ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Donošenjem zajedničkih pravila olakšalo bi se priznavanje roditeljstva i pozitivno bi se utjecalo na zaštitu prava djece u prekograničnim situacijama. Opcija politike 3. bila bi najučinkovitija u rješavanju problema nepriznavanja, a time i u postizanju ciljeva politike ove inicijative. Najpoželjnija bi opcija uglavnom imala pravni učinak. Time bi se osigurao kontinuitet roditeljstva djece u prekograničnim situacijama u sve svrhe te bi se ostvario jasan pozitivan učinak na zaštitu temeljnih prava djece, uključujući njihovo pravo na identitet, na nediskriminaciju te na privatni i obiteljski život, kao i na prava koja djeca imaju na temelju roditeljstva u skladu s nacionalnim pravom, kao što su pravo na uzdržavanje, nasljeđivanje ili skrbništvo u odnosu na bilo kojeg od svojih roditelja. Pružanjem pravne sigurnosti u pogledu priznavanja roditeljstva u drugoj državi članici u sve svrhe, najpoželjnija opcija imala bi pozitivan učinak na ostvarivanje prava na slobodno kretanje djece i njihovih obitelji. Najpoželjnija opcija imala bi pozitivan društveni učinak jer bi dovela do toga da se s djecom u prekograničnim situacijama postupa jednako kao s lokalnom djecom. To bi imalo i pozitivan psihološki učinak na djecu i njihove obitelji jer bi se smanjio broj slučajeva nepriznavanja roditeljstva. Donošenjem zajedničkih pravila EU-a najpoželjnijom bi se opcijom pojednostavnili postupci, što bi dovelo do znatnih ušteda u pogledu troškova, vremena i opterećenja za obitelji u prekograničnim situacijama te za nadležna tijela i sudove država članica. •U okviru najpoželjnije opcije politike znatno bi se smanjili troškovi postupaka priznavanja i broj sudskih postupaka kojima se traži priznavanje roditeljstva. Procjenjuje se da bi se prosječni troškovi postupaka priznavanja koje snose obitelji smanjili za 71 % i za 90 % za obitelji koje se trenutačno suočavaju s najozbiljnijim problemima povezanima s priznavanjem roditeljstva. •Iz istog razloga najpoželjnija bi opcija dovela do znatnih ušteda u smislu troškova, vremena i opterećenja za nadležna tijela i sudove država članica. Procjenjuje se da bi se troškovi postupaka priznavanja koje snose javna tijela smanjili za 54 %. Makroekonomski i okolišni učinci najpoželjnije opcije ne bi bili znatni.
Sustav dizajna Zajednice uspostavljen je uredbom EU-a i stoga se jedino njome može izmijeniti. Mjere usmjerene na proširenje trenutačne razine usklađenosti nacionalnih pravila o dizajnu trebalo bi nastaviti provoditi u okviru Direktive o dizajnu te se one stoga mogu donositi samo na razini EU-a, među ostalim s obzirom na potrebu da se osigura dosljednost sa sustavom RCD-a.

·Opcija 4.2.: potpuno usklađivanje nacionalnih prava o dizajnu i postupaka. Taj pristup temeljio bi se na opciji 4.1. i obuhvaćao sve njezine elemente, no uključivao bi sve preostale aspekte materijalnog prava o dizajnu i postupke koji su dio Uredbe o dizajnu Zajednice, ali ne i Direktive o dizajnu.

