Mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora o temi „Pravedni radni uvjeti u ekonomiji platformi”

(razmatračko mišljenje na zahtjev njemačkog predsjedništva)

(2020/C 429/23)

Izvjestitelj: Carlos Manuel TRINDADE

Zahtjev njemačkog predsjedništva Vijeća: dopis od 18.2.2020. Pravni temelj: članak 304. Ugovora o funkcioniranju Europske unije Nadležna stručna skupina: Stručna skupina za zapošljavanje, socijalna pitanja i građanstvo Datum usvajanja u Stručnoj skupini: 9.7.2020. Datum usvajanja na plenarnom zasjedanju: 18.9.2020. Plenarno zasjedanje br.: 554 Rezultat glasovanja (za/protiv/suzdržani): 182/23/8

1. Zaključci i preporuke

1.1. Europski gospodarski i socijalni odbor (EGSO) napominje da je svrha ovog mišljenja, koje se donosi na zahtjev njemačkog predsjedništva, davanje referentnog općeg okvira o predmetnoj temi, uz holistički pristup, a s ciljem osiguravanja dostojanstvenog rada u ekonomiji platformi .

1.2. EGSO preporučuje da se u rješavanju pitanja u vezi s radom na platformama prvenstveno imaju u vidu ciljevi održivog razvoja, Digitalna agenda i europski stup socijalnih prava.

1.3. EGSO napominje da ekonomija platformi još uvijek ima malu ulogu iako ima potencijala za rast.

1.4. Odbor napominje da platforme „imaju općenito pozitivan učinak na gospodarstvo” ( 1 ) jer doprinose stvaranju radnih mjesta i inovacijama, fleksibilnosti i neovisnosti radnika te osiguravaju prihode za radnike (često dodatne), a ranjivim skupinama omogućavaju pristup zapošljavanju.

1.5. EGSO napominje da postoje rizici koji se ne smiju podcijeniti: (i) za radnike, uskraćivanje osnovnih prava, uključujući prava na udruživanje i kolektivno pregovaranje; nesigurnost radnog mjesta; niske plaće; sve veći intenzitet rada; ekstremna fragmentacija rada na globalnoj razini; nepripadanje radnika sustavima socijalne sigurnosti; a (ii) za društvo, povećani rizik od konkurencije na temelju snižavanja socijalnih standarda, što ima štetne posljedice i za poslodavce, koji su podvrgnuti neodrživom konkurentskom pritisku, i za države članice, koje se odriču poreznih prihoda i doprinosa za socijalno osiguranje.

1.6. Odbor je svjestan rasprave o konceptima koji se odnose na platforme, posebno u pogledu platformi kao „poslodavaca”, a ne „posrednika između ponude i potražnje”, te „zaposlenika” i „samozaposlenih osoba” jer to utječe na njihova prava.

1.7. EGSO poziva Komisiju i države članice da, s obzirom na posljedice koje bi ti koncepti mogli imati u pogledu primjene radnog zakonodavstva i niza prava za zaštitu radnika, ulože napore u njihovo pojašnjavanje.

1.8. EGSO preporučuje da EU i države članice usmjere svoje napore prema usklađivanju koncepata kako bi se ostvario dostojanstven rad u ekonomiji platformi. U tu bi svrhu Komisija i države članice trebale kao mjerilo prihvatiti sljedeće: (i) ekonomsku ovisnost i podređeni radni odnos jer su radnici čija egzistencija u najvećoj mjeri ovisi o plaći koju za taj rad primaju zaposleni, a ne samozaposleni; (ii) primjenu načela po kojemu se radnik smatra zaposlenikom ako nema dokaza za suprotno potrebno je temeljito proučiti u svim njezinim dimenzijama; (iii) algoritme koje koriste platforme trebalo bi promatrati na isti način kao i izgovorene ili pisane upute u konvencionalnom radu.

1.9. S obzirom na suverenitet država članica u socijalnim pitanjima, EGSO preporučuje izradu smjernica kojima bi se razjasnio radni status na platformama te smatra da je u ekonomiji platformi potrebno poduzeti mjere kako bi se svim radnicima osigurao pristup nizu prava i zaštita, bez obzira na njihov radni status ili vrstu ugovora, čime bi se zajamčilo da pojedini operateri ne mogu steći konkurentsku prednost nepridržavanjem svojih obveza i izbjegavanjem odgovornosti.

