EUROPSKA KOMISIJA Bruxelles, 26.10.2022. COM(2022) 541 final 2022/0345(COD) Prijedlog DIREKTIVE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda (preinaka) (Tekst značajan za EGP) {SEC(2022) 541 final} - {SWD(2022) 541 final} - {SWD(2022) 544 final}



SADRŽAJ OBRAZLOŽENJE 2 1.KONTEKST PRIJEDLOGA2 2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST5 3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENA UČINKA6 4.UTJECAJ NA PRORAČUN12 5.DRUGI ELEMENTI12 OBRAZLOŽENJE 1.KONTEKST PRIJEDLOGA • Razlozi i ciljevi prijedloga Direktiva o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda donesena je 1991. Cilj je te direktive „zaštititi okoliš od štetnih utjecaja ispuštanja otpadnih voda iz gradskih izvora i određenih industrija”. Države članice dužne su osigurati da se otpadne vode iz svih aglomeracija s više od 2 000 stanovnika prikupljaju i pročišćavaju u skladu s minimalnim standardima EU-a. Države članice također moraju odrediti „osjetljiva područja” u skladu s kriterijima iz Direktive na koja se primjenjuju stroži standardi i rokovi. Države članice usto svake dvije godine izvješćuju o provedbi Direktive. Komisija te informacije objavljuje u dvogodišnjim izvješćima. Detaljna evaluacija Direktive u okviru programa REFIT („evaluacija”) zaključena je 2019. i njome je potvrđeno da je provedba te direktive dovela do znatnog smanjenja ispuštanja onečišćujućih tvari. U cijelom EU-u otpadne vode iz oko 22 000 gradova koje predstavljaju onečišćenje ekvivalenta stanovnika (p.e.) od 520 milijuna pročišćavaju se u centraliziranim sustavima. Učinci na kvalitetu jezera, rijeka i mora EU-a vidljivi su i opipljivi. Jedan je od najvećih čimbenika uspješnosti Direktive jednostavnost njezinih zahtjeva, što omogućuje jednostavnu provedbu. Danas se 98 % otpadnih voda u EU-u prikuplja na odgovarajući način, a 92 % na odgovarajući način pročišćava, iako ograničen broj država članica i dalje ima poteškoća u postizanju potpune usklađenosti. Europski fondovi pružaju ključnu potporu državama članicama u ostvarivanju potrebnih ulaganja. Svake se godine u prosjeku 2 milijarde EUR izdvaja za ulaganja u vodoopskrbu i odvodnju u EU-u. Prema evaluaciji, taj pristup kojim se kombinira provedba i financijska potpora bio je uspješan i pomogao postupno osigurati visoke razine usklađenosti s Direktivom. Operatori otpadnih voda uglavnom su javna poduzeća u vlasništvu nadležnih javnih tijela (60 %). To mogu biti i privatna poduzeća koja posluju za nadležno javno tijelo ili mješovita poduzeća. One su dio „ograničenog” tržišta jer pojedinci i poduzeća priključeni na javnu mrežu ne mogu birati svoje operatore. I evaluacija i postupak savjetovanja potvrdili su da je sektor uglavnom prijemčiv na pravne zahtjeve. U evaluaciji su utvrđena tri glavna skupa preostalih pitanja koja su poslužila kao osnova za definiranje problema za procjenu učinka: 1. Preostalo onečišćenje iz urbanih izvora: Direktiva je usmjerena na onečišćenje iz kućanstava koje se prikuplja i pročišćava u centraliziranim uređajima. Manje se pozornosti posvećuje drugim izvorima komunalnog onečišćenja, koji sada postaju dominantni (manji gradovi s p.e. manjim od 2 000, decentralizirani uređaji, onečišćenje iz kišnice). Granične vrijednosti za pročišćavanje od nekih onečišćujućih tvari sada su zastarjele u odnosu na tehnički napredak ostvaren od 1991., a pojavili su se nove onečišćujuće tvari kao što su mikroplastika ili mikroonečišćujuće tvari, koji mogu biti štetni za okoliš ili javno zdravlje već pri vrlo niskoj razini koncentracije. 2. Usklađivanje Direktive s europskim zelenim planom: od donošenja Direktive pojavili su se novi društveni izazovi. Europskim zelenim planom utvrđuju se ambiciozni ciljevi politike za borbu protiv klimatskih promjena, poboljšanje kružnosti gospodarstva EU-a i smanjenje uništavanja okoliša. U sektoru otpadnih voda potrebne su dodatne mjere kako bi se: smanjile emisije stakleničkih plinova (34,45 milijuna tona CO2 godišnje – oko 0,86 % ukupnih emisija EU-a), smanjila potrošnja energije (oko 0,8 % ukupne potrošnje energije u EU-u) i povećala kružnost sektora poboljšanjem gospodarenja muljem (posebno boljom oporabom dušika i fosfora, a možda i vrijednim organskim tvarima) i sigurnom ponovnom uporabom pročišćene vode.

3. Nedovoljna i neujednačena razina upravljanja: studije u okviru evaluacije i studije OECD-a pokazale su da se razina uspješnosti i transparentnosti gospodarskog subjekta uvelike razlikuje od jednog do drugog subjekta. Osim toga, u izvješću Revizorskog suda istaknuto je da se načelo „onečišćivač plaća” ne primjenjuje u dovoljnoj mjeri. Metode praćenja i izvješćivanja mogle bi se posebno poboljšati daljnjom digitalizacijom. Naposljetku, nedavna kriza uzrokovana bolešću COVID-19 pokazala je da su otpadne vode vrlo brz i pouzdan izvor korisnih informacija za javno zdravlje ako su tijela nadležna za zdravlje i tijela nadležna za upravljanje otpadnim vodama dobro koordinirana. Revizija Direktive jedan je od rezultata akcijskog plana za nultu stopu onečišćenja. Njezin je glavni cilj riješiti navedene izazove na troškovno učinkovit način, a istodobno zadržati Direktivu što je moguće jednostavnijom kako bi se osigurala pravilna provedba i izvršenje njezinih zahtjeva.

• Dosljednost s postojećim odredbama politike u tom području Očekuje se da će se revizijom Direktive o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda dodatno smanjiti ispuštanje onečišćenja iz gradskih izvora. U tom je smislu izravno povezana s revizijom popisa onečišćujućih tvari u skladu s Direktivom o standardima kvalitete okoliša i Direktivom o podzemnim vodama, dvjema „podređenim” direktivama Okvirne direktive o vodama, kojima se uređuju prihvatljive razine onečišćujućih tvari u površinskim i podzemnim vodnim tijelima. Revizija Direktive o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda imat će pozitivan učinak na buduća preispitivanja Okvirne direktive o pomorskoj strategiji ( ODPS ) i na reviziju Direktive o vodi za kupanje. Povezana je i s revizijom Direktive o industrijskim emisijama i povezanim preispitivanjem Uredbe o Europskom registru ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari jer se neke industrijske emisije prikupljaju u javnim mrežama za prikupljanje. Dodatne mjere uključene u preispitivanje Direktive o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda kako bi se dodatno smanjile mikroonečišćujuće tvari, a posebno oni koji proizlaze iz uporabe farmaceutskih proizvoda i proizvoda za osobnu njegu, pridonijet će pouzdanoj provedbi Strategije održivosti u području kemikalija i Farmaceutske strategije. U akcijskom planu za kružno gospodarstvo jasno se navodi da je potrebna bolja integracija sektora komunalnih otpadnih voda s kružnim gospodarstvom. To je posebno važno za Direktivu o mulju iz otpadnih voda, kojom se uređuje upotreba mulja iz otpadnih voda u poljoprivredi i koja utječe na prijedlog o zdravlju tla najavljen u strategiji EU-a za tlo do 2030. Postoje i izravne veze sa Strategijom za bioraznolikost jer smanjenje onečišćenja vode ima izravan pozitivan učinak na ekosustave. Mjerama za zelene gradove, kao što su one koje proizlaze iz akta o obnovi prirode, može se stvoriti dobro stanište za oprašivače, ptice i druge vrste, ali i izravno pomoći u kontroli kišnice i povezanog onečišćenja, uz istodobno poboljšanje opće kvalitete života. Bolje upravljanje kvalitetom i količinama vode u urbanim područjima također će doprinijeti prilagodbi klimatskim promjenama. • Dosljednost u odnosu na druge politike Unije Zbog nove geopolitičke stvarnosti EU mora drastično ubrzati prelazak na čistu energiju kako bi okončao svoju ovisnost o nepouzdanim dobavljačima i nestabilnim fosilnim gorivima. U skladu s ciljevima plana REPowerEU i zakonodavnim prijedlogom COM(2022) 222 o izmjeni Direktive o energiji iz obnovljivih izvora iz 2022., u kojem su uređaji za pročišćavanje otpadnih voda već utvrđeni kao „područja od interesa”, očekuje se da će se revizijom Direktive izravno doprinijeti tim ciljevima utvrđivanjem jasnog i mjerljivog cilja postizanja energetske neutralnosti u sektoru pročišćavanja otpadnih voda do 2040. Iskustvo iz najnaprednijih država članica pokazuje da se to može postići kombinacijom mjera za poboljšanje energetske učinkovitosti, u skladu s načelom „energetska učinkovitost na prvom mjestu”, te proizvodnjom obnovljivih izvora energije, posebno bioplina iz mulja, koji može zamijeniti uvoz prirodnog plina. Taj je cilj potpuno dosljedan s ciljem klimatske neutralnosti EU-a kako je uključen u Europski zakon o klimi zajedno s Uredbom o raspodjeli tereta, kojom se od država članica zahtijeva smanjivanje emisija stakleničkih plinova iz sektora koji nisu uključeni u EU-ov sustav trgovanja emisijskim jedinicama, u skladu s nacionalnim ciljevima. U skladu je i s nedavnim prijedlogom preinake Direktive o energetskoj učinkovitosti, koji uključuje godišnji cilj smanjenja potrošnje energije za 1,7 % za sva javna tijela, s prijedlogom revizije Direktive o energiji iz obnovljivih izvora (RED II) iz 2021. te s planom REPowerEU, koji uključuje povećani cilj od 45 % energije iz obnovljivih izvora do 2030. Inicijativom bi se moglo pridonijeti i cilju plana REPowerEU da se proizvodnja biometana u EU-u poveća na 35 milijardi kubičnih metara 2030. te Komisijinu prijedlogu uredbe o smanjenju emisija metana (COM(2021) 805) . Revizija ove Direktive u potpunosti je u skladu i s konačnim prijedlozima s Konferencije o budućnosti Europe, posebno s prijedlozima o rješavanju problema onečišćenja, točnije s prijedlogom 2.7. „Zaštita izvora vode i borba protiv onečišćenja rijeka i oceana, među ostalim istraživanjem i borbom protiv onečišćenja mikroplastikom”. Naposljetku, ovim će se prijedlogom izravno pridonijeti 20. načelu europskog stupa socijalnih prava. EU se zalaže i za provedbu Programa održivog razvoja do 2030. i njegove ciljeve održivog razvoja, među kojima se šesti cilj odnosi na pristup odgovarajućim i pravednim sanitarnim uvjetima i higijeni za sve. 2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST • Pravna osnova Važeća Direktiva o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda temelji se na članku 192. stavku 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) kojim se utvrđuje da je „politika Unije u području okoliša usmjerena prema postizanju visokog stupnja zaštite, uzimajući u obzir različitost prilika u različitim regijama Unije. Temelji se na načelu opreznosti te na načelu preventivnog djelovanja, načelu da se šteta nanesena okolišu popravlja ponajprije na samom izvoru te na načelu da onečišćivač plaća.” Stoga se mjere u području gospodarenja otpadnim vodama moraju poduzeti u skladu s tim mjerodavnim odredbama i s obzirom na podijeljenu nadležnost s državama članicama. To znači da EU može donositi propise samo uzimajući u obzir načela nužnosti, supsidijarnosti i proporcionalnosti. • Supsidijarnost (za neisključivu nadležnost) Djelovanje EU-a i dalje je presudno kako bi se osiguralo da svi stanovnici EU-a mogu imati koristi od poboljšane kvalitete vode u rijekama, jezerima, podzemnim vodama i morima. Budući da je 60 % vodnih tijela EU-a prekogranično, potrebno je osigurati istu razinu zaštite svugdje i na istoj razini kako bi se izbjegao rizik da rezultati nekih država članica budu ugroženi zbog slabijeg napretka drugih država članica. Evaluacija je pokazala da je u većini država članica Direktiva bila jedinstveni pokretač ulaganja u potrebnu infrastrukturu. Evaluacijom je potvrđeno i da djelovanje EU-a može dodatno osigurati jednaku razinu zaštite okoliša i zdravlja ljudi u svim državama članicama. Tijekom posljednjih 30 godina provedbe Direktive o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda kvaliteta vode za kupanje (odnosno za turizam i rekreaciju), vode koja se upotrebljava za dobivanje pitke vode te vodnih tijela općenito je očuvana ili, u nekoliko slučajeva, poboljšana. Nedavna pandemija bolesti COVID-19 pokazala je međuovisnost država članica u cirkulaciji virusa. Osiguravanje djelotvornog, brzog i usklađenog praćenja patogenih čimbenika u otpadnim vodama može koristiti cijelom EU-u. Bez usklađenog i integriranog djelovanja EU-a mogućnosti praćenja novih vrsta virusa i ispitivanja drugih relevantnih zdravstvenih parametara u otpadnim vodama ostvarile bi se samo u nekoliko, vjerojatno najnaprednijih, država članica. Svima koji žive u EU-u trebalo bi osigurati bolji pristup sanitarnim uvjetima. Svima bi ujedno trebalo osigurati jednak pristup najvažnijim informacijama (o gospodarskoj i okolišnoj uspješnosti operatora otpadnih voda). Sve države članice suočavaju se s posljedicama klimatskih promjena, posebno na hidrološke režime. Režimi kiša su se promijenili, čime se povrh poplava povećava rizik od onečišćenja zbog nepročišćene kišnice (prelijevanje oborinskih voda i gradsko površinsko otjecanje). Slično tome, onečišćujuće tvari koji predstavljaju sve veću zabrinutost, kao što su mikroonečišćujuće tvari ili mikroplastika, prisutni su u svim državama članicama. To vrijedi i za većinu preostalih opterećenja iz gradskih izvora, koja utječu na kvalitetu vode u svim državama članicama. Isto tako, uzroci utvrđenih problema vrlo su slični među državama članicama. Naposljetku, evaluacija je pokazala da su norme EU-a bile ključni pokretač razvoja globalno konkurentne vodne industrije EU-a. Od donošenja Direktive osnovano je nekoliko velikih svjetskih predvodnika u području pročišćavanja otpadnih voda koji izvoze svoje usluge diljem svijeta. Daljnjom modernizacijom normi EU-a, primjerice novim zahtjevima za mikroonečišćujuće tvari ili uporabu energije, potaknule bi se inovacije, a time i ekonomija razmjera. • Proporcionalnost Najpoželjnija opcija uključuje razmjeran paket mjera koje predstavljaju najbolju „vrijednost za novac” svih mogućih opcija (za više pojedinosti vidjeti odjeljak 7.1. procjene učinka). Posebna pozornost posvećena je pronalaženju optimalnog rješenja koje se temelji na: ·analizi troškova i koristi (ili analizi isplativosti u pogledu mikroonečišćujućih tvari, u nedostatku pouzdane metode za monetizirane koristi): monetizirane koristi sustavno su veće od troškova svake pojedinačne mjere najpoželjnije opcije u svim državama članicama,

