Osim toga, i ubuduće će se veća pozornost posvećivati nuklearnoj sigurnosti. Kao što je istaknuto u zaključcima sastanka na vrhu o nuklearnoj sigurnosti iz 2016., za borbu protiv zlonamjernih djela nuklearne i radiološke prirode potrebna je međunarodna suradnja. To uključuje dijeljenje informacija u skladu s nacionalnim zakonima i postupcima država članica.

Pravnim okvirom EU-a zahtijeva se povećana transparentnost i sudjelovanje javnosti u nuklearnim pitanjima, kao i poboljšanje suradnje među svim dionicima. U navedenim se direktivama o nuklearnoj sigurnosti, radioaktivnom otpadu i zaštiti od zračenja propisuju zahtjevi za dostupnost informacija i sudjelovanje javnosti. Komisija trenutačno preispituje provedbu tih zahtjeva u već prenesenim direktivama te nastoji promicati najbolje prakse. One će se primjenjivati i na direktive koje tek treba prenijeti. Komisija nastoji osigurati da javnost ima pristup pouzdanim informacijama i, ako je to moguće, sudjeluje u transparentnom postupku donošenja odluka.

Izmijenjenom Direktivom o nuklearnoj sigurnosti5 standardi nuklearne sigurnosti podižu se na višu razinu. Njome se, na razini EU-a, utvrđuje ambiciozan cilj smanjenja opasnosti od nesreća i izbjegavanja velikih ispuštanja radioaktivnih tvari. Novost je Direktive i zahtjev za uvođenje europskog sustava stručnih pregleda kojim se propisuje da je određena sigurnosna pitanja potrebno preispitati svakih šest godina. Ti se zahtjevi moraju uzeti u obzir pri svakom ulaganju u nova nuklearna postrojenja te, kad god je to razumno izvedivo, pri modernizaciji postojećih postrojenja.

U 14 država članica u pogonu je 129 nuklearnih reaktora s ukupnim kapacitetom od 120 GWe i prosječne starosti od gotovo 30 godina. U deset se država članica planira izgradnja novih reaktora, a četiri su reaktora već u izgradnji u Finskoj, Francuskoj i Slovačkoj. Drugi su projekti u Finskoj, Mađarskoj i Ujedinjenoj Kraljevini u postupku licenciranja, dok su projekti u drugim državama članicama (Bugarskoj, Češkoj, Litvi, Poljskoj i Rumunjskoj) u pripremnoj fazi. Ujedinjena Kraljevina nedavno je najavila da do 2025. namjerava zatvoriti sve elektrane na ugljen i nadopuniti manjak kapaciteta većinom otvaranjem novih plinskih i nuklearnih elektrana.

Ogledni nuklearni program temelj je za raspravu o tome na koji način nuklearna energija može pomoći u ostvarivanju energetskih ciljeva EU-a. Budući da je nuklearna sigurnost i dalje glavni prioritet Komisije, Ogledni nuklearni program obuhvaća posebno ulaganja povezana s unapređenjem sigurnosti nakon nesreće u Fukushimi i ona povezana s dugoročnim radom postojećih nuklearnih elektrana. Usto, s obzirom na to da nuklearna industrija u EU-u prelazi u novu fazu koju obilježavaju povećane aktivnosti u zadnjoj fazi životnog ciklusa, Oglednim nuklearnim programom pridonijet će se utemeljenoj raspravi o povezanim potrebama za ulaganjima i upravljanju nuklearnim obvezama.

Nuklearna je energija dio kombinacije izvora energije polovine država članica EU-a. U onim državama koje se njome odluče koristiti nuklearna energija ima ulogu u osiguravanju sigurnosti opskrbe električnom energijom. U tom se kontekstu u Strategiji energetske unije i Europskoj strategiji energetske sigurnosti ističe da države članice trebaju primijeniti najviše standarde sigurnosti, zaštite, zbrinjavanja i neširenja otpada, kao i diversificirati opskrbu nuklearnim gorivom. Na taj će se način pomoći ostvarivanju ciljeva okvira za klimatsku i energetsku politiku za razdoblje do 2030.

