EUROPSKA KOMISIJA Bruxelles, 20.12.2017. COM(2017) 790 final 2017/0359(COD) Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o bonitetnim zahtjevima za investicijska društva i o izmjeni uredbi (EU) br. 575/2013, (EU) br. 600/2014 i (EU) br. 1093/2010

(Tekst značajan za EGP) {SWD(2017) 481 final}



OBRAZLOŽENJE 1. KONTEKST PRIJEDLOGA • Razlozi i ciljevi prijedloga EU treba snažnija tržišta kapitala kako bi se promicala ulaganja, poduzećima omogućili novi izvori financiranja, kućanstvima ponudile bolje mogućnosti i ojačala ekonomska i monetarna unija. Komisija je posvećena pripremi svih preostalih sastavnica tako da izgradnja unije tržišta kapitala završi do 2019. Investicijska društva pružaju različite usluge kojima se ulagateljima omogućuje pristup tržištima vrijednosnih papira i izvedenica (investicijsko savjetovanje, upravljanje portfeljem, brokerske usluge, izvršavanje naloga itd.). Investicijska društva i njihove usluge vrlo su važni elementi učinkovite unije tržišta kapitala. Važni su i radi što jednostavnijeg protoka štednje i ulaganja u cijelom EU-u jer su razne usluge potpora učinkovitijoj alokaciji kapitala i upravljanju rizicima. Investicijska društva posluju u svim državama članicama. Prema podacima Europskog nadzornog tijela za bankarstvo (EBA) krajem 2015. u Europskom gospodarskom prostoru (EGP) poslovalo je 6 051 investicijskih društava. Neka od njih imaju ograničenu ponudu usluga uglavnom za građanstvo, a druga nude brojne usluge za građanstvo, profesionalnim ulagateljima i korporativnim klijentima. Prema EBA-inim informacijama poslovanje oko 85 % investicijskih društava u EGP-u ograničeno je na: ·investicijsko savjetovanje, ·zaprimanje i prijenos naloga, ·upravljanje portfeljima i ·izvršavanje naloga. Ujedinjena je Kraljevina važno središte tržišta kapitala i investicijskih aktivnosti i tamo je sjedište većine, otprilike polovine, investicijskih društava iz EGP-a, a nešto ih je manje u Njemačkoj, Francuskoj, Nizozemskoj i Španjolskoj. Investicijska društva iz EGP-a većinom su mala i srednja poduzeća. EBA procjenjuje da otprilike osam investicijskih društava, koja su pretežno koncentrirana u UK-u, kontrolira oko 80 % imovine svih investicijskih društava u EGP-u. Stoga je Komisija u svojoj Komunikaciji o preispitivanju akcijskog plana o uniji tržišta kapitala sredinom provedbenog razdoblja kao jednu od novih prioritetnih mjera za jačanje tržišta kapitala i izgradnju unije tržišta kapitala najavila da će predložiti djelotvorniji bonitetni i nadzorni okvir za investicijska društva, prilagođen veličini i naravi investicijskih društava, kojim bi se potaknulo tržišno natjecanje i ulagateljima omogućio bolji pristup novim mogućnostima i bolje upravljanje njihovim rizicima. S obzirom na to da ključnu ulogu u tom području još uvijek imaju investicijska društva u Ujedinjenoj Kraljevini njezina odluka o napuštanju EU-a dodatno naglašava da je potrebno doraditi regulatornu strukturu u EU-u skladu s tom promjenom. Prijedlozi iz ove Uredbe i prateće Direktive („prijedlozi”) uvršteni su u Program rada Komisije za 2017. u okviru REFIT-a. Tim se prijedlozima želi osigurati da se na investicijska društva primjenjuju kapitalni zahtjevi, zahtjevi za likvidnost i drugi ključni bonitetni zahtjevi i odgovarajući nadzorni mehanizmi prilagođeni njihovom poslovanju i dovoljno strogi da se na bonitetno prihvatljiv način obuhvate rizici investicijskih društava radi zaštite stabilnosti financijskih tržišta EU-a. Prijedlozi se temelje na preispitivanju propisanom člankom 493. stavkom 2., člankom 498. stavkom 2., člankom 508. stavkom 2. i člankom 508. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 575/2013 (Uredba o kapitalnim zahtjevima ili CRR) koja zajedno s Direktivom 2013/36/EU (Direktiva o kapitalnim zahtjevima IV ili CRD IV) čini postojeći bonitetni okvir za investicijska društva. Pri usuglašavanju tih tekstova suzakonodavci su odlučili da bi okvir za investicijska društva trebalo revidirati jer se njegova pravila uglavnom odnose na kreditne institucije. Za razliku od kreditnih institucija investicijska društva ne primaju depozite i ne daju zajmove pa su stoga znatno manje izložena kreditnom riziku i riziku iznenadnog povlačenja depozita. Njihove se usluge odnose na financijske instrumente koji, za razliku od depozita, nisu plativi po nominalnoj vrijednosti, nego variraju ovisno o tržišnim kretanjima. Ta su društva međutim konkurenti kreditnim institucijama u pružanju investicijskih usluga, koje kreditne institucije mogu svojim klijentima pružati na temelju svojeg odobrenja za pružanje bankovnih usluga. Stoga su kreditne institucije i investicijska društva dvije kvalitativno različite vrste institucija s različitim primarnim karakteristikama poslovnih modela, ali su neke usluge koje mogu pružati donekle slične. Bonitetna pravila EU-a primjenjuju se na kreditne institucije i na investicijska društva od 1993., kada je stupio na snagu prvi okvir EU-a kojim su bile uređene djelatnosti investicijskih društava. Taj je okvir zamijenjen Direktivom o tržištima financijskih instrumenata (MiFID), a od siječnja 2018. direktivom MiFID II odnosno Uredbom MiFIR, i njime se utvrđuju uvjeti za izdavanje odobrenja za rad i zahtjevi o organizaciji i poslovanju na temelju kojih se ulagateljima mogu pružati investicijske usluge, te drugi zahtjevi kojima se uređuje uredno funkcioniranje financijskih tržišta. Bonitetni okvir za investicijska društva iz direktiva CRR/CRD IV funkcionira zajedno s Uredbom MiFID. U pravilu, svrha je bonitetnih zahtjeva za financijske institucije i. zajamčiti da institucije imaju dovoljno sredstava za očuvanje financijske održivosti i pružanje usluga u gospodarskim ciklusima; ili ii. omogućiti urednu likvidaciju bez prekomjerne gospodarske štete za njihove klijente ili stabilnost tržišta na kojima posluju. Stoga bi zahtjevi trebali odražavati rizike s kojima se različite financijske institucije suočavaju ili koje same predstavljaju, trebali bi biti proporcionalni vjerojatnosti rizika i trebali bi općenito uspostaviti ravnotežu između namjere da se osigura sigurnost i stabilnost različitih financijskih institucija i izbjegnu prekomjerni troškovi koji bi mogli biti prepreka njihovom održivom poslovanju. Na sistemska investicijska društva, od kojih se neka smatraju globalnim, ili na ostale sistemski važne institucije u skladu s člankom 131. Direktive CRD IV ipak bi se trebao primjenjivati okvir iz direktiva CRR/CRD IV, uključujući izmjene koje je Komisija predložila 23. studenoga 2016. a u skladu s revidiranim pristupom za njihovo utvrđivanje koji je naveden u prijedlozima. Razlog tomu je činjenica da za ta društva na jedinstvenom tržištu u pravilu nastaju rizici znatnih razmjera, koje ona osiguravaju. Zbog svojih su djelatnosti izložena kreditnom riziku, uglavnom u obliku kreditnog rizika druge ugovorne strane, te tržišnom riziku zbog pozicija koje preuzimaju za vlastiti račun, bilo u ime svojih klijenata bilo u svoje ime. Stoga ta društva zbog svoje veličine i međusobne povezanosti predstavljaju veći rizik za financijsku stabilnosti. Zbog tih rizika i da bi se osigurali jednaki uvjeti za sve takva bi sistemska investicijska društva trebalo smatrati kreditnim institucijama.

