnih zemalja podrijetla zaključeni su praktični aranžmani o vraćanju i ponovnom prihvatu, dok se s drugima trenutačno pregovara. U odjeljku 3.3. ove Komunikacije nalaze se konkretni prijedlozi za daljnje poboljšanje provedbe vraćanja. Uklanjanje poticaja za nezakoniti boravak Dio našeg gospodarstva i dalje ovisi o radu nezakonitih migranata, čime se potiče takva situacija i dovodi u pitanje razvoj politike mobilnosti radnika utemeljene na zakonitim migracijskim programima. Direktivom o sankcijama za poslodavce omogućene su strože sankcije za nezakonito zapošljavanje i poboljšani mehanizmi za otkrivanje. U skladu s tom Direktivom sve države članice zabranjuju zapošljavanje nezakonitih migranata i nameću financijske, administrativne ili kaznene sankcije. Ipak, mogućnost pronalaska nezakonitog zaposlenja i dalje je znatan poticaj nezakonitim migracijama u EU. Kako bi se riješila ta situacija potrebno je u potpunosti provesti mjere najavljene u Akcijskom planu EU-a protiv krijumčarenja migranata, a države članice moraju povećati broj inspekcija rada u visokorizičnim gospodarskim sektorima. Komisija će svake godine izvješćivati o provedenim inspekcijama i osigurati prinudnu provedbu Direktive, prema potrebi pokrećući postupke zbog povrede prava.

Potrebno je u potpunosti istražiti mogućnost suradnje među državama članicama u okviru Platforme za neprijavljeni rad kako bi se zajamčilo bolje razumijevanje uvjeta zapošljavanja državljana trećih zemalja i smanjila nezakonitost. Prioritet bi trebali imati visokorizični gospodarski sektori, s ciljem širenja najboljih nacionalnih iskustava sa suzbijanjem zapošljavanja nezakonitih migranata među zainteresiranim stranama, kao što su sindikati i udruge poslodavaca. Uz poticaj koji predstavlja siva ekonomija, ono što na razini EU-a moramo postići jest bolje razumijevanje svih ostalih faktora koji izravno ili neizravno pridonose nezakonitom boravku migranata u EU-u. Komisija će stoga pokrenuti savjetovanje s državama članicama i drugim akterima radi popisivanja faktora koji pridonose nezakonitom ulasku i boravku migranata na područje EU-a te radi utvrđivanja i prikupljanja najboljih destimulativnih praksi. To će uključivati pojačanu suradnju s nacionalnim i lokalnim tijelima koja nisu odgovorna za upravljanje migracijama, kao što su tijela za socijalnu sigurnost, obrazovna tijela, porezna tijela, tijela za izdavanje vozačkih dozvola i registraciju vozila i druga tijela koja su u kontaktu s državljanima trećih zemalja. Konačno, u tom kontekstu, Komisija će kao dio opće komunikacijske strategije razviti namjenske aktivnosti u koje će uključiti relevantnu dijasporu u EU-u. Dijaspora igra važnu ulogu u gospodarskom razvoju matičnih zemalja, ali ju je moguće mobilizirati kako bi poduprla mjere poduzete na nacionalnoj razini i razini EU-a usmjerene na smanjenje nezakonitog boravka migranata. 2.3. Upravljanje granicama – spašavanje života i osiguravanje vanjskih granica Radi održavanja zajedničke vanjske granice potrebna je suradnja svih država schengenskog prostora, kao i njihov doprinos upravljanju tom granicom. Solidarnost i odgovornost svih država članica bile su stoga u središtu mjera poduzetih radi boljeg upravljanja vanjskom granicom. Spašavanje života jest i ostat će prioritet Tragedije koje se opetovano događaju duž glavnih, posebno pomorskih, migracijskih ruta, dokaz su da se opasnim putovanjima migranata ugrožavaju ljudski životi, posebno zbog metoda kojima se koriste beskrupulozni krijumčari. Zaštita granica mora stoga i dalje obuhvaćati operacije spašavanja života. EU je znatno poboljšao „Triton” i „Poseidon”, zajedničke operacije Agencije za europsku graničnu i obalnu stražu. Agencija je pokrenula i operacije u zapadnom Sredozemlju. Djelovanjima poduzetima u okviru tih blisko koordiniranih zajedničkih operacija, uz resurse operacije EUNAVFOR MED Sophia, kao i brojnih nevladinih organizacija i trgovačkih brodova, spašeno je 620 000 ljudskih života od 2015. Na istočnosredozemnoj se ruti broj života izgubljenih na moru znatno smanjio. Od početka provedbe Izjave EU-a i Turske u Egejskom je moru zabilježeno 113 smrtnih slučajeva, u usporedbi s gotovo 1150 osoba koje su umrle ili prijavljene nestalima tijekom godine koja je prethodila Izjavi. Potpora u vrijednosti od 20 milijuna EUR koju EU pruža turskoj obalnoj straži namijenjena je povećanju njezina kapaciteta provedbe operacija traganja i spašavanja. Unatoč svim tim nastojanjima, svaki je izgubljeni život tragedija. Stoga EU i države članice osposobljavaju i podupiru libijsku obalnu stražu u provođenju operacija traganja i spašavanja u državnim vodama Libije. Projekt u vrijednosti od 46,3 milijuna EUR, koji sufinanciraju EU i Italija, s ciljem jačanja kapaciteta upravljanja granicama u Libiji odobren je u srpnju 2017. i nastavit će se provoditi u narednim godinama. Djelomično zahvaljujući potpori koju je EU pružio libijskoj obalnoj straži, broj života izgubljenih duž središnje sredozemne rute smanjio se s 4581 tijekom 2016. na 2372 do 21. rujna 2017. Europska granična i obalna straža Uspostava Agencije za europsku graničnu i obalnu stražu 2016. bila je veliki uspjeh jer je integrirano upravljanje vanjskim granicama EU-a, koje je dotad bilo isključivo u nacionalnoj nadležnosti, postalo zajednička odgovornost država članica i Agencije. Po prvi put, u skladu sa zahtjevima Europskog migracijskog programa, ovlasti agencije uključuju obavljanje dužnosti obalne straže u bliskoj