o provedbi Uredbe (EU) br. 1025/2012 u razdoblju od 2013. do 2015.

S obzirom na nedavno stupanje Uredbe na snagu, cjelovita se ex post evaluacija ne može postići jer puni ciklus rada na normizaciji koji je Komisija zatražila od 2013. još nije završen. Izvješćem (i pratećim radnim dokumentom službi) ocjenjuje se napreduje li europski normizacijski sustav u pogledu postizanja ciljeva koje zakonodavac očekuje nakon reforme normizacijskog sustava i donošenja Uredbe te se, prema potrebi, daju preporuke (vidjeti priloge 1. i 2. ovom izvješću) o načinima poboljšanja provedbe Uredbe i europskog normizacijskog sustava.

Do 31. prosinca 2015., a nakon toga svakih pet godina, Komisija podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću o provedbi ove Uredbe. Ovo izvješće sadrži analizu godišnjih izvješća iz stavaka 1. i 2., ocjenu značaja normizacijskih aktivnosti koje primaju financijska sredstva Unije, u okviru zahtjeva zakonodavstva i politika Unije kao i ocjenu mogućih novih mjera za pojednostavljivanje financiranja europske normizacije te za smanjenje administrativnog tereta za europske organizacije za normizaciju.

Sudjelovanje relevantnih dionika u normizaciji poboljšalo se, no i dalje bi moglo biti učinkovitije. Prema ključnim dionicima za MSP-ove i dalje postoje poteškoće u sudjelovanju u normizaciji i/ili upotrebi normi. Slično tome, i unatoč uvedenim poboljšanjima, sudjelovanje organizacija dionika, koje predstavljaju interese potrošača, radnika, MSP-ova te ekološke interese, i dalje je ograničeno na europskoj i međunarodnoj razini, na što su ukazale organizacije iz Priloga III. tijekom neovisne revizije i u svojim izvješćima o provedbi Uredbe.

Do napretka je došlo i u osiguranju transparentnosti rada europskih organizacija za normizaciju (ESO-a) te nacionalnih tijela za normizaciju objavom njihovih programa rada na web-mjestima. Europske organizacije za normizaciju i nacionalna tijela za normizaciju znatno su ulagali u upotrebu informatičkih alata. Primjerena transparentnost programa rada tijela za normizaciju u smislu članka 4. stavka 1. Uredbe bitan je preduvjet za osiguranje uključenosti normizacijskih aktivnosti. Međutim, i dalje ima prostora za poboljšanje u provođenju članka 4. stavka 3. do 4. Uredbe u smislu jasnoće i dostupnosti programa rada nacionalnih tijela za normizaciju.

Područja u kojima se poticala učinkovitost te koja bi ukazivala da je došlo do napretka ka poboljšanju europskog normizacijskog sustava zbog uvođenja Uredbe sažeta su u nastavku.

U Komunikaciji COM (2011) 311 uspostavljena su vodeća načela europskog normizacijskog sustava (ESS), iskazana s pomoću pet strateških ciljeva:

Na nacionalnoj razini nacionalna tijela za normizaciju izvješćuju o sudjelovanju predstavnika četiriju skupina dionika na političkim i tehničkim razinama: MSP-ovi, potrošači, društveni i socijalni dionici. Broj se nacionalnih tijela za normizaciju u kojima su predstavljeni MSP-ovi, potrošači, socijalni i društveni dionici između 2013. i 2014. povećao (ponajprije u okviru Europskog instituta za telekomunikacijske norme). Međutim, dok se čini da su na europskoj razini MSP-ovi uglavnom predstavljeni na političkoj i tehničkoj razini (npr. 2014. su MSP-ovi bili predstavljeni na tehničkoj razini u više od 80 % tehničkih tijela Europskog odbora za normizaciju i Europskog odbora za elektrotehničku normizaciju te radnih skupina Europskog instituta za telekomunikacijske norme), uključenost je ostalih skupina dionika manja. Razlog tomu može biti smanjen interes potrošača te socijalnih i društvenih dionika za normizaciju jer oni nisu izravni korisnici normi.

– Pravodobnost:

Vrijeme za razvoj novih normi koje je Komisija zatražila smanjeno je s prosječnih pet godina 2009. na tri godine 2013. ;no taj napredak ne proizlazi iz provedbe Uredbe, nego iz potreba industrije. Novi okvirni sporazumi o partnerstvu i bespovratna sredstva za poslovanje između Komisije i europskih organizacija za normizaciju usmjereni su na daljnje skraćivanje vremena za razvoj normi. Zajedno s okvirnim sporazumima o partnerstvu, koji uključuju ključne pokazatelje uspješnosti , očekuje se da će uvođenje godišnjeg programa rada Unije te preispitivanje postupka za donošenje zahtjeva za normizaciju u skladu s člankom 10. Uredbe pridonijeti ubrzavanju rada na normizaciji nakon zahtjeva Komisije. To bi moglo donijeti znatna poboljšanja uz istodobno održavanje kvalitete i uključenosti. U cjelini bi zbog toga europske organizacije za normizaciju bile još privlačnije ponajviše zbog posebnih projekata visoke tehnologije gdje je konkurentnost globalna. Tome bi pridonio i bliskiji odnos zajednice za istraživanje i razvoj te normizacije. Od provedbe Uredbe očekuju se i brži rezultati normizacije zbog ranijeg uključenja dionika, konsenzusa u vezi s boljom podrškom zahtjevima za normizaciju, detaljnijih zahtjeva za traženu europsku normu ili normizacijske dokumente te rokova za donošenje traženog dokumenta.

