·kriminaliziraju barem ozbiljna djela zlouporabe tržišta (članci od 3. do 5.),

U skladu s protokolima br. 22 odnosno br. 21 Ugovora o Europskoj uniji, Danska i Ujedinjena Kraljevina nisu sudjelovale u donošenju Direktive i stoga nisu njome obvezane niti podliježu njezinoj primjeni. No Irska je iskoristila svoje pravo na sudjelovanje u donošenju i primjeni Direktive.

Direktiva 2014/57/EU Europskog parlamenta i Vijeća o kaznenopravnim sankcijama za zlouporabu tržišta (Direktiva o zlouporabi tržišta) (Direktiva) donesena je 16. travnja 2014. Države članice bile su dužne donijeti i objaviti potrebne nacionalne mjere kako bi se uskladile s Direktivom do 3. srpnja 2016. i od tog datuma početi primjenjivati navedene mjere podložno stupanju na snagu Uredbe (EU) br. 596/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014. o zlouporabi tržišta (Uredba o zlouporabi tržišta) (Uredba).

·četiri države članice nisu (u potpunosti) prenijele članak 1. stavak 4. točku (c), kojim je predviđeno da se članak 5. primjenjuje i na postupak povezan s referentnim vrijednostima.

·članak 1. stavak 2. o primjeni Direktive na različite vrste financijskih instrumenata nije potpuno prenesen u dvije države članice jer je zakonodavstvo ograničeno na trgovanje na određenim multilateralnim trgovinskim platformama (MTP-i) (točka (b)) i na organiziranim trgovinskim platformama (OTP-i) (točka (c)) i/ili ne uključuje sve financijske instrumente;

U članku 1. Direktive utvrđuju se predmet i područje primjene Direktive. U tom pogledu, u njemu se ne navode samo financijski instrumenti na koje se Direktiva primjenjuje (pozitivno područje primjene, stavak 2.), već se utvrđuju i slučajevi u kojima se Direktiva ne primjenjuje (stavak 3.). Člankom 1. stavkom 4. proširuje se opseg članka 5. (manipuliranje tržištem) na određene promptne ugovore za robu, određene vrste financijskih instrumenata povezanih s promptnim ugovorima za robu i na postupak povezan s referentnim vrijednostima. U stavku 5. pojašnjava se da se Direktiva primjenjuje na sve transakcije, naloge ili postupke povezane s bilo kojim financijskim instrumentom, kako su navedeni u stavcima 2. i 4., bez obzira na to odvija li se ta transakcija, nalog ili postupak na mjestu trgovanja ili ne.

·prenošenje članka 5. (manipuliranje tržištem) često je bilo nepotpuno s obzirom na to da neki njegovi elementi nisu bili obuhvaćeni nacionalnim zakonodavstvom. S obzirom na članak 1. stavak 4., kojim se proširuje opseg članka 5., nekoliko država članica nije uključilo sve potrebne elemente.

3.2.Definicije (članak 2.)

U članku 2. definirano je 14 tehničkih pojmova ključnih za primjenu Direktive. Samo jedna država članica nije pravilno prenijela definicije tih pojmova.

U toj državi članici još uvijek nije definiran pojam „referentne vrijednosti” (br. 6).

3.3.Kaznena djela

Na temelju članaka 3., 4. i 5. države članice obvezne su osigurati kriminalizaciju triju vrsta kaznenih djela zlouporabe tržišta barem u ozbiljnim slučajevima i kada su počinjena s namjerom:

·trgovanje na temelju povlaštenih informacija, preporuka da druga osoba trguje na temelju povlaštenih informacija ili poticanje druge osobe da trguje na temelju povlaštenih informacija (članak 3.),

·nezakonito objavljivanje povlaštenih informacija (članak 4.) i

·manipuliranje tržištem (članak 5.).

3.3.1.Horizontalna pitanja

Budući da se Direktivom predviđaju minimalna pravila, države članice mogu donijeti ili zadržati stroža kaznenopravna pravila o zlouporabi tržišta.