·smanjenju administrativnog opterećenja i provedivosti: usmjeravanjem samo na ograničen broj uređaja ili aglomeracija mogu se postići znatni rezultati u pogledu ključnih parametara kao što su smanjenje onečišćenja, potrošnje energije i emisija stakleničkih plinova, uz zadržavanje administrativnog opterećenja na proporcionalnoj razini i osiguravanje visoke razine provedivosti, ·uvođenju pristupa temeljenog na riziku za većinu predloženih mjera, čime će se osigurati da se ulaganja provode tamo gdje su potrebna. Ako je to bilo potrebno za postizanje optimalnih lokalnih rješenja, fleksibilnost je ostavljena nacionalnim ili lokalnim tijelima. To je primjerice slučaj za postizanje cilja energetske neutralnosti ili za smanjenje emisija iz kiša zahvaljujući integriranim planovima upravljanja vodama. • Odabir instrumenta Cilj inicijative najbolje se može ostvariti preinakom Direktive koja je, kako je navedeno u evaluaciji u okviru programa REFIT, najprikladniji pravni instrument za reguliranje prikupljanja i pročišćavanja komunalnih otpadnih voda. Direktivom se od država članica zahtijeva da ostvare svoje ciljeve i provedu mjeru u okviru svojih nacionalnih sustava materijalnog i postupovnog prava. Tim se pristupom državama članicama omogućuje veća sloboda u provedbi mjere EU-a nego što bi to bilo moguće uredbom jer države članice mogu odabrati najprikladnije sredstvo za provedbu mjera iz direktive. 3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENA UČINKA • Ex post evaluacije/provjere primjerenosti postojećeg zakonodavstva Evaluacija Direktive o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda u okviru programa REFIT provedena je 2019. Osim triju glavnih pitanja utvrđenih u evaluaciji (vidjeti prethodno navedeno), procjena učinkovitosti Direktive pokazala je da je Direktiva bila uspješna u smanjenju opterećenja ciljanim onečišćujućim tvarima iz urbanih točkastih izvora (komunalne otpadne vode / otpadne vode iz kućanstava i slično industrijsko onečišćenje). Količina biokemijske potrošnje kisika, dušika i fosfora u pročišćenim otpadnim vodama od 1990. do 2014. smanjila se za 61 %, 32 %, odnosno 44 %. Time se jasno poboljšala kvaliteta vodnih tijela EU-a. Procjena usklađenosti pokazala je da je Direktiva općenito interno dosljedna. Direktiva o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda općenito je uspješna u sinergiji s drugim zakonodavnim aktima EU-a i snažno doprinosi postizanju ciljeva Okvirne direktive o vodama, Direktive o vodi za kupanje i Direktive o vodi za piće. Prisutna su određena ograničena preklapanja u pogledu djelatnosti obuhvaćenih Direktivom o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda u usporedbi s Direktivom o industrijskim emisijama. Općenito nema zapreka ni u pogledu usklađenosti s novijim politikama EU-a; međutim, moguće je poboljšati dosljednost Direktive o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda te klimatske i energetske politike. Analiza relevantnosti i djelotvornosti pokazala je potrebu za nastavkom intervencije, među ostalim i zato što su neprimjereno pročišćene ili nepročišćene komunalne otpadne vode i dalje jedan od glavnih razloga zbog kojih vode EU-a ne postižu barem dobro stanje u skladu s Okvirnom direktivom o vodama. Nadalje, znanstvena zajednica, oblikovatelji politika i šira javnost zamjećuju sve više dokaza o kontaminantima koji predstavljaju sve veću opasnost, uključujući mikroonečišćujuće tvari kao što su farmaceutski proizvodi i mikroplastika u vodnim tijelima, što postaje sve važnije pitanje. Kad je riječ o potencijalima kružnog gospodarstva, Direktiva o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda sadržava ograničene odredbe o ponovnoj uporabi otpadnih voda i mulja ili oporabi vrijednih komponenti. One nikad nisu strogo provedene, djelomično zbog nedostatka pouzdanih usklađenih normi na razini EU-a i potencijalnih rizika za zdravlje ljudi. Procjena dodane vrijednosti EU-a, koja je uključivala razmatranje usklađenosti Direktive o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda s načelom supsidijarnosti, pokazala je da dionici u velikoj mjeri prepoznaju da je Direktiva i dalje potrebna i da bi njezino povlačenje imalo negativne učinke. Direktivom se podupire zaštita oko 60 % prekograničnih vodnih bazena EU-a od štetnih učinaka ispuštanja otpadnih voda. Naposljetku, u evaluaciji su utvrđene različite mogućnosti pojednostavnjenja i bolje upotrebe digitalizacije te su one uključene u preispitivanje Direktive. Evaluacija je poboljšana na temelju prijedloga Odbora za nadzor regulative (mišljenje od 17. srpnja 2019.), posebno zbog glavnih razloga zbog kojih je u nekim državama članicama došlo do poteškoća u pogledu usklađenosti, šireg konteksta koji utječe na kvalitetu voda EU-a i važnosti borbe protiv novih onečišćujućih tvari. Zaključci su potkrijepljeni i pruženo je više pojedinosti o stanju u svakoj državi članici. • Savjetovanja s dionicima Evaluacija, a zatim i procjena učinka, podvrgnuti su temeljitom postupku savjetovanja koji je uključivao niz različitih aktivnosti, kako je utvrđeno u strategiji savjetovanja. Metode odabrane za savjetovanje s dionicima obuhvaćale su polustrukturirane razgovore, interaktivne radionice, opsežno javno savjetovanje na internetu kako bi se doprlo do velikog broja dionika o raznim temama te pisano savjetovanje o činjeničnim informacijama i pretpostavkama za modeliranje. Održana je završna konferencija dionika kako bi se prikupila stajališta o različitim opcijama politike koje je predložila Komisija. Otvoreno javno savjetovanje trajalo je 12 tjedana, od 28. travnja do 21. srpnja 2021. Zaprimljeno je ukupno 285 odgovora i dostavljeno je 57 dokumenata o stajalištu. U okviru otvorenog javnog savjetovanja prikupljena su stajališta ispitanika o problemima povezanima s onečišćenjem otpadnih voda i o optimalnim rješenjima tih problema. U pitanjima su se od sudionika tražile ocjene tvrdnji ili predloženih mjera u rasponu od jedan (najmanje slaganje / najmanje djelotvorno) do pet (najveće slaganje / najdjelotvornije). U nekoliko je navrata provedeno savjetovanje s državama članicama. Poseban sastanak sa stručnjacima iz država članica pomogao je u utvrđivanju najboljih praksi i mogućih opcija na početku postupka. To je dovršeno posebnim savjetovanjem sa svakom državom članicom 2020. kako bi se uspostavilo čvrsto polazište (vidjeti u nastavku). U 2021. održane su i četiri tematske internetske radionice o: i. praćenju i izvješćivanju; ii. otpadnim vodama i mulju; iii. troškovima i koristima; i iv. integriranom praćenju voda. Dana 26. listopada 2021. održana je virtualna završna konferencija dionika na kojoj su predstavljene glavne opcije i prvi rezultati procjene učinka (312 sudionika iz 226 organizacija u 27 država članica). Općenito je izražen širi konsenzus među dionicima o potrebi preispitivanja i moderniziranja Direktive i o glavnim opcijama koje su razmotrene za analizu u procjeni učinka. Mjere uključene u najpoželjniju opciju općenito su dobro primljene među dionicima, uz određene nijanse ovisno o opcijama i skupinama dionika. Na primjer, među dionicima je postignut širi konsenzus o potrebi rješavanja pitanja mikroonečišćujućih tvari iz otpadnih voda. Izuzev nekih poslovnih dionika (dio kemijske i farmaceutske industrije), svi dionici uključujući poduzeća čije poslovanje obuhvaća pitanje voda podržali su zahtjev za uklanjanje mikroonečišćujućih tvari. Većina dionika ustrajala je i na važnosti mjera koje treba poduzeti na izvoru, ali i na potrebi za boljom primjenom načela „onečišćivač plaća” na način da proizvođači snose financijsku odgovornost za troškove povezane s dodatnim pročišćavanjima potrebnima zbog mikroonečišćujućih tvari. Pristup proširene odgovornosti proizvođača dobio je široku potporu većine dionika, osim farmaceutske i kemijske industrije, koje općenito nisu u korist takvog sustava posebno zato što bi financijsku odgovornost trebali dijeliti svi dionici uključeni u lanac (od industrije do potrošača) ili bi to trebala preuzeti javna tijela.

Energetski pregledi dobili su široku potporu, dok su države članice ili lokalna tijela izrazili manju potporu ciljevima i ciljnim vrijednostima EU-a u pogledu energetske neutralnosti u usporedbi s ostalim dionicima. Dodatne povratne informacije najvažnijih predstavnika vodne industrije pokazale su spremnost na uključivanje ciljeva energetske i klimatske neutralnosti s kraćim rokom (2030.) od onog predviđenog ovim izvješćem. Većina naprednih država članica jasno je podržala cilj na razini EU-a sličan njihovu cilju. Naposljetku, dionici su zatražili i veću jasnoću u pogledu određenih aspekata, kao što su kriteriji za određivanje „osjetljivih” područja podložnih eutrofikaciji. • Prikupljanje i primjena stručnog znanja Uz savjetovanje s dionicima, za izradu procjene učinka upotrijebljeni su sljedeći glavni izvori informacija: Modeli koje je razvio JRC: tijekom nekoliko godina JRC je razvio modele kvalitete i količine vode u EU-u. Ti su modeli prilagođeni pitanjima politika povezanima s evaluacijom i procjenom učinka. Ad hoc savjetovanja sa stručnjacima: pod vodstvom JRC-a i Glavne uprave za okoliš (GU ENV) provedeno je savjetovanje s mini konzorcijem stručnjaka o posebnim pitanjima politika (pojedinačni odgovarajući sustavi, antimikrobna rezistencija, kombiniranje kanalizacijskih voda i gradskog površinskog otjecanja, hranjive tvari, mikroplastika i emisije stakleničkih plinova). Za svako je izdanje pripremljeno i izravno upotrijebljeno izvješće u procjeni učinka ili za poboljšanje modela JRC-a. Očekuje se da će se sva izvješća objaviti u nadolazećim mjesecima. Potpora Organizacije za gospodarsku suradnju i razvoj (OECD). GU ENV surađivao je s OECD-om na razvoju metodologije za procjenu koristi za procjenu učinka. OECD je izradio i niz izvješća kojima se podupire evaluacija u okviru programa REFIT. OECD je ujedno dostavio analizu pitanja povezanih s transparentnošću i upravljanjem. Detaljno savjetovanje s državama članicama: posebno savjetovanje sa svakom državom članicom organizirano je 2020. kako bi se uspostavio pouzdan osnovni scenarij i prikupili dokazi o najboljim praksama. Za svaku je zemlju informacijski list unaprijed popunjen pretpostavkom koju je JRC trebao upotrebljavati u kontekstu modeliranja. Sve države članice dostavile su ad hoc doprinose tijekom ovog savjetovanja. Za potporu procjeni učinka dodijeljena su dva ugovora o potpori vanjskim savjetnicima, jedan za opću procjenu učinka i drugi o izvedivosti sustava proširene odgovornosti proizvođača za mikroonečišćujuće tvari. • Procjena učinka Provedena je procjena učinka. Sažetak i pozitivno mišljenje Odbora za nadzor regulative od 3. lipnja 2022. dostupni su na sljedećoj poveznici: Registar dokumenata Komisije (europa.eu) Za svaki problem istaknut evaluacijom utvrđene su opcije politike na temelju najboljih praksi uvedenih u državama članicama i na temelju detaljnog savjetovanja s dionicima. Opcije kojima nedostaje potpora dionika ili koje su previše složene za provedbu odbačene su u ranoj fazi. Razvijene su različite razine ambicije u rasponu od niskih ambicija (mjere koje se primjenjuju samo na veće uređaje) do visokih ambicija (iste mjere, ali se primjenjuju i na manje uređaje) uz srednju razinu ambicije koja se temelji na pristupu temeljenom na riziku (mjere poduzete samo ako postoji rizik za okoliš ili javno zdravlje). Kad je riječ o nekim pitanjima, savjetovanje je pokazalo da su opcije ograničene, na primjer za necentralizirane uređaje (tj. pojedinačne odgovarajuće sustave), transparentnost ili praćenje zdravstvenih parametara. Kad je riječ o drugim problemima (obilne kiše ili potrošnja energije), u skladu s načelom supsidijarnosti ostavljeno je dovoljno fleksibilnosti kako bi se omogućilo osmišljavanje troškovno najučinkovitijih rješenja na lokalnoj razini. Učinci opcija procijenjeni su na temelju modela koji je razvio JRC i koji je već razvijen i upotrijebljen za evaluaciju u okviru programa REFIT. Osnovni scenarij (uz pretpostavku potpune usklađenosti postojeće Direktive s dodatnim rokovima za neke države članice) i najširi izvedivi scenarij razvijeni su kao točke usporedbe. Za svaki se problem odabir najpoželjnije opcije temeljio na nekoliko kriterija: troškovi/koristi, troškovi/djelotvornost, razina doprinosa ciljevima europskog zelenog plana, smanjenje onečišćenja voda, provedivost i smanjenje administrativnog opterećenja. Najpoželjnija opcija uključuje razmjeran paket mjera koje predstavljaju najbolju „vrijednost za novac” svih mogućih opcija. Sljedeće glavne mjere postupno će se primjenjivati do 2040. Područje primjene Direktive proširit će se na aglomeracije s p.e. većim od 1 000. Izradit će se novi standardi za decentralizirane uređaje (pojedinačni odgovarajući sustavi), dok će države članice morati uvesti djelotvorne inspekcije tih uređaja. Kako bi se smanjilo onečišćenje uzrokovano kišnicom, od država članica zahtijevat će se da uspostave i provedu integrirane planove upravljanja vodama u svim velikim aglomeracijama i u onima s p.e. većim od 10 000 u kojima postoji rizik za okoliš. Prioritet će se dati preventivnim mjerama, uključujući zelenu infrastrukturu, i optimizaciji postojećih sustava prikupljanja, skladištenja i pročišćivanja boljim korištenjem digitalizacije na temelju jasno definiranih normi i specifikacija. Ispuštanja hranjivih tvari dodatno će se smanjiti strožim graničnim vrijednostima za tretiranje dušika i fosfora. Ti novi standardi sustavno će se primjenjivati na sve veće uređaje s p.e. većim od 100 000, ali i na sve uređaje s p.e. većim od 10 000 koje se nalaze u područjima u kojima eutrofikacija i dalje predstavlja problem. Utvrdit će se nove granične vrijednosti za mikroonečišćujuće tvari koje zahtijevaju dodatno pročišćavanje. To bi se najprije primjenjivalo na sve velike uređaje, a zatim na uređaje s p.e. većim od 10 000 u kojima postoji rizik za okoliš ili javno zdravlje na temelju jasnih i jednostavnih kriterija.

