·Dugotrajna energetska kriza s kontinuirano visokim troškovima energije mogla bi dovesti do većeg i duljeg gospodarskog pada, čime bi se izravno i neizravno povećala razina duga, što bi dovelo do niza posljedica zbog utjecaja na potrošače, radnike, poduzeća i bankarski sektor. Stalni visoki troškovi energije mogli bi dovesti do trajno većih deficita tekućeg računa u nekim državama, što bi opteretilo njihovu vanjsku održivost.

S obzirom na gospodarsko okruženje, postoje posebni rizici koji bi mogli dovesti do izraženijih neravnoteža. Moglo bi se odviti više nepovoljnih scenarija od prethodno opisanog, što bi dovelo do akutnijih ili dugotrajnijih kretanja koja bi mogla ugroziti makroekonomsku stabilnost i funkcioniranje gospodarstava općenito:

·Udjeli državnog duga u BDP-u smanjili su se 2021. u gotovo svim državama članicama, ali su u gotovo svim slučajevima i dalje znatno iznad razine iz 2019. Deficiti su i dalje visoki, ali snažan gospodarski rast smanjio je udjele duga. Udjeli državnog duga općenito su se smanjili 2022. kao rezultat kontinuiranog gospodarskog rasta uz daljnje smanjenje deficita unatoč znatnim paketima potpore kućanstvima i poduzećima povezanima s visokim cijenama energije. Izgledi za 2023. razlikuju se od države do države, ali uz daljnje smanjenje udjela državnog duga među državama s najvećim dugom. Novim mjerama politike za ublažavanje posljedica energetske krize mogle bi se povećati razine duga. Troškovi servisiranja duga počeli su rasti od 2021. zbog postroživanja financijskih uvjeta nakon godina vrlo povoljnih uvjeta. To je najizraženije u državama izvan europodručja, u kojima je zabilježen veći porast raspona prinosa na državne obveznice.

·Kretanje jediničnih troškova rada posljednjih je godina teško protumačiti zbog ozbiljnih poremećaja u mjerenju produktivnosti, ali oni općenito rastu. Plaće su se 2021. znatno povećale u nekim državama, što upućuje na rizik od gubitka troškovne konkurentnosti u europodručju, posebno u državama u kojima stalni pritisak postoji još iz godina prije pandemije. U nekim državama postoje posebne napetosti na tržištu rada, što djelomično može biti zbog posebnih posljedica pandemije. Povećanje plaća ubrzalo se 2022., što nije bilo u skladu s produktivnošću te je dovelo do dodatnog pritiska na konkurentnost; međutim, zbog visoke inflacije smanjuje se realni raspoloživi dohodak kućanstava. Realne efektivne tečajne stope utemeljene na inflaciji nisu, ukupno gledano, zabilježile aprecijaciju u europodručju zbog deprecijacije jedinstvene valute, ali postoje znatne razlike među državama. Različiti učinak šoka cijena energije na dinamiku cijena ima važnu ulogu uslijed razlika u kombinaciji izvora energije, strukturi energetskih tržišta i državnim potporama. Zabilježene su i znatne razlike u efektivnim tečajnim stopama koje se zasnivaju na temeljnoj inflaciji, a države s većim cjenovnim pritiscima bilježe aprecijaciju u odnosu na europodručje tijekom tekuće godine. U državama izvan europodručja dolazi do znatnih deprecijacija i aprecijacija, što djelomično odražava različitu dinamiku nominalnih tečajnih stopa koja je u nekim slučajevima, ali ne u svima, potaknuta smjerom monetarne politike.

·Stanja tekućih računa većine država članica 2021. vratila su se na razinu blizu one prije krize izazvane pandemijom bolesti COVID-19, unatoč rezidualnom učinku krize u nekim državama s velikim turističkim sektorom. Tekući računi većine država neto dužnica ostali su ispod razina koje bi pogodovale njihovoj brzoj korekciji, dok su neki veliki suficiti tekućeg računa porasli. Velike vanjske pozicije stanja uglavnom su se smanjile zahvaljujući većem rastu BDP-a, ali su i dalje znatne. Tijekom 2022. došlo je do znatnog smanjenja salda tekućeg računa, i deficita i suficita, zbog mnogo viših cijena energije. U nekim slučajevima to je popraćeno smanjenjem neenergetske trgovinske bilance, pri čemu važnu ulogu imaju učinci tečaja. Fiskalnim mjerama za ublažavanje posljedica energetske krize mijenja se relativni doprinos pozicija neto pozajmljivanja i zaduživanja državnog i privatnog sektora te se pridonosi povećanju deficita tekućeg računa i smanjenju suficita.

