Glavnim humanitarnim programom Instrumenta, mrežom za hitnu socijalnu pomoć, nastavile su se ispunjavati osnovne potrebe i potrebe zaštite 1,7 milijuna korisnika. To je bio najveći pojedinačni humanitarni projekt u povijesti EU-a. Nadovezujući se na ESSN, EU od početka 2017. financira projekt uvjetovane novčane pomoći za obrazovanje (CCTE) te je do prosinca 2018. pružio potporu redovitom pohađanju škole za 517 000 djece.

Sirijska je kriza 2018. ušla u svoju osmu godinu. U tom su razdoblju ofenzivna djelovanja i promjene u pogledu kontrole nad državnim područjem dovele do masovnog raseljavanja, žrtava i ogromnih stradanja više od 13 milijuna ljudi. Komisija je pružila pomoć za spašavanje života, uglavnom osiguravanjem hrane, lijekova, vode i skloništa. Mjere Komisije bile su od koristi stanovništvu u Siriji i sirijskim izbjeglicama u Libanonu, Jordanu i Egiptu. Humanitarna pomoć Komisije iznosila je 260 milijuna EUR.

Alat za odgovor manjih razmjera upotrijebljen je kako bi se odgovorilo na sedam prirodnih katastrofa u ukupnom iznosu od 2,225 milijuna EUR, i to u sljedećim zemljama: Tongi (tropska oluja), Nigeriji (izbjeglička kretanja), Nikaragvi (građanski nemiri), Gvatemali (erupcija vulkana), Laosu (pucanje brane), Venezueli (poplave) i Haitiju (potres).

Putem alata za borbu protiv epidemija osigurana su hitna financijska sredstva za sljedećih pet epidemija: groznicu Lassa (Nigerija), ebolu (DR Kongo) i koleru (Džibuti, Niger i Zimbabve). Za to je isplaćeno 2,775 milijuna EUR.

Najveća humanitarna kriza 2018. bila je u Jemenu, gdje je 22,2 milijuna ljudi trebalo pomoć. Stalni sukobi, kršenja međunarodnog humanitarnog prava i slabo gospodarsko stanje zemlje izazvali su najveću krizu u pogledu sigurnosti opskrbe hranom za 20 milijuna ljudi. Ofenziva na grad Hodeidu započeta u lipnju 2018. dovela je do raseljavanja više od 500 000 ljudi te je dodatno pojačala krizu. Osim toga, u Jemenu je i dalje vladala epidemija kolere.

Humanitarne su potrebe porasle, poštovanje međunarodnog humanitarnog prava dovedeno je u pitanje, a nasilje koje su nad civilima provodile oružane skupine uzrokovalo je raseljavanje stanovništva. Tijekom 2018. raseljeno je više od 150 000 osoba, a milijun osoba bilo je zatočeno ili im je kretanje bilo ograničeno. Do kraja godine susjedne zemlje primile su oko 300 000 kolumbijskih izbjeglica. Istodobno su zbog eskalacije krize u Venezueli ljudi bježali u Kolumbiju. Zemlja je u velikoj mjeri bila izložena i prirodnim katastrofama, a na područjima pogođenima sukobima bio je omogućen samo ograničen pristup hitnim službama.

Životni uvjeti stanovništva pogoršali su se zbog društveno-gospodarske i političke krize. Nedostatak lijekova u kombinaciji sa znatnim smanjenjem kapaciteta zdravstvenog sustava doveo je do sve većeg broja osoba koje nemaju pristup liječenju. Zbog obustave preventivnih programa, pogoršanja sanitarnih uvjeta i smanjene procijepljenosti izbilo je nekoliko velikih epidemija zaraznih bolesti. Stope pothranjenosti na mnogim su područjima premašile kritične razine. Stope ubojstava i nasilja i dalje su bile među najvišima u svijetu. Do kraja 2018. više od 3,2 milijuna ljudi napustilo je zemlju i otišlo uglavnom u Kolumbiju, Peru, Ekvador i Brazil.

Društveno-gospodarska kriza koja je započela početkom 2018. dovela je do pogoršanja humanitarne situacije. Slab pristup uglavnom hrani i zdravstvenoj skrbi, u kombinaciji s negativnim mehanizmima za rješavanje problema, doveo je i do povećanih potreba za zaštitom. Velik broj ljudi suočavao se s nesigurnošću u opskrbi hranom već tijekom sezone žetve, a situacija se pogoršala u vrijeme između dviju žetvi te se broj pogođenih osoba povećao na oko šest milijuna, što je uzrokovalo veliku osjetljivost i kritične razine teške akutne pothranjenosti. Sve veća ograničenja fizičkog pristupa gotovini stvorila su dodatne prepreke.