C. Učinci najpoželjnije opcije
Unatoč tome što je uvođenjem ispitivanja stvarnih emisija tijekom vožnje (RDE) 2017. ostvaren napredak u smanjenju štetnih emisija, u evaluaciji emisijskih normi Euro 6/VI. za automobile/kombije odnosno kamione/autobuse utvrđena su tri ključna problema koji ukazuju na to da postojeće norme ne pridonose dovoljno smanjenju emisija onečišćujućih tvari iz cestovnog prometa u EU-u: 1. Emisijske norme za vozila previše su složene. 2. Trenutačne granične vrijednosti emisija onečišćujućih tvari zastarjele su jer su mnoge štetne onečišćujuće tvari i dalje neregulirane, a s pomoću postojećih tehnologija moguća su daljnja smanjenja emisija. 3. Stvarne emisije iz vozila nedovoljno se kontroliraju tijekom životnog vijeka vozila (npr. norma Euro 6 zahtijeva trajnost od samo pet godina, dok prosječna starost automobila na cestama EU-a iznosi 10,8 godina). Unatoč predloženim ciljevima smanjenja emisija CO2 od 100 % za automobile i kombije do 2035., sve većem udjelu teških vozila s nultim i niskim emisijama i novim vozilima Euro 6d/VI. E koja ulaze na tržište, niska razina onečišćenja ne može se postići za emisije onečišćujućih tvari iz cestovnog prometa, za tradicionalne onečišćujuće tvari kao što su NOx, ispušne čestice ili metan ni za nove tvari kao što su dušikov oksid ili čestice koje nisu iz ispuha, već iz kočnica i guma, koje će biti prisutne neovisno o motoru.

Uz emisijske norme Euro 6/VI. za automobile/kombije i kamione/autobuse već je na snazi potpuno usklađeno zakonodavstvo EU-a. Budući da su onečišćenje zraka i cestovni promet prekogranični problemi, djelovanje na nacionalnoj ili međunarodnoj razini vjerojatno neće dovesti do optimalnih rezultata. Bez zajedničkog djelovanja na razini EU-a države članice mogle bi donijeti brojna pravila različitih razina strogosti. To bi dovelo do rascjepkanosti tržišta i ugrozilo funkcioniranje jedinstvenog tržišta. Stoga je za rješavanje problema prekomjernih emisija onečišćujućih tvari iz cestovnog prometa potpuno opravdano djelovanje na razini EU-a.
Različite su opcije posebno relevantne za male subjekte, koji čine 90 % ukupnog broja uključenih gospodarskih subjekata. Međutim, 82 % ukupnog proizvedenog prometa vatrenog oružja ostvaruju velika poduzeća (a 80 % svih poduzeća nalazi se u samo šest država članica), što znači da bi na mala i srednja poduzeća mjere utjecale tek neznatno. Nijedna od opcija 1. ili 2. ne utječe na MSP-ove jer se njima znatno ne mijenja postojeći regulatorni okvir niti se stvaraju nove obveze. Riječ je o preporukama ili pojašnjenjima pravnog okvira. MSP-ovi, kao i ostali trgovci oružjem, snosili bi (ograničene) troškove samo u okviru opcije 3. To se posebno odnosi na sustavno dostavljanje dokaza o uvozu u treću zemlju odredišta. To ne bi stvorilo posebno opterećenje za izvoznike jer je riječ o informacijama koje su već na raspolaganju i koje obično već vode u svojim evidencijama u slučaju budućih provjera. Tijekom javnog savjetovanja predstavnici poslovnih subjekata ispitali su mogućnost zahtijevanja potvrde o krajnjem korisniku za izvezeno oružje kategorije A i B u okviru opcije 3., no nisu mogli kvantificirati učinak takve mjere. Glavni razlog za zabrinutost leži u nemogućnosti utvrđivanja stvarnog krajnjeg korisnika u zemlji odredišta. To je pitanje ublaženo činjenicom da bi u okviru opcije 3. Uredbom bilo predviđeno da se krajnjim korisnicima smatra samo stvarni uvoznik civilnog vatrenog oružja (tj. trgovac oružjem) u trećoj zemlji. Glavno opterećenje je pak u potrebi da se od uvoznika ishodi ovjerena obveza da neće ponovno izvoziti vatreno oružje i da ga neće prodavati korisnicima koji nisu civilni korisnici.
O čemu je riječ? Zašto je to problem na razini EU-a?