1.10. EGSO preporučuje da se za potrebe evaluacije, prilagođavanja i usklađivanja postojećih propisa pojasne odgovornosti svih strana koje se bave zdravljem i sigurnošću, zaštitom podataka, osiguranjem i pravnom odgovornošću te sličnim pitanjima.

1.11. EGSO ističe da, želimo li osigurati visokokvalitetan rad u ekonomiji platformi, socijalni dijalog i kolektivno pregovaranje moraju imati glavnu ulogu na svim relevantnim razinama, pri čemu je potrebno u potpunosti poštovati autonomiju socijalnih partnera.

1.12. EGSO predlaže sastavljanje kodeksa postupanja u suradnji s platformama, radnicima i potrošačima kako bi se objedinila najbolja načela i smjernice o plaćama, radnim uvjetima i kvaliteti usluga.

1.13. EGSO poziva Komisiju da uzme u obzir preporuke Europske platforme za rješavanje problema neprijavljenog rada o oporezivanju u ekonomiji platformi.

1.14. Odbor upućuje na svoju raniju preporuku da Europska komisija, OECD i Međunarodna organizacija rada (ILO) rade zajedno sa socijalnim partnerima na svim odgovarajućim razinama, kao i sa širim krugom organizacija civilnog društva, u cilju razvijanja odgovarajućih odredbi o pristojnim radnim uvjetima i zaštiti koji su potrebni ( 2 ) . EGSO se u tom kontekstu nada da bi zajednički rad mogao dovesti do konvencije Međunarodne organizacije rada o platformama.

1.15. EGSO smatra da bi trebalo poduzeti korake kako bi se osiguralo da platforme pružaju informacije koje svim uključenim stranama omogućuju transparentnost i predvidljivost. U tu bi svrhu u svakoj državi članici platforme trebalo registrirati i na razini EU-a uspostaviti bazu podataka radi praćenja razvoja ekonomije platformi.

1.16. EGSO podupire rezultate koje je Komisija ostvarila u svom istraživanju ekonomije platformi. Međutim, postoji velik jaz u pogledu dosljednosti i sustavnosti informacija između pojedinačnih zemalja i EU-a. EGSO potiče Komisiju i države članice da udruže svoje napore kako bi se poboljšala kvaliteta informacija koje se temelje na statističkim podacima.

2. Kontekst

2.1. Svrha je ovog mišljenja odgovoriti na pitanja koja je njemačko Ministarstvo rada postavilo o radu na platformama utvrđivanjem glavnih izazova i mogućnosti te raspravom o statusu radnika na platformama, instrumentima politike kojima bi se poboljšali radni uvjeti za radnike te o najboljoj regulatornoj praksi.

2.2. Big Data ) koje omogućuju obradu golemih količina podataka; i mobilne uređaje koji potrošačima, radnicima i pružateljima usluga omogućuju pristup mobilnom internetu u svakom trenutku i na svakome mjestu Trenutačna kretanja iz kojih proizlaze digitalne platforme uključuju nedavne inovacije: internet kao ključnu inovaciju; velike baze podataka (eng.) koje omogućuju obradu golemih količina podataka; i mobilne uređaje koji potrošačima, radnicima i pružateljima usluga omogućuju pristup mobilnom internetu u svakom trenutku i na svakome mjestu ( 3 )

2.3. Pitanja u vezi s radom na platformama trebalo bi razmatrati i rješavati prvenstveno u svjetlu ciljeva održivog razvoja, Digitalne agende i europskog stupa socijalnih prava.

2.4. EGSO upućuje na brojna postojeća mišljenja ( 4 ) o digitalnoj transformaciji gospodarstva i pojavi novih oblika rada.

2.5. Složenost platformi, nedostatak standardizirane terminologije i nepostojanje statističkih podataka otežavaju procjenu njihova razmjera i rasta. Prema OECD-u ( 5 ) , većina studija pokazuje da na platformama radi između 0,5 % i 3 % ukupne radne snage. U skupini od 16 europskih zemalja rad na platformama glavni je posao za samo 1,4 % stanovništva u dobi između 16 i 74 godine (od 0,6 % u Finskoj do 2,7 % u Nizozemskoj) ( 6 ) . Oko 11 % odraslih u nekom je trenutku radilo na platformi ( 7 )

2.6. Postoji nesigurnost u pogledu budućeg rasta rada platformama ( 8 ) jer on ovisi o tehnološkom napretku, novim poslovnim modelima, zaštiti podataka i politici zaštite potrošača. Neki autori procjenjuju da se vrijednost transakcija i prihoda na platformama od 2013. do 2015. gotovo utrostručila ( 9 ) . EGSO smatra da bi trebao postojati registar platformi, uglavnom kad je riječ o gospodarskim, radnim i socijalnim aspektima, što bi omogućilo bolje razumijevanje situacije.