Kako je najavljeno u Komisijinoj Komunikaciji iz rujna 2017. o preispitivanju europskih nadzornih tijela, to bi isto tako značilo, među ostalim, da njihovo poslovanje u državama članicama koje su dio bankarske unije podliježe izravnom nadzoru Europske središnje banke (ESB) u okviru jedinstvenog nadzornog mehanizma. Za sada su ta društva uglavnom koncentrirana u UK-u, no razmatraju se planovi za premještanje dijelova njihova poslovanja na područje 27 država članica EU-a, a posebno u države članice koje su dio bankarske unije. Premda je time obuhvaćena tek nekolicina društava, njihov je udio u ukupnoj imovini i opsegu poslovanja svih investicijskih društava u EU-u ipak znatan. Puno je veći problem za ostala investicijska društva činjenica da su u središtu postojećeg bonitetnog okvira kreditne institucije i rizici s kojima se one suočavaju ili koji proizlaze iz njihova poslovanja. Usluge koje ta društva pružaju i rizici koji zbog njih mogu nastati uglavnom nisu izričito obuhvaćeni postojećim pravilima. Kad je riječ o osam investicijskih usluga koje investicijska društva na temelju MiFID-a mogu obavljati, u okviru CRR-a samo su za i. trgovanje za vlastiti račun; i ii. provedbu ponude odnosno prodaju instrumenata uz obvezu otkupa utvrđeni jasni odgovarajući zahtjevi. U slučaju ostalih investicijskih usluga (zaprimanje i prijenos naloga, izvršavanje naloga, upravljanje portfeljem, investicijsko savjetovanje, prodaja financijskih instrumenata bez obveze otkupa, upravljanje multilateralnom trgovinskom platformom) takvi zahtjevi ne postoje te su zbog toga rizici koji su s njima povezani samo okvirno obuhvaćeni. Iako su u nekim slučajevima ograničeni, rizici svojstveni tim djelatnostima kojima su izložena društva, a slijedom toga i klijenti društva i šira tržišta na kojima ona posluju, nisu stoga ciljano obuhvaćeni. Zbog toga se javljaju tri glavna problema koja su predmet procjene u radnom dokumentu službi Komisije uz prijedloge. Prvo, okvir je za brojna društva općenito uzrok znatne regulatorne složenosti, iako je zbog izuzeća donekle primjeren različitim vrstama poslovnih profila investicijskih društava. Drugo, njegovi detaljni zahtjevi i izuzeća neprecizna su i na rizike neosjetljiva zamjena za stvarne rizike koji nastaju zbog investicijskih društava i proizlaze iz njihova poslovanja i razlikuju se od rizika povezanih s bankama. Treće, zbog složenosti okvira i nedostatne osjetljivosti na rizike provedba tog okvira u državama članicama uzrokuje rascjepkanost sveukupnog regulatornog okruženja za investicijska društva, što otvara prostor štetnoj regulatornoj arbitraži, i moglo bi ugroziti integritet i funkcioniranje jedinstvenog tržišta. Prijedlozima se nastoje riješiti problemi postojećeg okvira i istovremeno investicijskim društvima, kad god je to moguće, olakšati osnivanje i obavljanje djelatnosti. Konkretno, utvrđuje se bonitetni okvir koji je bolje prilagođen njihovim poslovnim modelima. Prijedlozi sadržavaju odgovarajuće i rizicima primjerenije zahtjeve za investicijska društva kojima se bolje obuhvaćaju stvarni rizici koji nastaju zbog tih društava i proizlaze iz različitih vrsta poslovnih modela. Naposljetku, prijedlozi su jednostavniji regulatorni alati za učinkovit bonitetni nadzor. Kako je propisano člancima CRR-a, preispitivanje bonitetnog okvira za investicijska društva provedeno je u savjetovanju s EBA-om, Europskim nadzornim tijelom za vrijednosne papire i tržišta kapitala (ESMA) i nacionalnim nadležnim tijelima koja su zastupljena u tim europskim nadzornim tijelima. Nakon prvog Komisijina poziva na savjetovanje u prosincu 2014. EBA je objavila svoje prvo izvješće o postojećem bonitetnom okviru za investicijska društva i u prosincu 2015. zatražila izmjene postojećeg pristupa za sva investicijska društva, osim za najveća i najsistemskija investicijska društva. Nakon Komisijina drugog poziva na savjetovanje objavljenog u lipnju 2016. EBA je za potrebe savjetovanja u studenome 2016. objavila dokument za raspravu o eventualnom novom bonitetnom režimu koji bi se primjenjivao na veliku većinu investicijskih društava. Uzevši u obzir povratne informacije i dodatne podatke koje je zajednički s nacionalnim nadležnim tijelima prikupila od investicijskih društava EBA je u rujnu 2017. objavila svoje završne preporuke. Prijedlozi se u svim ključnim aspektima temelje na tim preporukama, osim u pogledu utvrđivanja sistemskih investicijskih društava, a razlozi za tu iznimku navode se u pratećem radnom dokumentu službi Komisije i sažimaju u odjeljku u nastavku pod nazivom „Procjena učinka”. • Dosljednost s postojećim odredbama politike u određenom području Ovim se prijedlogom nadopunjuje postojeći postupak preispitivanja režima za kreditne institucije iz CRR-a/CRD-a IV koji je pokrenut nakon što je Komisija 23. studenoga 2016. donijela prijedloge kojima se svim nesistemskim investicijskim društvima omogućilo da odustanu od primjene revidiranih odredbi o režimu. Ta je mogućnost uvedena u znak potvrde činjenice da se pri sastavljanju tih revidiranih odredbi nije uzela u obzir većina investicijskih društava te da bi njihovom primjenom pravila postala još složenija. Tada je već bilo u tijeku preispitivanje bonitetnog režima za većinu investicijskih društava, koji se predstavlja i u ovom prijedlogu, te se smatralo da bi se prije očekivane primjene novog režima na ta društava kratkoročno i neproporcionalno primjenjivao još složeniji režim . Stoga se ovim Prijedlogom uspostavlja novi režim za većinu investicijskih društava tako što se na njih više uopće ne primjenjuje okvir iz CRR-a/CRD-a IV, pri čemu samo sistemska investicijska društva ostaju obuhvaćena područjem primjene tog okvira, uključujući njegove revidirane odredbe, u skladu s revidiranim pristupom za njihovo utvrđivanje koji je iznesen u ovom Prijedlogu. Prijedlog je u skladu i s MiFID-om i MiFID-om II/MiFIR-om. Uspostavljaju se bonitetni zahtjevi prilagođeni načinu poslovanja investicijskih društava i njihovim rizicima i pojašnjava se kada se i zašto ti zahtjevi primjenjuju. Takvim se prijedlogom rješavaju određeni slučajevi proizvoljne primjene bonitetnih zahtjeva u postojećem okviru koji se pojavljuju jer se zahtjevi prije svega utvrđuju u vezi s investicijskim uslugama navedenim u MiFID-u umjesto u vezi sa stvarnim rizicima koji nastaju ovisno o vrsti i opsegu poslovanja investicijskih društava. MiFID II i MiFIR doneseni su nakon financijske krize i obuhvaćaju tržišta vrijednosnih papira, posrednike u ulaganjima i mjesta trgovanja. Novi okvir osnažuje i zamjenjuje postojeći okvir MiFID I. U okviru revizije bonitetnog okvira za investicijska društva potrebno je osigurati i to da društva iz trećih zemalja koja pružaju prekogranične usluge u EU-u ne uživaju povoljniji tretman od društava iz EU-a u smislu bonitetnih, poreznih i nadzornih zahtjeva. Ovim se prijedlogom uvode ciljane promjene postojećeg režima za utvrđivanje istovrijednosti za društva iz trećih zemalja na temelju članaka 46. i 47. MiFIR-a kako bi se zadržali jednaki uvjeti za društva iz EU-a i društva iz trećih zemalja. • Dosljednost u odnosu na druge politike Unije Investicijska društva imaju važnu ulogu u olakšavanju ulaganja u cijelom EU-u. Stoga je preispitivanje i dio Komisijinih inicijativa kojima se nastoji osigurati snažno i pravedno jedinstveno tržište s financijskim sustavom i unijom tržišta kapitala koji dobro funkcioniraju, kako bi se pokrenula ulaganja, potaknuo rast i otvaranje radnih mjesta. Prikladniji bonitetni i nadzorni okvir s nižim troškovima usklađenja za investicijska društva trebao bi pridonijeti i. poboljšanju ukupnih uvjeta za poduzeća; ii. poticanju ulaska na tržište i tržišnog natjecanja; i iii. boljem pristupu novim mogućnostima za ulagatelje i boljim načinima za upravljanje njihovim rizicima. I revidirani pristup za utvrđivanje sistemskih investicijskih društava koja bi trebala i dalje biti obuhvaćena okvirom iz CRR-a/CRD-a IV u skladu je s ciljem da se izbjegnu nedostaci u funkcioniranju bankarske unije. Nedavne strukturne promjene na tržištu upućuju na to da bankarske grupacije iz trećih zemalja imaju sve složenije strukture u EU-u i da posluju preko subjekata koji nisu obuhvaćeni nadzorom ESB-a u okviru jedinstvenog nadzornog mehanizma. Kako je objašnjeno u Komunikaciji Komisije iz listopada 2017. o dovršetku bankarske unije, time što se osigurava da sistemska investicijska društva ostanu obuhvaćena CRR-om / CRD-om IV u skladu s pristupom njihovom utvrđivanju iz ovog prijedloga ona podliježu bonitetnom nadzoru koji provode nadzorna tijela za bankarstvo, a njihovo poslovanje u državama članicama koje su dio bankarske unije podliježe bonitetnom nadzoru ESB-a. 2. PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST • Pravna osnova Ugovorom o funkcioniranju Europske unije (UFEU) europskim se institucijama dodjeljuje nadležnost za utvrđivanje odgovarajućih odredbi kojima je cilj uspostava i funkcioniranje unutarnjeg tržišta (članak 114. UFEU-a). To uključuje zakonodavstvo o bonitetnim pravilima i ostalim pravilima za pružatelje financijskih usluga, a u ovom je slučaju riječ o pružanju investicijskih usluga. Budući da se odnose na investicijska društva odredbama ovog prijedloga Uredbe zamjenjuju se odredbe Uredbe (EU) br. 575/2013 koje se isto tako temelje na članku 114. UFEU-a. • Supsidijarnost Prijedlogom se revidiraju i pojednostavnjuju postojeća pravila EU-a kojima se uređuje bonitetni tretman investicijskih društava kako bi se i. bolje obuhvatili i rješavali rizici koji proizlaze iz njihovih poslovnih modela; ii. postigli ravnopravniji uvjeti poslovanja među društvima; i iii. poboljšala nadzorna konvergencija. Kako bi se to postiglo, postojeći okvir EU-a trebalo bi zamijeniti novim, umjesto da se te mogućnosti prepuste regulatornim okvirima u državama članicama. Razlog tomu je činjenica da investicijska društva kojima je izdano odobrenje za rad na temelju MiFID-a danas redovito svoje usluge pružaju klijentima koji se nalaze izvan EU-a. Zasebne i nepovezane promjene pravila u državama članicama mogle bi uzrokovati narušavanje tržišnog natjecanja i diskriminirajuće postupanje, a time i do rascjepkanosti jedinstvenog tržišta. Tako bi se mogao povećati broj slučajeva štetne regulatorne arbitraže što bi, u slučaju problema, moglo utjecati na financijsku stabilnost i zaštitu ulagatelja u ostalim državama članicama. To bi moglo poremetiti i opseg i vrstu investicijskih usluga dostupnih u nekoj državi članici, što bi moglo naštetiti ukupnoj učinkovitosti tržišta i mogućnosti odabira za ulagatelje. Revidiranim pravilima trebale bi se izbjeći nepravedne regulatorne razlike i osigurati jednaki uvjeti za sva društva koja imaju odobrenje za rad i posluju na jedinstvenom tržištu. • Proporcionalnost Kao dio izvršenja Programa za primjerenost i učinkovitost propisa glavni je cilj učiniti novi okvir prikladnijim, relevantnijim i proporcionalnijim od postojećeg okvira za investicijska društva. U skladu s time ovim se Prijedlogom ostvaruje prava ravnoteža između osiguravanja toga da su zahtjevi istovremeno:

·sveobuhvatni i dovoljno strogi da se njima na bonitetno prihvatljiv način obuhvate rizici investicijskih društava i ·dovoljno fleksibilni da odgovaraju različitim vrstama poslovnih modela, a da se njihovom primjenom ne stvaraju prepreke njihovom komercijalno održivom poslovanju. Kako bi se postigla ta ravnoteža, u Prijedlogu se vodi računa o što nižim troškovima režima, u smislu troškova kapitalnih zahtjeva i povezanih troškova usklađenja i administrativnih troškova, koji nastaju zbog upravljanja osobljem i sustavima potrebnog za provedbu novih zahtjeva i podnošenja izvješća o usklađenosti. Kako je objašnjeno u popratnom radnom dokumentu službi Komisije, očekuje se da će se ti povezani troškovi kontinuirano smanjivati premda bi se na početku mogli pojaviti neki novi jednokratni troškovi. Kad je riječ o kapitalu, preispitivanje se temeljilo na široj politici koja utječe na prethodno navedeno kojom se općenito nastoji osigurati da se kapitalni zahtjevi za investicijska društva, u cijelom EU previše ne povećaju. Zbog toga za neke vrste društava nastaju različite posljedice na distribuciju, koje se umanjuju odredbama Prijedloga kojima se mjere s najvećim učincima uvode postupno i utvrđuje se njihova gornja granica. • Odabir instrumenta Odabrana je uredba jer njezine odredbe zamjenjuju odredbe Uredbe (EU) br. 575/2013 koje se odnose na investicijska društva. Tako se postiže izravni pravni učinak istovjetan postojećim pravilima, pri čemu se osigurava da se ciljevi Prijedloga dosljedno ostvaruju u cijelom EU-u i tako pridonosi većoj sigurnosti i jednakim uvjetima za društva. 3. REZULTATI EX-POST PROCJENA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENE UČINAKA • Ex-post procjena postojećeg zakonodavstva U popratnom radnom dokumentu službi Komisije sažeto se prikazuje procjena postojećeg okvira iz CRR-a/CRD-a IV koja se posebno temelji na analizi koju su u svojem izvješću iz 2015. proveli EBA i ESMA te na usporednom radu i analizi službi Komisije. U procjeni se zaključuje da se postojećim pravilima koja se temelje na međunarodnim regulatornim standardima za velike bankarske grupacije i usmjerena su na rizike banaka, samo djelomično postižu njihovi ciljevi u smislu i. osiguravanja dovoljne količine kapitala za pokriće rizika većine investicijskih društava; ii. nadzora troškova usklađenja; iii. postizanja jednakih uvjeta u cijelom EU-u; i iv. osiguravanja djelotvornog bonitetnog nadzora. Smatra se da u tom pogledu mnoge njegove odredbe nisu djelotvorne ni učinkovite. Iznimka su velika i sistemska investicijska društva koja zbog svoje veličine, profila rizičnosti i međusobne povezanosti s ostalim sudionicima na financijskim tržištima postaju nalik bankama. Kad je riječ o ostalom, procjenom statusa quo utvrđeno je da uzrokuje: i. prekomjernu složenost i neproporcionalno opterećenje zbog usklađivanja, posebno za brojna mala i srednja društva; ii. neprimjereni bonitetni parametri i zahtjevi neosjetljivi su na rizike i njima se rizici investicijskih društava ne mogu točno obuhvatiti; i iii. slučajevi različite provedbe pravila na nacionalnoj razini te rascjepkano regulatorno okruženje u cijelom EU-u. • Savjetovanja s dionicima Tijekom postupka preispitivanja nekoliko su puta održana savjetovanja s dionicima. Kad je riječ o ključnim etapama, nakon prvog poziva Komisije na savjetovanje u prosincu 2014. EBA je u prosincu 2015. objavila izvješće o postojećem bonitetnom okviru za investicijska društva i prijedloge izmjena. To je opsežna i javno dostupna analiza statusa quo s podacima o brojkama i vrstama investicijskih društava u državama članicama. Tom je analizom obuhvat preispitivanja proširen na dionike na koje pravila možda izravno ne utječu , ali je to bio poticaj za njihovo sudjelovanje u kasnijoj raspravi. EBA je 4. studenoga 2016. za potrebe savjetovanja objavila dokument za raspravu o potencijalnom novom bonitetnom režimu za investicijska društva. Tijekom tri mjeseca bilo je moguće dati primjedbe na dokument. EBA je 3. srpnja 2017. objavila nacrt svojih preporuka i pozvala dionike na očitovanje. Njezin se rad temeljio i na detaljnim podacima o investicijskim društvima, koje su za EBA-u prikupljala nacionalna nadležna tijela u dva navrata, 2016. i 2017. S obzirom na iscrpno javno savjetovanje i podatke koje je EBA prikupila Komisija je smatrala da istovremeno savjetovanje sa širom javnošću nije potrebno. Umjesto toga, službe Komisije savjetovale su se s dionicima ciljano kako bi prikupile još više mišljenja o glavnim elementima preispitivanja. To je uključivalo: ·okrugli stol održan 27. siječnja 2017. na temu EBA-ina nacrta prijedloga budućeg režima na kojemu su sudjelovali dionici iz sektora (investicijska društva, ulagatelji, odvjetnički uredi, savjetnici), ·radionicu o troškovima postojećeg režima koja je održana 30. svibnja 2017. i ·radionicu o EBA-inu nacrtu završnih preporuka koja je održana 17. srpnja 2017. O preispitivanju se raspravljalo s državama članicama u okviru Odbora za financijske usluge u ožujku i listopadu 2017. te Stručne skupine za bankarstvo, plaćanja i osiguranja u lipnju i rujnu 2017. Uzeta su u obzir i mišljenja dionika o početnoj procjeni učinka koju je pripremila Komisija i objavila u ožujku 2017.. Konačno, Komisija je razmotrila i mišljenja koja je prethodno primila u postupku sveobuhvatnog poziva na dostavu očitovanja o učinkovitosti, dosljednosti i povezanosti cjelokupnog regulatornog okvira EU-a za financijske usluge, tijekom kojeg je nekoliko ispitanika uputilo na različita pitanja bitna za preispitivanje. U investicijskim društvima primjenjuju se različiti poslovni modeli i njihova se mišljenja odnose na aspekte prijedloga koji su za njih specifični, zbog čega je otežana horizontalna usporedba relativne važnosti stavova dionika. Međutim, općenito govoreći, velika većina dionika pozdravlja prilagođeni bonitetni okvir koji bolje primjereniji njihovim poslovnim modelima. Naglašavaju da je njihova sistemska važnost ograničena te da bi se kapitalnim zahtjevima prije svega trebala omogućiti njihova uredna likvidacija. Kad je riječ o posebnim zahtjevima koji se primjenjuju na njihov konkretni poslovni model, investicijska društva koja pružaju samo agencijske usluge i ne izvršavaju transakcije s financijskim instrumentima iz vlastite bilance u pravilu kritiziraju prijedloge o linearnom povezivanju kapitalnih zahtjeva s veličinom portfelja klijenta kojim upravljaju. Premda se brojna društva koja trguju za vlastiti račun slažu da postojeći okvir kojim se obuhvaćaju tržišni rizici zaslužuje određenu pohvalu u dijelu koji se odnosi na rizike koji nastaju zbog njih i proizlaze iz njihova poslovanja, ostala društva za trgovanje napominju da se njime preuveličavaju rizici od metoda i proizvoda kojima trguju. Ta su mišljenja uzeta u obzir pri podešavanju predloženih parametara za nove rizike (K-faktori – vidjeti u nastavku) i utvrđivanju mogućnosti postupnog uvođenja i ograničenja viših zahtjeva.