Što se tiče međusobnog djelovanja Uredbe i drugog zakonodavstva EU-a u kojem se upotrebljavaju europske norme, ima prostora za pojednostavljenje postupaka nakon revizije takvog sektorskog zakonodavstva. Na primjer, cilj je prijedloga Uredbe o sigurnosti proizvoda široke potrošnje (8) skraćivanje tih postupaka usklađivanjem s postupcima utvrđenima u Uredbi (o normizaciji).

– Financijska sredstva Unije za normizacijske aktivnosti:

Financijska sredstva Unije za aktivnosti europskih organizacija za normizaciju i organizacija iz Priloga III. ograničena su na raspon od 20 do 25 milijuna EUR godišnje. Na temelju Uredbe Komisija u prosjeku pridonosi sa 35 do 40 % ukupnog prihoda triju neprofitnih ESO-a (…) i sa 75 do 100 % ukupnog prihoda organizacija iz Priloga III. .

Stručnjaci koji dobrovoljno sudjeluju u radu na normizaciji na međunarodnoj, europskoj i nacionalnoj razini obično to rade o svom trošku. Prema procjeni ESO-a, stručnjaci iz industrije troše oko 1 milijardu EUR svake godine kako bi sudjelovali u radu na normizaciji i dali svoj doprinos (odnosno, to je procijenjena ukupna vrijednost utrošenih radnih sati, putnih troškova i troškova smještaja itd...). ESO-i i organizacije iz Priloga III. primijetili su neke poteškoće u vezi s financijskim sredstvima Unije. Točnije, iznijeli su neka pitanja u vezi s pružanjem financijske potpore Komisije koja se mogu sažeti kako slijedi:

odabir trenutka za potpisivanje bespovratnih sredstava za poslovanje između Europske komisije i europskih organizacija za normizaciju,

upravljanje financijskim sredstvima Unije: europske organizacije za normizaciju i organizacije iz Priloga III smatraju da je potreban određeni napor kako bi se obradili i procijenili zahtjevi za financijsku potporu. To vrijedi i za tehničko i financijsko izvješćivanje, posebno u vezi s bespovratnim sredstvima za poslovanje,

Procjene provedene u studiji iz članka 24. pokazuju da je potreban određeni napor ESO-a i organizacija iz Priloga III. kako bi podnijeli zahtjev za bespovratna sredstva za poslovanje (odnosno, sastavljanje godišnjeg plana) te za izvješćivanje o njihovu izvršenju. Međutim, procjene administrativnih troškova u vezi s bespovratnim sredstvima za poslovanje upućuju na to da ti troškovi predstavljaju razuman udio ukupnog iznosa primljenog od Europske komisije (oko 1 % za ESO-e i između 2 % odnosno 5 % iznosa primljenih od četiriju organizacija iz Priloga III. u obliku bespovratnih sredstava za poslovanje),

Ukupni zahtjevi za izvješćivanje, obveze informiranja i administrativni troškovi u okviru Uredbe: za obveze povezane s financijskim sredstvima Unije i gomilanjem obveza izvješćivanja prema ESO-ima i organizacijama iz Priloga III. smatra se da stvaraju određenu razinu administrativnog tereta.

Za izvješćivanje ESO-a o provedbi Uredbe i aktivnostima organizacija iz Priloga III potreban je određeni napor (izvješćivanje iz članka 24.),

Predvidljivost i kontinuitet financijske potpore: okvirnim sporazumima o partnerstvu predstavljen je važan korak naprijed u osiguranju kontinuiteta financijske potpore. Međutim, među ESO-ima i organizacijama iz Priloga III zapaža se nesigurnost u vezi s resursima dostupnima svake godine za određena djelovanja. To se može spriječiti primjerenim planiranjem aktivnosti neophodnih za provedbu godišnjih programa rada ili za izvođenje specifičnog rada na normizaciji.

Zaključno, među ESO-ima i/ili organizacijama iz Priloga III. zapaža se da se Uredbom povećao administrativni teret. Iako se procjenom tog tereta pokazalo da on predstavlja razuman udio iznosa osiguranog financijskim sredstvima Europske komisije, vrijedi nešto poduzeti kako bi se smanjio dojam neučinkovitosti.

Od Priručnika o europskoj normizaciji kao potpore zakonodavstvu i politikama Unije i od nedavne odluke Komisije o provedbi paušalnih iznosa u skladu s člankom 17. stavkom 4. Uredbe o normizaciji očekuje se poboljšanje situacije kako bi se do financijskih sredstava Unije došlo jednostavnije i predvidljivije. To je prvi korak u smjeru pristupa koji se više temelji na uspješnosti i koji će se pravodobno ocijeniti.

– IKT: tehničke specifikacije: U domeni IKT-a u okviru platforme za više interesnih skupina proizveden je mobilni plan za IKT kao alat za suradnju kojim se povezuju Europska komisija i europski i globalni dionici normizacije komunikacijske tehnologije i za bolje usklađivanje i suradnju. Njome se isto tako potiče transparentnost postupka normizacije IKT-a davanjem bitnog popisa aktivnosti i prikupljanjem mišljenja i stavova različitih dionika uključenih u svaku temu na koju se upućuje. Već je doneseno nekoliko tehničkih specifikacija IKT-a za javnu nabavu.

U konačnici se Uredbom povećao doprinos normi i europske normizacije u vezi s boljim funkcioniranjem unutarnjeg tržišta poticanjem rasta i inovacija te podupiranjem konkurentnosti poduzeća u EU-u, ponajprije MSP-ova. Poduzete su mjere kako bi se poboljšala transparentnost razvoja zahtjeva Komisije za normizaciju kao potpore zakonodavstvima i politikama EU-a te sudjelovanje MSP-ova i nedovoljno zastupljenih dionika. Uredbom se isto tako omogućuje iskorištavanje potencijala inovativnih tehnologija IKT-a te se pridonosi ostvarenju jedinstvenog tržišta.