C. Učinci najpoželjnije opcije

Izravna je prednost najpoželjnije opcije povećanje pravne sigurnosti za samozaposlene osobe i druge ugovorne strane te za države članice. Neizravno se od te opcije očekuje i sljedeće: i. povećanje broja samozaposlenih pojedinaca koji bi do 2030. bili obuhvaćeni kolektivnim ugovorima; ii. porast prosječne plaće osoba obuhvaćenih takvim kolektivnim ugovorima; i iii. smanjenje broja samozaposlenih pojedinaca i članova njihovih obitelji izloženih riziku od siromaštva.
Koristi od povećane naknade za potrošače trošak su za proizvođače. Za 80 % proizvođača koji imaju osiguranje od odgovornosti to bi dovelo do malog povećanja godišnje premije osiguranja. Za opciju 1.b taj bi iznos bio između 4,35 milijuna EUR i 8,69 milijuna EUR u usporedbi s osnovnim scenarijem. Za opciju 2.a taj bi iznos bio između 14,35 milijuna EUR i 28,71 milijuna EUR u usporedbi s osnovnim scenarijem. Za manji broj proizvođača koji nemaju osiguranje od odgovornosti to bi značilo isplate odštete žrtvama. Međutim, kako bi se izbjeglo dvostruko računanje, to se uzima u obzir u koristima za potrošače u pogledu više naknade. Iako će sudski postupci kraće trajati (vidjeti koristi), porastao bi broj sudskih postupaka zbog proširenog područja primjene Direktive. U okviru opcije 1.b ukupni godišnji pravni troškovi neznatno bi se povećali za između 1,12 milijuna EUR i 2,75 milijuna EUR u usporedbi s osnovnim scenarijem. Isto tako, u opciji 2.a ukupni godišnji pravni troškovi neznatno bi se povećali za između 0,41 milijuna EUR i 1,02 milijuna EUR u usporedbi s osnovnim scenarijem. Ovlašteni predstavnici i pružatelji usluga provođenja narudžbi koji bi se mogli smatrati odgovornima ako ne postoji uvoznik sa sjedištem u EU-u prenijeli bi povećane troškove na proizvođače izvan EU-a. To bi dovelo do malog povećanja cijena proizvoda iz zemalja izvan EU-a koje se ne može kvantificirati. Ta bi se povećanja cijena kompenzirala većom sigurnošću proizvoda i zaštitom potrošača u slučaju štete.
Uvođenje umjetne inteligencije Komisijin je cilj i očekivani trend. Iako se očekuje da će proizvodi ili usluge koji se temelje na umjetnoj inteligenciji biti sigurniji od tradicionalnih, incidenata će i dalje biti. Važeća pravila o odgovornosti, posebice nacionalna pravila koja se temelje na krivnji, nisu prilagođena za obradu zahtjeva za naknadu štete uzrokovane proizvodima ili uslugama koji se temelje na umjetnoj inteligenciji. U skladu s tim pravilima žrtve moraju dokazati bespravnu radnju ili propust kojima je osoba nanijela štetu. Zbog posebnih značajki umjetne inteligencije, kao što su autonomija i netransparentnost (takozvani učinak „crne kutije”), utvrđivanje odgovorne osobe i dokazivanje preduvjeta za uspješan zahtjev za naknadu štete teško je ili preskupo. Komisija želi izbjeći da žrtve štete uzrokovane umjetnom inteligencijom, npr. građani ili poduzeća, budu slabije zaštićene od žrtava štete uzrokovane tradicionalnim tehnologijama. Nepostojanje naknade može utjecati na njihovo povjerenje u umjetnu inteligenciju i, u konačnici, na uvođenje proizvoda ili usluga koji se temelje na umjetnoj inteligenciji. Nije sigurno kako se nacionalna pravila o odgovornosti mogu primijeniti na posebnosti umjetne inteligencije. Osim toga, suočeni s ishodom koji je nepravedan za žrtvu, sudovi mogu primjenjivati važeća pravila na ad hoc osnovi kako bi postigli pravedan rezultat. To će uzrokovati pravnu nesigurnost. Poslovnim će subjektima stoga biti teško predvidjeti kako će se važeća pravila o odgovornosti primjenjivati u slučaju nastanka štete. Teško će moći procijeniti i osigurati svoju izloženost odgovornosti. Posljedice se dodatno povećavaju u slučaju poduzeća koja posluju preko granica jer će nesigurnost obuhvaćati različite jurisdikcije. To će posebice utjecati na MSP-ove koji se ne mogu oslanjati na interno pravno stručno znanje ili kapitalne rezerve. Očekuje se i da će, ako EU ne bude djelovao, države članice prilagoditi svoja nacionalna pravila o odgovornosti izazovima povezanima s umjetnom inteligencijom. To će uzrokovati daljnju fragmentaciju i povećati troškove za poduzeća koja posluju preko granica.