2.7. Rad na platformama poseban je po tome što uključuje odnos između platforme, radnika i korisnika. Posredništvo se u velikoj mjeri koristi tehnologijom i algoritmima, često je netransparentno i utječe na radne uvjete svojim utjecajem na raspodjelu i organizaciju rada te evaluaciju radnika. Ta „crna kutija posredništva” odlika je rada na platformama ( 10 )

2.8. Prema Eurofoundu ( 11 ) , rad na platformama oblik je zapošljavanja koji koristi internetsku platformu kako bi se organizacijama ili pojedincima omogućio pristup drugim organizacijama ili pojedincima u cilju rješavanja problema ili pružanja usluga u zamjenu za plaćanje. Glavne značajke rada na platformama su: — plaćeni je rad organiziran preko internetske platforme, — uključene su tri strane: internetska platforma, klijent i radnik, — cilj je izvršiti određene zadatke ili riješiti određene probleme, — rad se eksternalizira ili ugovorom dodjeljuje vanjskim izvršiteljima, — poslovi se dijele na zadatke, — usluge se pružaju na zahtjev.

2.9. Status radnika jedan je od ključnih aspekata rada na platformama. Platforme se uglavnom predstavljaju kao posrednici između ponude i potražnje, a slijedom toga ne kao poslodavci jer ne postoji podređeni radni odnos. U toj se situaciji radnici smatraju „samozaposlenima”, a ne „zaposlenima”, čime se izbjegava primjena zakonodavstva koje regulira zapošljavanje (uključujući zdravlje i sigurnost), socijalnu zaštitu i oporezivanje. Iako EGSO smatra da pravi samozaposleni radnici doista postoje, mišljenja je da bi EU i države članice trebali temeljito proučiti primjenu načela, u svim njegovim dimenzijama, po kojemu se radnik smatra zaposlenikom ako nema dokaza za suprotno. Time bi se osigurala zaštita interesa onih zaposlenika koji glavninu svojih prihoda ostvaruju na platformama. Međutim, EGSO smatra da bi istinski samozaposlenim radnicima trebalo omogućiti da i dalje imaju taj status ako oni izrijekom navedu da to žele.

2.10. EGSO prima na znanje velik broj platformi i njihovu raznolikost. Kriteriji za grupiranje različitih vrsta platformi su tip zadatka (koji iziskuju visokokvalificiranu ili niskokvalificiranu radnu snagu), prostor ili fizička lokacija gdje se usluga pruža (putem interneta ili ne) te strana koja odlučuje o postupku odabira (platforma, radnik ili klijent). Neki uzimaju u obzir dodatne kriterije, poput razlika u dodjeli poslova i neovisnosti radnika ( 12 )

2.11. ILO ( 13 ) smatra da platforme dovode do posebnih regulatornih problema i spominje niz područja u kojima postoji razlog za zabrinutost, uključujući nisku plaću (koja je većim dijelom ispod minimalne plaće), nedostatak socijalnog osiguranja (to se odnosi na 91 % radnika na platformi Amazon Mechanical Turk), odbijanje rada (devet od deset radnika doživjelo je da im je rad odbijen), plaćanje provizije za rad, što je u suprotnosti s nekoliko Konvencija Međunarodne organizacije rada o zaštiti plaća, zatim nedostatak sindikalnog organiziranja i nepostojanje kolektivnog pregovaranja.

2.12. U radu na platformama prisutna je i dimenzija spola i dobi. Muškarci uglavnom dominiraju u uslugama povezanima s razvojem softvera i uslugama prijevoza; žene dominiraju u poslovima prevođenja i pružanja usluga na lokaciji; mladi su relativno prezastupljeni na platformama, osobito u slučajevima kad više od 50 % njihova prihoda dolazi od platformi ili kad na njima rade više od 20 sati tjedno. U nekim okolnostima na platformama počinju sudjelovati i starije osobe. EGSO smatra da su potrebna daljnja istraživanja kako bi se bolje razumjela situacija i definirale odgovarajuće javne politike.