Uspostavit će sustav odgovornosti proizvođača usmjeren na farmaceutske proizvode i proizvode za osobnu njegu – dva glavna izvora štetnih mikroonečišćujućih tvari kako bi se pokrili dodatni troškovi pročišćavanja mikroonečišćujućih tvari i potaknulo stavljanje manje štetnih proizvoda na tržište EU-a. Države članice morat će bolje nadzirati i pratiti na izvoru onečišćenje koje nije iz kućanstava. Time se povećavaju mogućnosti ponovne uporabe mulja i pročišćene vode te smanjuje rizik od ispuštanja tvari koje se ne mogu pročistiti u okoliš i od kvarova uređaja za pročišćavanje. Cilj energetske neutralnosti uspostavit će se do 2040. na nacionalnoj razini za sve uređaje za pročišćavanje otpadnih voda s p.e. većim od 10 000 u skladu s najboljim praksama koje su već na snazi u nekim državama članicama; konkretno, energija koja se upotrebljava u sektoru morat će biti ekvivalentna proizvodnji energije iz obnovljivih izvora iz tog sektora; radi doprinosa tom cilju; energetski pregledi bit će potrebni za sve uređaje s p.e. većim od 10 000. Kako bi se poboljšalo upravljanje sektorom, od subjekata u gospodarenju otpadnih voda tražit će se da prate i učine transparentnim ključne pokazatelje uspješnosti. Pristup sanitarnim uvjetima poboljšat će se na način koji je u potpunosti u skladu s nedavno donesenom revidiranom Direktivom o vodi za piće, u kojoj je poboljšan i pristup opskrbi vodom. Poboljšat će se praćenje i izvješćivanje kako bi se bolje iskoristile mogućnosti koje nudi digitalizacija. Države članice morat će organizirati suradnju svojih tijela nadležnih za zdravlje i tijela nadležnih za otpadne vode kako bi se uspostavio trajni nadzor ključnih parametara javnog zdravlja, npr. prisutnost određenih virusa kao što je virus SARS-Covid-2. Vremenski okvir za 2040. odabran je kako bi se državama članicama dalo dovoljno vremena za potrebna ulaganja. Utvrdit će se privremeni ciljevi kako bi se osigurali postupna provedba Direktive i poduzimanje mjera u ranoj fazi u slučaju kašnjenja u nekim državama članicama. Do 2040., kada se očekuje da će sve mjere biti na snazi, glavni učinci najpoželjnije opcije mogu se sažeti na sljedeći način: ·Kad je riječ o onečišćenju vode, u usporedbi s polaznim vrijednostima, ukupno onečišćenje smanjilo bi se za 4,8 milijuna p.e. (ili 105 014 tona) za biokemijsku potrošnju kisika, za 56,4 milijuna p.e. za dušik (ili 229 999 tona), za 49,6 milijuna (ili 29 678 tona) za fosfor, za 77,4 milijuna p.e. za toksično opterećenje mikroonečišćujućih tvari i za 24,8 milijuna p.e. za E. Coli. Emisije mikroplastike smanjile bi se za 9 %, uglavnom mjerama za bolje upravljanje kišnicom. ·Planiranim mjerama za postizanje energetske neutralnosti i dodatnim pročišćavanjem dušika emisije stakleničkih plinova smanjile bi se za 4,86 milijuna tona (37,32 % emisija iz sektora koje se mogu izbjeći), što je u skladu s ciljevima Europskog zakona o klimi i klimatskog paketa „Spremni za 55 %”. ·Od 2040. ukupni trošak iznosio bi 3,848 milijardi EUR godišnje, što je manje od očekivanih monetiziranih koristi (6,643 milijarde EUR godišnje do 2040.). Taj zaključak vrijedi na razini EU-a, ali i na razini svake države članice. Očekuje se da će se ti dodatni troškovi pokriti kombinacijom vodnih naknada (51 %), javnih proračuna (22 %) i novog sustava odgovornosti proizvođača (27 %) za pročišćavanje od mikroonečišćujućih tvari. Kad je riječ o tome tko je pogođen, subjekti u gospodarenju otpadnim vodama odgovorni su za prikupljanje, pročišćavanje, praćenje i pravilno ispuštanje različitih tokova otpada. Izmjene Direktive o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda izravno će utjecati na njih. Bit će potrebna dodatna ulaganja, posebno za bolje upravljanje hranjivim tvarima, ali i za pročišćavanje od mikroonečišćujućih tvari. Bit će potrebna i ulaganja kako bi se postigla energetska neutralnost, čak i ako će ta ulaganja biti profitabilna tek na srednji ili dulji rok. To utječe na stanovništvo jer ono plaća vodne naknade i poreze za potporu sektoru pročišćavanja otpadnih voda. Očekivano prosječno povećanje vodnih naknada na razini EU-a do 2040. iznosilo bi 2,3 %, uz određene razlike među državama članicama ovisno o njihovim strategijama financiranja. Kako je detaljno opisano u procjeni učinka, to očekivano povećanje neće utjecati na ukupnu cjenovnu pristupačnost vodnih usluga ni u jednoj državi članici. Presudno je osigurati transparentan pristup informacijama o aktivnostima pročišćavanja otpadnih voda, među ostalim o povezanosti vode, energije i klime. Javnost će imati koristi od čiste vode za piće i za kupanje, boljeg ekološkog stanja voda, očuvanja biološke raznolikosti i poboljšanja reakcije javnozdravstvenih ustanova na moguće epidemije. Industrija tehnologije za vodu i pročišćavanje izravno će imati koristi od strožih standarda i mjera za proširenje područja primjene Direktive na manje aglomeracije, optimizaciju rada i smanjenje potrošnje energije i emisija stakleničkih plinova. Iz najpoželjnije opcije nastat će nove poslovne prilike za razvoj novih tehnika pročišćavanja uz istodobno smanjenje potrošnje energije i emisija stakleničkih plinova. Potaknut će se inovacije, čime će se zadržati komparativna prednost za vodnu industriju EU-a. Proizvodi za osobnu njegu i farmaceutska industrija morat će osnovati nove organizacije za „odgovornost proizvođača” i financirati njihov rad. Te će industrije moći prenijeti te nove troškove u cijenu svojih proizvoda (maksimalno povećanje od 0,59 %) ili smanjiti svoje marže na te proizvode (prosječni maksimalni učinak od 0,7 %). • Primjerenost i pojednostavnjenje propisa U skladu sa zaključcima evaluacije u okviru programa REFIT u revidiranu Direktivu uvest će se određena pojašnjenja i pojednostavnjenja. To je primjerice slučaj s kišnicom i pojedinačnim odgovarajućim sustavima, za koje će se novim zahtjevima pojasniti što se očekuje od država članica. Neki zastarjeli članci bit će uklonjeni iz teksta, kao što je mogućnost određivanja „manje osjetljivih” područja ili smanjenja zahtjeva u obalnim područjima – dvije mogućnosti primijenjene u samo jednoj regiji jedne države članice. Nastojalo se i ograničiti izvješćivanje na najvažnije elemente koji će se zatim upotrebljavati za procjenu usklađenosti ili praćenje napretka u smanjenju emisija. Očekuje se da će se tim naporima u kombinaciji s upotrebom digitalnih alata ograničiti administrativno opterećenje te istodobno poboljšati kvaliteta i brzina prikupljenih podataka. • Temeljna prava Očekuje se da će se prijedlogom poboljšati temeljna prava poboljšanjem pristupa sanitarnim uvjetima, posebno za marginalizirane i ranjive osobe, na način koji je potpuno u skladu s nedavno revidiranom Direktivom o vodi za piće (uključujući slične odredbe o pristupu vodi). 4.UTJECAJ NA PRORAČUN

Financijski izvještaj koji se odnosi na utjecaj na proračun te na ljudske i administrativne resurse potrebne za ovaj prijedlog uključen je u zakonodavni financijski izvještaj za paket mjera za nultu stopu onečišćenja koji je predstavljen kao dio prijedloga revizije popisa onečišćujućih tvari koje utječu na površinske i podzemne vode. 5.DRUGI ELEMENTI • Planovi provedbe i mehanizmi praćenja, evaluacije i izvješćivanja Planiranje provedbe glavnih mjera obuhvaćenih najpoželjnijom opcijom sažeto je prikazano u tablici 2. u nastavku. Do 2025. uspostavit će se dodatne aktivnosti praćenja: one se odnose na ispuštanja komunalnih otpadnih voda koje nisu iz kućanstava, zdravstvene parametre te ključne pokazatelje uspješnosti operatora zajedno s mjerama za poboljšanje transparentnosti. Uspostavit će se nacionalne baze podataka i baze podataka EU-a, uključujući sve elemente potrebne za provjeru usklađenosti te će se utvrditi „ranjive i marginalizirane osobe” i mjere za poboljšanje pristupa sanitarnim uvjetima. Iz izvješća država članica mogu se izvući različiti pokazatelji za mjerenje uspješnosti: ·postojeća stopa usklađenosti i udaljenost od cilja po državi članici i po razini pročišćavanja, čime se pruža izvrstan pregled provedbe Direktive, ·broj uređaja opremljenih za dodatno pročišćavanje od dušika, fosfora i mikroonečišćujućih tvari te povezano smanjenje ispuštanja dušika i fosfora i toksičnog opterećenja, ·korištenje energije u državama članicama i povezane emisije stakleničkih plinova, ·broj aglomeracija obuhvaćenih integriranim planovima upravljanja za prelijevanje oborinskih voda i gradsko površinsko otjecanje te njihovu usklađenost s ciljem EU-a, ·mjere koje su države članice poduzele kako bi poboljšale pristup sanitarnim uvjetima i bolje kontrolirale pojedinačne odgovarajuće sustave te sažetak glavnih zdravstvenih pokazatelja koji su ispitani u državama članicama. Drugi podaci upotrebljavat će se posebno za mjerenje učinaka Direktive o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda. To prije svega uključuje podatke iz Okvirne direktive o vodama i Okvirne direktive o moru u odnosu na kvalitetu vode u prihvatnim vodama (rijeke, jezera i mora). Više pojedinosti o mogućim parametrima o kojima treba izvijestiti za procjenu usklađenosti i mjerenje uspješnosti Direktive navedeno je u Prilogu 10. procjeni učinka. Prva dubinska evaluacija revidirane Direktive može se očekivati do 2030., kada bi većina ulaganja u veće uređaje trebala biti završena. Ta prva evaluacija omogućila bi procjenu uspješnosti revidirane Direktive i rješavanja preostalih pitanja povezanih s njezinom provedbom. Po potrebi bi se mogle predvidjeti korektivne mjere kako bi se osigurala potpuna provedba revidirane Direktive. Još jedna evaluacija mogla bi se razmotriti prije 2040. kako bi se pripremila moguća revizija Direktive. 2025. 2030. 2035. 2040. Prelijevanje oborinskih voda i gradsko površinsko otjecanje (kišnica) Uspostavljeno praćenje Integrirani planovi za agl. > p.e. 100 000 + utvrđena područja rizika Uspostavljeni integrirani planovi za aglomeracije za koje postoji rizik s p.e. od 10 000 do 100 000 Aktualni okvirni cilj EU-a za sve aglomeracije > p.e. 10 000 Pojedinačni odgovarajući sustavi Redoviti inspekcijski pregledi u svim državama članicama + izvješćivanje za države članice s visokim brojem pojedinačnih odgovarajućih sustava Standardi EU-a za pojedinačne odgovarajuće sustave Male aglomeracije Novi pragovi za p.e. 1 000 Sukladne sve aglomeracije s p.e. > 1 000 Dušik i fosfor Utvrđivanje rizičnih područja (aglomeracije s p.e. od 10 000 do 100 000) Privremeni cilj za uklanjanje dušika i fosfora u uređajima s p.e. > 100 000 + nove norme Uklanjanje dušika i fosfora u svim uređajima s p.e. većim od 100 000 + privremeni cilj za ugrožena područja Uklanjanje dušika i fosfora iz svih ugroženih područja (p.e od 10 000 do 100 000) Mikroonečišćujuće tvari Uspostavljanje sustava proširene odgovornosti proizvođača Utvrđena rizična područja (p.e. od 10 000 do 100 000) + privremeni cilj za uređaje s p.e. većim od 100 000 Svi uređaji s p.e. > 100 000 opremljeni + privremeni ciljevi za „rizična” područja Svi uređaji izloženi riziku opremljeni naprednim pročišćavanjem Energija Energetski pregledi za uređaje s p.e. većim od 100 000 Pregledi za sve uređaje s p.e. većim od 100 000 Privremeni cilj Privremeni cilj energetske neutralnosti Postignuta energetska neutralnost i s time povezano smanjenje emisija stakleničkih plinova Tablica 2.: Planiranje provedbe glavnih mjera najpoželjnije opcije • Detaljno obrazloženje posebnih odredaba prijedloga Članak 1. – Predmet Ciljevi Direktive prošireni su kako bi se uz zaštitu okoliša uključilo i zaštitu ljudskog zdravlja, smanjenje emisija stakleničkih plinova, poboljšanje upravljanja i transparentnosti sektora, bolji pristup sanitarnim uvjetima te, zbog nedavne krize uzrokovane bolešću COVID-19, redovito praćenje parametara relevantnih za javno zdravlje u komunalnim otpadnim vodama.