U ovoj se Komunikaciji o Oglednom nuklearnom programu (PINC), propisanom člankom 40. Ugovora o Euratomu, daje pregled ulaganja u EU-u u svim fazama nuklearnog životnog ciklusa. To je prvi program koji je predstavila Komisija nakon nesreće u nuklearnoj elektrani Fukushima Daiichi u ožujku 2011.

Tržište nuklearne energije u EU-u potrebno je sagledati u globalnom kontekstu uzimajući u obzir potencijalni učinak promjena u drugim regijama na nuklearnu industriju EU-a, globalnu sigurnost, zaštitu, zdravlje i javno mišljenje. Potrebno je daljnje poboljšanje suradnje između EU-a i država kandidatkinja, kao i susjednih zemalja, posebno Ukrajine, Bjelarusa, Turske i Armenije. Sigurnosna testiranja otpornosti već su provedena u Ukrajini, u Armeniji trebaju biti dovršena 2016., a planiraju se provesti u Bjelarusu i Turskoj.

Nuklearna industrija EU-a razvila se u globalnog tehnološkog predvodnika u svim segmentima nuklearne industrije te izravno zapošljava između 400 000 i 500 000 osoba i osigurava oko 400 000 dodatnih radnih mjesta. Takvo vodstvo može predstavljati važnu prednost u cijelom svijetu. Procjenjuje se da će do 2050. potrebe za ulaganjem povezane s nuklearnom energijom na svjetskom tržištu iznositi oko 3 bilijuna EUR , s tim da se većina ulaganja očekuje u Aziji. Očekuje se da će se do 2040. povećati broj država s aktivnim nuklearnim reaktorima, kao i globalni nuklearni instalirani kapacitet. Predviđa se da će se samo kineski nuklearni instalirani kapacitet povećati za 125 GWe, a to je vrijednost koja je viša od trenutačnog kapaciteta u EU-u (120 GWe), Sjedinjenim Državama (104 GWe) i Rusiji (25 GWe).

Komisija predviđa smanjenje nuklearnog proizvodnog kapaciteta na razini EU-a do 2025., uzimajući u obzir odluke nekih država članica o postupnom ukidanju nuklearne energije ili o smanjenju njezina udjela u njihovoj kombinaciji izvora energije. Taj bi trend do 2030. trebao doživjeti preokret jer je predviđeno priključivanje novih reaktora na mrežu, kao i produljivanje životnog vijeka ostalih reaktora. Nuklearni bi se kapacitet do 2050. trebao blago povećati i stabilizirati između 95 i 105 GWe (grafikon 1.). Budući da se u istom razdoblju očekuje povećanje potražnje za električnom energijom, udio električne energije iz nuklearnih izvora u EU-u trebao bi se smanjiti sa sadašnje razine od 27 % na oko 20 %.





Grafikon 1. – ukupan nuklearni kapacitet EU-a (GWe)

Kad je riječ o zamjeni kapaciteta, do 2050. ulagat će se najvjerojatnije u najnaprednije reaktore, kao što su EPR, AP 1000, VVER 1200, ACR 1000 i ABWR.

3.Potrebe za ulaganjima u nuklearnu energiju do 2050.

Kako bi se podržala transformacija energetskog sustava u skladu sa Strategijom energetske unije bit će potrebna znatna ulaganja. U razdoblju od 2015. do 2050. bit će potrebno uložiti između 3,2 i 4,2 bilijuna EUR u opskrbu energijom u EU-u. Ulaganja u nuklearni sektor tek su malen dio sveukupnih napora i moraju se provesti unutar okvira utvrđenog zakonodavstvom EU-a.