3. Izazovi, mogućnosti i rizici u ekonomijama platformi

3.1. Platforme „imaju općenito pozitivan učinak na gospodarstvo” ( 14 ) jer pridonose stvaranju poslova i inovacijama, fleksibilnosti i neovisnosti radnika te osiguravaju prihode za radnike (često dodatne), smanjuju prepreke za ulazak na tržište rada i omogućavaju ranjivim skupinama ljudi pristup zapošljavanju ( 15 ) . Komisija napominje da „ekonomija suradnje otvara nove mogućnosti zapošljavanja kojima se generiraju prihodi izvan okvira tradicionalnih linearnih radnih odnosa te ljudima omogućuje fleksibilne uvjete rada. To im pruža mogućnost ekonomske aktivnosti kad im tradicionalniji oblici zapošljavanja ne odgovaraju ili su im nedostupni” ( 16 ) . Međutim, unatoč tim novim prilikama, EGSO ima dojam da treba provesti dodatne studije o makroekonomskom učinku ekonomije platformi.

3.2. Međutim, za radnike, osim one visokokvalificirane, postoje rizici koji se ne smiju podcijeniti, kao što su uskraćivanje osnovnih prava, uključujući pravo na udruživanje i kolektivno pregovaranje; nesigurnost radnog mjesta; problem niske plaće, koji je još naglašeniji zbog prekvalificiranosti; sve veći intenzitet rada; ekstremna fragmentacija rada na globalnoj razini; nepripadanje radnika sustavima socijalne sigurnosti.

3.3. Studija Europske agencije za sigurnost i zdravlje na radu (EU-OSHA) ( 17 ) pokazuje da rad na platformama donosi povećane fizičke i društvene rizike, i to osobito poslovnu nesigurnost i izloženost različitim opasnostima (prometne nezgode, kemijske opasnosti itd.) i rizicima specifičnim za aktivnosti na internetu (kiberzlostavljanje, posturalni poremećaji, vizualni umor i stres uzrokovan raznim faktorima). EGSO preporučuje da se za potrebe evaluacije, prilagođavanja i usklađivanja postojećih propisa pojasne odgovornosti svih strana koje se bave zdravljem i sigurnošću, zaštitom podataka, osiguranjem i pravnom odgovornošću te sličnim pitanjima.

3.4. Ugroženo je i društvo. Kao što je EGSO već naveo, Komisija ukazuje na povećani „rizik od tržišnog natjecanja na temelju snižavanja socijalnih standarda, što šteti poslodavcima koji su izloženi neodrživom tržišnom natjecanju i državama članicama koje se odriču poreznih prihoda i doprinosa za socijalno osiguranje” ( 18 )

3.5. Potrošači su također izloženi riziku u pogledu kvalitete usluga koje im se pružaju jer im je u slučaju nesreće ili problema s uslugom teško saznati tko je odgovoran. EGSO smatra da bolja pravna zaštita radnika predstavlja i povećanje kvalitete za potrošače.

3.6. rad , zapošljavanje i socijalne odnose . Najveći izazovi za platforme su: EGSO smatra da je nedavna rasprava o izazovima za radnike na platformama važna i inovativna ( 19 ) , osobito u pogledu razvoja modela za analizu koji uključuje tri glavne dimenzije:. Najveći izazovi za platforme su:

3.6.1. U dimenziji „rada”: usmjeravanje, nadzor, ocjenjivanje (pomoću algoritma), neovisnost u dodjeli poslova i fizičkom okruženju, posebno za platforme koje uključuju „niskokvalificirane poslove, poslove na lokaciji ili poslove koje određuje klijent”.

3.6.2. U dimenziji „zapošljavanja”: status (što predstavlja najveći izazov), određivanje poslodavca i ugovora, posebno za platforme koje nude niskokvalificirane poslove i nisku razinu neovisnosti. Druge izazove, iako zajedničke svim nestandardnim vrstama rada, čine socijalna zaštita, zaštita zdravlja i sigurnosti na radu, prihodi i radno vrijeme.