suradnji s Europskom agencijom za pomorsku sigurnost i Europskom agencijom za kontrolu ribarstva, a te dužnosti uključuju zajedničke letove za nadzor nad ribolovom i granicama u središnjem Sredozemlju. Znatnim povećanjem sredstava i opreme Agenciji je omogućena povećana sposobnost intervencije. Isto tako, zahvaljujući novim obveznim snagama za brzu reakciju poboljšana je sposobnost Agencije da brzo odgovori na kriznu situaciju na vanjskim granicama. Agencija trenutačno raspolaže s više od 1700 službenika graničnog nadzora i drugog relevantnog osoblja raspoređenih na različitim dijelovima vanjskih granica EU-a. Isto tako, uskoro će moći rasporediti timove na državnom području Srbije i bivše jugoslavenske republike Makedonije kako bi im pružila podršku u djelotvornoj kontroli njihovih granica. Jačanje kapaciteta trećih zemalja za upravljanje svojim granicama bila je još jedna od važnih mjera iz Europskog migracijskog programa. Jači i pametniji informacijski sustavi Rad na pametnim granicama nastavljen je prijedlozima za uspostavu sustava ulaska/izlaska (EES) i europskog sustava za informacije o putovanjima i njihovu odobrenju (ETIAS). Jednom kada budu uspostavljeni, ti će sustavi omogućiti bolje otkrivanje mogućih migracijskih rizika i zlouporaba te povećati javnu sigurnost. Komisija je u lipnju 2017. predstavila zakonodavni prijedlog za proširenje ovlasti eu-LISA-e, Europske agencije za operativno upravljanje opsežnim informacijskim sustavima u području slobode, sigurnosti i pravde. Komisija će u najkraćem mogućem roku iznijeti prijedloge za uklanjanje preostalih utvrđenih nedostataka u upravljanju podacima, posebno poboljšanjem interoperabilnosti postojećih središnjih informacijskih sustava EU-a u tom području. To će pridonijeti boljoj zaštiti vanjskih granica EU-a i ojačati njegovu unutarnju sigurnost, na primjer osiguravajući da krajnji korisnici, posebno službenici graničnog nadzora, policijski službenici, imigracijski službenici i pravosudna tijela, imaju brz i neometan pristup svim informacijama koje su im potrebne za obavljanje zadaća. Žarišne točke Usporedno s navedenim nastojanjima da se ojača zaštita vanjskih granica EU-a, uspostava žarišnih točaka u Grčkoj i Italiji stvarno je operativno postignuće i konkretan primjer primjene načela solidarnosti i odgovornosti u odgovaranju na pritisak s kojim se suočavaju te države članice. Danas u Grčkoj postoji pet žarišnih točaka, a u Italiji njih četiri, čiji ukupni kapacitet premašuje 7000 mjesta (Grčka) odnosno 1500 mjesta (Italija). Procjenjuje se da je u razdoblju od 1. siječnja 2016. do 15. rujna 2017. u žarišne točke pristiglo više od 261 000 migranata (185 000 u Grčku i više od 76 000 u Italiju). Omogućeni su im liječnička skrb i zdravstveni pregledi, propisno su identificirani, evidentirani uzimanjem otisaka prstiju, registrirani i obaviješteni o svojim pravima na jednom mjestu kako bi se osiguralo njihovo hitno upućivanje u odgovarajući postupak i brže donošenje odluke o njihovu statusu. Godine 2015., prije uspostave žarišnih točaka, samo su 58 % migranata po njihovu dolasku u Italiju uzeti otisci prstiju; danas je taj postotak, zahvaljujući pristupu žarišnih točaka, oko 100 %. Zahvaljujući uspostavi žarišnih točaka omogućen je povećani broj sekundarnih sigurnosnih kontrola koje provode Europol i nacionalna tijela, što je pridonijelo utvrđivanju profila rizika i borbi protiv krijumčarskih mreža. Žarišne su točke isto tako postale alat za olakšavanje provedbe programa premještanja u Grčkoj i Italiji uspješnim organiziranjem informiranja i usmjeravanjem prihvatljivih tražitelja azila u postupke premještanja. Žarišne su točke pridonijele i boljem prepoznavanju ranjivih osoba (kao što su žrtve trgovine ljudima, teško oboljeli i maloljetnici bez pratnje) i upućivanju tih osoba relevantnim službama za podršku. Na temelju navedenih postignuća te uz koordiniranu pomoć agencija EU-a, Grčka i Italija trebale bi isto tako u potpunosti provesti potpuni operativni potencijal pristupa žarišnih točaka. Uzimajući u obzir razvoj trendova i potreba, obje države trebaju biti spremne proširiti i ažurirati kapacitete za prihvat i uvjete u žarišnim točkama te bolje reagirati na posebne potrebe ranjivih skupina (procjena ugroženosti koju provode stručnjaci, imenovanje službenika za zaštitu djece, zasebni prostori itd.). U bliskoj je suradnji s državama članicama domaćinima isto tako potrebno utvrditi jasne uloge i odgovornosti te osigurati djelotvorniju koordinaciju na terenu, posebno s pomoću regionalnih radnih skupina EU-a, kojima je potrebno dati jasne ovlasti. Pristup žarišnih točaka pokazao se fleksibilnim i korisnim instrumentom EU-a koji se može prilagoditi bilo kojoj državi članici u istoj situaciji. Na temelju iskustava stečenih u Grčkoj i Italiji Komisija će kasnije ove jeseni predstaviti smjernice, uključujući predložak standardnog operativnog postupka za uspostavu i upotrebu žarišnih točaka u slučaju nerazmjernog migracijskog pritiska na vanjskoj granici bilo koje države članice. 2.4. Dužnost Europe jest da štiti: čvrsta zajednička politika azila i brojnije zakonite mogućnosti za dolazak u Europu Zaštita vanjskih granica Europe mora biti kombinirana s potpuno djelotvornom, pravednom i humanom zajedničkom politikom azila. Poduzimajući zajedno s državama članicama odlučne korake radi smanjenja pritiska na sustave azila Italije i Grčke, Komisija je predložila i potpunu reformu zajedničkog europskog sustava azila.