Najpoželjnija opcija neće uključivati troškove za građane, već samo zanemarive troškove prilagodbe za poduzeća, tj. ukupne jednokratne troškove za sva poduzeća od 9,4 do 14 milijuna EUR i periodične godišnje troškove od 5,6 do 14,5 milijuna EUR, koji će se integrirati u redovne troškove poslovanja. Godišnji troškovi za javna tijela iznosit će 6,1 milijun EUR. To će za EU biti oko 2 do 2,3 milijuna EUR godišnjih troškova: 8–10 radnih mjesta u ekvivalentu punog radnog vremena i oko 1 milijun EUR za operativni proračun za rješenje upravljanja navedeno u podopciji A.
O čemu je riječ? Zašto je to problem na razini EU-a?

Nedavne krize, kao što je pandemija bolesti COVID-19 ili invazija Rusije na Ukrajinu, pokazale su koliko jedinstveno tržište može biti krhko ako dođe do nepredviđenih poremećaja i, istodobno, koliko europsko gospodarstvo i svi njegovi dionici ovise o jedinstvenom tržištu koje dobro funkcionira. Kriza može imati dvojaki učinak na jedinstveno tržište. S jedne strane, kriza može dovesti do pojave prepreka slobodnom kretanju unutar jedinstvenog tržišta i time poremetiti njegovo normalno funkcioniranje. S druge strane, kriza može povećati nestašice robe i usluga relevantnih u slučaju krize ako je jedinstveno tržište fragmentirano i ne funkcionira. Slijedom toga, brzo može doći do prekida u lancima opskrbe te se poduzeća mogu suočiti s poteškoćama u nabavi, isporuci ili prodaji robe i usluga. Dolazi do poremećaja u pristupu potrošača ključnim proizvodima i uslugama. Nedostatak informacija i nedovoljna pravna jasnoća dodatno pogoršavaju učinak tih poremećaja. Osim izravnih društvenih rizika prouzročenih krizom, građani, a osobito ranjive skupine, suočavaju se s jakim negativnim gospodarskim učincima.

Ova inicijativa svojim područjem primjene ne obuhvaća pružanje rješenja za prevladavanje neke buduće krize u cjelini, već se njome umjesto toga želi omogućiti brz i fleksibilan odgovor na učinke krize na jedinstveno tržište, ponajprije u odnosu na prepreke slobodnom kretanju i nestašice robe i usluga relevantnih u slučaju krize. Opći je cilj Instrumenta za izvanredne okolnosti na jedinstvenom tržištu pojačati oprez u odnosu na krize na jedinstvenom tržištu i odgovor na te krize te poboljšati neometano funkcioniranje jedinstvenog tržišta u kriznim vremenima. U tu će se svrhu Instrumentom za izvanredne okolnosti na jedinstvenom tržištu EU-u osigurati dobro prilagođen paket kriznih instrumenata koji omogućuju brz i djelotvoran odgovor na svaku buduću krizu koja prijeti ometanjem funkcioniranja jedinstvenog tržišta. Taj će instrument služiti kao dopuna drugim postojećim mehanizmima EU-a, i to, među ostalim, osiguravanjem bolje koordinacije te veće transparentnosti i brzine. Ovom inicijativom nastoje se ostvariti dva posebna cilja:

jačanje ključnih načela slobodnog kretanja robe i usluga relevantnih u slučaju krize u okviru obvezujućih pravila ako je to primjereno za djelotvorno upravljanje krizama

Na temelju analize uzrokâ problema i praznina u relevantnom sektorskom zakonodavstvu, utvrđeno je osam sastavnih skupova mjera razvrstavanjem mjera u skupove koji se primjenjuju u različitim vremenima (u svako doba, u režimu pojačanog opreza i u režimu za izvanredne okolnosti). Za svaki sastavni skup mjera analizirana su tri pristupa politike u rasponu od nezakonodavnih mjera, preko hibridnog pristupa i sve do sveobuhvatnijeg zakonodavnog okvira. Na temelju te analize neki ili svi pristupi zadržani su za svaki sastavni skup mjera te su objedinjeni u tri realistične opcije politike koje odražavaju različite razine političke ambicije i potpore dionika.