• Prikupljanje i primjena stručnih znanja Preispitivanje je provedeno na temelju sveobuhvatnog savjeta koji je dala EBA uz savjetovanje s ESMA-om u skladu sa zahtjevima iz relevantnih članaka Uredbe (EU) br. 575/2013 koji čine pravnu osnovu za preispitivanje (posebno članak 508. stavci 2. i 3.). Javno su objavljeni sljedeći glavni dokumenti EBA-e: ·izvješće iz prosinca 2015. u kojem se navode opsežna procjena statusa quo i početne preporuke za izmjene, ·dokument za raspravu iz studenoga 2016. koji je objavljen radi savjetovanja o glavnim crtama mogućeg novog režima i ·završno izvješće iz rujna 2017. s detaljnim preporukama. Precizno podešavanje preporuka o novim kapitalnim zahtjevima potkrijepljeno je prikupljenim detaljnim podacima o investicijskim društvima. U ime EBA-e nacionalna nadležna tijela prikupljala su podatke dva puta, 2016. i 2017. Komisije je bila uključena u cijeli postupak i rasprave o prednostima i nedostacima detaljnih preporuka o politici. • Procjena učinka U skladu s Paketom instrumenata za bolju regulativu (instrument br. 9) Komisijina procjena učinka nije potrebna kad god je nekoj agenciji EU-a povjerena zadaća izrade politike i povezane analize ako se u prijedlogu Komisije previše ne odstupa od preporuka agencije te ako službe Komisije smatraju da je njezina procjena dovoljno kvalitetna. Premda je Odbor za nadzor regulative pregledao nacrt procjene učinka te inicijative, smatralo se da je radni dokument službi Komisije prikladniji s obzirom na to da se posebna zadaća preispitivanja temelji na savjetu europskih nadzornih tijela i savjetovanja s njihovim dionicima te na tehničkom radu. Stoga je svrha radnog dokumenta službi Komisije priloženog prijedlozima objasniti savjet europskih nadzornih tijela, uključujući rezultate njihove analize i savjetovanja i pritom iznijeti mišljenja službi Komisije o njegovim zaključcima radi usmjeravanja Komisijina postupka odlučivanja. EBA procjenjuje da bi se zbog njezina savjeta kapitalni zahtjevi ukupno i za sva nesistemska investicijska društva u EU-u povećali za 10 % u odnosu na sadašnje zahtjeve iz stupa 1., a smanjili za 16 % u odnosu na ukupne zahtjeve koji se primjenjuju na temelju dodatnih zahtjeva iz stupa 2. Raspodjela tih učinaka među investicijskim društvima ovisila bi o njihovoj veličini, investicijskim uslugama koje pružaju i o tome kako se na njih primjenjuju novi kapitalni zahtjevi. Kako je detaljno objašnjeno u radnom dokumentu službi Komisije koji je priložen prijedlozima, uključujući njegov Prilog II., ukupno povećanje od 10 % za zahtjeve iz stupa I. zbroj je znatno manjih zahtjeva za neka i povećanja većih od 10 % za neka druga društva. EBA smatra da samo nekoliko društava ne bi dostupnim regulatornim kapitalom uspjelo jednostavno ispuniti nove zahtjeve, što uključuje tek nekolicinu investicijskih savjetnika, trgovinskih društava i društava koja nude više usluga. Međutim, ako bi razina povećanja za društva te skupine bila više nego dvostruko veća u odnosu na postojeće zahtjeve, mogla bi se odobriti gornja granica za razdoblje od nekoliko godina. U zaključku popratnog radnog dokumenta službi Komisije navodi se da se, u usporedbi sa statusom quo, preporuke EBA-e općenito smatraju primjerenim i proporcionalnim načinom za učinkovito i djelotvorno ostvarenje ciljeva preispitivanja. Općenito, savjet EBA-e jasan je i pozitivan korak prema bonitetnom okviru za investicijska društva kojim se osigurava njihovo poslovanje na dobroj financijskoj osnovi i ne umanjuju njihove poslovne mogućnosti. Stoga bi se njime trebali uravnoteženo poduprijeti ciljevi preispitivanja. S jedne strane, time bi se trebalo osigurati da se rizici investicijskih društava za klijente i tržišta rješavaju ciljano, jednako za vrijeme njihova poslovanja i pri njihovoj eventualnoj likvidaciji. S druge strane, time bi se trebalo osigurati da ta društva uistinu pridonesu ulaganjima u cijelom EU-u, što je u skladu s ciljevima unije tržišta kapitala o mobiliziranju štednje i ulaganja radi poticanja rasta i otvaranja radnih mjesta. Samo se jednim dijelom odstupa od preporuka EBA-e o utvrđivanju sistemskih investicijskih društava. Iako EBA preporučuje da se odluka o tome odgodi kako bi se to pitanje pojasnilo kriterijima koji bi bili sastavni dio tehničkih pravila o provedbi prijedloga, smatra se da je primjerenije to utvrditi u samim prijedlozima kako bi se osigurali jednaki regulatorni uvjeti za kreditne institucije i sistemska investicijska društva. Prijedlozi o tome nisu ograničeni na savjet EBA-e u njezinu mišljenju o preispitivanju investicijskih društava. Međutim, prijedlozi se temelje na mišljenju EBA-e o pitanjima povezanima s odlukom UK-a o napuštanju EU-a. • Primjerenost propisa i pojednostavnjenje Kako je objašnjeno u popratnom radnom dokumentu službi Komisije, očekuje se da će se pojednostavnjenjem bonitetnih pravila za veliku većinu investicijskih društava znatno smanjiti njihovo administrativno opterećenje i opterećenje povezano s usklađenjem. Mogli bi se ukloniti razni suvišni regulatorni i izvještajni zahtjevi, što bi omogućilo produktivniju primjenu regulatornog kapitala. Utvrđivanjem kapitalnih i ostalih bonitetnih zahtjeva, uključujući zahtjeve o primicima i upravljanju, koji su proporcionalni investicijskim društvima, ovim se prijedlozima po prvi put umanjuju znatni troškovi koji nastaju za društva zbog zahtjeva koji se u okviru postojećeg režima primjenjuju na banke. Time bi se ukinule komplicirane zadaće povezivanja i usklađivanja poslovnih podataka s neprimjerenim regulatornim okvirom i režimom izvješćivanja. Očekuje se da će mala i srednja investicijska društva od toga imati najviše koristi. Proporcionalniji i primjereniji bonitetni okvir trebao bi pridonijeti poboljšaju uvjeta njihova poslovanja i ukloniti prepreke ulasku na tržište. Na primjer, pojednostavnjenjem zahtjevnog okvira za izvješćivanje trebali bi se smanjiti administrativno opterećenje i troškovi usklađivanja za mala i srednja poduzeća te inovativna poduzeća koja svoj rast nastoje ostvariti digitalizacijom. Slično tome, izuzimanjem malih i međusobno nepovezanih investicijskih društava iz postojećih pravila o upravljanju i primicima kako su utvrđena postojećim okvirom iz CRD-a IV/CRR-a, na temelju ovih prijedloga mogli bi se smanjiti njihovi administrativni troškovi i troškovi usklađenja. Očekuju se neki jednokratni troškovi prelaska na novi režim jer društva trebaju nadograditi sustave upravljanja rizicima, osuvremeniti odjele za usklađenje te revidirati ugovore s odvjetničkim društvima i drugim pružateljima usluga koji su trenutačno angažirani radi lakšeg usklađenja. Međutim, uštede troškova usklađenja trebale bi biti potpora općim ciljevima unije tržišta jer bi se investicijskim društvima omogućilo sudjelovanje u mobiliziranju štednje ulagatelja radi njezine produktivnije upotrebe. Kad je riječ o troškovima usklađenja, društva bi trebala ostvariti uštedu od nekoliko desetaka tisuća do stotina tisuća eura, ovisno o njihovoj vrsti i veličini. U ovoj fazi ne može se znati kako će se ta smanjenja troškova usklađenja odraziti na izmjene kapitalnih zahtjeva za različite vrste društava, no to bi trebalo prikazati u budućem okviru za praćenje i evaluaciju. • Temeljna prava Ovim se Prijedlogom osnažuje pravo raznih investicijskih društava da posluju neopterećena pravilima koja su prije svega namijenjena drugim vrstama gospodarskih subjekata. Zakonodavnim mjerama iz prijedloga kojima se utvrđuju pravila za isplate primitaka u investicijskim društvima poštuju se načela priznata Poveljom Europske unije o temeljnim pravima, posebno sloboda poduzetništva i pravo na kolektivno pregovaranje i djelovanje. 4. UTJECAJ NA PRORAČUN Prijedlog neće utjecati na proračun EU-a.

5. OSTALI DIJELOVI • Planovi provedbe i mehanizmi praćenja, evaluacije i izvješćivanja Trebalo bi izvršiti evaluaciju izmjena predviđenih ovim prijedlozima kako bi se utvrdilo u kojoj su mjeri ispunjeni sljedeći ciljevi: ·jednostavnija kategorizacija investicijskih društava kojom su obuhvaćeni različiti profili rizičnosti tih društava, ·skup bonitetnih pravila, posebno o kapitalnim zahtjevima, zahtjevima za likvidnost, isplate primitaka i upravljanje, koja su primjerena, proporcionalna i osjetljiva na specifične rizike kojima su izložena investicijska društva i kojima se osigurava dodjela kapitala tamo gdje je potreban, ·okvir koji na izravan i prepoznatljiv način odgovara rizicima svojstvenim vrsti i opsegu djelatnosti investicijskih društava, čime se potiče osnivanje poduzeća i ·pojednostavnjeni skup alata za nadzor kojim se omogućuje potpun i točan nadzor poslovnih praksi i povezanih rizika. Kako bi poslužile kao pokazatelji pri evaluaciji učinaka predloženih izmjena, u okviru budućeg preispitivanja mogle bi se prikupiti neke od sljedećih informacija: i. troškovi usklađivanja u smislu osoblja, pravnih savjeta i regulatornog izvješćivanja; ii. razine kapitalnih zahtjeva; iii. ostali novi troškovi, npr. troškovi koji proizlaze iz pravila o likvidnosti; iv. povećanje broja društava u različitim kategorijama; v. izmjene pristupa nadležnih tijela dodatnim zahtjevima stupa 2.; vi. primjeri i učinak neuspjeha investicijskih društava u okviru novog režima; i vii. promjene veličine investicijskih društava u smislu imovine i volumena naloga klijenata. • Detaljno obrazloženje posebnih odredbi prijedloga Predmet i područje primjene Prijedlogom se utvrđuju zahtjevi u smislu regulatornog kapitala, razine minimalnog kapitala, koncentracijskog rizika, likvidnosti, izvješćivanja i javnu objavu na temelju ove Uredbe koji se primjenjuju na sva nesistemska investicijska društva. Razina primjene Sva investicijska društva obuhvaćena područjem primjene Uredbe dužna su primjenjivati njezine odredbe na pojedinačnoj osnovi. Predviđeno je odstupanje za mala i međusobno nepovezana društva unutar bankarskih grupa koja podliježu primjeni i nadzoru na konsolidiranoj osnovi na temelju CRR-a/CRD-a IV. Kapitalni zahtjevi specifični za grupu primjenjuju se na grupe čiji su članovi samo investicijska društva, pri čemu je matično društvo dužno osigurati dovoljno kapitala za svoje udjele u društvima kćerima investicijskih društava. Regulatorni kapital Instrumenti kapitala koji se priznaju kao regulatorni kapital investicijskih društava kojim ispunjuju svoje kapitalne zahtjeve na temelju ove Uredbe sastoje se od istih elemenata već navedenih u CRR-u/CRD-u IV. U tu bi svrhu redovni osnovni kapital (CET1) trebao činiti najmanje 56 % regulatornog kapitala, pri čemu dodatni osnovni kapital (AT1) može činiti najviše 44 % regulatornog kapitala , a dopunski kapital može činiti najviše 25 % regulatornog kapitala . Kapitalni zahtjevi Sva investicijska društva dužna su stalno imati iznos trajnog minimalnog kapitala jednak inicijalnom kapitalu potrebnom za izdavanje odobrenja za rad. Mala i međusobno nepovezana investicijska društva dužna su kao svoj kapitalni zahtjev primijeniti taj zahtjev ili, ako je viši, onaj koji se temelji na četvrtini njihovih fiksnih općih troškova iz prethodne godine izračunanih u skladu s Delegiranom uredbom Komisije (EU) 2015/488. Ta se društva definiraju kao društva koja nemaju odobrenje za pohranu i administriranje imovine klijenta, držanje novca klijenta ili trgovanje za vlastiti račun u vlastito ime ili koja upravljaju imovinom na temelju aranžmana o diskrecijskom upravljanju portfeljem i nediskrecijskih (savjetodavnih) aranžmana čiji je iznos manji od 1,2 milijarde EUR, koja dnevno obrađuju naloge klijenata u iznosu manjem od 100 milijuna EUR za novčane transakcije ili milijardu EUR za izvedenice i čija bilanca iznosi manje od 100 milijuna EUR, a ukupni bruto prihodi od njihovih investicijskih aktivnosti manji su od 30 milijuna EUR. Investicijska društva koja premašuju te pragove moraju primijeniti najviši zahtjev za trajni minimalni kapital, zahtjev za fiksne opće troškove ili zahtjev koji se temelji na zbroju K-faktora, koji se na njih odnose. K-faktori K-faktorima obuhvaćeni su rizici za klijenta (RtC), odnosno rizici za tržište (RtM) i rizici za društvo (RtF) kad je riječ o društvima koja trguju za vlastiti račun i izvršavaju naloge klijenata u svoje ime. Rizici za klijenta (RtC) obuhvaćaju sljedeće K-faktore: imovina kojom se upravlja (K-AUM), novčana sredstva klijenta (K-CMH), imovina koja se pohranjuje i administrira (K-ASA) i obrađeni nalozi klijenta (K-COH). Rizici za tržište (RtM) obuhvaćaju K-faktor za rizik neto pozicija (K-NPR) na temelju zahtjeva za tržišni rizik iz CRR-a (glava IV. trećeg dijela) ili kao drugu mogućnost, uz odobrenje nadležnog tijela, onaj koji se temelji na iznosima marže danih klirinškim članovima za transakcije za koje potonji jamče (K-CMG). Da bi investicijsko društvo moglo primijeniti pojednostavnjeni standardizirani pristup za tržišni rizik, prag je izmijenjen tako da se odnosi samo na apsolutni iznos ukupne imovine od 300 milijuna EUR. Rizici za društvo (RtF) obuhvaćaju K-faktore za rizik nastanka statusa neispunjavanja obveza druge ugovorne strane u trgovanju (K-TCD), za koncentracijski rizik koji je viši od definiranih pragova (K-CON – vidjeti u nastavku) te za dnevni promet trgovanja (K-DTF).