Premještanje Nakon dotad neviđenog broja dolazaka u ljeto 2015., Vijeće je, na temelju prijedloga Komisije, donijelo odluku o prvom velikom premještanju, koordiniranom na razini EU-a, znatnog broja tražitelja azila iz Italije i Grčke, čime je pritisak na sustave azila te dvije države uspješno smanjen. U skladu s odlukama Vijeća države članice pristale su na premještanje 160 000 podnositelja zahtjeva kojima je nedvojbeno potrebna međunarodna zaštita. Njih 54 000 države članice mogle su zakonitim prihvatom premjestiti iz Turske i na taj način ispuniti obveze koje u pogledu premještanja imaju prema Italiji i Grčkoj. Odluke Vijeća iz 2015. primjenjuju se na migrante kojima je nedvojbeno potrebna međunarodna zaštita, a koji su pristigli na državna područja Italije i Grčke do 26. rujna 2017. Sada je hitno potrebno osigurati da se sve preostale osobe koje su pristigle do tog datuma i koje ispunjavaju sve zahtjeve iz odluka Vijeća brzo premjeste iz Italije i Grčke. Očekuje se da će se u okviru programa stvarno premjestiti ukupno oko 37 000 osoba. Stoga je ključno da sve države članice, a posebno Poljska, Mađarska i Češka te države koje nisu popunile svoje kvote za premještanje, intenzivnije na tome rade. Migracijski pritisak na Italiju i Grčku i dalje je velik zbog predmeta koji su se nagomilali nakon priljeva do kojeg je došlo tijekom 2016. i prve polovine 2017. Stoga EU treba i dalje biti solidaran s Italijom i Grčkom. Komisija je spremna pružiti financijsku potporu onim državama članicama koje u pogledu premještanja čine više nego što se zahtijeva trenutačnim programima. Isto je tako potrebno da EASO i druge agencije EU-a i dalje pružaju pomoć Italiji i Grčkoj te da je prema potrebi dodatno povećaju. Zajednički europski sustav azila Iako je sustav za hitno premještanje doveo do konkretnih rezultata smanjujući pritisak na Grčku i Italiju, jasno je da ad hoc mjere nisu održive. Pritisak na sustav azila EU-a, a posebno ozbiljne disfunkcije otkrivene u Dublinskom sustavu u pogledu utvrđivanja odgovornosti među državama članicama, naglasili su potrebu za dalekosežnom strukturnom reformom zajedničkog europskog sustava azila. U skladu s tim, Komisija je u svibnju i srpnju 2016. predložila izmjenu svih glavnih pravnih instrumenata zajedničkog europskog sustava azila s ciljem osiguravanja usklađenijeg i učinkovitijeg sustava u kojemu sve države članice postupaju jednako sa svim tražiteljima azila kad je riječ o uvjetima prihvata, postupcima i utvrđivanju statusa; s ciljem suzbijanja zlouporaba i sekundarnih kretanja; u kojemu status dobivaju samo oni kojima je zaista potrebna međunarodna zaštita i u kojem postoji pravedna podjela odgovornosti za tražitelje azila diljem Unije sveobuhvatnom reformom Dublinskog sustava. Pregovori o sedam iznesenih zakonodavnih prijedloga različito napreduju. Kad je riječ o Agenciji Europske unije za azil, postignut je politički dogovor, a kad je riječ o prijedlogu o Eurodacu, započeti su trijalozi. Napredak je postignut i u pregovorima o Direktivi o uvjetima prihvata, uredbama o kvalifikaciji i postupcima azila, kao i o prijedlogu okvira Unije za preseljenje. Međutim, rasprave o reformiranom Dublinskom sustavu ne napreduju očekivanim tempom. Kako bi se postigao znatan napredak u svim tim pitanjima, posebno u pogledu reformiranog Dublinskog sustava, potrebno je obnoviti obveze. Prijedlozi o tome kako postići te ciljeve utvrđeni su u odjeljku 3.1. ove Komunikacije. Istodobno i usporedno sa završavanjem pregovora o reformi zajedničkog europskog sustava azila, i dalje je ključno da države članice dosljedno provode primjenjivu pravnu stečevinu EU-a u području azila, posebno jer se time pridonosi dobrom funkcioniranju schengenskog prostora slobodnog kretanja. U tom bi smislu, a posebno kako bi se zajamčila dosljedna primjena Dublinske uredbe, Grčka trebala nastaviti s provedbom Preporuke Komisije od 8. prosinca 2016. kako bi se osiguralo da postupno preuzme odgovornost u skladu s postojećom Dublinskom uredbom. Tome bi isto tako trebao pridonijeti nastavak premještanja iz Grčke. Mađarska treba poduzeti hitne mjere radi uklanjanja nedostataka koje je utvrdila Komisija u svojoj dopunskoj službenoj opomeni imajući posebno na umu da zbog tih nedostataka tijela država članica obustavljaju transfere u Mađarsku u skladu s Dublinskom uredbom. Isto tako, države članice trebale bi brže reagirati na zahtjeve iz Italije i Grčke za preuzimanje nadležnosti u skladu s Dublinskom uredbom, posebno ako se ti zahtjevi temelje na obiteljskim vezama. Djeca migranti Isto tako moramo intenzivirati i uskladiti naš rad na provedbi mjera koje su hitno potrebne radi jačanja zaštite djece migranata, kao što