Članak 2. – Definicije U skladu sa zaključcima evaluacije u okviru programa REFIT postojeće definicije donekle su pojašnjene. Dodano je nekoliko definicija povezanih s novim obvezama iz Direktive, kao što su „gradsko površinsko otjecanje”, „prelijevanje oborinskih voda”, „kombinirani i odvojeni kanalizacijski sustavi”, „tercijarno i kvartarno pročišćavanje”, „mikroonečišćujuće tvari”, „sanitarni uvjeti”, „antimikrobna rezistencija” itd. Članak 3. – Sabirni sustavi Obveza uspostave sustava za prikupljanje komunalnih otpadnih voda proširena je na sve aglomeracije s p.e. od 1 000 ili više. Uvodi se nova obveza kako bi se osiguralo da su kućanstva priključena na sabirne sustave, ako postoje. Članak 4. – Pojedinačni ili drugi odgovarajući sustav (novi) Riječ je o novom članku kojim se djelomično zamjenjuje raniji članak 3. Zadržana je mogućnost uporabe pojedinačnih odgovarajućih sustava, ali je ograničena na iznimne slučajeve. U tu su svrhu uvedene nove obveze: pojedinačni odgovarajući sustavi moraju biti pravilno projektirani, odobreni i nadzirani; potrebno je dostaviti detaljna obrazloženja za njihovu upotrebu ako čine više od 2 % prijavljenog opterećenja pročišćenog u aglomeracijama s p.e. od 2 000 i više. Članak 5. – Integrirani planovi upravljanja komunalnim otpadnim vodama (novi) Tim se novim člankom uvodi obveza uspostave lokalno integriranih planova upravljanja komunalnim otpadnim vodama kako bi se suzbilo onečišćenje iz oborinskih voda (gradsko površinsko otjecanje i prelijevanje oborinskih voda). Indikativni sadržaj planova i pripadajući indikativni ciljevi koje treba prilagoditi lokalnim okolnostima temelje se na postojećim najboljim praksama i detaljno su opisani u Prilogu V. Potrebno je izraditi i planove za sve aglomeracije s p.e. od 100 000 ili više i za sve aglomeracije s p.e. od 10 000 do 100 000 u kojima prelijevanje oborinskih voda ili gradsko površinsko otjecanje predstavlja rizik za okoliš ili zdravlje ljudi. Članak 6. – Sekundarno pročišćavanje (bivši članak 4.) Obveza primjene sekundarnog pročišćavanja na komunalne otpadne vode prije ispuštanja u okoliš proširuje se na sve aglomeracije s p.e. od 1 000 ili više (u usporedbi p.e. od 2 000 i više u postojećoj Direktivi). Članak 7. – Tercijarno pročišćavanje (bivši članak 5.) Glavne obveze iz ovog članka izmijenjene su tako da je tercijarno pročišćavanje sada obvezno za sve veće uređaje u kojima se pročišćava opterećenje od 100 000 p.e. ili veće. Tercijarno pročišćavanje morat će se primjenjivati i na ispuštanja iz aglomeracija s p.e. od 10 000 do 100 000 u područjima za koja su države članice utvrdile da su osjetljiva na eutrofikaciju. Države članice morat će utvrditi područja osjetljiva na eutrofikaciju na svojem državnom području ažuriranjem svojeg trenutačnog popisa „osjetljivih područja” izrađenog u skladu s bivšim člankom 5. Ostale obveze iz ovog članka zadržane su i ažurirane. Članak 8. – Kvartarno pročišćavanje (novi) Tim novim člankom uvodi se obveza primjene dodatnog pročišćavanja komunalnih otpadnih voda kako bi se uklonio najširi mogući spektar mikroonečišćujućih tvari. To će se pročišćavanje primjenjivati na sve uređaje za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda koji pročišćavaju opterećenje od 100 000 p.e. ili veće najkasnije do 31. prosinca 2035. Do 31. prosinca 2040. primjenjivat će se i na sve aglomeracije s p.e. od 10 000 do 100 000 u područjima u kojima koncentracija ili akumulacija mikroonečišćujućih tvari predstavlja rizik za zdravlje ljudi ili okoliš. Države članice morat će odrediti ta područja na svojem državnom području u skladu s kriterijima navedenima u ovom članku. Članak 9. – Proširena odgovornost proizvođača (novi) Tim novim člankom uvodi se obveza proizvođača (uključujući uvoznike) da doprinesu troškovima kvartarnog pročišćavanja iz članka 8. Direktive u slučajevima kada na nacionalno tržište država članica stavljaju proizvode koji su na kraju svojeg vijeka uporabe doveli do onečišćenja komunalnih otpadnih voda mikroonečišćujuća tvarima. Taj će se financijski doprinos utvrditi na temelju količina i toksičnosti proizvoda stavljenih na tržište.

Članak 10. – Minimalni zahtjevi za organizacije za odgovornost proizvođača (novi) Ovim se člankom utvrđuju minimalni zahtjevi za organizacije za odgovornost proizvođača koji su potrebni na temelju članka 9. stavka 5. Članak 11. – Energetska neutralnost uređaja za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda (novi) Tim novim člankom uvodi se obveza postizanja energetske neutralnosti na nacionalnoj razini u svim uređajima za pročišćavanje s p.e. većim od 10 000. Do 31. prosinca 2040. države članice morat će osigurati da ukupna godišnja proizvodnja energije iz obnovljivih izvora u svim uređajima za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda na nacionalnoj razini bude jednaka ukupnoj godišnjoj energiji koju upotrebljavaju svi takvi uređaji. Kako bi se taj cilj ostvario, energetski pregledi uređaja za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda provodit će se u redovitim vremenskim razmacima, s posebnim naglaskom na utvrđivanju i iskorištavanju potencijala za proizvodnju bioplina, uz istodobno smanjenje emisija metana. Članak 12. – Prekogranična suradnja (bivši članak 9.) Ovaj je članak neznatno izmijenjen: dodaje se novi stavak 2. kojim se od Komisije zahtijeva da prema potrebi podupre rasprave među državama članicama. Stavak 1. izmijenjen je kako bi se dodala obveza hitnog obavješćivanja u slučaju slučajnog onečišćenja kako bi se uzeo u obzir nedavni incident na rijeci Odri. Članak 13. – Lokalni klimatski uvjeti (bivši članak 10.) Članak je ažuriran samo zbog novog numeriranja članaka. Članak 14. – Ispuštanje otpadnih voda koje nisu iz kućanstava (bivši članak 11.) Ovaj je članak izmijenjen kako bi se osiguralo da se prije izdavanja odobrenja za ispuštanje otpadnih voda koje nisu iz kućanstava u sustave za prikupljanje komunalnih otpadnih voda nadležna tijela savjetuju s operatorima uređaja za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda pogođenih tim ispuštanjima. Usto, mora se osigurati redovito praćenje onečišćenja koje nije iz kućanstava na ulazima i izlazima uređaja za pročišćavanje kako bi se poduzele odgovarajuće mjere za utvrđivanje i uklanjanje izvora mogućeg onečišćenja. To prema potrebi uključuje povlačenje izdanog odobrenja. Članak 15. – Ponovna uporaba vode i ispuštanje komunalnih otpadnih voda (bivši članak 12.) Izmijenjen je stavak 1.: države članice morat će sustavno promicati ponovnu uporabu pročišćenih otpadnih voda iz svih uređaja za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda. U stavku 3. obveza izdavanja odobrenja za ispuštanja iz uređaja za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda proširena je kako bi sada obuhvatila sve aglomeracije s p.e. od 1 000 i više. Članak 16. – Biorazgradiva ispuštanja koja nisu iz kućanstava (bivši članak 13.) Stavak 1. je ažuriran (novo numeriranje). Stavak 2. izmijenjen je kako bi se osiguralo da su zahtjevi utvrđeni na nacionalnoj razini za ta ispuštanja barem istovjetni zahtjevima utvrđenima u dijelu B Priloga I. Direktivi. Članak 17. – Nadzor komunalnih otpadnih voda (novi) Ovim novim člankom uspostavlja se nacionalni sustav praćenja komunalnih otpadnih voda radi praćenja relevantnih parametara javnog zdravlja u komunalnim otpadnim vodama. U tu će svrhu države članice najkasnije do 1. siječnja 2025. morati uspostaviti koordinacijsku strukturu tijela nadležnih za javno zdravlje i tijela nadležnih za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda. Tom će se strukturom odrediti parametri, učestalost i metoda praćenja. Nadalje, dok nadležna javnozdravstvena tijela ne utvrde da pandemija virusa SARS-CoV-2 ne predstavlja rizik za stanovništvo, pratit će se komunalne otpadne vode za barem 70 % nacionalne populacije. Naposljetku, za sve aglomeracije s p.e. od 100 000 i više države članice morat će redovito pratiti antimikrobnu rezistenciju na izlazima uređaja za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda. Članak 18. – Procjena i upravljanje rizikom (novi)