U ovom Izvješću o mehanizmu upozoravanja (IMU) razmatra se razvoj neravnoteža u razdoblju u kojem se gospodarstvo EU-a poslije oporavka od pandemije bolesti COVID-19 kreće prema snažnom usporavanju rasta uslijed inflacijskih pritisaka. Do početka 2022. gotovo sva gospodarstva EU-a nadoknadila su pad BDP-a do kojeg je došlo 2020. zbog izbijanja pandemije i snažno su rasla, unatoč preostalim uskim grlima u ponudi i sve većem nedostatku radne snage. Od početka ruske ratne agresije na Ukrajinu u veljači 2022. naglo povećanje troškova energije dovelo je do znatnog pogoršanja izgleda za gospodarstvo EU-a. Trenutačni izgledi obilježeni su kombinacijom visoke inflacije i sve manjeg povjerenja potrošača i proizvođača. Visok je stupanj neizvjesnosti povezan s mogućom dubinom i trajanjem energetske krize. Gospodarska aktivnost smanjuje se, a predviđa se da će rast u posljednjem tromjesečju 2022. postati negativan. Uvjeti financiranja vidljivo su postroženi, osobito izvan europodručja, s obzirom na to da monetarne vlasti poduzimaju mjere za ublažavanje inflacijskih pritisaka. Izvan EU-a, globalno je stanje obilježeno usporavanjem gospodarske aktivnosti u Kini i napetostima na novim tržištima.

Na temelju pristupa iz prethodnih godina prvi pregled neravnoteža u izvješću o mehanizmu upozoravanja usmjeren je na budućnost s ciljem ranog otkrivanja rizika od novih neravnoteža. To bi moglo podrazumijevati pokretanje detaljnih preispitivanja kada negativni trendovi upućuju na visoke rizike od gomilanja neravnoteža. U tu se svrhu u ovom izvješću upotrebljavaju prognoze, kratkoročne prognoze i projekcije kako bi se bolje ocijenilo moguće kretanje rizika za makroekonomsku stabilnost. Vrijednosti varijabli iz tablice rezultata za 2022. i naredne godine procijenjene su na temelju podataka iz prognoza Komisije, a kratkoročne prognoze temelje se na podacima prikupljenima u tekućoj godini (pojedinosti su navedene u Prilogu 2.). Kod tih prognoza postoji znatna nesigurnost i to je potrebno imati na umu kako bi se očuvali načela transparentnosti u pogledu analize i podataka koji se upotrebljavaju te opreznost u donošenju zaključaka.

·Izgledi za snažniju strukturnu preobrazbu kojom bi se umanjila velika energetska ovisnost o fosilnoj energiji, posebno iz Rusije, pozitivni su, ali podrazumijevaju rizike i troškove prilagodbe. Promjene u lancima vrijednosti koje bi ih udaljile od europskih poduzeća koja su više pogođena višim cijenama ulaznih materijala na globalnoj razini mogle bi smanjiti profitabilnost i dovesti do većeg broja stečajeva poduzeća iz pogođenih sektora i regija, te do pada udjela u izvozu i potencijalnog rasta u izloženijim državama.

·Ponovna ocjena rizika u cijelom svijetu mogla bi utjecati na financijska tržišta, što bi dovelo do nestabilnosti i povećanja troškova zaduživanja država i privatnih zajmoprimaca, potencijalno na idiosinkrastičan način.