Faktori K-CMH, K-ASA, K-COH i K-DTF izračunavaju se na temelju pomičnog prosjeka za prethodna tri mjeseca dok se za K-AUM temelji na prethodnoj godini. Kapitalni zahtjev određuje se množenjem tih K-faktora s odgovarajućim koeficijentima utvrđenim u ovoj Uredbi. Kapitalni zahtjevi za K-NPR određuju se u skladu s CRR-om, a za K-CON i K-TCD pojednostavnjenom primjenom odgovarajućih zahtjeva na temelju CRR-a koji se odnose na tretman velikih izloženosti u knjizi trgovanja odnosno na kreditni rizik druge ugovorne strane. Koncentracijski rizik Investicijska društva trebala bi nadzirati i kontrolirati svoj koncentracijski rizik, uključujući rizik za njihove klijente. Jedino bi društva koja se ne smatraju malim i međusobno nepovezanim društvima trebala nadležnim tijelima podnositi izvješća o svojim koncentracijskim rizicima, na primjer u obliku neispunjavanja obveza svojih drugih ugovornih strana ako drže novčana sredstva klijenta, vrijednosne papire i vlastita novčana sredstva te o koncentracijskom riziku koji proizlazi iz dobiti. Izloženost društava koja trguju za vlastiti račun ili izvršavaju naloge klijenata u vlastito ime prema jednoj drugoj ugovornoj strani ili povezanim drugim ugovornim stranama ne bi smjela premašiti 25 % njihova regulatornog kapitala, uz specifična odstupanja za kreditne institucije ili druga investicijska društva. Ta se ograničenja smiju prekoračiti samo ako su ispunjeni dodatni kapitalni zahtjevi za K-CON. Kad je riječ o investicijskim društvima koja su specijalizirana za robne izvedenice ili emisijske jedinice stakleničkih plinova i njihove izvedenice s velikom koncentracijom izloženosti prema nefinancijskim grupama čiji su članovi, ta se ograničenja smiju prekoračiti bez dodatnog kapitala sve dok je to u svrhu upravljanja likvidnošću ili rizicima na razini cijele grupe. Likvidnost Investicijska društva trebala bi imati uspostavljene interne postupke za praćenje svojih likvidonosnih potreba i njihovo upravljanje i trebala bi najmanje trećinu zahtjeva za fiksne opće troškove imati u likvidnoj imovini koja bi se trebala sastojati od vrlo kvalitetne likvidne imovine s popisa iz Delegirane uredbe Komisije o koeficijentu likvidnosne pokrivenosti i dopunjavati neopterećenim vlastitim novčanim sredstvima društva (koja ne smiju uključivati novčana sredstva klijenata), a u slučaju malih i međusobno nepovezanih društava (onih na koja se ne primjenjuju K-faktori), od potraživanja od kupaca i naknada ili provizija koja dospijevaju u roku od 30 dana, ako su ispunjeni određeni uvjeti. U iznimnim okolnostima investicijska društva smiju pasti ispod traženog praga zbog unovčenja svoje likvidne imovine radi pokrivanja likvidnosnih potreba pod uvjetom da o tome odmah obavijeste nadležno tijelo. Nadzorno izvješćivanje i javna objava Investicijska društva dužna su svojim nadležnim tijelima podnositi izvješća o svojoj usklađenosti s bonitetnim okvirom u skladu s detaljnim zahtjevima sadržanim u provedbenim mjerama razine 2. Zahtjevi o izvješćivanju detaljniji su za društva na koja se primjenjuju K-faktori nego za društva na koja se primjenjuje kapitalni zahtjev u smislu trajnog minimalnog kapitala ili fiksnih općih troškova. Ta su društva dužna javno objavljivati podatke o svojoj razini kapitala, kapitalnim zahtjevima, politikama i praksama primitaka i svojim sustavima upravljanja, dok se na mala i međusobno nepovezana društva ne primjenjuju zahtjevi za javnu objavu. Prijelazne odredbe Radi što jednostavnijeg prijelaza investicijskih društava na novi režim, kapitalni bi se zahtjevi uvodili postupno, kako slijedi. U razdoblju od pet godina od datuma početka primjene ove Uredbe, investicijskim društvima za koja se kapitalni zahtjev u skladu s novim režimom više nego udvostručuje u usporedbi s njihovim postojećim kapitalnim zahtjevom u skladu s postojećim okvirom trebalo bi dopustiti da svoj kapitalni zahtjev ograniče na dvostruku vrijednost relevantnog kapitalnog zahtjeva na temelju CRR-a / CRD-a IV. Osim toga, u tom bi razdoblju nova investicijska društva na koja se nikada nisu primjenjivali kapitalni zahtjevi u skladu s CRR-om / CRD-om IV mogla primjenjivati dvostruku vrijednost njihova zahtjeva za fiksne opće troškove, dok bi investicijska društva na koja se u skladu s CRR-om / CRD-om IV primjenjuje samo zahtjev za inicijalni kapital mogla ograničiti svoj kapitalni zahtjev na dvostruku vrijednost tog zahtjeva, kako bi se ublažila ta povećanja. Konačno, u razdoblju od pet godina od datuma početka primjene ove Uredbe ili do datuma primjene donesenih izmjena CRR-a / CRD-a IV u pogledu kapitalnih zahtjeva za tržišni rizik na temelju članka 1. stavka 84. Komisijina Prijedloga uredbe o izmjeni Uredbe (EU) br. 575/2013, ovisno o tome što nastupi ranije, investicijska društva na koja se primjenjuju odgovarajuće odredbe iz ove Uredbe trebala bi nastaviti izračunavati svoj kapitalni zahtjev za knjigu trgovanja u skladu s postojećim CRR-om. Sistemska investicijska društva Ovim se prijedlogom mijenja definicija pojma kreditna institucija iz članka 4. stavka 1. točke 1. CRR-a. Time se velikim investicijskim društvima koja obavljaju djelatnosti iz Priloga I. MiFID-u, odjeljka A točaka 3. i 6. i koja imaju imovinu u vrijednosti većoj od 30 milijardi EUR daje status kreditnih institucija. Stoga će velika investicijska društva od sistemske važnosti nastaviti primjenjivati CRR / CRD IV i u cijelosti će podlijegati bonitetnim i nadzornim zahtjevima koji se primjenjuju na kreditne institucije. To uključuje odredbe o nadzoru matičnog društva na pojedinačnoj i konsolidiranoj osnovi koji provode nadležna tijela. To isto tako znači da, među ostalim, poslovanje velikih investicijskih društava u državama članicama koje su dio bankarske unije podliježe izravnom nadzoru Europske središnje banke (ESB) u okviru jedinstvenog nadzornog mehanizma. Taj bi pristup bio i u skladu s regulatornim kretanjima u drugim zemljama (npr. Sjedinjene Države, Švicarska, Japan) u kojima je nakon financijske krize regulatorni i nadzorni tretman sistemskih investicijskih društava sve usklađeniji s tretmanom kreditnih institucija. 2017/0359 (COD) Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o bonitetnim zahtjevima za investicijska društva i o izmjeni uredbi (EU) br. 575/2013, (EU) br. 600/2014 i (EU) br. 1093/2010