Ovo je novi članak. Države članice obvezne su procijeniti rizike za okoliš i zdravlje ljudi uzrokovane ispuštanjem komunalnih otpadnih voda te, prema potrebi, poduzeti dodatne mjere za uklanjanje tih rizika povrh minimalnih zahtjeva ove Direktive. Te bi mjere prema potrebi trebale uključivati prikupljanje i pročišćavanje otpadnih voda iz aglomeracija s p.e. manjim od 1 000, primjenu tercijarnog ili kvartarnog pročišćavanja u aglomeracijama s p.e. manjim od 10 000 te dodatne mjere za smanjenje onečišćenja kišnice u aglomeracijama s p.e. manjim od 10 000. Članak 19. – Pristup sanitarnim uvjetima (novi) Ovo je novi članak. Države članice morat će poboljšati i održavati pristup sanitarnim uvjetima za sve, posebno za ranjive i marginalizirane. Države članice morat će do 31. prosinca 2027. utvrditi i kategorije osoba bez pristupa ili s ograničenim pristupom sanitarnim uvjetima, procijeniti mogućnosti za poboljšanje pristupa sanitarnih objekata za te osobe i poticati uspostavu slobodno i sigurno dostupnih sanitarnih objekata u javnim prostorima za sve aglomeracije s p.e. od 10 000 ili više. Članak 20. – Mulj (bivši članak 14.) Članak je ažuriran: mulj će se morati pročistiti, reciklirati i oporabiti kad god je to primjereno u skladu s hijerarhijom otpada kako je definirana u Okvirnoj direktivi o otpadu i zahtjevima Direktive o mulju te zbrinuti u skladu sa zahtjevima Okvirne direktive o otpadu. Kako bi se osigurale visoke stope oporabe, posebno za kritične materijale kao što je fosfor, Komisija će dobiti mandat za određivanje minimalnih stopa oporabe. Članak 21. – Praćenje (bivši članak 15.) Uvedene su nove obveze: države članice sada će morati pratiti onečišćenje zbog komunalnih oborinskih voda i gradskog površinskog otjecanja, koncentracije i opterećenja reguliranih onečišćujućih tvari iz ove Direktive u izlazima iz uređaja za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda te prisutnost mikroplastike (uključujući u mulju). Usto, u skladu s člankom 13. na ulazima i izlazima uređaja za pročišćavanje otpadnih voda morat će se redovito pratiti određene onečišćujuće tvari koje nisu iz kućanstava. Članak 22. – Informacije o praćenju provedbe (bivši članak 16.) Ovo je novi članak. Odredbe koje se odnose na izvješćivanje su pojednostavnjene i zamijenjene novim sustavom koji ne uključuje stvarno izvješćivanje, nego redovito ažuriranje nacionalnog skupa podataka dostupnog Europskoj agenciji za okoliš i Komisiji. Time će se povećati djelotvornost sustava jer će se izbjeći dug vremenski razmak od referentnog datuma dostavljenih podataka do stvarnog datuma izvješćivanja. Člankom se od država članica zahtijeva da uspostave skupove podataka kojima se prikupljaju podaci relevantni za komunalne otpadne vode na temelju ove Direktive. To se može postići, na primjer, praćenjem rezultata parametara navedenih u prilozima ovoj Direktivi, antimikrobne rezistencije, relevantnih zdravstvenih parametara itd., ali i mjerama koje se poduzimaju kako bi se osigurao pristup sanitarnim uvjetima itd. Uspostavljanje tih skupova podataka mora biti u skladu s onima utvrđenima u članku 18. preinačene Direktive o vodi za piće. Predviđeno je i da Europska agencija za okoliš pruža potporu. Članak 23. – Nacionalni program provedbe (bivši članak 17.) Članak je izmijenjen. Zadržava se obveza izrade nacionalnog programa za provedbu ove Direktive i propisuje se minimalni sadržaj tog programa. Ti programi moraju uključivati barem: i. procjenu razine provedbe Direktive u odnosu na njezine različite odredbe; ii. utvrđivanje i planiranje ulaganja potrebnih za takvu provedbu; iii. procjenu ulaganja potrebnih za obnovu postojeće infrastrukture za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda; i iv. utvrđivanje mogućih izvora financiranja. Države članice morat će ažurirati svoje nacionalne planove provedbe barem svakih pet godina i priopćiti ih Komisiji, osim ako mogu dokazati da su u skladu s člancima 3., 4., 6., 7. i 8. ove Direktive. Članak 24. – Obavješćivanje javnosti (novi) Ovo je novi članak. Države članice morat će se pobrinuti da na internetu budu dostupne odgovarajuće i ažurirane informacije o prikupljanju i pročišćavanju komunalnih otpadnih voda. Najvažnije informacije kao što su razina usklađenosti infrastrukture za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda sa zahtjevima ove Direktive, godišnja količina prikupljenih i pročišćenih komunalnih otpadnih voda po kućanstvu itd. moraju biti dostupne barem jednom godišnje svim osobama priključenima na sabirni sustav, u najprikladnijem obliku, na primjer na računima. Članak 25. – Pristup pravosuđu (novi) Ovaj novi članak je u skladu s člankom 47. Povelje o temeljnim pravima i njime se provodi Aarhuška konvencija u pogledu pristupa pravosuđu. Javnosti i nevladinim organizacijama trebalo bi omogućiti pravno preispitivanje odluka koje su države članice donijele na temelju ove Direktive. Članak 26. – Naknada štete (novi)

Uvodi se novi članak o naknadi štete, kojim se nastoji osigurati da, ako je šteta za zdravlje nastala u cijelosti ili djelomično kao posljedica povrede nacionalnih mjera donesenih u skladu s ovom Direktivom, zainteresirana javnost može zatražiti i dobiti naknadu za tu štetu od relevantnih nadležnih tijela i, ako su utvrđene, fizičkih ili pravnih osoba odgovornih za povredu. Članak 27. Izvršavanje delegiranja ovlasti (novi) Riječ je o novom standardnom članku za donošenje delegiranih akata. Članak 28. – Postupak odbora (bivši članak 18.) Riječ je o novom standardnom članku za donošenje provedbenih akata. Članak 29. – Sankcije (novi) Ovim se novim člankom određuje minimalni sadržaj sankcija kako bi bile djelotvorne, proporcionalne i odvraćajuće, ne dovodeći u pitanje Direktivu 2008/99/EZ o zaštiti okoliša putem kaznenog prava. Članak 30. – Evaluacija (novi) Tim se novim člankom utvrđuje okvir za buduće evaluacije Direktive (kako je predviđeno smjernicama Komisije za bolju regulativu). Prva evaluacija predviđena je najranije deset godina nakon isteka razdoblja prenošenja ove Direktive. Članak 31. – Preispitivanje (novi) Komisija barem svakih pet godina Europskom parlamentu i Vijeću predstavlja izvješće o provedbi ove Direktive zajedno s, ovisno o procjeni, odgovarajućim zakonskim prijedlozima. Članak 32. – Odredbe o stavljanju izvan snage i prijelazne odredbe (novi) Ovaj je članak nov i njime se uvode odredbe kako bi se uzela u obzir posebna situacija Mayottea i održala razina zaštite okoliša određena bivšim člankom 5. dok se ne počnu primjenjivati novi zahtjevi iz članka 7. Članak 33. – Prenošenje (bivši članak 19.) Ovaj članak slijedi standardni predložak. Članak 34. – Stupanje na snagu (novi) Ovaj članak slijedi standardni predložak. Uvedena je odredba da Direktiva stupi na snagu 20 dana nakon objave u Službenom listu. Članak 35. – Primatelji (bivši članak 20.) Članak ostaje nepromijenjen.

Bivši članak 6. briše se Ovaj je članak izbrisan radi pojednostavnjenja jer države članice u praksi rijetko upotrebljavaju mogućnost određivanja „manje osjetljivih područja”. Usto, zadržavanjem te mogućnosti u revidiranom tekstu Direktive smanjila bi se opća razina zaštite okoliša koja se nastoji postići revizijom Direktive. Bivši članak 7. briše se Obveza primjene odgovarajućeg pročišćavanja komunalnih otpadnih voda prije ispuštanja znači da se države članice moraju pridržavati postojećeg prava EU-a, tako da je relevantnost te odredbe (pravno) ograničena. Cilj osiguravanja odgovarajućeg pročišćavanja komunalnih otpadnih voda do 31. prosinca 2027. zadržava se samo u odnosu na Mayotte, kao prijelazna odredba. Bivši članak 8. briše se Taj je članak izbrisan jer je sada zastario – države članice će od sada morati ispuniti zahtjeve iz članka 4. Taj je članak povezan i s „manje osjetljivim područjima”, konceptom koji je uklonjen iz Direktive. Prilog I. Dio A – Sabirni sustavi Bez promjena. Dio B – Ispuštanje iz uređaja za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda u prihvatne vode Ažurirano novim upućivanjima i minimalnim zahtjevima u pogledu sekundarnog (tablica 1.), tercijarnog (tablica 2.) i kvartarnog pročišćavanja (nova tablica 3.). Dio C – Ispuštanja otpadnih voda koje nisu iz kućanstava Izmijenjen i sada se njime određuju minimalni uvjeti za izdavanja odobrenja za ispuštanja otpadnih voda koje nisu iz kućanstva, navedenih u članku 13. Uvedena je poveznica s Direktivom o industrijskim emisijama. Dio D – Referentne metode za praćenje i procjenu rezultata Ažurirani su zahtjevi za praćenje ispuštanja komunalnih otpadnih voda. Za aglomeracije s p.e. od 100 000 i više potreban je barem jedan uzorak dnevno. Prilog II. Ovaj dio A odgovara ranijim kriterijima iz Priloga II. za utvrđivanje „osjetljivih područja” – kriteriji su zadržani i ažurirani. Dodan je i popis područja koja države članice trebaju smatrati osjetljivima na eutrofikaciju. Prilog III. – Popis proizvoda za jednokratnu upotrebu obuhvaćenih člankom 9. koji se odnosi na proširenu odgovornost proizvođača Proizvodi obuhvaćeni člankom 9. o proširenoj odgovornosti proizvođača su proizvodi obuhvaćeni područjem primjene jednog od propisa EU-a navedenih u ovom Prilogu (farmaceutski i kozmetički proizvodi).

Prilog IV. – Industrijski sektori Bivši Prilog III. – ostaje nepromijenjen. Prilog V. – Sadržaj integriranog plana upravljanja komunalnim otpadnim vodama u skladu s člankom 5. (novi) U ovom se Prilogu navodi minimalni sadržaj integriranog plana upravljanja komunalnim otpadnim vodama izrađenog u skladu s člankom 5. Ti planovi moraju uključivati analizu početnog stanja u području odvodnje uređaj za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda, definiranje ciljeva za smanjenje onečišćenja zbog prelijevanja oborinskih voda i gradskog površinskog otjecanja za to područje te utvrđivanje mjera koje treba poduzeti za postizanje tih ciljeva. Ciljevi moraju uključivati: i. indikativni cilj da prelijevanje oborinskih voda ne čini više od 1 % godišnje količine i opterećenja prikupljenih komunalnih otpadnih voda, što se izračunava u suhim vremenskim uvjetima; te ii. postupno ukidanje ispuštanja nepročišćenog gradskog površinskog otjecanja putem sustava odvojenog prikupljanja, osim ako se dokaže da su dovoljno kvalitetna da nemaju negativan utjecaj na kvalitetu prihvatnih voda. Prilog VI. – Obavješćivanje javnosti (novi) U ovom se prilogu detaljno navode informacije koje treba pružiti javnosti u skladu s novim člankom 24. Prilog VII. (novi) Riječ je o standardnom prilogu u kojem se navode Direktiva stavljena izvan snage i njezine naknadne izmjene te datumi njihova prenošenja i primjene. Prilog VIII. (novi) Riječ je o novoj tablici podudarnosti između Direktive Vijeća 91/271/EEZ i novog prijedloga preinake Direktive. 🡻 91/271/EEZ (prilagođeno) 2022/0345 (COD) Prijedlog DIREKTIVE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda (preinaka) (Tekst značajan za EGP)

EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju ⌦ funkcioniranju ⌫ Europske ⌦ unije ⌫ ekonomske zajednice, a posebno njegov članak ⌦ 192. stavak 1. ⌫ 130s, uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije, nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima, uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora, uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija, u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom, budući da: ⇩ novo (1)Direktiva Vijeća 91/271/EEZ značajno je izmijenjena nekoliko puta. S obzirom na daljnje izmjene tu bi direktivu radi jasnoće trebalo preinačiti. 🡻 91/271/EEZ uvodna izjava 1. (prilagođeno) budući da je Rezolucijom Vijeća od 28. lipnja 1988. o zaštiti Sjevernog mora i drugih voda Zajednice Komisija pozvana predati prijedloge mjera potrebnih na razini Zajednice za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda; 🡻 91/271/EEZ uvodna izjava 2. (prilagođeno) budući da onečišćenje zbog nedovoljnog pročišćavanja otpadnih voda u jednoj državi članici često utječe na vode drugih država članica; budući da je u skladu s člankom 130.r potrebno poduzeti mjere na razini Zajednice; 🡻 91/271/EEZ uvodna izjava 3. budući da radi sprečavanja štetnog utjecaja odlaganja nedovoljno pročišćenih komunalnih otpadnih voda na okoliš postoji opća potreba za sekundarnim pročišćavanjem komunalnih otpadnih voda;

🡻 91/271/EEZ uvodna izjava 4. budući da je u osjetljivim područjima potrebno zahtijevati strože pročišćavanje; budući da bi se u nekim manje osjetljivim područjima primarno pročišćavanje moglo smatrati primjerenim; 🡻 91/271/EEZ uvodna izjava 5. budući da bi industrijske otpadne vode koje ulaze u sabirne sustave kao i ispuštanje otpadnih voda i odlaganje mulja iz uređaja za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda trebalo biti usklađeno s općim pravilima ili propisima i/ili određenim ovlaštenjima; 🡻 91/271/EEZ uvodna izjava 6. budući da bi ispuštanje iz određenih industrijskih sektora biorazgradivih industrijskih otpadnih voda koje ne ulaze u uređaje za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda prije ispuštanja u prihvatne vode trebalo podvrći odgovarajućim zahtjevima; 🡻 91/271/EEZ uvodna izjava 7. budući da treba poticati recikliranje mulja nastalog pročišćavanjem otpadnih voda; budući da bi odlaganje mulja u površinske vode trebalo postupno prestati; 🡻 91/271/EEZ uvodna izjava 8. budući da je potrebno praćenje uređaja za pročišćavanje, prihvatne vode i odlaganje mulja kako bi se osigurala zaštita okoliša od štetnih utjecaja ispuštanja otpadnih voda; 🡻 91/271/EEZ uvodna izjava 9. budući da je važno osigurati da podaci o odlaganju otpadnih voda i mulja budu na raspolaganju javnosti u obliku periodičnih izvještaja; 🡻 91/271/EEZ uvodna izjava 10.