Primjerice, države članice mogu kriminalizirati slučajeve zlouporabe tržišta koji se ne smatraju „ozbiljnima”. Većina država članica iskoristila je tu mogućnost u pogledu nezakonitog objavljivanja povlaštenih informacija. Kad je riječ o drugim dvama kaznenim djelima, samo je manji dio država članica iskoristio tu mogućnost. No čak su i države članice koje su primijenile strože zahtjeve od minimalnih većinom to učinile bez upućivanja na neiscrpne popise kriterija iz uvodnih izjava 11. i 12. To je dodatno analizirano u nastavku u odjeljku 4.1. Osim toga, države članice ponekad su iskoristile mogućnost da ograniče kriminalizaciju na ozbiljne slučajeve kako bi opravdale smanjenje elemenata kaznenog djela. Primjerice, nije prenesena alternativa manipuliranju tržištem „bilo kojim drugim postupkom” iz članka 5. stavka 2. točke (a), čime je stvorena praznina u kriminalizaciji tog djela.

Direktivom se od država članica ne zahtijeva da kriminaliziraju djela počinjena nepažnjom iako se u uvodnoj izjavi 21. izričito navodi da države članice mogu okvalificirati manipuliranje tržištem koje je počinjeno iz svjesnog ili nesvjesnog nehaja kao kazneno djelo. Nekoliko država članica iskoristilo je tu mogućnost i kriminaliziralo nepažljivo ponašanje u nekom obliku, npr. kada bi osoba trebala znati da je informacija povlaštena informacija. To je dodatno analizirano u nastavku u odjeljku 4.3.

Neke države članice dodale su u definiciju kaznenog djela elemente koji nisu propisani Direktivom, posebno u pogledu subjektivnog elementa (mens rea). Primjerice, u skladu s nacionalnim zakonodavstvom bila je potrebna posebna namjera stjecanja nezakonite prednosti ili izazivanja nezakonitog nepovoljnijeg položaja. Komisija je to smatrala dopustivim kao izraz „ozbiljnosti” predmeta.

3.3.2.Trgovanje na temelju povlaštenih informacija

Člankom 3. stavkom 1. propisuje se da su države članice dužne poduzeti potrebne mjere kako bi osigurale da trgovanje na temelju povlaštenih informacija, preporuka da druga osoba trguje na temelju povlaštenih informacija ili poticanje druge osobe da trguje na temelju povlaštenih informacija predstavljaju kaznena djela (stavak 1.). Za potrebe Direktive do trgovanja na temelju povlaštenih informacija dolazi kada osoba posjeduje povlaštene informacije i upotrebljava te informacije, izravno ili neizravno, pri stjecanju ili otpuštanju financijskog instrumenta na koji se ta informacija odnosi za vlastiti račun ili za račun treće osobe (stavak 2.).

U prvom podstavku stavka 3. navode se osobe na koje se članak primjenjuje. Nadalje, u drugom podstavku navodi se da se članak primjenjuje i na svaku osobu koja je do povlaštenih informacija došla pod okolnostima koje se razlikuju od onih iz prvog podstavka kada je ta osoba svjesna da je riječ o povlaštenim informacijama. Dvije države članice nisu prenijele prethodno navedenu obvezu („druge okolnosti”).

Kazneno djelo preporuke da druga osoba trguje na temelju povlaštenih informacija ili poticanja druge osobe da trguje na temelju povlaštenih informacija dodatno je definirano u članku 3. stavku 6. Jedna država članica nije u potpunosti prenijela to kazneno djelo jer ono nije kriminalizirano u slučaju kada druga osoba ne slijedi preporuku.

3.3.3.Nezakonito objavljivanje povlaštenih informacija

U skladu s člankom 4. stavkom 1. nezakonito objavljivanje povlaštenih informacija kako je definirano u stavcima od 2. do 5. predstavlja kazneno djelo.

U vrijeme izrade ovog izvješća samo jedna država članica još nije u potpunosti uskladila svoje zakonodavstvo s tim člankom jer nije kriminalizirala daljnje objavljivanje preporuka ili poticanje drugih u skladu s člankom 4. stavkom 4.