je utvrđeno u Komunikaciji o zaštiti djece migranata od 12. travnja 2017. i ponovljeno u zaključcima Vijeća od 8. i 9. lipnja 2017. Velik broj djece migranata koji je u proteklim godinama pristigao u Europu opteretio je nacionalne sustave i administracije te su do izražaja došli razni nedostaci u zaštiti djece migranata. Određeni je napredak već postignut u uklanjanju tih nedostataka (na primjer, odgovaranjem na hitne potrebe za zaštitom u državama članicama pod pritiskom, pružanjem potpore EU-a i njegovih agencija ili osiguravanjem obrazovanja u izvanrednim situacijama), no kad je riječ o šest glavnih područja intervencije utvrđenih u Komunikaciji, potrebno je poduzeti više na razini EU-a i nacionalnoj razini . Kad je riječ o uspostavi europske mreže skrbnika, na razini EU-a postignut je brz napredak. Promicanje alternativa zadržavanju isto je tako središnja tema Europskog foruma o pravima djeteta, koji će se održati od 6. do 8. studenoga 2017. Preseljenje, humanitarni prihvat i drugi oblici zakonitog prihvata Kako bi opasne i nezakonite migracijske tokove zamijenio sigurnim i zakonitim putovima, EU je od samog početka krize nastojao omogućiti povećan broj zakonitih kanala za sve veći broj raseljenih osoba kojima je potrebna međunarodna zaštita. U tom je pogledu u srpnju 2015. pokrenut prvi program preseljenja na razini EU-a na temelju prijedloga Komisije, kao i mehanizam preseljenja „Jedan za jedan” u okviru Izjave EU-a i Turske. Ti se programi, kao sastavni dio našeg sveobuhvatnog odgovora, smatraju pozitivnim pomakom. U razdoblju od 2015. do 2017. neke su države članice po prvi puta provele preseljenje, dok su one iskusnije povećale svoje obveze i obradile veći broj osoba nego prije. U tom je razdoblju u okviru europskih programa preseljeno više od 23 000 osoba. Samo tijekom 2016. države članice preselile su više od 14 200 izbjeglica u okviru nacionalnih ili multilateralnih programa, što je znatan porast u odnosu na 8155 osoba koje su preseljene tijekom 2015., njih 6550 tijekom 2014. i između 4000 i 5000 godišnje u razdoblju od 2010. do 2013. To povećanje naglašava dodanu vrijednost i potencijal u području preseljenja koje imaju suradnja i koordinacija na razini EU-a, kao i povećano financiranje EU-a namijenjeno pružanju potpore državama članicama u preseljenju. 2.5. Zakonite migracije, vize i integracija Zakonite migracije Zakonite migracije kojima se dobro upravlja mogu pomoći EU-u u rješavanju izazova povezanih sa smanjenjem broja radno sposobnog stanovništva i strukturnim nedostatkom vještina na njegovu tržištu rada, kao dopuna usavršavanju i zapošljavanju postojeće radne snage. Komisija je već prošle godine predložila donošenje djelotvornije Direktive o plavoj karti i pozvala suzakonodavce da ubrzaju pregovore i postignu ambiciozan i brz dogovor o toj važnoj temi. Potreban je vrlo ambiciozan sustav europske plave karte kako bi EU mogao privući visokokvalificirane radnike koji su potrebni njegovu gospodarstvu. Istodobno je Komisija provodila evaluaciju postojeće pravne stečevine u području zakonitih migracija kako bi utvrdila sve znatne praznine, problematična pitanja i nedosljednosti i razmotrila moguće načine pojednostavnjenja i racionalizacije trenutačnog okvira. Proučava i sustave „iskazivanja interesa” koji se koriste u zemljama izvan EU-a. To može, zajedno s boljom provedbom direktiva EU-a o zakonitim migracijama, posebno kad je riječ o studentima i istraživačima, sezonskim radnicima ili radnicima premještenima unutar društva, pridonijeti boljem upravljanju migracijama radne snage na razini EU-a i privlačenju posebnih vještina u skladu s potrebama gospodarstava EU-a. Vize Zajednička vizna politika EU-a ključan je alat za olakšavanje turizma i poslovanja, ali ispravna vizna politika isto je tako ključna za sprečavanje sigurnosnih rizika ili rizika nezakonitih migracija u EU. U travnju 2014. Komisija je predstavila prijedloge vize za privremeni boravak i preinake Zakonika o vizama s ciljem promicanja gospodarskog rasta pojednostavnjenjem viznih postupaka, čime se pogoduje turizmu i trgovini. Pregovori između suzakonodavaca o tim prijedlozima nisu znatno napredovali. U međuvremenu je došlo do znatne promjene migracijskog i sigurnosnog stanja. Kako bi se odgovorilo na trenutačne migracijske i sigurnosne izazove, nedavno su poduzete neke mjere u pogledu putovanja bez vize u EU, kao što je donošenje ojačanog mehanizma suspenzije početkom 2017., kojim se omogućava da EU privremeno ponovno uvede vize za državljane zemalja koje bi mogle predstavljati znatan migracijski ili sigurnosni rizik, ili predloženi budući europski sustav za informacije o putovanjima i njihovu odobrenju (ETIAS).