Zbog međuetničkog nasilja od 2017. interno je raseljeno tri milijuna osoba. Provođenjem politike otvorenih vrata Etiopija je postala jedna od afričkih zemalja s najvećim brojem izbjeglica: ondje je živjelo više od 900 000 izbjeglica iz Južnog Sudana, Somalije i Eritreje. Humanitarni dionici bili su zabrinuti zbog nedostatka odgovarajuće pomoći za novopristigle osobe zbog kojeg je došlo do vrlo visokih stopa pothranjenosti.

Sredstvima EU-a u iznosu od 89 milijuna EUR omogućeno je partnerima da osiguraju pomoć za spašavanje života u obliku gotovine, zdravstvene i prehrambene skrbi, skloništa, vode, sanitarnih usluga i higijene. Zahvaljujući humanitarnoj pomoći i povoljnim kišama broj osoba suočenih s velikom nesigurnošću u opskrbi hranom smanjio se za 54 % u razdoblju od 2017. do 2018. U suradnji s donatorima razvojne pomoći poduzete su inicijative za prijelaz s hitnih mjera na predvidivu sigurnosnu mrežu kojom će se moći odgovoriti i na iznenadne šokove. Humanitarna situacija i dalje je nestabilna, a potrebe su veće od onih prije izbijanja krize prije dvije godine.

Humanitarne potrebe i dalje su bile velike zbog jake suše i stalnih oružanih sukoba. Stanje u pogledu sigurnosti u opskrbi hranom i prehrane i dalje je bilo kritično te je 6,2 milijuna ljudi (polovina stanovništva) trebalo humanitarnu pomoć. To je uključivalo 2,6 milijuna interno raseljenih, a upitno zaštićenih osoba koje su živjele u prenapučenim naseljima, od kojih je 300 000 bilo prisilno protjerano iz stambenih prostora u državnom vlasništvu u gradskim područjima.

Financijska sredstva EU-a iznosila su više od 80 milijuna EUR, a bila su u prvom redu usmjerena na pomoć za spašavanje života i logističku potporu putem humanitarnog zračnog prijevoza. Kada je riječ o odgovoru na epidemiju ebole, EU je blisko surađivao s vladom DR Konga i ključnim partnerima te je osiguravao stručno znanje, logističku potporu i financiranje operacija, i to ne samo u DR Kongu nego i u susjednim zemljama.

Humanitarna situacija nastavila se pogoršavati s obzirom na to da je stanovništvo bilo pogođeno stalnim sukobima, prisilnim raseljavanjem i nestabilnom političkom situacijom. U kolovozu 2018. proglašena je deseta i najveća epidemija ebole u DR Kongu. To je bila prva epidemija na području pogođenom sukobima, a odgovor na nju bio je zahtjevan zbog nasilnog otpora zajednice i velike opasnosti od regionalnog širenja. Osim toga, više od 13 milijuna ljudi u DR Kongu bilo je suočeno s nesigurnošću u opskrbi hranom, dvostruko više nego 2017. Proteklih je godina oko 4,5 milijuna osoba prisilno raseljeno, a još je 800 000 Kongoanaca potražilo utočište u susjednim zemljama.

Za tu je krizu Komisija dodijelila više od 33 milijuna EUR humanitarne pomoći. To je uključivalo hitnu potporu stanovništvu pogođenom sukobima u Srednjoafričkoj Republici te izbjeglicama u susjednim zemljama.

Haiti se tijekom godine suočio s velikom nesigurnošću u opskrbi hranom te je više od 1,3 milijuna ljudi bilo u teškoj krizi povezanoj s opskrbom hranom. Učestalost akutne pothranjenosti kod djece mlađe od pet godina i dalje je bila velika, a na nekoliko lokacija veća i od kritičnih razina koje je utvrdila Svjetska zdravstvena organizacija. Više od dvije godine nakon uragana Matthew, više od 140 000 pogođenih kućanstava i dalje nije imalo pristup skloništima otpornima na potrese, kao ni vodi i sanitarnim sustavima.

EU je 2018. potrošio 12 milijuna EUR na akutnu nesigurnost u opskrbi hranom i na potporu koordinaciji humanitarnih operacija. Nadalje, 3,4 milijuna EUR uloženo je u inicijative za jačanje pripravnosti u slučaju katastrofe kojima se podupiru kapaciteti za brzi odgovor, tehnike izgradnje skloništa otpornih na katastrofe i pripravnost na suše. EU je pružio pomoć i u neprehrambenim proizvodima u vrijednosti od 0,2 milijuna EUR kao odgovor na potres u listopadu.