C. Učinci opcija
Opći su problem daljnji gubitak bioraznolikosti i propadanje ekosustava zabrinjavajućom brzinom. Kako je navedeno u europskom zelenom planu, to je jedna od najvećih prijetnji za EU u sljedećim desetljećima jer naše društvo i gospodarstvo uvelike ovise o prednostima koje pružaju zdravi ekosustavi. Geopolitička kretanja u Europi naglasila su potrebu za očuvanjem sigurnosti i otpornosti prehrambenih sustava, a klimatske promjene i gubitak biološke raznolikosti predstavljaju znatnu dugoročnu prijetnju produktivnost u poljoprivredi. Obnovom prirode osigurava se dugoročna održivost i otpornost EU-a u nizu gospodarskih sektora. Međutim, obnova ekosustava diljem EU-a dosad je bila izrazito nedostatna za rješavanje tih izazova, a ekosustavi se i dalje narušavaju. Premda određene politike pridonose obnovi ekosustava, postoje brojni nedostaci: izostanak posebnih ciljeva u postojećem zakonodavstvu kao što je Direktiva o staništima, činjenica da nekoliko ekosustava (kao što su šume i agroekosustavi) nije u cijelosti obuhvaćeno zakonodavstvom i nedjelotvornost prethodno postavljenih dobrovoljnih ciljeva. Općenito gledajući, pokušaji do danas nisu doveli do dostatne obnove niti je u to uložen trud potreban da bi se to ostvarilo.
Opcija A: praktične mjere za poboljšanje prevencije, otkrivanja i prijavljivanja zlostavljanja, uklanjanja takvih sadržaja te pružanja pomoći žrtvama i osnivanje EU-ova centra za prevenciju i pomoć žrtvama. Opcija B: opcija A uz zakonodavstvo kojim se 1. utvrđuju uvjeti za dobrovoljno otkrivanje, 2. zahtijeva obvezno prijavljivanje i uklanjanje seksualnog zlostavljanja djece na internetu i 3. propisuje proširenje EU-ova centra na način da se u njemu pruža podrška i pri otkrivanju, prijavljivanju i uklanjanju. Opcija C: opcija B uz obvezno otkrivanje poznatog materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece. Opcija D: opcija C uz obvezno otkrivanje novog materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece. Opcija E: opcija D uz obvezno otkrivanje aktivnosti mamljenja. To je najpoželjnija opcija.