Međutim, zajedničku je viznu politiku potrebno dodatno prilagoditi trenutačnim izazovima uzimajući u obzir nova IT rješenja te uravnoteženjem pogodnosti pojednostavnjenog putovanja s vizom ili bez nje (npr. trgovina, turizam, međuljudski kontakti) i poboljšanog upravljanja migracijama, sigurnošću i granicama. Na temelju savjetovanja s državama članicama i Europskim parlamentom, Komisija će u siječnju 2018. iznijeti svoje ideje o tome kako kratkoročno i dugoročno modernizirati zajedničku viznu politiku EU-a. U tom će kontekstu Komisija kritički ocijeniti je li vizna politika još uvijek usklađena sa sadašnjim i budućim izazovima. Glavni će ciljevi biti usklađivanje vizne politike s razvojem novih sustava upravljanja granicama (EES i ETIAS), bolja upotreba vizne politike u našoj suradnji s trećim zemljama i osiguravanje bolje ravnoteže između migracijskih i sigurnosnih pitanja, gospodarskih okolnosti i općih vanjskih odnosa. Prvenstveno je važno uskladiti trenutačne različite prakse koje dovode do konkurencije među državama članicama u izdavanju viza za višekratni ulazak uspostavom usklađenije vizne politike. Istodobno je potrebno preispitati neka pravila o izdavanju vize (kao što su ona povezana s vizama s dugim rokom valjanosti i viznim pristojbama) kako bi se osiguralo da ona budu uključena u našu politiku ponovnog prihvata. Kako bi se riješila ta pitanja Komisija će u siječnju 2018. iznijeti ciljani prijedlog. Nadalje, Komisija će u lipnju 2018. predložiti reviziju pravnog okvira Viznog informacijskog sustava (VIS) s ciljem daljnjeg poboljšanja obrade viza, uključujući aspekte u vezi sa zaštitom podataka i pristup tijelima kaznenog progona, daljnjeg proširenja upotrebe VIS-a kad je riječ o novim kategorijama i načinima upotrebe podataka i potpunog iskorištavanja instrumenata interoperabilnosti. Ta će dva prijedloga pridonijeti boljem upravljanju migracijama, poboljšanju sigurnosti i nadzora nad vanjskim granicama. Integracija Iako države članice imaju glavnu ulogu u razvoju strategija i politika integracije, uvelike se razlikuju iskustvo i sposobnost koje u tom području posjeduju. Stoga je važno da im EU pomogne razviti i provesti djelotvorne strategije integracije, razmjenjivati najbolje prakse i na taj način pridonijeti stvaranju ravnopravnih uvjeta kad je riječ o integraciji na razini EU-a. Provedba Akcijskog plana EU-a za integraciju državljana trećih zemalja, utvrđenog 2016., na brojnim je područjima već donijela rezultate. Primjeri tih rezultata su reforma Europske mreže za integraciju s ciljem jačanja razmjena i uzajamnog učenja među nacionalnim tijelima nadležnima za integraciju, pokretanje alata za profiliranje vještina državljana trećih zemalja kao podrška državama članicama u ranom profiliranju vještina i kvalifikacija migranata te rekordna financijska potpora svim dionicima uključenima u integraciju, među ostalim civilnom društvu. Rješavanje posebnih izazova povezanih s integracijom državljana trećih zemalja u naša društva ostat će kratkoročan i dugoročan prioritet i stoga Komisija potiče države članice da tome pridaju odgovarajući značaj. Komisija je u svibnju 2017. pokrenula inicijativu pod nazivom „Poslodavci zajednički za integraciju” radi promicanja nastojanja koja poslodavci ulažu u poticanje integracije državljana trećih zemalja u tržište rada. Komisija radi i na uspostavi partnerstva sa socijalnim i gospodarskim partnerima na europskoj razini radi bliskije suradnje na promicanju brže i djelotvornije integracije izbjeglica u europsko tržište rada. Konkretnom će se financijskom potporom dodatno poduprijeti taj postupak i promicati provedba konkretnih mjera u državama članicama. Prepoznajući presudnu ulogu lokalnih i regionalnih tijela u postupku integracije, Komisija je isto tako radila na poboljšanju suradnje s lokalnim i regionalnim tijelima i poboljšanju podrške koju pruža tim tijelima, posebno putem partnerstva za uključivanje migranata i izbjeglica u okviru Programa za gradove. To će se na primjer nastaviti provedbom pilot-projekta pod nazivom „Urbana akademija integracije”, kao i ciljanim financiranjem transnacionalnih mreža gradova koje rade na integraciji. 3. Sljedeći koraci u uspostavi Europskog migracijskog programa Migracije će i u narednim godinama biti pitanje od ključne važnosti za EU. Sav trud koji je dosad uložen u prethodno navedena područja, uključujući upravljanje vanjskom granicom, morat će se i dalje ulagati jer još uvijek postoje migracijski rizik i potreba za spašavanjem života. Uz cjelovitu primjenu svih postojećih pravila i usporedno s njome te uz financijske doprinose zajedničkim djelovanjima i fondovima, kako bi se u potpunosti ostvarili ciljevi Europskog migracijskog programa Unija sada treba intenzivnije raditi na sljedeća četiri prioritetna područja: uspostavi odgovarajućeg pravnog okvira zajedničkog europskog sustava azila koji će biti otporan na promjene u budućnosti, poboljšanju zakonitih putova kojima će se nadomjestiti nezakonite migracije, povećanju djelotvornosti vraćanja radi preusmjeravanja sredstava onima koji ih trebaju te suradnji s prioritetnim zemljama i organizacijama s ciljem boljeg zajedničkog upravljanja migracijama. 