(Tekst značajan za EGP) EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 114., uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima, uzimajući u obzir mišljenje Europske središnje banke, uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora, u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom, budući da: (1)Strogi bonitetni zahtjevi sastavni su dio regulatornih uvjeta pod kojima financijske institucije mogu pružati usluge u Uniji. Kad je riječ o bonitetnom tretmanu i nadzoru, na investicijska društva kao i na kreditne institucije primjenjuje se Direktiva 2013/36/EU te Uredba (EU) br. 575/2013, dok su zahtjevi o izdavanju odobrenja za rad i drugi zahtjevi o organizaciji i poslovanju utvrđeni u Direktivi 2004/39/EZ. (2)Postojeći bonitetni režimi na temelju Uredbe (EU) br. 575/2013 i Direktive 2013/36/EU uglavnom se temelje na uzastopnim verzijama međunarodnih regulatornih standarda koje je za velike bankarske grupe utvrdio Bazelski odbor za nadzor banaka i samo djelomično obuhvaćaju posebne rizike svojstvene različitim aktivnostima investicijskih društava. Specifične slabe točke i rizike svojstvene investicijskim društvima trebalo bi stoga posebno rješavati s pomoću odgovarajućih i razmjernih bonitetnih aranžmana na razini Unije. (3)Rizici koji nastaju zbog samih investicijskih društava i koji one predstavljaju za svoje klijente i šira tržišta na kojima posluju ovise o vrsti i opsegu njihovih djelatnosti, te o tome djeluju li investicijska društva kao zastupnici svojih klijenata i sami nisu strana u obavljenim transakcijama ili trguju za vlastiti račun. (4)Dobrim bonitetnim zahtjevima trebalo bi osigurati uredno upravljanje investicijskim društvima i u najboljim interesima njihovih klijenata. Trebalo bi uzeti u obzir da bi investicijska društva i njihovi klijenti mogli sudjelovati u vrlo rizičnim poslovima te različite stupnjeve rizika koje investicijska društva preuzimaju i koje sama predstavljaju. Isto tako, takvim bonitetnim zahtjevima trebalo bi izbjeći neopravdano administrativno opterećenje za investicijska društva. (5)Brojni zahtjevi koji proizlaze iz okvira Uredbe (EU) br. 575/2013 i Direktive 2013/36/EU namijenjeni su uklanjaju rizika s kojima se uobičajeno suočavaju kreditne institucije. Postojeći su zahtjevi stoga uglavnom prilagođeni očuvanju kreditnog kapaciteta kreditnih institucija u gospodarskim ciklusima i zaštiti deponenata i poreznih obveznika od moguće propasti i nisu namijenjeni rješavanju različitih profila rizičnosti investicijskih društava. Investicijska društva nemaju velike portfelje kredita za građanstvo i poduzeća i ne primaju depozite. Štetni učinci njihove propasti na sveukupnu financijsku stabilnost manje su vjerojatni nego u slučaju kreditnih institucija. Rizici s kojima se suočavaju investicijska društva i koje ona predstavljaju stoga su znatno drugačiji od rizika s kojima se suočavaju i koje predstavljaju kreditne institucije i ta bi razlika trebala jasno odražavati u bonitetnom okviru Unije. (6)Bonitetni zahtjevi koji se na temelju Direktive 2013/36/EU i Uredbe (EU) br. 575/2013 primjenjuju na investicijska društva temelje se na zahtjevima za kreditne institucije. Brojna se izuzeća od tih zahtjeva primjenjuju na investicijska društva kojima se odobrenje za rad ograničava na određene investicijske usluge koje nisu obuhvaćene postojećim bonitetnim okvirom. To je potvrda da rizici koji proizlaze iz takvog poslovanja tih društava nisu iste vrste kao rizici kreditnih institucija. Investicijska društva koja obavljaju djelatnosti obuhvaćene postojećim okvirom koje obuhvaćaju ograničeno trgovanje financijskim instrumentima podliježu odgovarajućim zahtjevima iz okvira koji se odnose na kapital, no mogu primijeniti izuzeća u drugim područjima kao što su likvidnost, velike izloženosti i financijska poluga. Na investicijska društva na čije se odobrenje za rad ne primjenjuju ta ograničenja primjenjuje se cijeli okvir, kao i na kreditne institucije. (7)Trgovanje financijskim instrumentima, u svrhu upravljanja rizicima, zaštite od rizika ili upravljanja likvidnošću ili zauzimanja dugih ili kratkih pozicija u odnosu na vrijednosti instrumenata u budućem razdoblju, djelatnost je kojom se mogu baviti i kreditne institucije i investicijska društva koja imaju odobrenje za trgovanje za vlastiti račun i koja su već obuhvaćena bonitetnim okvirom Direktive 2013/36/EU i Uredbe (EU) br. 575/2013. Da bi se izbjegli nejednaki uvjeti zbog kojih bi u tom području moglo doći do regulatorne arbitraže između kreditnih institucija i investicijskih društava, kapitalni zahtjevi koji proizlaze iz tih pravila radi pokrivanja rizika trebali bi se i dalje primjenjivati na ta investicijska društva. Pravilima su obuhvaćene i izloženosti tih investicijskih društava prema drugim ugovornim stranama u specifičnim transakcijama i odgovarajući kapitalni zahtjevi i ona bi se stoga trebala i dalje, ali jednostavnije primjenjivati. Naposljetku, pravila iz postojećeg okvira o velikim izloženostima relevantna su i kada su izloženosti iz trgovanja tih investicijskih društava prema određenim drugim ugovornim stranama posebno velike i tako zbog nastanka statusa neispunjavanja obveza druge ugovorne strane za investicijska društva nastaje prekomjerno koncentrirani izvor rizika. Stoga bi se te odredbe trebale i dalje, ali jednostavnije primjenjivati na investicijska društva. (8)Razlike u primjeni postojećeg okvira u različitim državama članicama mogle bi narušiti jednaka pravila o poslovanju investicijskih društava u Uniji. Te razlike proizlaze iz sveukupne složenosti primjene okvira na različita investicijska društva ovisno o uslugama koje pružaju, pri čemu neka nacionalna tijela u nacionalnom pravu ili praksi prilagođavaju ili pojednostavnjuju takvu primjenu. S obzirom na to da postojeći bonitetni okvir ne rješava sve rizike s kojima se suočavaju ili koje predstavljaju neke vrste investicijskih društava, na određena su investicijska društva u nekim državama članicama primijenjeni dodatni veliki kapitalni zahtjevi. Ujednačenim odredbama o rješavanju tih rizika trebalo bi osigurati usklađen bonitetni nadzor investicijskih društava u cijeloj Uniji. (9)Stoga je potreban poseban bonitetni režim za investicijska društva koja na temelju njihove veličine i međusobne povezanosti s ostalim financijskim i gospodarskim akterima nisu sistemska. Na sistemska investicijska društva trebao bi se, međutim, i dalje primjenjivati postojeći bonitetni okvir na temelju Direktive 2013/36/EU i Uredbe (EU) br. 575/2013. Ta investicijska društva podskup su investicijskih društava na koja se trenutačno primjenjuje okvir Direktive 2013/36/EU / Uredbe (EU) br. 575/2013 i koja ne mogu iskoristiti posebna izuzeća od bilo kojeg od njegovih glavnih zahtjeva. Poslovni modeli i profili rizičnosti najvećih i međusobno najviše povezanih investicijskih društava slični su onima značajnih kreditnih institucija – pružaju usluge nalik uslugama banaka i preuzimaju rizike znatnih razmjera. Stoga je primjereno da se na ta investicijska društva i dalje primjenjuju odredbe iz Direktive 2013/36/EU i Uredbe (EU) br. 575/2013. Nadalje, sistemska investicijska društva dovoljno su velika i njihovi poslovni modeli i profili rizičnosti prijetnja su stabilnom i urednom funkcioniranju financijskih tržišta jednako kao i velike kreditne institucije. (10)Posebnim bonitetnim režimom za investicijska društva koja se na temelju njihove veličine i međusobne povezanosti s ostalim financijskim i gospodarskim akterima ne smatraju sistemskim trebalo bi rješavati specifične poslovne prakse različitih vrsta investicijskih društava. Posebno bi se na investicijska društva u kojima postoji najveća mogućnost stvaranja rizika za klijente, tržišta ili uredno funkcioniranje samih investicijskih društava trebali primjenjivati jasni i učinkoviti bonitetni zahtjevi prilagođeni tim specifičnim rizicima. Te bi bonitetne zahtjeve trebalo prilagoditi vrsti investicijskog društva, najboljim interesima klijenata te vrste investicijskog društva i promicanju nesmetanog i urednog funkcioniranja tržišta na kojima te vrste društava posluju. Njihovom bi se primjenom trebali ublažiti rizici u utvrđenim područjima i trebali bi pridonijeti urednoj likvidaciji investicijskog društva u slučaju njegove propasti, uz minimalno narušavanje stabilnosti financijskih tržišta. (11)Na svako bi se investicijsko društvo pojedinačno trebao primjenjivati bonitetni režim za investicijska društva koja se na temelju njihove veličine i međusobne povezanosti s ostalim financijskim i gospodarskim akterima ne smatraju sistemskim. Međutim, s obzirom na to da su rizici koje stvaraju mala i međusobno nepovezana investicijska društva uglavnom ograničeni, trebalo bi im dopustiti da iskoriste izuzeće od određenih bonitetnih zahtjeva ako su dio bankarske grupe čije je sjedište u istoj državi članici i ako u istoj državi članici podliježu nadzoru na konsolidiranoj osnovi na temelju Uredbe (EU) br. 575/2013 / Direktive 2013/36/EU jer bi se u takvim slučajevima ti rizici primjereno obuhvatili konsolidiranom primjenom Uredbe (EU) br. 575/2013 / Direktive 2013/36/EU na grupu. Zbog mogućeg postojećeg tretmana grupe investicijskih društava u skladu s Uredbom (EU) br. 575/2013 / Direktivom 2013/36/EU, od matičnog društva u takvoj grupi trebalo bi zahtijevati dovoljno kapitala radi potpore knjigovodstvenoj vrijednosti njegovih udjela u društvima kćerima. Nadalje, kako bi se uzeli u obzir slučajevi veće rizičnosti ili međusobne povezanosti takvih grupa investicijskih društava, na njih bi se mogli primjenjivati kapitalni zahtjevi na temelju konsolidiranog stanja grupe. (12)Kako bi se investicijskim društvima omogućilo da se radi ispunjenja kapitalnih zahtjeva na temelju bonitetnog okvira specifičnog za investicijska društva i dalje oslanjaju na svoj postojeći regulatorni kapital, definiciju i sastav regulatornog kapitala trebalo bi uskladiti s Uredbom (EU) br. 575/2013. To uključuje potpune odbitke koji se primjenjuju na bilančne stavke i regulatorni kapital u skladu s Uredbom (EU) br. 575/2013, kao što su odgođena porezna imovina i ulaganja u instrumente kapitala drugih subjekata financijskog sektora. Međutim, investicijska društva trebala bi moći od odbitaka izuzeti neznačajna ulaganja u instrumente kapitala subjekata financijskog sektora ako ih drže za potrebe trgovanja, radi potpore održavanju tržišta tih instrumenata. Radi usklađenja sastava regulatornog kapitala s Uredbom (EU) br. 575/2013, investicijska bi društva stavkama redovnog osnovnog kapitala trebala ispuniti najmanje 56 % kapitalnog zahtjeva, dok bi se stavke dodatnog osnovnog kapitala mogle priznati do najviše 44 % regulatornog kapitala, a stavke dopunskog kapitala do najviše 25 % regulatornog kapitala. (13)Kako bi se osiguralo da investicijska društva uvijek posluju s razinom kapitala koja im je bila potrebna za izdavanje odobrenja za rad, sva bi investicijska društva u svakom trenutku trebala ispunjavati zahtjev za trajni minimalni kapital jednak inicijalnom kapitalu potrebnom za izdavanje odobrenja za obavljanje relevantnih investicijskih usluga utvrđenih u skladu s Direktivom (EU) ----/--/[IFD]. (14)Kako bi se osigurala jednostavna primjena minimalnog kapitalnog zahtjeva za mala i međusobno nepovezana investicijska društva, njihov bi kapital trebao biti jednak njihovu zahtjevu za trajni minimalni kapital ili četvrtini njihovih fiksnih općih troškova izmjerenih na temelju njihove aktivnosti u prethodnoj godini, ovisno o tome što je veće, u skladu s Delegiranom uredbom Komisije (EU) 2015/488. (15)Kako bi se uzeli u obzir veći rizici investicijskih društava koja nisu mala ni međusobno nepovezana, njihov minimalni kapitalni zahtjev trebao bi biti veći od zahtjeva za njihov trajni minimalni kapital, četvrtine njihovih fiksnih općih troškova za prethodnu godinu ili zbroja njihovih zahtjeva u okviru skupa faktora rizika prilagođenih investicijskim društvima („faktori K”) kojim se kapital utvrđuje u odnosu na rizike u određenim područjima poslovanja investicijskih društava.