3.6.3. U dimenziji „socijalnih odnosa”: zastupanje, iako je to uobičajeno i u drugim vrstama nestandardnog rada. Fleksibilnost i fragmentacija znatno otežavaju prepoznavanje, udruživanje i zastupanje osoba koje rade na nestandardan način. Štoviše, rad na platformama po naravi je samotan, geografski raštrkan, uglavnom anoniman te podrazumijeva velik protok radnika, koji se međusobno natječu i koji su aktivni na drugim platformama. U pravilu platforme ne preuzimaju funkciju poslodavca i ne pripadaju udrugama poslodavaca, čime ostavljaju svoje radnike, sindikate i političke dužnosnike bez partnera za pregovaranje.

3.6.4 Negativno socijalno ponašanje i diskriminacija ozbiljni su izazovi na platformama za niskokvalificirani rad jer su radnici većinom mladi i pripadaju manjinama u nepovoljnom položaju. Uporaba algoritama i situacije u kojima klijenti utječu na dodjelu i izvedbu poslova potiču negativno ponašanje i diskriminaciju.

3.6.5. Sve važnije pitanje zaštite podataka, povezano s vlasništvom nad podacima i njihovom upotrebom, velik je i specifičan izazov za radnike na platformama.

4. Status radnika u ekonomiji platformi

4.1. Kako bi se olakšalo pravilno i neometano funkcioniranje sustava ekonomije platformi, EGSO smatra da je potrebno uložiti napore na razini EU-a i država članica kako bi se razjasnio i počeo regulirati status radnika na platformama te kako bi se osiguralo da platforme pružaju informacije kojima se svim dionicima osigurava transparentnost, predvidljivost i pravedno postupanje.

4.2. Imajući u vidu suverenitet država članica u socijalnim pitanjima, ali i potrebu za pridržavanjem načela usklađivanja koje je u tijeku, EGSO preporučuje da se sastave smjernice kojima se definira radni status na platformama kako bi se radnicima omogućio pristup pravima i zaštiti.

4.3. Europsko istraživanje ( 20 ) otkriva da 68,1 % radnika na pitanje o svom radnom odnosu odgovara da su zaposleni, a 7,6 % da su samozaposleni. Dakle, većina ispitanika sebe smatra zaposlenicima, bez obzira na to kako ih klasificiraju platforme.

4.4. Komisija razmatra i pitanje statusa ( 21 ) te smatra da se razlika između zapošljavanja i samozapošljavanja može utvrditi s obzirom na tri kriterija: postojanje podređenosti, prirodu rada i postojanje naknade za rad. Ti su kriteriji utvrđeni kako bi se koncept radnika primijenio u EU-u, ali se u toj komunikaciji dodaje da su sudovi u državama članicama skloni primijeniti isti niz kriterija u okviru nacionalne nadležnosti.

4.5. EGSO je sastavio mišljenje u kojem tvrdi da „treba, uz istodobno očuvanje svijesti o nacionalnim odgovornostima, uspostaviti pravni okvir za radnike kojim se detaljno utvrđuje odgovarajući radni status: pristojne plaće i prava na sudjelovanje u kolektivnim pregovorima sve do zaštite od arbitrarnosti i prava radnika da se „isključe” kako bi digitalno radno vrijeme bilo u pristojnim okvirima, itd.” ( 22 )

4.6. U pogledu definicije koncepta radnika, europska sudska praksa usredotočila se na postojanje podređenosti, ekonomski i stvarni karakter usluge te postojanje naknade za rad ( 23 )

4.7. EGSO ističe važnost dviju presuda Suda Europske unije. Jedna čini važnu iznimku u primjeni europskog prava tržišnog natjecanja (C-67/96, Albany), utvrđujući da kad je načelo tržišnog natjecanja u suprotnosti sa socijalnom politikom, kolektivni ugovori za zaposlenike ne potpadaju pod područje prava tržišnog natjecanja. U drugoj je presudi (C-413/13, FNV Kunsten Informatie) Sud potvrdio kompatibilnost europskog prava tržišnog natjecanja s kolektivnim ugovorima, presudivši da su samozaposleni „lažni samozaposleni”. To ima posebnu važnost za rad na platformama jer omogućuje da se lažno samozaposleni radnici na platformama tretiraju kao da su radnici ( 24 )

4.8. U nekim državama članica, primjerice Italiji i Francuskoj, već postoji sudska praksa koja slijedi ovu smjernicu Suda Europske unije ( 25 )

4.9. Mnogi radnici na platformama nisu obuhvaćeni sustavima socijalne sigurnosti ili nemaju odgovarajuću zaštitu zdravlja i sigurnosti na radu unatoč tome što se to smatra osnovnim pravom i sadržano je u nacionalnom zakonodavstvu, Ugovorima, europskom zakonodavstvu i međunarodnim standardima Međunarodne organizacije rada ( 26 ) . Trenutačna pandemijska kriza pokazuje važnost sustava socijalne sigurnosti u demokratskim društvima s obzirom na to da su ti sustavi doprinijeli prihodima velikog dijela stanovništva. Isto tako, kad je riječ o socijalnoj i zdravstvenoj zaštiti, porasla je ranjivost onih koji nisu obuhvaćeni takvim sustavima.