3.1. Reforma zajedničkog europskog sustava azila Iako je trud koji je Unija dosad uložila u odgovor na kriznu situaciju, uključujući mehanizam za hitno premještanje, doveo do konkretnih rezultata, ne možemo se i dalje oslanjati na ad hoc mjere. Reforma zajedničkog europskog sustava azila ključan je dio sveobuhvatne migracijske strategije, a kako bi se ostvarili rezultati, bit će potrebno i dalje raditi na svim aspektima povezanima s migracijama. Kako bi ta reforma bila uspješna, sustav mora biti otporan na krizu. Stoga je nužno da se neočekivane situacije mogu djelotvorno riješiti, da se postigne veća ujednačenost nacionalnih sustava i da se produbi uzajamno povjerenje među državama članicama, uključujući primjenom mehanizma solidarnosti kojim se osigurava pravedna podjela odgovornosti. Predsjednik Juncker je u govoru o stanju Unije 2017. izjavio da će se sve strane morati približiti ako želimo da reforma zajedničkog europskog sustava azila bude uspješna. Komisija će biti spremna na kompromis ako konačni rezultat bude zadovoljavajući za Uniju i pravedan za sve države članice. Kao što je napomenulo Europsko vijeće , zajedničko je stajalište da se reformiranim zajedničkim europskim sustavom azila mora postići prava ravnoteža između odgovornosti i solidarnosti te da se njime treba osigurati otpornost na buduće krize. Sustav mora biti učinkovit kako bi mogao podnijeti migracijski pritisak, suzbijati poticaje i sekundarna kretanja, uz poštovanje međunarodnog prava, boriti se protiv zlouporabe i pružiti odgovarajuću podršku najteže pogođenim državama članicama. Europsko vijeće ponovno će razmotriti to pitanje i stoga je pozvalo Vijeće da nastavi pregovore, uz aktivnu pomoć Komisije. Reformirani Dublinski sustav jedino je strukturno rješenje, a hitan napredak, koji će dovesti do političkog dogovora o tom predmetu, i dalje je odlučujući čimbenik dovršenja reforme zajedničkog europskog sustava azila. Sada je prilika za nastavak rada na preostalim neriješenim točkama i postizanje daljnjeg napretka definiranjem glavnih crta budućeg sveobuhvatnog sporazuma o zajedničkom europskom sustavu azila do kraja godine. Usporedno s pregovorima o reformi Dublinskog sustava potrebno je i dalje raditi na svim ostalim prijedlozima: prijedlogu kojim se preispituju uvjeti prihvata, prijedlozima o kvalifikaciji i postupcima azila, kao i na prijedlogu kojim se uspostavlja okvir EU-a za preseljenje. Iako je važno da se sve te međusobno povezane inicijative brzo prihvate u skladu sa Zajedničkom izjavom o zakonodavnim prioritetima EU-a za 2017. , Komisija toplo pozdravlja solidan napredak koji je već ostvaren kad je riječ o prijedlozima za reformu Eurodaca i Agencije Europske unije za azil. Komisija potiče Europski parlament i Vijeće da postignu dogovor o tim važnim alatima podržavajući provedbu zajedničkog europskog sustava azila, istodobno imajući na umu da će neke aspekte možda biti potrebno izmijeniti s obzirom na opći dogovor. Takvim bi se pristupom osiguralo i da dogovoreni sustav postane operativan što je prije moguće. 3.2. Poboljšanje zakonitih putova

3.2.1. Preseljenje Ključan zaštitni alat i dalje je preseljenje (i slični oblici humanitarnog prihvata). Ono je jasan dokaz globalne solidarnosti s trećim zemljama i podjele odgovornosti za osobe kojima je potrebna zaštita. Komisija podržava poziv visokog povjerenika UN-a Grandija da se preseli dodatnih 40 000 izbjeglica iz Libije i okolnih zemalja. Preseljenje je isto tako dio EU-ove politike azila i migracijske politike. Ti su zakoniti putovi altenativa nezakonitim i opasnim putovanjima, oni pomažu u spašavanju života, doprinose smanjenju nezakonitih migracija i smanjenju migracijskog pritiska na dotične države članice. Na temelju povećanih napora uloženih u posljednje dvije godine i s obzirom na to da trenutačno u svijetu postoji rekordnih 1,2 milijuna ljudi kojima je potrebno preseljenje, EU bi trebao nastojati preseliti barem 50 000 dodatnih osoba kojima je potrebna međunarodna zaštita do listopada 2019. Radi ostvarenja tog cilja Komisija preporučuje preseljenje barem 50 000 osoba kojima je potrebna međunarodna zaštita te će u tu svrhu na raspolaganje staviti 500 milijuna EUR. Ta se preporuka nadovezuje na ciklus preuzimanja obveza u pogledu preseljenja koji je Komisija pokrenula 4. srpnja 2017., u okviru kojeg je dosad preuzeto oko 14 000 obveza. Tom bi se novom inicijativom trebala osigurati daljnja preseljenja iz Turske kako bi se ostvarili ciljevi Izjave EU-a i Turske (te budućeg dobrovoljnog humanitarnog programa prihvata), iz Jordana i Libanona, u kojima se nalazi velik broj izbjeglica, kao i iz zemalja duž središnje sredozemne rute u sjevernoj Africi i Rogu Afrike, odnosno iz Libije, Egipta, Nigera, Sudana, Čada i Etiopije. Veća usredotočenost na preseljenje iz zemalja duž središnje sredozemne rute pomoći će i u pružanju potpore planiranom privremenom mehanizmu UNHCR-a za hitnu evakuaciju iz Libije. Obveze je potrebno preuzeti do kraja listopada. Međutim, potrebno je da EU prijeđe s ad hoc programa na stabilan okvir. Komisija je u lipnju 2016. predložila uspostavu okvira Unije za preseljenje s težnjom stvaranja čvrstog okvira za siguran i zakonit pristup međunarodnoj zaštiti izvan EU-a. Hitno je donošenje tog prijedloga nužno kako bi se izradila sveobuhvatna i održiva migracijska politika EU-a. Države članice bi istodobno trebale i dalje u potpunosti iskorištavati druge zakonite mogućnosti dostupne osobama kojima je potrebna zaštita. Države članice se posebno potiče da istraže načine za uspostavu programa privatnog sponzorstva u okviru kojih potporu za preseljenje i integraciju osoba kojima je potrebna zaštita, uključujući povezane troškove, mogu pružiti privatne skupine ili organizacije civilnog društva. Kako bi se to olakšalo i kako bi se dodatno istražile mogućnosti razvoja takvih programa u EU-u, Komisija poziva EASO da koordinira pilot-projekt o programima privatnog sponzorstva sa zainteresiranim državama članicama, uz sudjelovanje raznovrsnih relevantnih organizacija civilnog društva, međunarodnih organizacija i potencijalnih privatnih sponzora u suradnji s državama članicama. 