(16)Za potrebe posebnih bonitetnih zahtjeva za investicijska društva investicijska bi društva trebalo smatrati malim i međusobno nepovezanim ako ne obavljaju investicijske usluge koje su vrlo rizične za klijente, tržišta ili njih same te ako je zbog njihove veličine manje vjerojatno da će s prouzročiti dalekosežne negativne učinke za klijente i tržišta ako se ostvare rizici svojstveni njihovu poslovanju ili u slučaju njihove propasti. U skladu s time, mala i međusobno nepovezana investicijska društva trebalo bi definirati kao društva koja ne trguju za vlastiti račun ili zbog kojih ne nastaju rizici povezani s trgovanjem financijskim instrumentima, koja pod svojom kontrolom ne drže imovinu ili novčana sredstva klijenata, koja upravljaju imovinom na temelju aranžmana o diskrecijskom upravljanju portfeljem i nediskrecijskih (savjetodavnih) aranžmana čiji je iznos manji od 1,2 milijarde EUR, koja obrađuju naloge klijenata u iznosu manjem od 100 milijuna EUR dnevno za novčane transakcije ili manjem od milijarde EUR za transakcije izvedenicama i čija bilanca iznosi manje od 100 milijuna EUR, a ukupni godišnji bruto prihodi od investicijskih usluga manji su od 30 milijuna EUR. (17)Kako bi se spriječila regulatorna arbitraža i smanjio poticaj investicijskim društvima da svoje poslovanje strukturiraju tako da izbjegnu premašivanje pragova iznad kojih više ne bi ispunjavali uvjet za mala i međusobno nepovezana društva, na sva investicijska društva koja su dio iste grupe trebalo bi kombinirano primijeniti pragove za imovinu kojom se upravlja, obrađene naloge klijenata, vrijednost bilance i ukupne bruto prihode. Ostali su kriteriji binarni, odnosno drži li investicijsko društvo novčana sredstva klijenta, administrira li ili pohranjuje imovinu klijenta ili trguje financijskim instrumentima i stvara rizike za tržište ili drugu ugovornu stranu, i ne ostavljaju prostora za takvo restrukturiranje te bi ih stoga trebalo pojedinačno procjenjivati. Kako bi se obuhvatili novi poslovni modeli i rizici koje oni stalno predstavljaju, te bi pragove i kriterije trebalo procjenjivati na kraju dana, uz iznimku držanja novčanih sredstava klijenta koje bi trebalo procjenjivati tijekom dana i vrijednosti bilance i ukupnih bruto prihoda koje bi trebalo procjenjivati na temelju stanja investicijskog društva na kraju zadnje financijske godine. (18)Investicijska društva koja premaše regulatorne pragove ili ne ispune ostale kriterije ne bi trebalo smatrati malim i međusobno nepovezanim i na njih bi trebalo primijeniti zahtjeve za ostala investicijska društva u skladu s posebnim prijelaznim odredbama iz ove Uredbe. To bi bio poticaj investicijskim društvima da svoje poslovanje planiraju tako da je jasno da ispunjuju uvjete za mala i međusobno nepovezana društva. Kad je riječ o investicijskim društvima koja ne ispunjuju zahtjeve za mala i međusobno nepovezana društva na temelju čega bi ostvarila pravo na takav tretman, trebalo bi predvidjeti fazu u kojoj bi se pratilo ispunjuje li društvo te kriterije i je li najmanje šest uzastopnih mjeseci bude ispod odgovarajućih pragova. (19)Sva bi investicijska društva trebala svoj kapitalni zahtjev izračunavati s pomoću skupa faktora K kojima su obuhvaćeni rizici za klijenta („RtC”), rizici za tržište („RtM”) i rizici za društvo („RtF”). Faktor K u okviru RtC-a obuhvaća imovinu klijenta kojom se upravlja i savjetovanje (K-AUM), pohranjenu imovinu koja se administrira (K-ASA), novčana sredstva klijenta(K-CMH) i obrađene naloge klijenta (K-COH). (20)Faktor K u okviru RtM-a obuhvaća rizik neto pozicija (K-NPR) u skladu s odredbama CRR-a o tržišnim rizicima ili, ako to nadležno tijelo dopusti određenim vrstama investicijskih društava koja trguju za vlastiti račun posredstvom klirinških članova, na temelju iznosa marže koja se daje klirinškom članu investicijskog društva (K-CMG). (21)Faktori K u okviru RtF-a obuhvaćaju izloženost investicijskog društva nastanku statusa neispunjavanja obveza druge ugovorne strane u trgovanju (K-TCD) u skladu s pojednostavnjenim odredbama o kreditnom riziku druge ugovorne strane na temelju CRR-a, koncentracijski rizik zbog velikih izloženosti investicijskog društva prema posebnim drugim ugovornim stranama na temelju odredbi CRR-a koje se odnose na rizik od velikih izloženosti u knjizi trgovanja (K-CON) i operativni rizici od dnevnog prometa trgovanja investicijskog društva (K-DTF). (22)Sveukupni kapitalni zahtjev na temelju faktora K zbroj je zahtjeva faktora K u okviru RtC-a, RtM-a i RtF-a. K-AUM, K-ASA, K-CMH, K-COH i K-DTF odnose se na opseg djelatnosti povezan sa svakim faktorom K. Opseg za K-CMH, K-ASA, K-COH i K-DTF izračunava se na temelju pomičnog prosjeka za prethodna tri mjeseca dok se za K-AUM temelji na prethodnoj godini. Kako bi se odredio kapitalni zahtjev, taj se opseg množi s odgovarajućim koeficijentima utvrđenima u ovoj Uredbi. Kapitalni zahtjevi za K-NPR određuju se na temelju CRR-a, dok se kapitalni zahtjevi za K-CON i K-TCD određuju pojednostavnjenom primjenom odgovarajućih zahtjeva na temelju CRR-a koji se odnose na tretman velikih izloženosti u knjizi trgovanja, odnosno na kreditni rizik druge ugovorne strane. Iznos faktora K je nula ako društvo ne poduzme odgovarajuću aktivnost. (23)Faktori K u okviru RtC-a zamjenske su varijable kojima su obuhvaćena područja poslovanja investicijskih društava u kojima eventualno može nastati šteta za klijente pojave li se problemi. Faktor K-AUM obuhvaća rizik od nastanka štete za klijente zbog nepravilnog diskrecijskog upravljanja portfeljem klijenata ili lošeg obavljenih usluga i klijentima je koristan u smislu kontinuiteta usluge upravljanja portfeljem i savjetovanja. Faktor K-ASA obuhvaća rizik pohrane i administriranja imovine klijenata i osigurava da investicijska društva drže kapital razmjeran takvim stanjima bez obzira na to pojavljuje li se imovina u bilanci investicijskog društva ili se evidentira odvojeno u drugim financijskim izvještajima. Faktor K-CMH obuhvaća rizik mogućeg nastanka štete kada investicijsko društvo drži novčana sredstva svojih klijenata bez obzira na to jesu li ona u njegovoj vlastitoj bilanci ili se evidentira odvojeno u drugim financijskim izvještajima. Faktor K-COH obuhvaća potencijalni rizik za klijente društva koje izvršava njihove naloge (u ime klijenta, a ne u ime samog društva), na primjer u okviru usluga izvršenja ili kada je društvo u smislu klijentovih naloga samo jedno od društava u lancu. (24)Kad je riječ o investicijskim društvima koja trguju za vlastiti račun, faktor K za RtM temelji se na pravilima o tržišnim rizicima za pozicije u financijskim instrumentima, u valuti i u robi, u skladu s izmijenjenom Uredbom (EU) br. 575/2013. Time se investicijskim društvima omogućuje da odaberu hoće li primjenjivati standardizirani pristup na temelju Uredbe (EU) br. 575/2013 (pojednostavnjeni standardizirani pristup na temelju izmijenjene Uredbe (EU) br. 575/2013) ako je njihova imovina manja od 300 milijuna EUR ili revidirani standardizirani pristup na temelju izmijenjene Uredbe (EU) br. 575/2013, ili interne modele. U posljednja dva slučaja dobiveni kapitalni zahtjev moguće je umanjiti na 65 % i time postaje trajna mogućnost iz izmijenjene Uredbe (EU) br. 575/2013 da se taj postupak privremeno primjenjuje u trajanju od tri godine, kako bi se uzeo u obzir sveukupni manji bonitetni značaj investicijskih društava. Alternativno, kapitalni zahtjev trgovinskih društava čije se poslovanje uz odobrenje nadležnog tijela poravnava posredstvom središnje druge ugovorne strane trebao biti jednak maržama koje se daju njihovim klirinškim članovima. (25)Kad je riječ o investicijskim društvima koja trguju za vlastiti račun, faktori K-TCD i K-CON u okviru RtF-a pojednostavnjena su primjena pravila iz CRR-a o kreditnom riziku druge ugovorne strane, odnosno riziku velike izloženosti. Faktor K-TCD obuhvaća rizik za investicijska društva koji proizlazi iz transakcija s OTC izvedenicama, iz repo transakcija, transakcija pozajmljivanja vrijednosnih papira ili robe drugoj ugovornoj strani ili od druge ugovorne strane, transakcija s dugim rokom namire i maržnih kredita s drugim ugovornim stranama koje ne ispunjuju svoje obveze i izračunava se tako što se vrijednost izloženosti dobivena na temelju zamjenskog troška i dodatnog zahtjeva za potencijalnu buduću izloženost pomnoži s faktorima rizika na temelju Uredbe (EU) br. 575/2013, uzimajući pritom u obzir učinke ublažavanja rizika ostvarene učinkovitim netiranjem i razmjenom kolaterala. Faktor K-CON obuhvaća koncentracijski rizik koji se odnosi na pojedinačne ili vrlo povezane druge ugovorne strane iz privatnog sektora prema kojima je izloženost društava veća od 25 % njihova regulatornog kapitala ili od specifičnih alternativnih pragova u odnosu na kreditne institucije ili druga investicijska društva, i to tako da se u skladu s Uredbom (EU) br. 575/2013 uvode dodatni kapitalni zahtjevi za izloženosti veće od tih ograničenja. Konačno, faktor K-DTF obuhvaćaju operativne rizike za za investicijska društva koji proizlaze iz velikih volumena transakcija zaključenih u jednom danu za vlastiti račun ili u svoje ime a za račun klijenata koji bi mogli nastati zbog neodgovarajućih ili neuspješnih internih postupaka, zbog ljudske pogreške i sustava ili vanjskih događaja, na temelju zamišljene vrijednosti dnevnog trgovanja. (26)Sva investicijska društva trebala bi pratiti i kontrolirati svoj koncentracijski rizik, uključujući i u odnosu na njihove klijente. Međutim, samo bi investicijska društva na koja se primjenjuje minimalni kapitalni zahtjev u okviru faktora K trebala nadležnim tijelima podnositi izvješća o svojim koncentracijskim rizicima. Kad je riječ o investicijskim društvima koja su specijalizirana za robne izvedenice ili emisijske jedinice stakleničkih plinova i njihove izvedenice s velikim koncentriranim izloženostima prema nefinancijskim grupama kojima pripadaju, gornje granice za koncentracijski rizik smiju se prekoračiti bez dodatnog kapitala u okviru faktora K-CON sve dok je to u svrhu upravljanja likvidnošću ili rizicima na razini cijele grupe. (27)Sva investicijska društva trebala bi imati interne postupke za praćenje i upravljanje svojim zahtjevima za likvidnost. Ti bi postupcima trebali pridonijeti njihovu urednom funkcioniranju tijekom vremena, bez potrebe za izdvajanjem likvidnosti posebno za razdoblja stresa. Stoga bi sva investicijska društva trebala u svakom trenutku u likvidnoj imovini imati minimalno trećinu iznosa zahtjeva za njihove fiksne opće troškove. Ta bi likvidna imovina trebala biti vrlo kvalitetna i u skladu s popisom navedenim u Delegiranoj uredbi Komisije (EU) 2015/61 o koeficijentu likvidnosne pokrivenosti te korektivnim faktorima koji se na tu imovinu primjenjuju na temelju te Delegirane uredbe. Kako bi se uzele u obzir razlike u profilima likvidnosti investicijskih društava u odnosu na kreditne institucije, na popis odgovarajuće likvidne imovine trebalo bi dodati neopterećena vlastita novčana sredstva društva (koja ne smiju uključivati novčana sredstva klijenta). Mala i međusobno nepovezana investicijska društva mogla bi dodatno uključiti stavke potraživanja od kupaca i naknada ili provizija koja dospijevaju u roku od 30 dana, pod uvjetom da ne premašuju jednu trećinu minimalnog likvidnosnog zahtjeva, da se ne ubrajaju u dodatne likvidnosne zahtjeve nadležnog tijela te da se na njih primjenjuje korektivni faktor od 50 %. U iznimnim bi okolnostima investicijskim društvima trebalo dopustiti da padnu ispod traženog praga zbog unovčenja svoje likvidne imovine radi pokrivanja likvidnosnih zahtjeva, pod uvjetom da o tome odmah obavijeste nadležno tijelo. Sva financijska jamstva koja su dana klijentima zbog čije bi aktivacije mogle nastati veće likvidnosne potrebe trebala bi smanjiti iznos dostupne likvidne imovine za najmanje 1,6 % ukupne vrijednosti takvih jamstava. (28)Trebalo bi izraditi odgovarajući proporcionalni regulatorni okvir za izvješćivanje u vezi s novim bonitetnim režimom koji bi trebalo pažljivo prilagoditi poslovanju investicijskih društava i zahtjevima bonitetnog okvira. Izvještajni zahtjevi za investicijska društva trebali bi se odnositi na razinu i sastav njihova regulatornog kapitala, njihove kapitalne zahtjeve, osnovu za izračun njihovih kapitalnih zahtjeva, profil njihovih djelatnosti i veličinu u odnosu na parametre prema kojima se investicijska društva smatraju malim i međusobno nepovezanim, njihove likvidnosne zahtjeve i postupanje u skladu s odredbama o koncentracijskom riziku. EBA-i bi trebalo povjeriti izradu nacrta provedbenih tehničkih standarda kojima bi se pobliže odredili detaljni obrasci i mehanizmi tog regulatornog izvješćivanja i ti bi standardi trebali biti proporcionalni veličini i složenosti različitih investicijskih društava te bi se posebno trebalo uzeti u obzir smatraju li se investicijska društva malim i međusobno nepovezanim. (29)Radi transparentnosti za njihove ulagatelje i šira tržišta, investicijska društva koja se ne smatraju malim i međusobno nepovezanim trebala bi javno objaviti podatke o svojoj razini kapitala, kapitalnim zahtjevima, svojim sustavima upravljanja te politikama i praksama primitaka. Transparentnost isplata primitaka u velikim iznosima u službi je legitimnog cilja od općeg interesa, a to je pridonijeti pouzdanosti i stabilnosti financijskih tržišta, s obzirom na važnu ulogu tih osoba koje ostvaruju visoke zarade u usmjeravanju poslovanja i dugoročnoj uspješnosti investicijskih društava. Radi zaštite povjerljivosti podataka informacije o primicima osoba koje ostvaruju visoke zarade objavljuju se na zbirnoj osnovi. Zahtjevi o javnoj objavi ne bi se trebali primjenjivati na mala i međusobno nepovezana društva osim ako izdaju instrumente dodatnog osnovnog kapitala, radi transparentnosti za ulagatelje u te instrumente. (30)Radi što jednostavnijeg prijelaza investicijskih društava sa zahtjeva iz Uredbe (EU) br. 575/2013 i Direktive 2013/36/EU na zahtjeve iz ove Uredbe i Direktive (EU) ----/--[IFD], primjereno je osigurati odgovarajuće prijelazne mjere. Konkretno, u razdoblju od pet godina od datuma početka primjene ove Uredbe investicijska društva čiji bi se kapitalni zahtjevi u skladu s ovom Uredbom više nego udvostručili u usporedbi s njihovim postojećim kapitalnim zahtjevom u skladu s Uredbom (EU) br. 575/2013 / Direktivom 2013/36/EU trebala bi moći ublažiti učinke potencijalnih povećanja tako što bi ograničila kapitalni zahtjev na dvostruku vrijednost njihova relevantnog kapitalnog zahtjeva u skladu s Uredbom (EU) br. 575/2013 / Direktivom 2013/36/EU. Da se nova investicijska društva sličnog profila kao i postojeća društva ne bi dovela u nepovoljan položaj, u razdoblju od pet godina od datuma početka primjene ove Uredbe investicijska društva na koja se nikada nisu primjenjivali kapitalni zahtjevi u skladu s Uredbom (EU) br. 575/2013 / Direktivom 2013/36/EU trebala bi moći ograničiti svoje kapitalne zahtjeve na temelju ove Uredbe na dvostruku vrijednost njihova zahtjeva za fiksne opće troškove. Jednako tako, investicijska društva na koja se primjenjivao samo zahtjev za inicijalni kapital u skladu s Uredbom (EU) br. 575/2013 / Direktivom 2013/36/EU i čiji bi se kapitalni zahtjevi u skladu s ovom Uredbom više nego udvostručili u usporedbi s onim u skladu s Uredbom (EU) br. 575/2013 / Direktivom 2013/36/EU trebala bi moći u razdoblju od pet godina od datuma početka primjene ove Uredbe ograničiti svoje kapitalne zahtjeve na temelju ove Uredbe na dvostruku vrijednost njihova zahtjeva za inicijalni kapital u skladu s Uredbom (EU) br. 575/2013 / Direktivom 2013/36/EU. Te prijelazne mjere bile bi, ovisno o slučaju, dostupne i investicijskim društvima iz Uredbe (EU) br. 575/2013 članka 498., čime se ta društva izuzimaju od zahtjeva za regulatorni kapital na temelju te Uredbe, dok zahtjevi za inicijalni kapital za ta investicijska društva ovise o investicijskim uslugama koje pružaju ili aktivnostima koje obavljaju. U razdoblju od pet godina od datuma početka primjene ove Uredbe njihovi kapitalni zahtjevi na temelju prijelaznih odredbi iz ove Uredbe trebali bi se izračunavati uzimajući u obzir te primjenjive razine. U razdoblju od pet godina od datuma početka primjene ove Uredbe ili do datuma primjene donesenih izmjena Uredbe (EU) br. 575/2013 / Direktive 2013/36/EU u pogledu kapitalnih zahtjeva za tržišni rizik na temelju članka 1. stavka 84. Komisijina Prijedloga uredbe o izmjeni Uredbe (EU) br. 575/2013, ovisno o tome što nastupi ranije, investicijska društva na koja se primjenjuju odgovarajuće odredbe iz ove Uredbe trebala bi nastaviti izračunavati svoj kapitalni zahtjev za knjigu trgovanja u skladu s Uredbom (EU) br. 575/2013. (31)Najveća investicijska društva koja pružaju ključne usluge pravnim osobama i usluge investicijskog bankarstva (trgovanje financijskim instrumentima za vlastiti račun ili pružanje usluge provedbe ponude odnosno prodaje financijskih instrumenata uz obvezu otkupa) imaju slične poslovne modele i profile rizičnosti kao i značajne kreditne institucije. Ta su društva zbog svojih djelatnosti izložena kreditnom riziku, uglavnom u obliku kreditnog rizika druge ugovorne strane, te tržišnom riziku zbog pozicija koje preuzimaju za vlastiti račun, bez obzira jesu li povezane s klijentima ili nisu. Ona kao takva i zbog svoje veličine i sistemskog značaja predstavljaju rizik za financijsku stabilnost.