budući da bi države članice trebale utvrditi nacionalne programe za provedbu ove Direktive i predstaviti ih Komisiji; 🡻 91/271/EEZ uvodna izjava 11. budući da bi trebalo osnovati Odbor koji bi pomagao Komisiji u pitanjima vezanima uz primjenu ove Direktive i njezinu prilagodbu tehničkom napretku, ⇩ novo (2)Direktivom 91/271/EEZ utvrđuje se pravni okvir za prikupljanje, pročišćavanje i ispuštanje komunalnih otpadnih voda i ispuštanje biorazgradivih otpadnih voda iz određenih industrijskih sektora. Njezin je cilj zaštititi okoliš od štetnog utjecaja ispuštanja nedovoljno pročišćenih komunalnih otpadnih voda. Ovom bi se Direktivom trebao nastaviti ostvarivati isti cilj i pritom doprinositi zaštiti javnog zdravlja u slučajevima u kojima se primjerice komunalne otpadne vode ispuštaju u vode za kupanje ili u vodna tijela koja se upotrebljavaju za zahvaćanje pitke vode, ili u kojima se komunalne otpadne vode upotrebljavaju kao pokazatelj parametara relevantnih za javno zdravlje. Direktivom bi se trebao poboljšati i pristup povoljnim sanitarnim uvjetima i najvažnijim informacijama o upravljanju aktivnostima prikupljanja i pročišćavanja komunalnih otpadnih voda. Naposljetku, ovom bi se Direktivom trebalo doprinijeti postupnom uklanjanju emisija stakleničkih plinova iz aktivnosti prikupljanja i pročišćavanja komunalnih otpadnih voda, posebno daljnjim smanjenjem emisija dušika, ali i promicanjem energetske učinkovitosti i proizvodnje energije iz obnovljivih izvora, čime bi se trebalo doprinijeti cilju klimatske neutralnosti do 2050. utvrđenom u Uredbi (EU) 2021/1119 Europskog parlamenta i Vijeća. (3)Komisija je 2019. provela evaluaciju Direktive Vijeća 91/271/EEZ u okviru Programa za primjerenost i učinkovitost propisa („evaluacija”). Na temelju te evaluacije postalo je jasno da je određene odredbe Direktive potrebno ažurirati. Utvrđena su tri važna izvora preostalog opterećenja onečišćenjem nastalog gradskim površinskim otjecanjem koje je moguće izbjeći, a to su prelijevanje oborinskih voda i komunalne oborinske vode, potencijalno loše funkcioniranje pojedinačnih sustava (tj. sustavi za pročišćavanje otpadnih voda iz kućanstava koje ne ulaze u sabirne sustave) i male aglomeracije koje trenutačno nisu u potpunosti obuhvaćene Direktivom 91/271/EEZ. Ta tri izvora onečišćenja znatno opterećuju površinska vodna tijela u Uniji. Nadalje, u izvješću o evaluaciji istaknuta je i potreba za poboljšanjem transparentnosti i upravljanja aktivnostima u području komunalnih otpadnih voda, za iskorištavanjem potencijala u sektoru pročišćavanja komunalnih otpadnih voda za razvoj energije iz obnovljivih izvora i poduzimanje konkretnih koraka prema energetskoj neutralnosti kao doprinosa klimatskoj neutralnosti te za usklađivanjem nadzora komunalnih otpadnih voda u pogledu zdravstvenih parametara, kao što su virus bolesti COVID-19 i njegove varijante, radi potpore djelovanju u području javnog zdravlja. (4)Male aglomeracije znatno opterećuju 11 % površinskih vodnih tijela u Uniji. Kako bi se bolje suzbilo onečišćenje iz takvih aglomeracija i spriječilo ispuštanje nepročišćenih komunalnih otpadnih voda u okoliš, područje primjene ove Direktive trebalo bi obuhvaćati sve aglomeracije s ekvivalentom stanovnika (p.e.) od 1 000 stanovnika i više. (5)Kako bi se osiguralo djelotvorno pročišćavanje komunalnih otpadnih voda prije ispuštanja u okoliš, sve komunalne otpadne vode iz aglomeracija s p.e. od 1 000 i više trebale bi se prikupljati u centraliziranim sabirnim sustavima. Ako takvi sustavi već postoje, države članice trebale bi se pobrinuti da su svi izvori komunalnih otpadnih voda priključeni na njih. (6)Međutim, ako se može dokazati da uspostavljanje centraliziranog sustava prikupljanja komunalnih otpadnih voda ne bi donijelo korist za okoliš ili bi podrazumijevalo prekomjerne troškove, državama članicama trebalo bi dopustiti upotrebu pojedinačnih sustava za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda, pod uvjetom da osiguravaju istu razinu pročišćavanja kao i sekundarno i tercijarno pročišćavanje. Države članice u tu bi svrhu trebale uspostaviti nacionalne registre za identifikaciju pojedinačnih sustava koji se upotrebljavaju na njihovu državnom području i poduzeti sve potrebne mjere kako bi osigurale da je projektiranje takvih sustava primjereno, da se sustavi pravilno održavaju i da podliježu redovitoj kontroli sukladnosti. Konkretno, države članice trebale bi osigurati da pojedinačni sustavi koji se upotrebljavaju za prikupljanje i skladištenje komunalnih otpadnih voda budu nepropusni i otporni na propuštanje te da se praćenje i pregled sustava provode u redovitim i utvrđenim vremenskim razmacima. (7)Prelijevanje oborinskih voda i gradsko površinsko otjecanje zbog kiša znatan su preostali izvor onečišćenja koje se ispušta u okoliš. Očekuje se da će se ta ispuštanja povećati zbog kombiniranih učinaka urbanizacije i postupnih promjena režima kiša povezanih s klimatskim promjenama. Rješenja za smanjenje tog izvora onečišćenja trebalo bi definirati na lokalnoj razini uzimajući u obzir posebne lokalne uvjete. Rješenja bi se trebala temeljiti na integriranom kvantitativnom i kvalitativnom upravljanju vodama u urbanim područjima. Stoga bi države članice trebale osigurati uspostavu integriranih planova upravljanja komunalnim otpadnim vodama na lokalnoj razini za sve aglomeracije s p.e. od 100 000 i više jer su te aglomeracije odgovorne za znatan udio ispuštenog onečišćenja. Nadalje, trebalo bi uspostaviti i integrirane planove upravljanja komunalnim otpadnim vodama za aglomeracije s p.e. od 10 000 do 100 000 u kojima prelijevanje oborinskih voda ili gradsko površinsko otjecanje predstavljaju rizik za okoliš ili javno zdravlje. (8)Kako bi se osigurala troškovna učinkovitost integriranih planova upravljanja komunalnim otpadnim vodama, važno je da se temelje na najboljim praksama u naprednim urbanim područjima. Stoga bi se mjere koje treba razmotriti trebale temeljiti na detaljnoj analizi lokalnih uvjeta i trebale bi dati prednost preventivnom pristupu čiji je cilj ograničavanje prikupljanja neonečišćene kišnice i optimizacija upotrebe postojeće infrastrukture. Uz davanje prednosti „zelenom” razvoju, nove sive infrastrukture trebalo bi predvidjeti samo tamo gdje je to apsolutno nužno. Kako bi se okoliš, a posebno obalni i morski okoliš, i javno zdravlje zaštitili od negativnog utjecaja ispuštanja nedovoljno pročišćenih komunalnih otpadnih voda, na sva ispuštanja komunalnih otpadnih voda iz aglomeracija s p.e. od 1 000 i više trebalo bi primijeniti sekundarno pročišćavanje. (9)Evaluacija je pokazala da su provedbom Direktive 91/271/EEZ postignuta znatna smanjenja emisija dušika i fosfora. Međutim, iz evaluacije je vidljivo da su uređaji za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda i dalje velik izvor ispuštanja tih onečišćujućih tvari u okoliš, što izravno dovodi do eutrofikacije vodnih tijela i mora u Uniji. Dio tog onečišćenja može se izbjeći jer tehnološki napredak i postojeće najbolje prakse pokazuju da su granične vrijednosti emisija utvrđene Direktivom 91/271/EEZ za dušik i fosfor zastarjele i da ih je potrebno postrožiti. Tercijarno pročišćavanje trebalo bi sustavno propisati za sve uređaje za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda s p.e. od 100 000 i više jer su takvi uređaji velik preostali izvor ispuštanja dušika i fosfora. (10)Tercijarno pročišćavanje trebalo bi biti obvezno i u aglomeracijama s p.e. od 10 000 i više koje ispuštaju u područjima koja su izložena eutrofikaciji ili riziku od eutrofikacije. Kako bi se osigurala koordinacija mjera za ograničavanje eutrofikacije na razini relevantnih slivova za cijelo područje sliva, u ovoj bi Direktivi trebalo navesti područja u kojima se eutrofikacija smatra problemom u skladu s trenutačno dostupnim podacima. Usto, kako bi se osigurala usklađenost relevantnog zakonodavstva Unije, države članice trebale bi za svoje državno područje utvrditi druga područja koja su izložena eutrofikaciji ili riziku od eutrofikacije, posebno na temelju podataka prikupljenih u skladu s Direktivom 2000/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, Direktivom 2008/56/EZ Europskog parlamenta i Vijeća i Direktivom Vijeća 91/676/EEZ. Stroža primjena graničnih vrijednosti, dosljednije i sveobuhvatnije utvrđivanje područja osjetljivih na eutrofikaciju i obveza osiguravanja tercijarnog pročišćavanja za sve velike uređaje, zajednički će doprinijeti ograničavanju eutrofikacije. Budući da će za to biti potrebna dodatna ulaganja na nacionalnoj razini, državama članicama trebalo bi dati dovoljno vremena za uspostavu potrebne infrastrukture. (11)Najnovije znanstvene spoznaje na kojima se temelji nekoliko strategija Komisije naglašavaju potrebu za poduzimanjem mjera za rješavanje pitanja mikroonečišćujućih tvari, koje su sada otkrivene u svim vodama Unije. Neke od tih mikroonečišćujućih tvari opasne su za javno zdravlje i okoliš čak i u malim količinama. Stoga bi trebalo uvesti dodatno pročišćavanje, tj. kvartarno pročišćavanje, kako bi se osiguralo uklanjanje velikog spektra mikroonečišćujućih tvari iz komunalnih otpadnih voda. Kvartarno pročišćavanje trebalo bi ponajprije usmjeriti na organske mikroonečišćujuće tvari koje čine znatan dio onečišćenja i za koje su tehnologije uklanjanja već osmišljene. Pročišćavanje bi se trebalo propisati na temelju predostrožnog pristupa u kombinaciji s pristupom koji se temelji na riziku. Stoga bi svi uređaji za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda s p.e. od 100 000 i više trebali osigurati kvartarno pročišćavanje jer na te uređaje otpada znatan udio ispuštanja mikroonečišćujućih tvari u okoliš, a uklanjanje mikroonečišćujućih tvari u uređajima za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda na toj razini troškovno je učinkovito. Za aglomeracije s p.e. od 10 000 do 100 000 od država članica trebalo bi zahtijevati primjenu kvartarnog pročišćavanja na područjima za koja je utvrđeno da su osjetljiva na onečišćenje mikroonečišćujućim tvarima na temelju jasnih kriterija koje bi trebalo definirati. Takva bi područja trebala uključivati lokacije na kojima ispuštanje pročišćenih komunalnih otpadnih voda u vodna tijela rezultira niskim omjerima razrjeđenja ili gdje se prihvatna vodna tijela upotrebljavaju za proizvodnju pitke vode ili kao vode za kupanje. Kako bi se izbjeglo propisivanje kvartarnog pročišćavanja za aglomeracije s p.e. od 10 000 do 100 000, od država članica trebalo bi zahtijevati da dokažu nepostojanje rizika za okoliš ili javno zdravlje na temelju standardizirane procjene rizika. Kako bi se državama članicama dalo dovoljno vremena za planiranje i izgradnju potrebne infrastrukture, zahtjev za kvartarnim pročišćavanjem trebao bi se postupno primjenjivati do 2040. s jasnim privremenim ciljevima. (12)Kako bi se osigurala kontinuirana usklađenost ispuštanja iz uređaja za pročišćavanje otpadnih voda sa zahtjevima za sekundarno, tercijarno i kvartarno pročišćavanje, uzorke bi trebalo uzimati u skladu sa zahtjevima ove Direktive i ti bi uzorci trebali biti u skladu s vrijednostima parametara koje su u njoj utvrđene. Kako bi se uzele u obzir moguće tehničke varijacije rezultata tih uzoraka, trebalo bi utvrditi najveći dopušteni broj uzoraka koji ne zadovoljavaju te vrijednosti parametara. (13)Kvartarno pročišćavanje potrebno za uklanjanje mikroonečišćujućih tvari iz komunalnih otpadnih voda podrazumijevat će dodatne troškove, kao što su troškovi povezani s praćenjem i novom naprednom opremom koja će se ugraditi u određene uređaje za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda. Kako bi se pokrili ti dodatni troškovi i u skladu s načelom „onečišćivač plaća” iz članka 191. stavka 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), ključno je da proizvođači koji stavljaju na tržište Unije proizvode koji sadržavaju tvari koje se na kraju vijeka uporabe smatraju mikroonečišćujućim tvarima u komunalnim otpadnim vodama („mikroonečišćujuće tvari”) preuzmu odgovornost za dodatno pročišćavanje potrebno za uklanjanje tih tvari, koje su nastale u okviru njihovih profesionalnih aktivnosti. Sustav proširene odgovornosti proizvođača najprikladnije je sredstvo za postizanje tog cilja jer bi se njime ograničio financijski učinak na porezne obveznike i vodne naknade, uz istodobno poticanje razvoja zelenijih proizvoda. Farmaceutski i kozmetički ostaci trenutačno predstavljaju glavne izvore mikroonečišćujućih tvari koje se nalaze u komunalnim otpadnim vodama za koje je potrebno dodatno pročišćavanje (kvartarno pročišćavanje). Stoga bi se proširena odgovornost proizvođača trebala primjenjivati na te dvije skupine proizvoda. (14)Izuzeća od obveza proširene odgovornosti proizvođača ipak bi trebala biti moguća ako se proizvodi stavljaju na tržište u malim količinama, tj. manje od dvije tone proizvoda, s obzirom na to da bi dodatno administrativno opterećenje za proizvođača u takvim slučajevima bilo nerazmjerno koristima za okoliš. Izuzeća bi usto trebala biti moguća ako proizvođač može dokazati da na kraju vijeka uporabe proizvoda ne nastaju nikakve mikroonečišćujuće tvari. To bi, primjerice, mogao biti slučaj ako se može dokazati da su ostaci proizvoda brzo biološki razgradivi u otpadnim vodama i okolišu ili ne dopiru do uređaja za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda. Komisija bi trebala biti ovlaštena za donošenje provedbenih akata radi određivanja detaljnih kriterija za utvrđivanje proizvoda stavljenih na tržište koji ne stvaraju mikroonečišćujuće tvari u otpadnim vodama na kraju svojeg vijeka uporabe. Komisija bi pri izradi tih kriterija trebala uzeti u obzir znanstvene ili druge dostupne tehničke informacije, uključujući relevantne međunarodne norme. (15)Kako bi se izbjegli mogući poremećaji na unutarnjem tržištu, ovom Direktivom trebalo bi utvrditi minimalne zahtjeve za provedbu proširene odgovornosti proizvođača, a odluke u odnosu na praktičnu organizaciju sustava trebale bi se donositi na nacionalnoj razini. Doprinosi proizvođača trebali bi biti razmjerni količinama proizvoda koje stavljaju na tržište i rizičnosti njihovih ostataka. Doprinosi bi trebali pokrivati, ali ne i premašiti troškove praćenja mikroonečišćujućih tvari, prikupljanja, izvješćivanja i nepristrane provjere statističkih podataka o količinama i rizičnosti proizvoda stavljenih na tržište te primjene kvartarnog pročišćavanja komunalnih otpadnih voda na učinkovit način i u skladu s ovom Direktivom. Budući da se komunalne otpadne vode pročišćavaju zajednički, primjereno je uvesti zahtjev da se proizvođači pridruže centraliziranoj organizaciji koja u njihovo ime može ispuniti svoje obveze u okviru proširene odgovornosti proizvođača.