3.2.2. Pilot-projekti o zakonitim migracijama Uloga zakonitih migracijskih kanala u našoj suradnji s trećim zemljama treba postati važnija sastavnica kako bi se mogli postići konkretni rezultati, uzimajući u obzir naše sadašnje i buduće socioekonomske potrebe. Zakonite su migracije već sada važan dio migracijskih tokova u EU. Poboljšana i prilagođena suradnja na zakonitim migracijama s trećim zemljama podrijetla i tranzita migranata može pomoći u smanjenju nezakonitih migracija nudeći sigurne i zakonite alternative osobama koje žele migrirati. Njome se mogu premostiti praznine u određenim sektorima tržišta rada država članica EU-a, istodobno olakšavajući suradnju na pitanjima poput sprečavanja nezakonitih migracija i ponovnog prihvata te vraćanja nezakonitih migranata. Stoga je Komisija, uz potpuno poštovanje nadležnosti država članica kako su utvrđene u Ugovorima, spremna 2018. koordinirati pilot-projekte s trećim zemljama i pružiti potrebnu financijsku potporu ako bi države članice pristale primiti određeni broj migranata koji dolaze zakonitim kanalima, posebno ekonomske migrante. Te je pilot-projekte u početku moguće provoditi u suradnji s odabranim trećim zemljama na temelju kvalitete partnerstva za upravljanje migracijama, razine konkretne suradnje na sprečavanju nezakonitih tokova i ponovnog prihvata nezakonitih migranata. Pritom je važno promicati uključivanje privatnog sektora, a posebno gospodarskih i socijalnih dionika. Javno-privatna partnerstva, koja su bila vrlo djelotvorna u području integracije, nužna su za utvrđivanje potreba tržišta rada EU-a i postojećih nedostataka te za procjenu načina na koji migracije mogu pomoći u uklanjanju tih nedostataka, kao i za osiguravanje djelotvornije integracije na tržište rada. 3.3. Učinkovitija politika vraćanja Prema statističkim podacima država članica, gotovo milijun državljana trećih zemalja ilegalno je boravilo u EU-u 2016., dok je broj državljana trećih zemalja kojima je naloženo da napuste EU iste godine iznosio gotovo 500 000. Budući da je u razdoblju od 2015. do 2016. podneseno oko 2,6 milijuna zahtjeva za azil i da je stopa priznavanja u prvom stupnju 2016. iznosila 57 % (50 % u prvom tromjesečju 2017.), države članice će u bliskoj budućnosti možda morati vratiti više od 1,5 milijun osoba. Budući da je vraćeno samo 36 % nezakonitih migranata, jasno je da u tom pogledu trebamo znatno brže djelovati. Djelotvoran je sustav vraćanja onih koji nemaju pravo ostati jedini način na koji će Europa moći pokazati solidarnost s izbjeglicama kojima je zaista potrebna zaštita. Učinkovitim bi se vraćanjima isto tako poslala snažna poruka onima koji namjeravaju krenuti na opasno, nezakonito putovanje u EU. Postojećim je zakonodavstvom EU-a već propisan zajednički skup pravila koja se moraju primjenjivati u nacionalnim sustavima vraćanja. S obzirom na trenutačnu nezadovoljavajuću situaciju, nužno je da države članice i Agencija za europsku graničnu i obalnu stražu uz potporu Komisije poduzmu više i provode učinkovita vraćanja. To se ne može postići bez zajedničkog i sustavnog djelovanja, kao i jačanja suradnje s trećim zemljama kako bi se osiguralo da su ispunjene obveze ponovnog prihvata vlastitih državljana oslanjajući se na Okvir za partnerstvo, daljnje aktivnosti nakon sastanka u Valletti i prema potrebi sve druge političke prilike. Bolje upravljanje vraćanjem s pomoću Agencije za europsku graničnu i obalnu stražu Agencija za europsku graničnu i obalnu stražu nadležna je organizirati, koordinirati i provoditi operacije i intervencije vraćanja te pružati potrebnu pomoć državama članicama u organiziranju takvih operacija na razini EU-a. Agencija stoga mora ubrzati prelazak s pristupa utemeljenog na potražnji, u kojem djeluje samo na zahtjev jedne države članice ili više njih, na proaktivan pristup upravljanja vraćanjem, u kojem postaje pravi predvodnik EU-a i država članica. Kako bi se to ostvarilo, sadašnja bi se jedinica za vraćanje trebala preustrojiti u odjel Agencije posebno posvećen vraćanju, koji raspolaže odgovarajućom opremom i odgovarajućim osobljem. Taj odjel mora preuzeti vodeću ulogu u provedbi svih mjera i uvođenju svih alata utvrđenih u Uredbi o europskoj graničnoj i obalnoj straži. Agencija mora do sredine 2018. razviti operativne planove s konkretnim ciljevima vraćanja za svaku državu članicu u skladu s njihovim potrebama i prioritetima koncentrirajući se na one treće zemlje koje imaju uspostavljene mehanizme ponovnog prihvata radi postizanja najboljih rezultata. Agencija može prema potrebi uspostaviti operativne jedinice u ključnim državama članicama. Isto tako, Agencija treba osmisliti pilot-projekte kojima se razvijaju i testiraju inovativna rješenja za zajedničko upravljanje vraćanjem, na primjer uspostavom mehanizma za dijeljenje kapaciteta među državama članicama (uključujući zajedničko upravljanje razvojem projekta i nabavom, zajedničko ugovaranje među ostalim i kad je riječ o komercijalnim letovima, dijeljeni kapacitet za zadržavanje i zajedničko upravljanje objektima za zadržavanje, zajednička konzularna podrška). Djelovanja država članica Djelovanja Agencije za europsku graničnu i obalnu stražu bit će uspješna samo ako države članice istodobno ulože veći trud. Države članice trebaju nastaviti s provedbom Preporuke i ažuriranog Akcijskog plana o vraćanju primjenjujući u potpunosti fleksibilnost omogućenu postojećim zakonodavstvom. Svoje bi nacionalne sustave vraćanja trebale pojednostavniti kako bi prednost imala operativna integracija aktivnosti vraćanja na razini EU-a, kako ih je organizirala Agencija za europsku graničnu i obalnu stražu, posebno pružanjem informacija o indikativnom planiranju nacionalnih operacija vraćanja, uključujući broj povratnika i treće zemlje vraćanja. Uz koordiniranu pomoć agencija EU-a države članice na vanjskoj granici trebale bi isto tako u potpunosti provesti potpuni operativni potencijal pristupa žarišnih točaka kako bi se osiguralo da se operacijama vraćanja može upravljati brže i djelotvornije, posebno u slučaju znatnog porasta broja nezakonitih dolazaka. To može podrazumijevati uspostavu potrebnih mjera s ciljem brze identifikacije onih kojima očito nije potrebna zaštita ili onih čiji su zahtjevi neutemeljeni, zajedno s učinkovitim načinima osiguravanja brzog vraćanja takvih osoba. Tijekom 2018. potrebno je dodatno razviti i u djelovanja Agencije za europsku graničnu i obalnu stražu i država članica u pogledu upravljanja vraćanjem integrirati sustav integriranog upravljanja vraćanjem migranata (IRMA), kojim upravlja Komisija.