5. Instrumenti politike za poboljšanje radnih uvjeta na digitalnim platformama

5.1. EGSO prima na znanje nedavnu raspravu o raznolikosti nacionalnih instrumenata za suočavanje s izazovima koje postavljaju takve platforme ( 27 ) . Jedna je skupina alata administrativnog i „tvrđeg” karaktera (zakonodavstvo, sudovi i inspektorati rada); druga je „mekšeg” karaktera (kolektivni ugovori ( 28 ) , mjere koje poduzimaju platforme i mjere koje poduzimaju radnici).

5.1.1. Zakonodavstvo je opisano kao neuobičajeno i manje usmjereno na poboljšanje radnih uvjeta ili socijalne zaštite nego na rješavanje problema tržišnog natjecanja premda je socijalna zaštita u mnogim zemljama proširena kako bi uključila samozaposlene radnike. U pogledu sudova, postoje nejasnoće o načinu rješavanja sukoba oko statusa, a u zemljama koje su nastojale pojačati rad inspektorata, nastale su poteškoće s mnogim (internetskim) platformama u pogledu obavješćivanja. EGSO smatra da bi se zakonodavstvo o platformama trebalo usredotočiti na najvažnije probleme uređivanja gospodarskih, radnih i socijalnih propisa.

5.1.2. Kolektivno pregovaranje – iako vrlo ograničeno (zakonodavstvo u području tržišnog natjecanja otežava kolektivno pregovaranje između „samozaposlenih radnika” i platformi) – u nekim zemljama ipak postoji (prometni i distribucijski sektor). Mjere koje platforme poduzimaju usmjerene su na umanjivanje kritika o njihovu postupanju, pridruživanje sindikatima poslodavaca, samoregulaciju i potpisivanje kodeksa ponašanja te prestanak rada. Radnici poduzimaju drugačije mjere, koje uključuju prosvjede i štrajkove, a one se, osim na platformama za kvalificirani rad na samoj lokaciji, odvijaju i na drugim vrstama platformi, kao što je to slučaj projekta koji je 2016. započeo IG Metall, a koji je zajedno sa švedskim i austrijskim sindikatima doveo do Frankfurtske deklaracije ( Fair Crowd Work , 2016.).

5.1.3. EGSO smatra da je u ekonomiji platformi važno promicati kodekse postupanja, koje treba sastaviti zajedno s platformama, radnicima i potrošačima.

5.2. EGSO napominje da se ovim širokim rasponom sredstava korištenih za utvrđivanje i održavanje pristojnih radnih uvjeta na platformama još nije uspjelo osigurati pravo rješenje. Većina inicijativa odvija se na nacionalnoj razini: skreće se pozornost na promjene, bilo u donošenju određenog zakonodavstva bilo u okviru radnog zakonodavstva, u nekim slučajevima uvođenjem koncepta srednje kategorije između podređenog rada (zaposleni radnik) i samozapošljavanja (samozaposleni radnik) ( 29 ) . EGSO to rješenje smatra nezadovoljavajućim.

5.3. Učestalost obraćanja inspektoratima rada i sudovima razlikuje se među državama članicama. Sudske tužbe rezultirale su neujednačenim presudama: u jednim je slučajevima odlučeno da je radni odnos podređen, a u drugima da su radnici na platformama samozaposleni.