(32)Ta velika društva dodatan su izazov za nacionalna nadležna tijela pri provedbi učinkovitog bonitetnog nadzora. Iako najveća investicijska društva pružaju prekogranične usluge investicijskog bankarstva znatnih razmjera, ona kao investicijska društva podliježu bonitetnom nadzoru nadležnih tijela koja su imenovana u skladu s Direktivom 2004/39/EU i koja nisu nužno ista nadležna tijela imenovana u skladu s Direktivom 2013/36/EU, što bi moglo stvoriti nejednake uvjete pri primjeni odredbi Uredbe (EU) br. 575/2013 / Direktive 2013/36/EU u Uniji. Zbog toga nadležna tijela koja provode nadzor ne mogu steći cjelokupan bonitetni uvid koji je ključan za učinkovito rješavanje rizika povezanih s velikim prekograničnim društvima. Zbog toga bonitetni nadzor može postati manje učinkovit čime se ujedno može narušiti tržišno natjecanje u Uniji. Stoga bi najvećim investicijskim društvima trebalo dati status kreditnih institucija radi sinergije nadzora prekograničnog poslovanja na tržištu za pravne osobe u skupini subjekata iste razine, promicanja jednakih uvjeta i omogućavanja usklađenog nadzora u svim skupinama. (33)Ta društva postaju kreditne institucije te bi stoga trebala nastaviti primjenjivati Uredbu (EU) br. 575/2013 i Direktivu 2013/36/EU, podlijegati nadzoru tijela nadležnih za kreditne institucije, uključujući ESB u okviru jedinstvenog nadzornog mehanizma. Time bi se osigurala usklađena i učinkovita provedba bonitetnog nadzora kreditnih institucija te ujednačena primjena jedinstvenih pravila za financijske usluge na sve kreditne institucije zbog njihove sistemske važnosti. Da bi se spriječila regulatorna arbitraža i umanjili rizici zaobilaženja pravila, nadležna tijela trebala bi izbjegavati situacije u kojima bi potencijalno sistemske grupe strukturirale svoje poslovanje tako da ne prekorače pragove iz članka 4. stavka 1. točke 1. podtočke (b) i da zaobiđu obvezu podnošenja zahtjeva za izdavanje odobrenja za rad kao kreditne institucije na temelju Direktive 2013/36/EU članka 8.a. (34)Osim toga, nadzorom kreditnih institucija na konsolidiranoj osnovi želi se, među ostalim, osigurati stabilnost financijskog sustava, i on bi se radi učinkovitosti trebao primjenjivati na sve grupe, uključujući i one čije matično društvo nije kreditna institucija ili investicijsko društvo. Stoga bi se na sve kreditne institucije, uključujući i one koje su ranije imale status investicijskih društava, trebala primjenjivati pravila o nadzoru matičnog društva na pojedinačnoj i konsolidiranoj osnovi koji obavljaju nadležna tijela na temelju Direktive 2013/36/EU glave VII. poglavlja 3. odjeljka I. (35)Uredbom (EU) br. 600/2014 u Uniji su uvedeni usklađeni propisi o odobravanja pristupa društvima iz trećih zemalja koja pružaju investicijske usluge ili aktivnosti prihvatljivim kvalificiranim nalogodavateljima i profesionalnim ulagateljima s poslovnim nastanom u Uniji. Pristup tržištu uvjetovan je Komisijinom odlukom o istovrijednosti i upisom društva iz treće zemlje u ESMA-in registar. Važno je da se istovrijednost ocjenjuje na temelju relevantnog primjenjivog prava Unije te da postoje učinkoviti instrumenti za praćenje uvjeta za donošenje odluke o istovrijednosti. Stoga bi od društava iz trećih zemalja trebalo zahtijevati da ESMA-i jedanput godišnje dostavljaju informacije o vrsti i opsegu usluga i aktivnosti koje pružaju u Uniji. Trebalo bi unaprijediti i suradnju u području nadzora u vezi s praćenjem, provedbom i ispunjenjem uvjeta za istovrijednost. (36)Kako bi se osigurala zaštita ulagatelja te cjelovitosti i stabilnosti financijskih tržišta u Uniji, Komisija bi pri donošenju odluke o istovrijednosti trebala uzeti u obzir potencijalne rizike koji bi mogli nastati zbog usluga i aktivnosti koje bi ta društva iz trećih zemalja pružala u Uniji nakon te odluke. Njihovu sistemsku važnost treba razmatrati na temelju kriterija kao što je sličnost vrste i opsega usluga koje pružaju i aktivnosti koje obavljaju predmetna društva iz trećih zemalja. Komisija u tu istu svrhu može smatrati da je primjereno uzeti u obzir je li treća zemlja utvrđena kao nekooperativna jurisdikcija u porezne svrhe u okviru relevantne politike Unije ili kao visokorizična treća zemlja u skladu s člankom 9. stavkom 2. Direktive (EU) 2015/849. (37)Budući da države članice ne mogu dostatno ostvariti ciljeve ove Uredbe, to jest utvrditi učinkovit i proporcionalan bonitetni okvir kojim se osigurava da investicijska društva koja imaju odobrenje za rad u Uniji posluju na dobroj financijskoj osnovi i da se njima uredno upravlja , te, prema potrebi, u najboljem interesu njihovih klijenata, nego se zbog svojeg opsega i učinaka oni na bolji način mogu ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti iz članka 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti iz tog članka, ova Uredba odnosi se samo na ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva. (38)Uz sudjelovanje Europskog nadzornog tijela za vrijednosne papire i tržišta kapitala (ESMA) Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo (EBA) objavilo je izvješće na temelju detaljne analize, prikupljenih podataka i savjetovanja o nestandardiziranom bonitetnom režimu za sva nesistemska investicijska društva koje je osnova za revidirani bonitetni okvir za investicijska društva. (39)Kako bi se osigurala usklađena primjena ove Uredbe, EBA-i bi trebalo povjeriti izradu nacrta tehničkih standarda kojima će se pobliže odrediti način izračuna fiksnih općih troškova, izračuna u svrhu određivanja kapitalnih zahtjeva jednakih inicijalnoj marži koja se daje klirinškim članovima te obrazaca za javne objave i regulatorno izvješćivanje na temelju ove Uredbe. (40)Kako bi se osigurala ujednačena primjena ove Uredbe i uzela u obzir kretanja na financijskim tržištima, Komisiji bi trebalo delegirati ovlasti za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije u pogledu daljnjeg određivanja definicija u ovoj Uredbi i tehničke prilagodbe na elemente kapitalnih zahtjeva iz ove Uredbe koji nisu ključni. Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući savjetovanja sa stručnjacima, te da se ta savjetovanja provedu u skladu s načelima utvrđenima u Međuinstitucijskom sporazumu od 13. travnja 2016. o boljoj izradi zakonodavstva. Konkretno, kako bi se osiguralo ravnopravno sudjelovanje u pripremi delegiranih akata, Europski parlament i Vijeće primaju sve dokumente istodobno kada i stručnjaci iz država članica te njihovi stručnjaci sustavno imaju pristup sastancima stručnih skupina Komisije koji se odnose na pripremu delegiranih akata. (41)Kako bi se osigurali ujednačeni uvjeti za provedbu ove Uredbe, a posebno u pogledu donošenja nacrta provedbenih tehničkih standarda EBA-e o obrascima za objavu i izvješćivanje, provedbene ovlasti trebalo bi dodijeliti Komisiji. (42)Kako bi se osigurala pravna sigurnost i izbjegla preklapanja između postojećeg bonitetnog okvira koji se primjenjuje i na kreditne institucije i na investicijska društva i ove Uredbe, Uredba (EU) br. 575/2013 i Direktiva 2013/36/EU izmjenjuju se kako bi se iz njezina područja primjene uklonila investicijska društva. Međutim na investicijska društva koja su dio bankarske grupe i dalje bi se trebale primjenjivati one odredbe iz Uredbe (EU) br. 575/2013 i Direktive 2013/36/EU koje su relevantne za bankarsku grupu, kao npr. odredbe o posredničkom matičnom društvu u EU-u iz [članka 21.b] Direktive 2013/36/EU i pravila o bonitetnoj konsolidaciji iz dijela prvog glave II. poglavlja 2. Uredbe (EU) br. 575/2013. DONIJELI SU OVU UREDBU: DIO PRVI

OPĆE ODREDBE GLAVA I. PREDMET, PODRUČJE PRIMJENE I DEFINICIJE Članak 1. Predmet i područje primjene

Ovom se Uredbom propisuju jedinstveni bonitetni zahtjevi koji se primjenjuju na investicijska društva koja su dobila odobrenje za rad i nad kojima se provodi nadzor u skladu s Direktivom 2014/65/EU te nad kojima se provodi nadzor radi utvrđivanja usklađenosti s bonitetnim zahtjevima u skladu s Direktivom (EU) ----/--[IFD] u vezi sa sljedećim:

(a)kapitalni zahtjevi koji se odnose na mjerive, jedinstvene i standardizirane elemente rizika za društvo, rizika za klijente i rizika za tržište; (b)zahtjevi kojima se ograničava koncentracijski rizik; (c)likvidnosni zahtjevi koji se odnose na mjerive, jedinstvene i standardizirane elemente likvidnosnog rizika; (d)izvještajni zahtjevi u vezi s točkama (a), (b) i (c); (e)zahtjevi za javnu objavu. Članak 2. Nadzorne ovlasti Radi osiguranja usklađenosti s ovom Uredbom, nadležna tijela moraju imati ovlasti i provoditi postupke utvrđene u Direktivi (EU) ----/--[IFD]. Članak 3.

Primjena strožih zahtjeva u investicijskim društvima Ovom Uredbom ne sprečava se da investicijska društva imaju razinu regulatornog kapitala i njegovih sastavnih dijelova koja nadilazi zahtjeve navedene u ovoj Uredbi ni da provode mjere strože od navedenih u ovoj Uredbi. Članak 4.

Definicije 1.Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije: (1)„društvo za pomoćne usluge” znači društvo za pomoćne usluge definirano u članku 4. stavku 1. točki 18. Uredbe (EU) br. 575/2013; (2)„klijent” znači klijent kako je definiran u članku 4. stavku 1. točki 9. Direktive 2014/65/EU; (3)„trgovci robom” znači trgovci robom kako su definirani u članku 4. stavku 1. točki 145. Uredbe (EU) br. 575/2013; (4)„robne izvedenice” znači robne izvedenice kako su definirane u članku 2. stavku 1. točki 30. Uredbe (EU) br. 600/2014; (5)„nadležno tijelo” znači nadležno tijelo kako je definirano u članku 3. stavku 5. Direktive (EU) ----/--[IFD];