Komisija će u svojim redovitim izvješćima sagledavati postignuti napredak. Komisija će surađivati s državama članicama na praćenju rezultata vraćanja, razmjenjivati informacije o razvojima u području nezakonitih migracija i redovito pružati povratne informacije o uspješnosti sustava vraćanja diljem EU-a, koje obuhvaćaju države članice i Agenciju za europsku graničnu i obalnu stražu. Utvrdi li se da i dalje postoji rascjepkanost i, što je najvažnije, da su stope vraćanja i dalje nezadovoljavajuće, možda će biti potrebno istražiti mogućnost daljnje konvergencije. To bi se moglo odnositi na ujednačavanje svih aspekata postupka vraćanja, od identifikacije/uhićenja do provedbe vraćanja, usklađivanja pravila o rizicima od bijega, razloga za zadržavanje i pravila o izricanju zabrana ulaska te razmatranje mogućnosti povećane usklađenosti s postupcima azila, kao i na olakšavanje provedbe odluka država članica o vraćanju valjanih na području cijelog EU-a i podjelu odgovornosti među državama članicama i Agencijom za europsku graničnu i obalnu stražu za njihovu provedbu. 3.4. Vanjska dimenzija: partnerski okvir za migracije Od donošenja Europskog migracijskog programa EU uspostavlja temelje cjelovite vanjske migracijske politike kojom se nadopunjuje naše šire vanjsko i razvojno djelovanje. EU i države članice trebali bi i dalje zajedno raditi i sustavno koordinirati svoja djelovanja s pomoću partnerskog okvira i postupka iz Vallette radi učvršćivanja napretka koji je ostvaren u pogledu uspostave zajedničkog upravljanja migracijskim tokovima sa zemljama podrijetla i tranzitnim zemljama. Nakon više od godine dana provedbe partnerskog okvira pokazalo se da je taj pristup potaknuo djelovanja u partnerskim zemljama u pogledu reforme njihovih sustava upravljanja migracijama i učinkovitije borbe protiv krijumčarenja, ali poboljšana suradnja u području vraćanja još nije u potpunosti postignuta. Radi postizanja napretka potrebna su dodatna ulaganja u brojna područja. Sredstva iz Uzajamnog fonda EU-a za Afriku, posebno njegova programskog dijela za sjevernu Afriku, potrebno je povećati dodatnom financijskom potporom država članica. S obzirom na to da Uzajamni fond EU-a za Afriku istječe 2020., u kontekstu rasprava o sljedećem višegodišnjem financijskom okviru Unije potrebno je razmotriti najprikladnije rješenje za osiguravanje djelotvornog financiranja vanjske migracijske politike. Isto tako, sredstva namijenjena misijama u okviru zajedničke sigurnosne i obrambene politike potrebno je dodatno povećati, uključujući sredstva potrebna za raspoređivanje osoblja koje nedostaje. Postizanje dobrih rezultata u pogledu vraćanja i ponovnog prihvata zahtijeva sustavnije i djelotvornije rješavanje nesuradnje ključnih trećih zemalja podrijetla mobiliziranjem svih dostupnih poticaja i prednosti na razini EU-a i država članica. To podrazumijeva širenje raspona politika EU-a koje tome pridonose, na primjer omogućavanjem zakonitih putova za zakonite migracije provedbom pilot-projekata na razini EU-a ili pružanjem veće potpore reintegraciji. Uz službene će pregovore EU i dalje provoditi neformalne dogovore, kao što su standardni operativni postupci. U slučajevima trajne nesuradnje, inicijativa država članica za usklađivanje njihova odgovora prema potrebi provedbom viznih mjera u okviru trenutačnih viznih režima mogla bi imati dodatni utjecaj. Odgovor na rastući migracijski pritisak duž središnje sredozemne rute isto je tako sada u žarištu djelovanja koja se poduzimaju u sklopu partnerskog okvira. Radi se na osiguravanju djelotvornog praćenja provedbe strategije utvrđene u Zajedničkoj komunikaciji pod nazivom „Migracije na središnjoj sredozemnoj ruti” iz siječnja 2017. i djelovanja utvrđenih u Izjavi iz Malte iz veljače 2017. i Akcijskom planu Komisije iz srpnja 2017. Multilateralne inicijative poput Kontaktne skupine za Sredozemlje i sastanka u Parizu 28. kolovoza pridonijele su trenutačnom radu na uspostavi kontrole nad migracijskim tokovima duž te rute. Kako bi se učvrstio dosad ostvareni napredak, EU će ubrzati provedbu svih potrebnih inicijativa radi pružanja odgovora migrantima blokiranima u Libiji, pri čemu će se pozornost usmjeriti na njihove najnužnije potrebe, posebno rješavanje loših uvjeta u centrima za zadržavanje migranata, a to će se učiniti na sljedeći način: ·proširivanjem djelovanja koja se poduzimaju u okviru UNHCR-a i Međunarodne organizacije za migracije u pogledu zaštite migranata i pružanja pomoći migrantima; poboljšanjem životnih uvjeta onih koji su zadržani; povećanjem pristupa najranjivijih migranata zaštiti; promicanjem alternativa zadržavanju, među ostalim osiguravanjem smještaja posebno namijenjenog ranjivim osobama, ·razvojem novih projekata u okviru Uzajamnog fonda EU-a za Afriku, usmjerenih na lokalne općine i promicanje socioekonomskih mogućnosti za lokalne zajednice, ·intenziviranjem rada na progresivnom smanjenju broja migranata blokiranih u Libiji daljnjim jačanjem suradnje s Međunarodnom organizacijom za migracije na provedbi potpomognutog dobrovoljnog povratka i UNHCR-om podupiranjem planova za privremeni mehanizam evakuacije, ·jačanjem kapaciteta libijskih tijela za nadzor nad južnom granicom zemlje i jačanjem suradnje sa susjednim zemljama.