Na temelju članka 41. Ugovora o Euratomu Komisija mora biti obaviještena o ulagačkim projektima koji se odnose na nova nuklearna postrojenja. Od 2008. dostavljeno je ukupno 48 projekata. Devet ih se odnosilo na postrojenja za obavljanje početnih aktivnosti, 20 na znatne preinake ili modernizaciju nuklearnih elektrana u vezi s dugoročnim funkcioniranjem ili poboljšanjima nakon nesreće u nuklearnoj elektrani Fukushima Daiichi, sedam ih se odnosilo na nove komercijalne ili istraživačke reaktore te 12 na postrojenja za obavljanje završnih aktivnosti. Na sve je projekte Komisija dala neobvezujuće mišljenje, a državama članicama dala je i komentare i/ili prijedloge za poboljšanja koje je potrebno uzeti u obzir pri odobravanju projekata. Posebna pozornost posvećena je pitanjima sigurnosti, zbrinjavanja otpada, zaštitnih mjera i sigurnosti opskrbe.

Komisija će do kraja ove godine predložiti ažuriranje i bolje definiranje tih obveza obavješćivanja kojima će se, zajedno s Preporukom o primjeni članka 103. Ugovora o Euratomu, ojačati sposobnost Komisije da osigura usklađenost novih ulaganja i bilateralnih sporazuma s trećim zemljama u području nuklearne energije s Ugovorom o Euratomu, kao i da u njima u obzir budu uzeta najnovija pitanja sigurnosti opskrbe.



Ulaganja u početnu fazu gorivnog ciklusa

Postupak proizvodnje goriva (početna faza gorivnog ciklusa) uključuje različite korake, od istraživanja uranijeve rude, preko rudarenja do proizvodnje gorivnih sklopova.

Iako su aktivnosti vađenja uranija ograničene na EU, svijet obiluje bogatim ležištima uranija. Europska poduzeća među vodećim su svjetskim proizvođačima nuklearnoga goriva.

Potražnja EU-a za prirodnim uranijem predstavlja otprilike trećinu svjetske potražnje, a isporučuju ga razni dobavljači. Glavni je dobavljač 2014. bio Kazahstan (27 %), a zatim Rusija (18 %) i Niger (15 %). Udjeli Australije i Kanade iznosili su 14 %, odnosno 13 %.

U skladu s Europskom strategijom energetske sigurnosti Komisija poduzima mjere za osiguravanje djelotvornog unutarnjeg tržišta nuklearnih goriva i daljnjeg poboljšanja sigurnosti opskrbe. Agencija Euratoma za opskrbu stalno procjenjuje ta pitanja u svojim odlukama o ugovorima o nabavi, posvećujući posebnu pozornost projektima izgradnje novih reaktora.

Iako neka poduzeća nude integrirane pakete s uslugama koje obuhvaćaju čitav nuklearni gorivni ciklus, Komisija će osigurati da zbog toga druga poduzeća koja djeluju u jednom segmentu nuklearnog ciklusa ne budu isključena jer bi se time ograničilo tržišno natjecanje.

Već je mnogo uloženo u kapacitete konverzije i obogaćivanja, a u idućim će godinama naglasak biti na njihovoj modernizaciji kako bi se održalo tehnološko vodstvo EU-a. Kad je riječ o proizvodnji nuklearnoga goriva, kapacitetima u EU-u mogle bi se zadovoljiti sve potrebe reaktora konstruiranih na zapadu, dok bi za razvoj i licenciranje gorivnih sklopova za reaktore konstruirane u Rusiji bilo potrebno nekoliko godina (uz uvjet da postoji dovoljna potražnja kako bi industriji to ulaganje bilo privlačno). Komisija će i dalje nadgledati početnu fazu gorivnog ciklusa i koristiti se svim instrumentima koji su joj na raspolaganju kako bi zajamčila sigurnost opskrbe u EU-u, diversifikaciju i globalno tržišno natjecanje.

3.1.Ulaganja i poslovno okruženje u pogledu izgradnje novih nuklearnih elektrana

Sve države članice s aktivnim nuklearnim elektranama ulažu u sigurnosna poboljšanja. Zbog prosječne starosti nuklearnih elektrana u EU-u nekoliko se država članica suočava s političkim odlukama o zamjeni ili dugoročnom funkcioniranju svojih nuklearnih elektrana.