5.4. EU i države članice moraju kao mjerilo usvojiti koncept ekonomske ovisnosti i podređenosti. Radnici na platformama čija egzistencija u najvećoj mjeri ovisi o plaći koju primaju za taj rad, i koji rade u odnosu podređenosti, zaposleni su, a ne samozaposleni. Slično tomu, algoritme koje koriste platforme trebalo bi promatrati na isti način kao i izgovorene ili pisane upute u konvencionalnom radu. EGSO je već objavio mišljenje kojima podupire te koncepte ( 30 )

5.5. Inspektorate rada trebalo bi ojačati kako bi posebnu pažnju posvetili radnicima na platformama, da im se pruži zaštita i da se zaustavi nepoštena konkurentska praksa platformi u odnosu na druga poduzeća ( 31 )

5.6. EGSO smatra da radnici moraju imati socijalnu zaštitu i odgovarajuće uvjete zaštite zdravlja i sigurnosti na radu. Europske institucije tvrde da svi radnici moraju imati pristup socijalnom osiguranju bez obzira na vrstu ugovora. Nekoliko je zemalja uspostavilo posebne programe za samozaposlene radnike, koji odražavaju posebne uvjete u kojima rade.

5.7. Izvješće Globalne komisije o budućnosti rada ( 32 ) predlaže uspostavljanje sustava međunarodnog upravljanja platformama ( 33 ) . U tom je pogledu EGSO već prije preporučio da Europska komisija, OECD i ILO surađuju sa socijalnim partnerima na svim odgovarajućim razinama, kao i sa širim krugom organizacija civilnog društva, na razvijanju odgovarajućih odredbi o nužnim pristojnim radnim uvjetima i zaštiti ( 34 )

5.8. Kad je riječ o oporezivanju, EGSO smatra da bi svi sudionici u digitalnom gospodarstvu trebali plaćati porez. EGSO u vezi s tim odobrava preporuke Europske platforme za rješavanje problema neprijavljenog rada ( 35 ) da EU donese obvezujući pravni instrument koji: obvezuje platforme da prijave sve transakcije poreznim vlastima zemalja u kojima posluju; pruža relevantnim poreznim tijelima informacije potrebne za osiguravanje usklađenosti s poreznim zakonodavstvom; informira zaposlenike o njihovim poreznim olakšicama i obvezama te štiti radnike od toga da ih se lažno klasificira kao samozaposlene.

6. Najbolje prakse za regulaciju rada na platformama

6.1. U skladu s međunarodnim studijama ( 36 ) , EGSO smatra da EU i države članice moraju osigurati odgovarajuće politike o regulaciji tržišta rada, socijalnom dijalogu i kolektivnom pregovaranju te vještinama.

6.1.1. Kad je riječ o uređivanju tržišta rada, potrebno je poduzeti mjere kako bi se svim radnicima, u skladu s nacionalnim sustavima i praksama, osigurao pristup nizu prava i zaštita, bez obzira na njihov radni status ili vrstu ugovora, kojima bi se zajamčilo da pojedini operateri ne mogu steći konkurentsku prednost nepridržavanjem svojih obveza i izbjegavanjem odgovornosti.

6.1.1.1. Siva zona između samozapošljavanja i zapošljavanja mora se svesti na minimum što većom standardizacijom i pojašnjavanjem ovih definicija te smanjenjem nesigurnosti radnika i poslodavaca.

6.1.1.2. Lažnom samozapošljavanju mora se stati na kraj jačanjem kapaciteta inspekcije, smanjenjem poticaja za poduzeća da „lažno” klasificiraju radne odnose te velikim kaznama za nepravilne klasifikacije.

6.1.1.3. Na međunarodnoj razini, Komisija, OECD i Međunarodna organizacija rada trebali bi pokrenuti zajednički radni postupak, koji bi mogao rezultirati konvencijom Međunarodne organizacije rada o platformama.

6.1.2. Neravnoteža snaga između platformi i radnika mora se riješiti socijalnim dijalogom i kolektivnim pregovaranjem. Potrebno je okončati nepoštene tržišne prakse, a plaća, informacije, prava, dužnosti i odgovornosti moraju biti transparentniji.

6.1.2.1. Socijalni dijalog treba poboljšati i na razini EU-a i na razini država članica, kao i kolektivno pregovaranje u državama članicama, što će, prema potrebi, zajedno sa zakonodavstvom doprinijeti boljim radnim uvjetima.

6.1.2.2. Uloga udruga radnika i poslodavaca ključna je želimo li zastupanje interesa istinski ostvariti u praksi u okviru europskog socijalnog modela.

6.1.3. Potrebno je izraditi kodekse postupanja u suradnji s platformama, radnicima i potrošačima kako bi se objedinila najbolja načela i smjernice o plaćanjima, radnim uvjetima i kvaliteti usluga.