Platforma EU-a za podnošenje zahtjeva za izdavanje vize koristila bi državama članicama jer bi konzulatima trebalo manje vremena za obradu zahtjeva za izdavanje vize i arhiviranje zahtjeva u papirnatom obliku. To bi izravno utjecalo na smanjenje broja slučajeva trgovanja vizama, a provjere u viznom informacijskom sustavu provodile bi se u ranijoj fazi. Uvođenjem digitalne vize poboljšala bi se unutarnja sigurnost schengenskog područja jer se naljepnica vize više ne bi mogla falsificirati te bi se znatno smanjilo administrativno opterećenje središnjih tijela i konzulata država članica koji više ne bi morali trošiti vrijeme i novac na proizvodnju, naručivanje i siguran prijevoz naljepnica viza do konzulata. Općenito, u okviru četvrte opcije države članice bi u razdoblju od 2025. do 2029. smanjile administrativne troškove za 510,9 milijuna EUR. Od četvrte opcije koristi bi imali i podnositelji zahtjeva za izdavanje vize. Podnositelji zahtjeva koji više puta podnose zahtjev više ne bi imali troškove putovanja za potrebe podnošenja zahtjeva za izdavanje vize te bi tijekom cijelog postupka podnošenja zahtjeva raspolagali svojim putnim ispravama. U okviru četvrte opcije podnositelji zahtjeva u prosjeku bi uštedjeli 31 EUR po zahtjevu od ukupno 74 EUR potrošenih u osnovnom scenariju za svaki zahtjev. Očekuje se i da će četvrta opcija imati blagi pozitivan učinak na doprinos državljana trećih zemalja za koje se zahtijeva viza BDP-u EU-a jer bi se broj takvih osoba koje putuju u EU mogao povećati. Međutim, učinak povećanja broja putnika na BDP EU-a mora se pažljivo razmotriti jer se temelji na očekivanom dodatnom broju putnika u razdoblju od 2025. do 2029. koji se teško može predvidjeti. U okviru četvrte opcije općenito bi se u velikoj mjeri uskladilo trenutačno fragmentirano okruženje za postupke podnošenja zahtjeva u državama članicama i poboljšala slika EU-a kao jedinstvenog subjekta u skladu sa zajedničkom viznom politikom.
Očekuje se da će opcija D dovesti do povećanja troškova za proizvođače za približno 200 milijuna EUR godišnje, što je približno 8 % osnovnih troškova. To povećanje uzrokovano je većim troškovima sukladnosti, administrativnim opterećenjem i regulatornim naknadama u vezi s oznakom CE i izjavom o svojstvima, ali djelomično se prebija smanjenjem troškova povezanih s uklanjanjem nacionalnih zahtjeva. Općenito, zahvaljujući različitim mjerama, uključujući mogućnost podnošenja zahtjeva za dokumentacijom i informacijama u elektroničkom obliku, jedinstvenu ulaznu točku za registraciju i dostavljanje cjelokupne dokumentacije itd., očekuje se da će opcija D dovesti do neto smanjenja administrativnog opterećenja (za više pojedinosti vidjeti Prilog III. izvješću o procjeni učinka).
Glavni je problem to što potrošnja i proizvodnja nisu održive te se ne rješavaju na odgovarajući način postojećim pravilima EU-a o proizvodima i unutarnjem tržištu, što dovodi do sve različitijih nacionalnih pravila o održivosti proizvoda. Potproblem 1: Dizajnom proizvoda ne uzimaju se dovoljno u obzir utjecaji na okoliš tijekom životnog ciklusa, uključujući aspekte kružnosti. Zbog toga se proizvodi često zamjenjuju, što uključuje znatnu potrošnju energije i upotrebu resursa kako bi se proizveli i distribuirali novi, a odložili stari proizvodi. Potproblem 2: Gospodarski subjekti i građani još uvijek se teško odlučuju za održiva rješenja kada je riječ o proizvodima, jer im za to nedostaju relevantne informacije i cjenovno pristupačne opcije. To dovodi do propuštenih prilika za održivost i za poslovanje kojim se zadržava vrijednost, do ograničene potražnje za sekundarnim materijalima te do prepreka za usvajanje kružnih poslovnih modela. Potproblem 3: Neoptimalna primjena postojećeg zakonodavstva o ekološkom dizajnu. Iako je Direktiva o ekološkom dizajnu općenito uspješna, njezin puni potencijal ne ostvaruje se sustavno. Njezino je područje primjene trenutačno ograničeno na proizvode povezane s energijom iako i drugi proizvodi imaju znatne utjecaje na okoliš. Druga ključna pitanja koja treba rješavati jesu znatna kašnjenja u donošenju novih propisa o proizvodima i nedostatak usklađenosti.
