OBRAZLOŽENJE

1.KONTEKST PRIJEDLOGA

Prijedlogom su obuhvaćene ciljane izmjene Uredbe (EU) 2016/1036 o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (osnovna antidampinška uredba) i Uredbe (EU) 2016/1037 o zaštiti od subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (osnovna antisubvencijska uredba).

1.1.Izmjene osnovne antidampinške uredbe

1.1.1.Određivanje uobičajene vrijednosti u slučaju poremećaja na tržištu

Člankom 2. stavcima 1. do 7. osnovne antidampinške uredbe propisuje se temelj za određivanje uobičajene vrijednosti. Zbog okolnosti koje prevladavaju u određenim zemljama članicama WTO-a i iskustva iz sudske prakse primjereno je izmijeniti metodologiju koja se primjenjuje za određivanje uobičajene vrijednosti i dampinške marže za predmetne zemlje, a posebno one koje trenutačno podliježu odredbama iz članka 2. stavka 7. točaka (b) i (c).

Kao posljedica toga Komisija predlaže izmjenu članka 2. stavka 7. i uvođenje nove odredbe, odnosno članka 2. stavka 6.a za zemlje članice WTO-a.

(a) Uobičajena vrijednost za članice WTO-a

Za članice WTO-a uobičajena vrijednost obično se određuje na temelju domaćih cijena istovjetnog proizvoda ili na temelju izračunane uobičajene vrijednosti.

Međutim, postoje okolnosti u kojima domaće cijene i troškovi ne čine razumni temelj za određivanje uobičajene vrijednosti. Na primjer, to se može dogoditi ako cijene ili troškovi nisu rezultat sila slobodnog tržišta jer su pod utjecajem intervencija države. U tom pogledu relevantna pitanja uključuju, na primjer, činjenicu da na predmetnom tržištu u znatnoj mjeri djeluju poduzeća koja su u vlasništvu, pod kontrolom ili nadzorom politike odnosno vodstvom državnih organa zemlje izvoznice, prisutnost države u poduzećima zbog koje država može utjecati na cijene ili troškove, postojanje javnih politika ili mjera kojima se diskriminira u korist domaćih dobavljača ili se na drugi način utječe na sile slobodnog tržišta te pristup financijskim sredstvima koji odobravaju ustanove koje provode ciljeve javnih politika.

U takvim okolnostima upotreba domaćih cijena i troškova za određivanje vrijednosti po kojoj bi se istovjetni proizvod obično trebao prodavati („uobičajena vrijednost”) ne bi bila primjerena, a novom se odredbom (članak 2. stavak 6.a) propisuje da bi se umjesto toga uobičajena vrijednost izračunala na temelju troškova proizvodnje i prodaje koji odražavaju nenarušene cijene odnosno referentne vrijednosti. U tu svrhu izvori koji se mogu upotrijebiti uključivali bi nenarušene međunarodne cijene, troškove ili referentne vrijednosti odnosno odgovarajuće troškove proizvodnje i prodaje u odgovarajućoj reprezentativnoj zemlji koja je na sličnom stupnju gospodarskog razvoja kao zemlja izvoznica.

Tom bi metodologijom Komisija mogla utvrditi i mjeriti stvarne razmjere dampinga koji se provodi u normalnim uvjetima na tržištu bez poremećaja.

Radi transparentnosti i učinkovitosti službe Komisije namjeravaju objaviti javna izvješća u kojima će biti opisane konkretne okolnosti na tržištu u svakoj zemlji ili sektoru. Važno je to da bi se industrija EU-a tako mogla koristiti informacijama iz tih izvješća i pozvati se na njih kada u pritužbi ili zahtjevu za reviziju tvrdi da su domaće cijene i troškovi u zemlji izvoznici neprimjereni za određivanje uobičajene vrijednosti. Ta izvješća i dokazi na kojima se ona temelje isto bi tako bili dio dosjea ispitnih postupaka koji se odnose na određenu zemlju ili sektor, što bi omogućilo svim zainteresiranim stranama da iznesu svoje stavove i primjedbe.

(b)Uobičajena vrijednost za zemlje koje nisu članice WTO-a

Za one zemlje koje na dan pokretanja ispitnog postupka nisu članice WTO-a i navedene su u Prilogu I. Uredbi (EU) 2015/755 od 29. travnja 2015. o zajedničkim pravilima za uvoz iz određenih trećih zemalja uobičajena vrijednost odredit će se na temelju metodologije analogne zemlje iz članka 2. stavka 7. kako je izmijenjen.

1.1.2.Prijelaz iz trenutačnog sustava u novi sustav

Prijedlogom se uvode posebna pravila kojima se osigurava da stupanje na snagu novog sustava bude pravilno i transparentno te da ne dovede do pravne nesigurnosti u pogledu predmeta u tijeku odnosno da neopravdano ne utječe na postojeće mjere.

Stoga je iz prijedloga jasno vidljivo da bi se novi sustav primjenjivao samo na predmete pokrenute nakon što izmijenjene odredbe stupe na snagu. Na svaki antidampinški ispitni postupak u tijeku u vrijeme stupanja na snagu i dalje bi se primjenjivala trenutačna pravila.

Kada je riječ o postojećim mjerama, Komisija smatra da samo uvođenje novih pravila nije dostatan razlog za revidiranje tih mjera u smislu članka 11. stavka 3. osnovne antidampinške uredbe. Doista, revizije postojećih mjera trebale bi se provoditi samo ako i kada su se činjenične okolnosti predmetnih izvoznika, za razliku od pravnih pravila kojima podliježu, promijenile u tolikoj mjeri da je vidljivo da trenutačna razina mjera više nije primjerena. Nadalje, ako je revizija pokrenuta zbog objektivne promjene okolnosti izvoznika, ona bi se i dalje mogla provoditi na temelju postojeće metodologije ako se posebne okolnosti zbog kojih je došlo do primjene postojeće metodologije, uključujući metodologiju iz članka 2. stavka 7. točaka (a) i (b), nisu promijenile. Ako se činjenične okolnosti kojima se opravdava primjena dane metodologije nisu promijenile, uobičajena vrijednost i dampinška marža odredit će se na temelju iste metodologije kao što je ona koja je dovela do uvođenja mjere koja je predmet revizije. To je objašnjeno u članku 11. stavku 9. osnovne antidampinške uredbe te je neophodno radi izbjegavanja situacija u kojima bi zapravo iste okolnosti s vremenom dovele do primjene dvije različite metodologije.