Lošiji gospodarski uvjeti povećali su slabosti i rizike povezane s neravnotežama iz ranijih razdoblja. Unatoč aktualnom snažnom usporavanju gospodarske aktivnosti, predviđa se da će rast nominalnog BDP-a pridonijeti smanjenju udjela duga 2022. i 2023., uglavnom zbog učinka inflacije. Međutim, slabija gospodarska aktivnost i stroži uvjeti financiranja povećavaju rizike povezane s visokim razinama duga. Porast neprihodonosnih kredita i broja stečajeva ugrožava i poduzeća i kućanstva. Poduzeća se suočavaju s povećanjem troškova proizvodnje i mogu biti ograničena u svojoj sposobnosti da ih prenesu, pri čemu su ranjivija poduzeća grupirana na sektorskoj i zemljopisnoj razini. U većini država kućanstva se suočavaju sa smanjenim realnim raspoloživim dohotkom, pri čemu su povećanja plaća niža od inflacije, ali veća od rasta produktivnosti. Rast cijena stambenih nekretnina u mnogim se državama članicama korigira zbog povećanja kamatnih stopa na hipotekarne kredite i pritiska na raspoloživi dohodak. Nastavak snažnog rasta cijena stambenih nekretnina u nekim državama mogao bi dovesti do nekontroliranog preokreta, posebno ako je popraćen hipotekarnim kreditima s promjenjivim kamatnim stopama. Stres poduzeća i stres kućanstava mogli bi se uzajamno pogoršati i proširiti na cijelo gospodarstvo, što bi imalo posljedice i za financijski sektor. Uvođenjem dodatnih mjera za potporu ranjivim kućanstvima i izloženijim poduzećima dio troškova energetske krize prebacio bi se na državni sektor te bi se povećao državni dug, što bi za države s visokim početnim dugom i deficitom moglo biti poseban izazov koji iziskuje ciljane mjere te privremena i zajednička europska rješenja. Konkretno, Komisija će ponovno procijeniti potrebe za planom RePowerEU. Nadalje, više kamatne stope i slabiji ili negativni rast BDP-a otežavaju razduživanje države, posebno u slučaju država s visokim dugom. To može imati posljedice za druge sektore te negativno utjecati na rast.

S usporavanjem snažnog rasta nakon pandemije može doći do novih neravnoteža, uz rizik od različitih učinaka na cijene koji su posljedica zajedničkih poteškoća s opskrbom. Iako povećanje cijena robe i rizici povezani s opskrbom plinom predstavljaju šok za cijeli EU, postoje znatne razlike u posljedicama tog šoka. Iako se očekuje da će se inflacija postupno početi smanjivati, nakon njezina smanjenja može doći do postupne promjene relativnih cijena i troškova u različitim državama. To bi moglo dovesti do gubitaka troškovne konkurentnosti koji bi mogli biti skupi. To se posebno odnosi na države europodručja koje bilježe vanjske deficite, iako bi veća inflacija u državama s velikim suficitom tekućeg računa mogla olakšati ponovnu uspostavu ravnoteže u europodručju. U nekim državama izvan europodručja deprecijacija valute mogla bi očuvati troškovnu konkurentnost jer bi kompenzirala znatno povećanje troškova rada, ali bi mogla dodatno potaknuti inflaciju. S druge strane, to može dovesti do strožih uvjeta financiranja, a deprecijacijom dolazi i do povećanja troškova vanjskog zaduživanja i otplate duga.

Europodručje pokazuje neke znakove ponovne uspostave ravnoteže u kratkoročnom razdoblju, ali njegova ukupna uspješnost u budućnosti iziskuje stalnu blisku koordinaciju mjera politika. Dijelom je to uravnoteživanje unutar europodručja poduprto snažnijim kretanjem jediničnih troškova rada u nekim državama neto vjerovnicama. Nedavna kretanja tekućeg računa, koja su posljedica negativnog vanjskog šoka, isto tako uvelike podržavaju ponovno uravnoteživanje, pri čemu države neto vjerovnice bilježe veća smanjenja svojih velikih suficita. Zabrinjavajuće su razlike u opsegu mjera politike usmjerenih na ublažavanje učinka visokih cijena energije kojima se teret energetske krize raspodjeljuje između korporativnog sektora, sektora kućanstava i javnog sektora te raširenost neciljanih cjenovnih mjera. Vrsta i sastav tih mjera, u smislu načina na koji utječu na potražnju za energijom i cijene energije, kao i njihovih učinaka na poduzeća i kućanstva, mogu dovesti do prelijevanja na ostatak europodručja i ugroziti ravnopravne uvjete poslovanja. To iziskuje da te mjere budu ciljane i privremene. Nekoordinirane mjere politike mogu dovesti do povećanja razlika, čime se ometa monetarna transmisija i pojačava heterogeni učinak energetske krize.