Afganistan

Stalni sukob koji traje već 18 godina prouzročio je sve veći broj civilnih žrtava i novih raseljavanja. Zemlju je pogodila i velika suša koja je imala ogromne posljedice za poljoprivrednu proizvodnju i pogodila je više od 13 milijuna ljudi. Od 600 000 novih interno raseljenih osoba i procijenjenih 820 000 izbjeglica (s osobnim ispravama i bez osobnih isprava) koji su se 2018. vratili iz Irana i Pakistana mnogima je bila potrebna pomoć. Otprilike 13,5 milijuna ljudi suočilo se s nesigurnošću u opskrbi hranom, što je šest milijuna više nego prethodne godine.

Unatoč teškim sigurnosnim uvjetima EU je nastavio pružati pomoć za spašavanje života i na područjima koja ne podupiru drugi dionici. Za potporu operacijama pružanja pomoći 2018. dodijeljeno je 46 milijuna EUR.

Kriza u pogledu etničke skupine Rohingya

Nakon masovnog raseljavanja 2017. oko milijun izbjeglica bez državljanstva boravilo je 2018. u Cox’s Bazaru u Bangladešu. Većina ih je živjela u ogromnom prenapučenom kampu i u potpunosti se oslanjala na humanitarnu pomoć, bez slobode kretanja i mogućnosti za bolje životne uvjete. Zbog raseljavanja iz Mjanmara gotovo se utrostručilo ukupno stanovništvo Cox’s Bazara te je dolazilo do napetosti s lokalnim zajednicama.

EU je osigurao 46 milijuna EUR humanitarne pomoći za krizu, u Bangladešu i u Mjanmaru, u obliku osnovne zdravstvene skrbi, vode, sanitarnih usluga, skloništa, prehrane, zaštite, psihološke pomoći i pomoći za smanjenje rizika od katastrofa.

Horizontalni prioriteti

Obrazovanje u izvanrednim situacijama

Europska komisija 2018. namijenila je 8,5 % svojeg proračuna za humanitarnu pomoć aktivnostima u području obrazovanja u izvanrednim situacijama u 34 zemlje (u iznosu od 91,6 milijuna EUR), premašivši time cilj od 8 % za tu godinu. Komisija je 2018. osigurala i sredstva za obrazovanje u izvanrednim situacijama u iznosu od 1,4 milijuna EUR u okviru Instrumenta za hitnu potporu u Grčkoj. Pomoć za obrazovanje u izvanrednim situacijama iskoristilo je 1,25 milijuna korisnika, čime im je omogućen pristup sigurnom i kvalitetnom obrazovanju u najosjetljivijim situacijama.

Komisija je u svibnju 2018. donijela i Komunikaciju o obrazovanju u izvanrednim situacijama i dugotrajnim krizama. Novi okvir politike omogućit će EU-u da se na predvidljiviji, fleksibilniji i djelotvorniji način koristi resursima na temelju sveobuhvatnog i koordiniranog pristupa utemeljenog na povezanosti humanitarne pomoći i razvoja te jasnih strateških prioriteta. Države članice EU-a potvrdile su okvir politike zaključcima Vijeća donesenima u studenome 2018.

Pomoć u novcu

U velikom dogovoru postignutom na Svjetskom humanitarnom sastanku na vrhu međunarodna je zajednica priznala da su novčani prijenosi često učinkovitiji i isplativiji od drugih oblika pomoći, što je ponovno potvrđeno i u Smjernicama za novčane prijenose (studeni 2017.). Osim što se smanjuju transakcijski troškovi, pomoć izravno dopire do korisnika i njome se ostvaruje maksimalan učinak i dobra vrijednost za uloženi novac. Osim toga, novčanim prijenosima podupiru se lokalna tržišta i postavljaju temelji za oporavak i otpornost zajednica.

Europska komisija iskoristila je sve mogućnosti da poveća upotrebu gotovine, što se uspješno provodilo u operacijama u Turskoj, Grčkoj, Somaliji, Libanonu, Jordanu, Afganistanu i Iraku.

Inovacije i sudjelovanje privatnog sektora

Komisija se 2018. uključila u globalnu raspravu o humanitarnim inovacijama i sudjelovanju privatnog sektora, posebno na godišnjem sastanku Svjetskog gospodarskog foruma, segmentu o humanitarnim pitanjima Gospodarskog i socijalnog vijeća (ECOSOC) i u Općoj skupštini UN-a.

Komisija je nastavila podupirati razvoj inovativnih pristupa iskorištavanjem mogućnosti koje nude programi EU-a za istraživanje i inovacije. Na primjer, 2018. uvedene su tri nagrade Obzor 2020. Europskog vijeća za inovacije, koje su od izravne važnosti za humanitarni sektor: nagrada za pristupačnu visoku tehnologiju za pružanje humanitarne pomoći (Affordable High-Tech for Humanitarian Aid), nagrada za sustav ranog upozoravanja na epidemije (Early Warning for Epidemics) i nagrada za lance blokova za društveno dobro (Blockchains for Social Good).