U skladu s postojećim potrošačkim pravom EU-a za mala, srednja ili mikropoduzeća nisu predviđena nikakva izuzeća jer bi to bilo u suprotnosti s općom svrhom pravila o zaštiti potrošača. To bi bilo u suprotnosti i s interesima malih i srednjih poduzeća jer bi potrošači imali nižu razinu zaštite, a time i manje povjerenja pri kupnji od njih. Stoga bi navedene troškove snosili MSP-ovi. Međutim, oni bi imali koristi i od pravednijih praksi na tržištu, koje bi dovele do jednakih uvjeta, te od smanjenih prepreka prekograničnoj trgovini jer bi se izbjegle potencijalne razlike u zakonodavstvu u EU-u s obzirom na to da zemlje primjenjuju različita rješenja.
Megatrendovi digitalne hiperpovezivosti i tehnološke transformacije doveli su do dosad nezabilježenog povećanja potražnje za uslugama koje ovise o tehnologijama na rubu mreže, kojima se poboljšavaju sigurnost i otpornost. Zbog brzog razvoja međunarodnog sustava globalna satelitska povezivost postaje strateško sredstvo za sigurnost i zaštitu. Na razini EU-a potrebe državne satelitske komunikacije povećavaju se kvantitativno i mijenjaju kvalitativno te se prelazi na rješenja koja odlikuje veća sigurnost, niska latencija i veća propusnost. Stoga je glavni problem to što državne potrebe koje se brzo razvijaju ne odgovaraju dostupnim rješenjima na razini EU-a (na nacionalnoj i europskoj razini) za sigurne, pouzdane i raznolike usluge satelitske komunikacije, koje posebno omogućuje tehnologija na rubu mreže u srednjoj i niskoj Zemljinoj orbiti. Glavni su pokretači promjena sve veće razine hibridnih prijetnji i kiberprijetnji, sve veća potreba za sigurnom satelitskom komunikacijom niske latencije i globalne pokrivenosti te nepostojanje kapaciteta svemirskih sredstava kojima bi se zadovoljile nove potrebe. Te promjene uglavnom utječu na državne aktere država članica, kao i na sigurnost i zaštitu svih građana EU-a. Osim toga, izravno utječu na konkurentnost europskog svemira (uključujući „novi svemir”) i digitalne industrije. U širem smislu, taj bi problem mogao utjecati na vjerodostojnost EU-a i njegovih država članica kao aktera u području sigurnosti na globalnoj razini.

Opći je cilj zaštititi suverenitet i sigurnost EU-a povećanjem dostupnosti otpornih, globalnih, zajamčenih i fleksibilnih rješenja za satelitsku komunikaciju koja se temelje na tehnološkoj i industrijskoj bazi EU-a. Na temelju državne satelitske komunikacije (GOVSATCOM) i europske kvantne komunikacijske infrastrukture (EUROQCI) EU-a te pristupa strogo utemeljenog na uslugama, predloženom inicijativom moći će se ukloniti neki nedostaci u kapacitetima, uglavnom za državne korisnike, tako što će se ponuditi rješenja veće sigurnosti, niske latencije i veće propusnosti. U tu će se svrhu niska latencija i veća propusnost postići uvođenjem višeorbitalnih resursa (u niskoj Zemljinoj orbiti (LEO) i srednjoj Zemljinoj orbiti (MEO) uz postojeće resurse u geostacionarnoj orbiti (GEO)), a sigurnost će se poboljšati kvantnom kriptografijom (EUROQCI). Projektiranje sustava zajedno s postupnim razvojem i uvođenjem moglo bi započeti 2023. Uvođenjem prvih novih satelita i korištenjem postojećih kapaciteta satelitske komunikacije pružanje početnih usluga i testiranje kvantne kriptografije u orbiti bilo bi moguće počevši s razdobljem 2024.–2025. Potpuno uvođenje svemirske konstelacije s integriranom kvantnom kriptografijom omogućilo bi do 2027. potpunu operativnu sposobnost.