(16)Evaluacija je pokazala i da sektor pročišćavanja otpadnih voda nudi priliku za znatno smanjenje vlastite potrošnje energije i proizvodnju obnovljive energije, na primjer boljom upotrebom dostupnih površina u uređajima za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda za proizvodnju solarne energije ili proizvodnjom bioplina iz mulja. Evaluacija je pokazala i da se, bez jasnih pravnih obveza, u tom sektoru može očekivati samo djelomičan napredak. U tom bi kontekstu od država članica trebalo zahtijevati da osiguraju da ukupna godišnja potrošnja energije u svim uređajima za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda na njihovu državnom području koji pročišćavaju opterećenje od 10 000 p.e. i više ne premašuje proizvodnju energije iz obnovljivih izvora kako je definirana u članku 2. stavku 1. Direktive (EU) 2018/2001 Europskog parlamenta i Vijeća u tim uređajima za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda. Taj bi se cilj trebao postupno ostvariti privremenim ciljevima do 31. prosinca 2040. Postizanjem tog cilja energetske neutralnosti pridonijet će se smanjenju emisija stakleničkih plinova iz tog sektora koje se mogu izbjeći za 46 %, uz istodobno podupiranje ciljeva klimatske neutralnosti do 2050. i povezanih nacionalnih ciljeva i ciljeva Unije [kao što su ciljevi utvrđeni u Uredbi (EU) 2018/842 Europskog parlamenta i Vijeća. Poticanjem proizvodnje bioplina ili solarne energije u EU-u uz istodobno jačanje mjera energetske učinkovitosti u skladu s načelom „energetska učinkovitost na prvom mjestu”, što znači da će se pri oblikovanju energetske politike i donošenju relevantnih odluka o ulaganju u najvećoj mogućoj mjeri uzimati u obzir troškovno učinkovite mjere energetske učinkovitosti, pomoći će se i smanjenju energetske ovisnosti Unije, što je jedan od ciljeva navedenih u Komisijinu planu „REPowerEU”. To je u skladu i s Direktivom (EU) 2018/844 Europskog parlamenta i Vijeća i Direktivom (EU) 2018/2001, u kojima se lokacije za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda smatraju područjima za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora, što znači lokacije koje su posebno prikladne za postavljanje postrojenja za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora. Kako bi se optimalnim mjerama postigao cilj energetske neutralnosti za svaki uređaj za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda i za sustav prikupljanja, države članice trebale bi osigurati da se energetski pregledi u skladu s člankom 8. Direktive 2012/27/EU Europskog parlamenta i Vijeća provode svake četiri godine. Ti bi pregledi trebali uključivati utvrđivanje potencijala za troškovno učinkovitu uporabu ili proizvodnju energije iz obnovljivih izvora u skladu s kriterijima utvrđenima u Prilogu VI. Direktivi 2012/27/EU. (17)Budući da prekogranična priroda onečišćenja voda zahtijeva suradnju susjednih država članica ili trećih zemalja u suzbijanju takvog onečišćenja i utvrđivanju mjera za uklanjanje izvora takvog onečišćenja, od država članica trebalo bi zahtijevati da se uzajamno obavješćuju ili da obavješćuju treću zemlju ako znatno onečišćenje vode iz ispuštanja komunalnih otpadnih voda u jednoj državi članici ili trećoj zemlji utječe ili bi moglo utjecati na kvalitetu vode u drugoj državi članici ili trećoj zemlji. U slučaju slučajnog onečišćenja koje znatno utječe na nizvodna vodna tijela ta bi se obavijest trebala upućivati odmah. O tome bi trebalo obavijestiti i Komisiju koja bi, ako je potrebno, trebala sudjelovati na sastancima na zahtjev država članica. Važno je riješiti i problem prekograničnog onečišćenja iz trećih zemalja koje dijele vodna tijela s nekim državama članicama. Kad je riječ o postupanju s onečišćenjem koje pristiže ili dolazi u treće zemlje, suradnja i koordinacija s trećim zemljama može se provoditi u okviru Konvencije o vodama Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu (UNECE) ili drugih relevantnih regionalnih konvencija kao što su regionalne konvencije o morima ili rijekama. (18)Kako bi se osigurala zaštita okoliša i zdravlja ljudi, države članice trebale bi se pobrinuti da se uređaji za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda izgrađeni kako bi bili u skladu sa zahtjevima ove Direktive projektiraju, grade, upotrebljavaju i održavaju u cilju osiguravanja dostatnog radnog učinka u svim uobičajenim lokalnim klimatskim uvjetima. (19)Uređaji za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda primaju i otpadne vode koje nisu iz kućanstava, uključujući industrijske otpadne vode, koje mogu sadržavati niz onečišćujućih tvari koje nisu izričito obuhvaćene Direktivom 91/271/EEZ, kao što su teški metali, mikroplastika, mikroonečišćujuće tvari i druge kemikalije. U većini je slučajeva prisutno slabo razumijevanje i upoznatost s takvim onečišćenjem koje bi moglo pogoršati uspješnost postupka pročišćavanja i doprinijeti onečišćenju prihvatnih voda, ali i spriječiti oporabu mulja i ponovnu uporabu pročišćenih otpadnih voda. Države članice stoga bi trebale redovito pratiti i izvješćivati o takvom onečišćenju koje nije iz kućanstava te koje ulazi u uređaje za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda i ispušta se u vodna tijela. Kako bi se onečišćenje iz ispuštanja otpadnih voda koje nisu iz kućanstava spriječilo na njegovu izvoru, ispuštanja iz industrija ili poduzeća priključenih na sabirne sustave trebala bi podlijegati prethodnom odobrenju. Kako bi se osiguralo da su sabirni sustavi i uređaji za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda tehnički sposobni za prihvat i pročišćavanje pristiglog onečišćenja, prije izdavanja tih dozvola trebalo bi se savjetovati s operatorima koji upravljaju uređajima za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda koji primaju otpadne vode koje nisu iz kućanstava i trebali bi imati mogućnost uvida u izdane dozvole radi eventualne prilagodbe svojih postupaka pročišćavanja. Ako se u ulaznim vodama utvrdi onečišćenje koje nije iz kućanstava, države članice trebale bi poduzeti odgovarajuće mjere za smanjenje onečišćenja na izvoru poboljšanjem praćenja onečišćujućih tvari u sabirnim sustavima kako bi se mogli utvrditi izvori onečišćenja i, prema potrebi, preispitivanjem odobrenja danih relevantnim, priključenim uređajima za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda. Vodni resursi Unije pod sve većim su pritiskom, što u nekim područjima Unije dovodi do trajne ili privremene nestašice vode. Sposobnost Unije da odgovori na sve veće pritiske na vodne resurse mogla bi se poboljšati širom ponovnom uporabom pročišćenih komunalnih otpadnih voda, čime bi se ograničilo dobivanje pitke vode iz površinskih i podzemnih voda. Stoga bi ponovnu uporabu pročišćenih komunalnih otpadnih voda trebalo poticati i primjenjivati kad god je to primjereno, uzimajući u obzir potrebu da se osigura postizanje ciljeva dobrog ekološkog i kemijskog stanja prihvatnih tijela, kako je definirano u Direktivi 2000/60/EZ. Postroživanje zahtjeva za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda i mjere za bolje praćenje, nadzor i smanjenje onečišćenja na izvoru utjecat će na kvalitetu pročišćenih komunalnih otpadnih voda pa će se time podupirati ponovna uporaba vode. Ako ponovna uporaba vode služi za poljoprivredno navodnjavanje, trebala bi se provoditi u skladu s Uredbom (EU) 2020/741 Europskog parlamenta i Vijeća . (20)Kako bi se osigurala pravilna provedba ove Direktive, a posebno pridržavanje graničnih vrijednosti emisija, važno je pratiti ispuštanja pročišćenih komunalnih otpadnih voda u okoliš. Praćenje bi se trebalo provoditi uspostavom obveznog sustava prethodnog odobrenja na nacionalnoj razini kako bi se u okoliš ispuštale pročišćene komunalne otpadne vode. Usto, kako bi se spriječilo nenamjerno ispuštanje plastičnih biomedija u okoliš iz uređaja za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda koji se koriste tom tehnikom, ključno je u odobrenja za ispuštanje uključiti posebne obveze stalnog praćenja i sprečavanja takvih ispuštanja. (21)Kako bi se osigurala zaštita okoliša, izravna ispuštanja biorazgradivih otpadnih voda koje nisu iz kućanstava iz određenih industrijskih sektora u okoliš trebala bi podlijegati prethodnom odobrenju na nacionalnoj razini i odgovarajućim zahtjevima. Tim bi se zahtjevima trebalo osigurati da izravna ispuštanja iz određenih industrijskih sektora podliježu sekundarnom, tercijarnom i kvartarnom pročišćivanju koje je potrebno za zaštitu zdravlja ljudi i okoliša. (22)U skladu s člankom 168. stavkom 1. UFEU-a djelovanje Unije nadopunjuje nacionalne politike i usmjereno je na poboljšanje javnog zdravlja i prevenciju bolesti. Kako bi se osigurala optimalna upotreba relevantnih javnozdravstvenih podataka dobivenih praćenjem komunalnih otpadnih voda, trebalo bi uspostaviti nadzor nad komunalnim otpadnim vodama i upotrebljavati ga u svrhu prevencije ili ranog upozoravanja, na primjer za otkrivanje određenih virusa u komunalnim otpadnim vodama kao znak pojave epidemija ili pandemija. Države članice trebale bi uspostaviti trajni dijalog i koordinaciju tijela nadležnih za javno zdravlje i tijela nadležnih za upravljanje komunalnim otpadnim vodama. U kontekstu te koordinacije trebalo bi utvrditi popis parametara relevantnih za javno zdravlje koje treba pratiti u komunalnim otpadnim vodama, kao i učestalost i lokacije uzorkovanja. Tim će se pristupom iskoristiti i dopuniti druge inicijative Unije u području zaštite javnog zdravlja, kao što je praćenje okoliša koje uključuje nadzor nad otpadnim vodama. Na temelju informacija prikupljenih tijekom pandemije bolesti COVID-19 i iskustva stečenog provedbom Preporuke Komisije o zajedničkom pristupu uspostavi sustavnog nadzora nad virusom SARS-CoV-2 i njegovim sojevima u otpadnim vodama u EU-u („preporuka”), od država članica trebalo bi zahtijevati da redovito prate zdravstvene parametre povezane s virusom SARS-CoV-2 i njegovim varijantama. Kako bi se osigurala primjena usklađenih metoda, države članice trebale bi u mjeri u kojoj je to moguće primjenjivati metode uzorkovanja i analize utvrđene u preporuci za praćenje virusa SARS-CoV-2 i njegovih varijanti. (23)Unija prepoznaje važnost rješavanja pitanja antimikrobne rezistencije te je 2017. donijela Europski akcijski plan „Jedno zdravlje” za borbu protiv antimikrobne rezistencije. Prema Svjetskoj zdravstvenoj organizaciji (SZO), otpadne vode prepoznate su i dokumentirane kao glavni izvori antimikrobnih sredstava i njihovih metabolita te bakterija otpornih na antimikrobna sredstva i njihovih gena. Kako bi se povećala saznanja o glavnim izvorima antimikrobne rezistencije, potrebno je uvesti obvezu praćenja prisutnosti antimikrobne rezistencije u komunalnim otpadnim vodama kako bi se dodatno razvile naše znanstvene spoznaje i potencijalno poduzele odgovarajuće mjere u budućnosti. (24)Kako bi se zaštitili okoliš i zdravlje ljudi, države članice trebale bi utvrditi rizike koje uzrokuje gospodarenje komunalnim otpadnim vodama. Na temelju tog utvrđivanja i ako je to potrebno radi usklađivanja sa zahtjevima zakonodavstva Unije o vodama, države članice trebale bi poduzeti strože mjere za prikupljanje i pročišćavanje komunalnih otpadnih voda od mjera potrebnih za usklađivanje s minimalnim zahtjevima utvrđenima u ovoj Direktivi. Ovisno o situaciji, te strože mjere mogu među ostalim uključivati uspostavu sabirnih sustava, izradu integriranih planova upravljanja komunalnim otpadnim vodama ili primjenu sekundarnog, tercijarnog ili kvartarnog pročišćavanja komunalnih otpadnih voda za aglomeracije ili uređaje za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda koji ne dosežu pragove p.e., što dovodi do primjene standardnih zahtjeva. Mogu uključivati i naprednije pročišćavanje od onog potrebnog za ispunjavanje minimalnih zahtjeva ili dezinfekciju pročišćenih komunalnih otpadnih voda potrebnu za usklađivanje s Direktivom 2006/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća. (25)Cilj održivog razvoja br. 6 i povezani cilj kojim se od država članica zahtijeva da se do 2030. „ostvari pristup odgovarajućim i pravednim sanitarnim i higijenskim uvjetima za sve te iskorijeniti vršenje nužde na otvorenom, posebno vodeći računa o potrebama žena, djevojčica i osoba u ranjivom položaju”. Nadalje, u 20. načelu europskog stupa socijalnih prava navodi se da svi imaju pravo pristupa kvalitetnim osnovnim uslugama, uključujući vodu i sanitarne uvjete. U tom kontekstu i u skladu s preporukama iz Smjernica Svjetske zdravstvene organizacije o sanitarnim uvjetima i zdravlju te odredbama Protokola o vodi i zdravlju države članice trebale bi riješiti pitanje pristupa sanitarnim uvjetima na nacionalnoj razini. To bi se trebalo postići mjerama usmjerenima na poboljšanje pristupa sanitarnim uvjetima za sve, na primjer uspostavom sanitarnih objekata u javnim prostorima, kao i poticanjem besplatne dostupnosti odgovarajućih sanitarnih objekata u javnim upravama i javnim zgradama i\ili osiguravanjem njihove pristupačnosti za sve. Sanitarna infrastruktura trebala bi omogućiti sigurno zbrinjavanje ljudskog urina, fekalija i menstrualne krvi. Tom bi se infrastrukturom trebalo upravljati na siguran način, što znači da bi trebala biti dostupna svima u svakom trenutku, uključujući osobe s posebnim potrebama, kao što su djeca, starije osobe, osobe s invaliditetom i beskućnici, da bi trebala biti smještena na lokacijama kojima se osigurava minimalan rizik za sigurnost korisnika te da bi trebala biti higijenski i tehnički sigurna za uporabu. Takvi objekti ujedno bi trebali biti dostatni da zadovolje potrebe ljudi i da nema neopravdano dugog čekanja. (26)Specifičan položaj manjinskih kultura kao što su Romi i Putnici, bez obzira na to jesu li sjedilačke, a posebice izostanak pristupa vodi za piće, prepoznat je u Komunikaciji Komisije od 7. listopada 2020. „Unija ravnopravnosti: Strateški okvir EU-a za jednakost, uključivanje i sudjelovanje Roma”, u kojoj se poziva na povećanje djelotvornog jednakog pristupa osnovnim uslugama. Općenito je primjereno da države članice posvete posebnu pozornost ranjivim i marginaliziranim skupinama poduzimajući potrebne mjere kako bi se poboljšao pristup tih skupina sanitarnim uvjetima. Važno je da se utvrđivanje tih skupina provodi u skladu s člankom 16. stavkom 1. Direktive (EU) 2020/2184 Europskog parlamenta i Vijeća. Mjere za poboljšanje pristupa ranjivih i marginaliziranih skupina sanitarnim uvjetima mogu uključivati osiguravanje sanitarnih objekata u javnim prostorima besplatno ili uz malu naknadu, poboljšanje ili održavanje priključka s odgovarajućim sustavima za prikupljanje komunalnih otpadnih voda te informiranje o najbližim sanitarnim objektima. (27)U skladu sa Smjernicama EU-a o ljudskim pravima u pogledu zdravstveno ispravne vode za piće i sanitarnih uvjeta, posebnu pozornost trebalo bi posvetiti potrebama žena i djevojčica jer su one posebno ugrožene i izložene napadima, seksualnom i rodno uvjetovanom nasilju, uznemiravanju i drugim prijetnjama njihovoj sigurnosti pri pristupu sanitarnim objektima izvan njihovih domova. To je u skladu sa Zaključcima Vijeća o diplomaciji u području voda, u kojima se ponovno potvrđuje važnost uključivanja rodne perspektive u diplomaciju u području voda. Stoga bi države članice trebale obratiti posebnu pozornost na žene i djevojčice kao ranjivu skupinu te poduzeti potrebne mjere kako bi im se poboljšao ili održao sigurni pristup sanitarnim uvjetima. (28)U evaluaciji je zaključeno da bi se gospodarenje muljem moglo poboljšati kako bi se bolje uskladilo s načelima kružnog gospodarstva i hijerarhije otpada kako je definirana u članku 4. Direktive 2008/98/EZ. Mjere za bolje praćenje i smanjenje onečišćenja na izvoru uzrokovanog ispuštanjem otpadnih voda koje nisu iz kućanstava pomoći će u poboljšanju kvalitete proizvedenog mulja i osigurati njegovu sigurnu uporabu u poljoprivredi. Kako bi se osigurala pravilna i sigurna oporaba hranjivih tvari iz mulja, uključujući kritičnu tvar fosfor, trebalo bi utvrditi minimalne stope oporabe na razini Unije. (29)Potrebno je dodatno praćenje kako bi se provjerila usklađenost s novim zahtjevima u pogledu mikroonečišćujućih tvari, onečišćenja koje nije iz kućanstava, energetske neutralnosti, emisija stakleničkih plinova, prelijevanja oborinskih voda i gradskog površinskog otjecanja. Za provjeru uspješnosti kvartarnog pročišćavanja u pogledu smanjenja mikroonečišćujućih tvari u ispuštanjima komunalnih otpadnih voda dovoljno je pratiti ograničen skup reprezentativnih mikroonečišćujućih tvari. Učestalost praćenja trebala bi biti usklađena s trenutačnim najboljim praksama, kako se trenutačno primjenjuje u Švicarskoj. Kako bi ostale troškovno učinkovite, te bi obveze trebalo prilagoditi veličini uređaja za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda i aglomeracija. Praćenjem će se pridonijeti i pružanju podataka za cjelokupni okvir za praćenje stanja okoliša kako je utvrđen u Osmom programu djelovanja za okoliš, a posebno će se pridonijeti okviru za praćenje nulte stope onečišćenja na kojem se temelji. (30)Kako bi se smanjilo administrativno opterećenje i bolje iskoristile mogućnosti koje nudi digitalizacija, izvješćivanje o provedbi Direktive trebalo bi poboljšati i pojednostavniti ukidanjem obveze država članica da svake dvije godine izvješćuju Komisiju i da Komisija objavljuje dvogodišnja izvješća. Izvješćivanje bi trebalo zamijeniti zahtjevom da države članice uz potporu Europske agencije za okoliš poboljšaju postojeće nacionalne standardizirane skupove podataka uspostavljene Direktivom 91/271/EEZ i da ih redovito ažuriraju. Komisiji i Europskoj agenciji za okoliš trebalo bi omogućiti stalan pristup nacionalnim bazama podataka. Kako bi se osiguralo pružanje potpunih informacija o primjeni ove Direktive, skupovi podataka trebali bi uključivati informacije o usklađenosti uređaja za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda sa zahtjevima pročišćavanja (uzorci koji jesu/nisu u skladu s vrijednostima parametara, opterećenja i koncentracije ispuštenih onečišćujućih tvari), o razini postizanja ciljeva energetske neutralnosti, o emisijama stakleničkih plinova iz uređaja za pročišćavanje s p.e. većim od 10 000 i o mjerama koje su države članice poduzele u kontekstu prelijevanja oborinskih voda i gradskog površinskog otjecanja, pristupa sanitarnim uslugama i pročišćavanja i pojedinačnim sustavima. Nadalje, trebalo bi osigurati potpunu usklađenost s Uredbom (EZ) br. 166/2006 Europskog parlamenta i Vijeća kako bi se optimizirala upotreba podataka i poduprla potpuna transparentnost. (31)Kako bi se osigurala pravodobna i pravilna provedba ove Direktive, presudno je da države članice uspostave nacionalni program provedbe, uključujući izradu dugoročnih programa potrebnih ulaganja popraćenih strategijom financiranja. O tim bi nacionalnim programima trebalo izvijestiti Komisiju. Kako bi se ograničilo administrativno opterećenje, taj se zahtjev ne bi trebao primjenjivati na države članice koje pokazuju razinu usklađenosti veću od 95 % u pogledu glavnih obveza prikupljanja i pročišćavanja otpadnih voda. (32)Sektor prikupljanja i pročišćavanja komunalnih otpadnih voda specifičan je jer djeluje kao ograničeno tržište, pri čemu javna i mala poduzeća priključena na sabirni sustav nemaju mogućnost odabira operatora. Stoga je važno osigurati javni pristup ključnim pokazateljima uspješnosti operatora kao što su postignuta razina i troškovi pročišćavanja, potrošena i proizvedena energija te povezane emisije stakleničkih plinova i ugljični otisak. Kako bi se javnost bolje upoznala s implikacijama pročišćavanja komunalnih otpadnih voda, najvažnije informacije o godišnjim troškovima prikupljanja i pročišćavanja otpadnih voda za svako kućanstvo trebalo bi pružiti na lako dostupan način, primjerice na računima, dok bi ostale detaljne informacije trebale biti dostupne na internetu putem internetskih stranica operatora ili nadležnog tijela. (33)Direktivom 2003/4/EZ Europskog parlamenta i Vijeća jamči se pristup informacijama o okolišu u državama članicama u skladu s Aarhuškom konvencijom o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša iz 1998. („Aarhuška konvencija”). Aarhuškom konvencijom obuhvaćene su široke obveze povezane sa stavljanjem informacija o okolišu na raspolaganje na zahtjev i s aktivnim širenjem tih informacija. Važno je da se odredbama ove Direktive koje se odnose na pristup informacijama i aranžmane za razmjene podataka ta direktiva dopunjuje utvrđivanjem obveze stavljanja na raspolaganje javnosti na internetu informacija o prikupljanju i pročišćavanju komunalnih otpadnih voda na način prilagođen korisnicima, a ne da se stvara zaseban pravni režim. (34)Za djelotvornost ove Direktive i njezin cilj zaštite javnog zdravlja u kontekstu politike Unije o okolišu zahtijeva se da se fizičke ili pravne osobe ili, prema potrebi, njihove propisno osnovane organizacije, mogu osloniti na nju u sudskim postupcima te da nacionalni sudovi mogu uzeti ovu Direktivu u obzir kao element prava Unije kako bi se, među ostalim, preispitale odluke nacionalnog tijela kada je to primjereno. Osim toga, u skladu s ustaljenom sudskom praksom Suda te na temelju načela lojalne suradnje utvrđenog u članku 4. stavku 3. Ugovora o Europskoj uniji (UEU), sudovi država članica odgovorni su za osiguravanje sudske zaštite prava koja osoba ima na temelju prava Unije. Nadalje, člankom 19. stavkom 1. UEU-a od država članica zahtijeva se da osiguraju pravne lijekove dostatne za osiguranje učinkovite pravne zaštite u područjima obuhvaćenima pravom Unije. Osim toga, u skladu s Aarhuškom konvencijom, članovi zainteresirane javnosti trebali bi imati pristup pravosuđu kako bi doprinijeli zaštiti prava na život u okolišu koji je primjeren za osobno zdravlje i dobrobit. (35)Kako bi se ova Direktiva prilagodila znanstvenom i tehničkom napretku Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. UFEU-a u vezi s izmjenom određenih dijelova priloga u pogledu zahtjeva za sekundarno, tercijarno i kvartarno pročišćavanje te zahtjeva za posebna odobrenja za ispuštanja otpadnih voda koje nisu iz kućanstava u sabirne sustave i uređaje za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda te u pogledu dopune ove Direktive utvrđivanjem minimalnih stopa ponovne uporabe i recikliranja fosfora i dušika iz mulja. Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući ona na razini stručnjaka, te da se ta savjetovanja provedu u skladu s načelima utvrđenima u Međuinstitucijskom sporazumu o boljoj izradi zakonodavstva. Osobito, s ciljem osiguravanja ravnopravnog sudjelovanja u pripremi delegiranih akata, Europski parlament i Vijeće primaju sve dokumente istodobno kada i stručnjaci iz država članica te njihovi stručnjaci sustavno imaju pristup sastancima stručnih skupina Komisije koji se odnose na pripremu delegiranih akata.