6.1.4. Države članice moraju radnicima omogućiti obuku i razvoj karijere jer oni uglavnom pripadaju društvenim skupinama u nepovoljnom položaju, bez obzira na to je li riječ o migrantima ili drugim skupinama koje imaju problema u vezi s obukom.

Bruxelles, 18. rujna 2020. Predsjednik Europskog gospodarskog i socijalnog odbora Luca JAHIER

(1) SL C 303, 19.8.2016., str. 54.

(2) SL C 125, 21.4.2017., str. 10., točka 3.9.

(3) C. Degryse, Digitalisation of the economy and its impact on labour markets (Digitalizacija ekonomije i njezin utjecaj na tržišta rada), Radni dokument 2016.02, str. 7.

(4) SL C 303, 19.8.2016., str. 54.; SL C 283, 10.8.2018., str. 39.; SL C 81, 2.3.2018., str. 145.; SL C 125, 21.4.2017., str. 10.; SL C 237, 6.7.2018., str. 1.; SL C 75, 10.3.2017., str. 33.

(5) OECD, Employment Outlook 2019 (Predviđanja u pogledu zapošljavanja za 2019.), str. 55.

(6) Z. Kilhoffer et al., Study to gather evidence on the working conditions of platform workers (Studija za prikupljanje dokaza o radnim uvjetima za radnike na platformama), prosinac 2019., str. 45.

(7) Idem, str. 47.

(8) Z. Kilhoffer, op. cit., str. 48.

(9) Godine 2015. te su vrijednosti iznosile 28,1 milijardu EUR, odnosno 3,6 milijardi EUR. Navedeno prema citatu iz Z. Kilhoffer, op. cit., str. 48.

(10) Z. Kilhoffer, op. cit., str. 15.

(11) Eurofound 2018., Employment and working conditions of selected types of platform work (Uvjeti zapošljavanja i radni uvjeti u odabranim vrstama rada na platformi), str. 9.

(12) Ibid, str. 15.

(13) ILO, Policy responses to new forms of work. International governance of digital labour platforms (Odgovori politike na nove oblike rada. Međunarodno upravljanje digitalnim radnim platformama), travanj 2019.

(14) Vidjeti bilješku 1.

(15) Vidjeti bilješku 1.

(16) Komunikacija Komisije „Europski program za ekonomiju suradnje”, COM(2016) 356 final.

(17) EU-OSHA 2017., Protecting Workers in the Online Platform Economy. An overview of regulatory and policy developments in the EU. (Zaštita radnika u ekonomiji internetskih platformi: Pregled kretanja regulatornih mjera i politika u EU-u).

(18) SL C 283, 10.8.2018., str. 39., točka 3.4.

(19) Z. Kilhoffer, op. cit., str. 48–98.

(20) COLLEEM (COLLaborative Economy and Employment – „Ekonomija suradnje i zapošljavanje”). Vidjeti: Europska komisija, Platform Workers in Europe (Radnici koji rade putem platformi u Europi), 2018., str. 4.

(21) Europska komisija, „Europski program za ekonomiju suradnje”, 2016., str. 11–13.

(22) SL C 75, 10.3.2017., str. 33., točka 4.4.2.

(23) Z. Kilhoffer, op. cit., str. 227.

(24) Z. Kilhoffer, op. cit., str. 85.

(25) Presuda br. 1663/2020 Vrhovnog suda (Italija) i presuda br. 17-20.079 od 28. studenog 2018. (Francuska).

(26) Uključujući Konvenciju br. 102 iz 1952. i njezine naknadne izmjene.

(27) Z. Kilhoffer, op. cit., str. 125–176.

(28) Iako autori kolektivno pregovaranje svrstavaju u „meke” mjere, činjenica je da u mnogim državama članicama kolektivno pregovaranje ima snagu zakona i predstavlja „tvrđi” instrument.

(29) Z. Kilhoffer, op. cit., str. 107.

(30) SL C 75, 10.3.2017., str. 34., točka 1.4 i SL C 283, 10.8.2018., str. 39., točka 5.1.2.

(31) Z. Kilhoffer, op. cit., str. 227.

(32) ILO, op.cit.

(33) ILO, Globalna komisija o budućnosti rada, Work for a Brighter Future (Rad za svjetliju budućnost), Ženeva, 2019.

(34) SL C 125, 21.4.2017., str. 10., točka 3.9.

(35) SL C 458, 19.12.2014., str. 43.

(36) OECD, Employment Outlook 2019, str. 32–36.