Analiza predstavljena u ovom IMU-u upućuje na potrebu za pomnim praćenjem kretanja i rizika povezanih sa zajedničkim trendovima, koji utječu na države članice s već postojećim neravnotežama i one s novim slabostima. Posljedice ruskog rata u Ukrajini zajedno s globalnim ograničenjima na strani ponude i inflacijskim pritiscima zajednički su šokovi koji mogu podrazumijevati rizike za makroekonomsku stabilnost i funkcioniranje gospodarstva EU-a u cjelini, a posebno europodručja. S obzirom na njihovu zajedničku prirodu, potrebno ih je razmotriti unutar zajedničkog okvira kako bi se osigurao kontekst za svaku diferenciranu analizu po pojedinim državama.

Kao dio analitičkog temelja predstojećih detaljnih preispitivanja po pojedinim državama, službe Komisije provest će detaljne tematske procjene triju pitanja od ključne važnosti u ovom trenutku. Tim će se procjenama obuhvatiti pitanja koja su zajednička nizu država članica. Utvrdit će se zajednički čimbenici relevantni za analizu po pojedinim državama i detaljnije se usredotočiti na države koje su u ovom IMU-u ocijenjene kao najpogođenije tim pitanjima. Procjene će biti predstavljene i Odboru za ekonomsku politiku početkom 2023., a relevantne države članice bit će pozvane da daju svoj doprinos kao temelj za raspravu. To će poslužiti kao temelj za detaljna preispitivanja po pojedinim državama u proljetnom paketu europskog semestra. Bit će izrađena sljedeća tematska izvješća:

·U detaljnom tematskom izvješću o kretanjima na tržištu stambenih nekretnina razmotrit će se rizici i pokretači povezani s kretanjima cijena stambenih nekretnina te tržištima hipotekarnih kredita i dugom kućanstava. Izvješće će se usredotočiti na Češku, Estoniju, Njemačku, Mađarsku, Latviju, Litvu, Luksemburg, Nizozemsku, Portugal, Slovačku i Švedsku.

·U detaljnom tematskom izvješću o dinamici konkurentnosti procijenit će se opseg i učinak prijenosa troškova energije na inflaciju te kretanje plaća. Ovo će se izvješće usredotočiti na Češku, Estoniju, Mađarsku, Latviju, Litvu, Rumunjsku i Slovačku.

·U detaljnom tematskom izvješću o vanjskoj održivosti i bilancama razmotrit će se smanjenje trgovinskih bilanci u okviru horizontalnog pristupa. Izvješće će se usredotočiti na Cipar, Grčku, Njemačku, Mađarsku, Latviju, Litvu, Nizozemsku, Portugal, Rumunjsku i Slovačku.

Na temelju procjene iz IMU-a, detaljnim preispitivanjima obuhvatit će se i dodatna pitanja i pitanja specifična za pojedine države. To će uključivati učinak trenutačnih kretanja na neravnoteže utvrđene u detaljnim preispitivanjima za 2022. (Cipar, Francuska, Njemačka, Grčka, Italija, Nizozemska, Portugal, Rumunjska, Španjolska i Švedska).

U ovom IMU-u zaključuje se da su detaljna preispitivanja opravdana za one države članice s postojećim neravnotežama ili prekomjernim neravnotežama. Za države članice kod kojih su prethodno utvrđene neravnoteže ili prekomjerne neravnoteže, u detaljnim preispitivanjima za 2023. procijenit će se pogoršavaju li se te neravnoteže, ispravljaju li se ili jesu li ispravljene, u cilju ažuriranja postojećih procjena i procjene mogućih preostalih potreba politike. To će biti slučaj s Ciprom, Francuskom, Njemačkom, Grčkom, Italijom, Nizozemskom, Portugalom, Rumunjskom, Španjolskom i Švedskom.

Osim toga, provest će se detaljna preispitivanja za države članice s posebnim rizicima od novonastalih neravnoteža. Detaljna preispitivanja temeljit će se na detaljnim izvješćima o tematskoj procjeni, koja će činiti kontekst analize. U IMU-u se zaključuje da su detaljna preispitivanja opravdana i za Češku, Estoniju, Mađarsku, Latviju, Litvu, Luksemburg i Slovačku koje nisu bile predmet detaljnih preispitivanja u prethodnom ciklusu, ali koje bi potencijalno mogle biti izložene posebnim rizicima od makroekonomskih neravnoteža.