(36)Kako bi se osigurali jedinstveni uvjeti za provedbu ove Direktive, Komisiji bi trebalo dodijeliti provedbene ovlasti za donošenje standarda za projektiranje pojedinačnih sustava, za donošenje metoda praćenja i procjene za pokazatelje kvartarnog pročišćavanja, za utvrđivanje zajedničkih uvjeta i kriterija za primjenu izuzeća za određene proizvode od proširene odgovornosti proizvođača, za utvrđivanje metodologija za potporu razvoju integriranih planova upravljanja komunalnim otpadnim vodama i za mjerenje antimikrobne rezistencije i mikroplastike u urbanim otpadnim vodama te za donošenje formata i načina predstavljanja informacija o provedbi ove Direktive koje države članice trebaju dostaviti, a Europska agencije za okoliš sastaviti. Te bi ovlasti trebalo izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća. (37)Države članice trebale bi utvrđivati pravila o sankcijama koje se primjenjuju na kršenja nacionalnih odredaba donesenih na temelju ove Direktive i poduzimati potrebne mjere radi osiguranja njihove provedbe. Sankcije bi trebale biti djelotvorne, razmjerne i odvraćajuće, uzimajući u obzir posebnosti malih i srednjih poduzeća. (38)Komisija bi u skladu s Međuinstitucijskim sporazumom o boljoj izradi zakonodavstva trebala provesti evaluaciju ove Direktive u određenom roku nakon utvrđenog datuma za njezino prenošenje. Ta bi se evaluacija trebala temeljiti na iskustvu stečenom i podacima prikupljenima tijekom provedbe ove Direktive, na svim dostupnim preporukama SZO-a te na relevantnim znanstvenim, analitičkim i epidemiološkim podacima. U evaluaciji bi posebnu pozornost trebalo posvetiti mog