(6)„kreditna institucija” znači kreditna institucija kako je definirana u članku 4. stavku 1. točki 1. Uredbe (EU) br. 575/2013; (7)„dnevni promet trgovanja” znači vrijednost transakcija u knjizi trgovanja ako društvo trguje za vlastiti račun, bilo u svoje ime bilo za račun klijenta; (8)„trgovanje za vlastiti račun” znači trgovanje za vlastiti račun kako je definirano u članku 4. stavku 1. točki 6. Direktive 2014/65/EU; (9)„izvedenice” znači izvedenice kako su definirane u članku 2. stavku 1. točki 29. Uredbe (EU) br. 600/2014; (10)„konsolidirano stanje nakon primjene faktora K” znači stanje nakon što se na temelju faktora K zahtjevi iz ove Uredbe primijene na investicijsko društvo kao da je to investicijsko društvo zajedno s jednim ili više subjekata iz iste grupe osnovalo jedno investicijsko društvo; (11)„izvršavanje naloga za račun klijenta” znači izvršavanje naloga za račun klijenta kako je definirano u članku 4. stavku 1. točki 4. Direktive 2014/65/EU; (12)„izloženost” znači sljedeće: (a)za potrebe ograničenja koncentracijskog rizika, svaka imovina ili izvanbilančna stavka koja se drži u knjizi trgovanja i koja nije izričito izuzeta na temelju članka 40.; (b)za potrebe izvješćivanja o koncentracijskom riziku, svaka imovina ili izvanbilančna stavka; (13)„financijska institucija” znači društvo koje nije kreditna institucija ili investicijsko društvo čija je osnovna djelatnost stjecanje udjela ili obavljanje jedne ili više djelatnosti navedenih u točkama od 2. do 12. i točki 15. Priloga I. Direktivi 2013/36/EU, uključujući financijski holding, mješoviti financijski holding, investicijski holding, instituciju za platni promet u smislu Direktive 2007/64/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007. o uslugama platnog prometa na unutarnjem tržištu i društvo za upravljanje imovinom, ali isključujući osigurateljne holdinge i mješovite osigurateljne holdinge kako su definirani u članku 212. stavku 1. točki (g) Direktive 2009/138/EU; (14)„financijski instrument” znači financijski instrument kako je definiran u članku 4. stavku 1. točki 50. Uredbe (EU) br. 575/2013; (15)„financijski holding” znači financijski holding kako je definiran u članku 4. stavku 1. točki 20. Uredbe (EU) br. 575/2013; (16)„subjekt financijskog sektora” znači subjekt financijskog sektora kako je definiran u članku 4. stavku 1. točki 27. Uredbe (EU) br. 575/2013; (17)„inicijalni kapital” znači inicijalni kapital kako je definiran u članku 3. stavku 17. Direktive (EU) ----/--[IFD]; (18)„grupa povezanih osoba” znači grupa povezanih osoba kako je definirana u članku 4. stavku 1. točki 39. Uredbe (EU) br. 575/2013; (19)„investicijsko savjetovanje” znači investicijsko savjetovanje kako je definirano u članku 4. stavku 1. točki 4. Direktive 2014/65/EU; (20)„investicijsko društvo” znači investicijsko društvo kako je definirano u članku 4. stavku 1. točki 1. Direktive 2014/65/EU; (21)„investicijski holding” znači financijska institucija čija su društva kćeri isključivo ili uglavnom investicijska društva ili financijske institucije, od kojih je barem jedno društvo kći investicijsko društvo, koja nije financijski holding kako je definiran u članku 4. stavku 1. točki 20. Uredbe (EU) br. 575/2013; (22)„investicijske usluge i aktivnosti” znači investicijske usluge i aktivnosti kako su definirane u članku 4. stavku 1. točki 2. Direktive 2014/65/EU; (23)„grupa investicijskih društava” znači grupa društava koja ne uključuje kreditnu instituciju, u kojoj je matično društvo investicijsko društvo, investicijski holding ili mješoviti financijski holding i koja može uključivati druge financijske institucije i vezane zastupnike u vlasništvu investicijskog društva. Članovi grupe investicijskih društava mogu biti matično društvo i njegova društva kćeri ili društva koja ispunjuju uvjete iz članka 22. Direktive 2013/34/EU;

(24)„faktori K” znači kapitalni zahtjevi iz dijela trećeg glave II. za rizike koje investicijsko društvo predstavlja za klijente, tržišta i sebe samog; (25)„K-AUM” ili „faktor K za imovinu kojom se upravlja (AUM)” znači kapitalni zahtjev koji se odnosi na vrijednost imovine kojom investicijsko društvo upravlja za svoje klijente kako u okviru diskrecijskog upravljanja portfeljem tako i u okviru nediskrecijskih aranžmana koji čine investicijsko savjetovanje, uključujući imovinu čije je upravljanje delegirano nekom drugom društvu i isključujući imovinu čije je upravljanje to drugo društvo delegiralo investicijskom društvu; (26)„K-CMH” ili „faktor K za iznos novčanih sredstava klijenta (CMH)” znači kapitalni zahtjev koji se odnosi na iznos novčanih sredstava klijenta koji investicijsko društvo drži ili kontrolira, bez obzira na pravne aranžmane u vezi s odvajanjem imovine i nacionalne računovodstvene propise koji se primjenjuju na novčana sredstva klijenta koja investicijsko društvo drži; (27)„K-ASA” ili „faktor K za pohranu i administriranje imovine (ASA)” znači kapitalni zahtjev koji se odnosi na vrijednost imovine koju investicijsko društvo pohranjuje i administrira za klijente, uključujući imovinu čije je upravljanje delegirano nekom drugom društvu, bez obzira na to pojavljuje li se imovina u bilanci investicijskog društva ili se evidentira odvojeno u drugim financijskim izvještajima; (28)„K-COH” ili „faktor K za obrađene naloge klijenta (COH)” znači kapitalni zahtjev koji se odnosi na vrijednost naloga koje investicijsko društvo obrađuje za klijente, od primitka i prijenosa naloga klijenta do izvršenja naloga za račun klijenata; (29)„K-CON” ili „faktor K za koncentracijski rizik (CON)” znači kapitalni zahtjev koji se odnosi na izloženosti u knjizi trgovanja investicijskog društva prema klijentu ili grupi povezanih osoba čija vrijednost prekoračuje ograničenja iz članka 36. stavka 1.; (30)„K-CMG” ili „faktor K za jamstvo klirinškog člana (CMG)” znači kapitalni zahtjev koji je jednak iznosu inicijalnih marži danih klirinškom članu, ako je klirinški član odgovoran za izvršenje i namiru transakcija investicijskog društva koje posluje za vlastiti račun; (31)„K-DTF” ili „faktor K za dnevni promet trgovanja (DTF)” znači kapitalni zahtjev koji se odnosi na dnevnu vrijednost transakcija koje investicijsko društvo zaključuje trgovanjem za vlastiti račun ili izvršenjem naloga u svoje ime i za račun klijenata; (32)„K-NPR” ili „faktor K za rizik neto pozicija (NPR)” znači kapitalni zahtjev koji se odnosi na vrijednost transakcija evidentiranu u knjizi trgovanja investicijskog društva; (33)„K-TCD” „faktor K za rizik nastanka statusa neispunjavanja obveza druge ugovorne strane u trgovanju (TCD)” znači kapitalni zahtjev koji se odnosi na izloženosti u knjizi trgovanja investicijskog društva u instrumentima i transakcijama iz članka 25. zbog kojih nastaje rizik nastanka statusa neispunjavanja obveza druge ugovorne strane u trgovanju; (34)„transakcija s dugim rokom namire” znači transakcija s dugim rokom namire kako je definirana u članku 272. stavku 2. Uredbe (EU) br. 575/2013; (35)„maržni kredit” znači maržni krediti kako su definirani u članku 272. stavku 3. Uredbe (EU) br. 575/2013; (36)„upravljačko tijelo” znači upravljačko tijelo kako je definirano u članku 4. stavku 1. točki 36. Direktive 2014/65/EU; (37)„matično društvo” znači matično društvo u smislu članka 2. stavka 9. i članka 22. Direktive 2013/34/EEZ; (38)„sudjelujući udio” znači sudjelujući udio kako je definiran u članku 4. stavku 1. točki 35. Uredbe (EU) br. 575/2013; (39)„dobit” znači dobit kako je definirana u članku 4. stavku 1. točki 121. Uredbe (EU) br. 575/2013; (40)„kvalificirana središnja druga ugovorna strana” znači kvalificirana središnja druga ugovorna strana kako je definirana u članku 4. stavku 1. točki 88. Uredbe (EU) br. 575/2013; (41)„upravljanje portfeljem” znači upravljanje portfeljem kako je definirano u članku 4. stavku 1. točki 8. Direktive 2014/65/EU; (42)„regulatorni kapital” znači kapitalni zahtjev utvrđen u članku 11.; (43)„repo transakcija” znači repo transakcija kako je definirana u članku 4. stavku 1. točki 83. Uredbe (EU) br. 575/2013;

(44)„društvo kći” znači društvo kći u smislu članka 2. stavka 10. i članka 22. Direktive 2013/34/EU, uključujući svako društvo kći društva kćeri krajnjeg matičnog društva; (45)„vezani zastupnik” znači vezani zastupnik kako je definiran u članku 4. stavku 1. točki 29. Direktive 2014/65/EU; (46)„ukupni bruto prihodi” znači godišnji prihod od poslovanja investicijskog društva ostvaren u vezi s investicijskim uslugama i aktivnostima koje je društvo ovlašteno obavljati, uključujući prihod od kamata, dionica ili udjela i drugih vrijednosnih papira s fiksnim ili promjenjivim prinosom, od provizije i naknada, dobitaka i gubitaka koje investicijsko društvo ostvari od svoje imovine kojom trguje, od imovine koju drži po fer vrijednosti ili od aktivnosti zaštite od rizika, ali isključujući svaki prihod koji nije povezan s obavljenim investicijskim uslugama i aktivnostima; (47)„izloženost iz trgovanja” znači izloženost iz trgovanja definirana u članku 4. stavku 1. točki 91. Uredbe (EU) br. 575/2013; (48)„knjiga trgovanja” znači knjiga trgovanja definirana u članku 4. stavku 1. točki 86. Uredbe (EU) br. 575/2013; (49)„matično investicijsko društvo iz Unije” znači investicijsko društvo u državi članici koje nije društvo kći nekog drugog investicijskog društva koje je odobrenje za rad dobila u bilo kojoj državi članici ili financijskog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga koji je osnovan u bilo kojoj državi članici; (50)„matični investicijski holding iz Unije” znači investicijski holding u državi članici koji nije društvo kći investicijskog društva koje je odobrenje za rad dobilo u bilo kojoj državi članici ili drugog investicijskog holdinga u bilo kojoj državi članici; (51)„matični mješoviti financijski holding iz Unije” znači matično društvo grupe investicijskih društava koje je mješoviti financijski holding kako je definiran u članku 2. stavku 15. Direktive 2002/87/EZ. 2.Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 54. radi pojašnjenja: (a)definicija iz stavka 1. kako bi se osigurala jedinstvena primjena ove Uredbe; (b)definicija iz stavka 1. kako bi se pri primjeni ove Uredbe u obzir uzela kretanja na financijskim tržištima. GLAVA II. RAZINA PRIMJENE ZAHTJEVA POGLAVLJE 1. Primjena zahtjeva na pojedinačnoj osnovi Članak 5.

Opća načela Investicijska društva dužna su ispunjavati zahtjeve iz dijela drugog do dijela sedmog na pojedinačnoj osnovi. Članak 6.

Izuzeća

1.Nadležna tijela mogu izuzeti investicijsko društvo od primjene članka 5. u vezi s dijelom drugim do četvrtim te dijelom šestim i sedmim ako su ispunjeni svi sljedeći uvjeti: (a)investicijsko društvo jest društvo kći i obuhvaćeno je nadzorom na konsolidiranoj osnovi kreditne institucije, financijskog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga, u skladu s odredbama dijela prvog glave II. poglavlja 2. Uredbe (EU) br. 575/2013; (b)i investicijsko društvo i njegovo matično društvo podliježu izdavanju odobrenja za rad i nadzoru u istoj državi članici; (c)tijela nadležna za nadzor na konsolidiranoj osnovi u skladu s Uredbom (EU) br. 575/2013 suglasna su s tim izuzećem; (d)regulatorni kapital na odgovarajući je način raspodijeljen između matičnog društva i investicijskog društva i ispunjeni su svi sljedeći uvjeti: i.investicijsko društvo ispunjuje uvjete iz članka 12. stavka 1.; ii.trenutačno ne postoje i ne mogu se predvidjeti značajne praktične ili pravne prepreke za matično društvo u vezi s promptnim prijenosom kapitala ili otplatom obveza; iii.nakon prethodnog odobrenja nadležnog tijela, matično društvo dalo je izjavu kojom jamči za obveze koje je preuzelo investicijsko društvo ili tvrdi da su rizici investicijskog društva zanemarivi; iv.investicijsko društvo obuhvaćeno je postupcima procjene rizika, mjerenja i kontrole koje provodi matično društvo i v.matično društvo ima više od 50 % glasačkih prava na temelju udjela u kapitalu investicijskog društva ili ima pravo imenovati ili razriješiti većinu članova upravljačkog tijela investicijskog društva. 2.Nadležna tijela mogu izuzeti investicijska društva od primjene članka 5. u vezi s dijelom petim ako su ispunjeni svi sljedeći uvjeti: (a)investicijsko društvo obuhvaćeno je nadzorom na konsolidiranoj osnovi u skladu s dijelom prvim glavom II. poglavljem 2. Uredbe (EU) br. 575/2013; (b)grupa je uvela centralizirane funkcije upravljanja likvidnošću i (c)tijela nadležna za nadzor na konsolidiranoj osnovi u skladu s Uredbom (EU) br. 575/2013 suglasna su s tim izuzećem. POGLAVLJE 2. Primjena zahtjeva za usklađenost s kriterijem kapitala grupe i izuzeća Članak 7.

Kriterij kapitala grupe 1.Matično investicijsko društvo iz Unije, matični investicijski holding iz Unije i matični mješoviti financijski holding iz Unije dužni su imati iznos regulatornog kapitala koji je barem dovoljan za pokriće zbroja sljedećih stavki:

(a)zbroj ukupne knjigovodstvene vrijednosti svih ulaganja, podređenih potraživanja i instrumenata iz članka 36. stavka 1. točaka (h) i (i), članka 56. točaka (c) i (d) i članka 66. točaka (c) i (d) Uredbe (EU) br. 575/2013 u investicijskim društvima, financijskim institucijama, društvima za pomoćne usluge i vezanim zastupnicima u grupi investicijskih društava i (b)ukupni iznos svih potencijalnih obveza prema investicijskim društvima, financijskim institucijama, društvima za pomoćne usluge i vezanim zastupnicima. 2.Nadležna tijela mogu dopustiti da matični investicijski holding iz Unije ili matični miješani financijski holdingu iz Unije imaju iznos regulatornog kapitala manji od iznosa izračunanog u stavku 1. ako taj iznos nije manji od zbroja kapitalnih zahtjeva koji se na pojedinačnoj osnovi utvrđuju za investicijska društva, financijske institucije, društva za pomoćne usluge i vezane zastupnike u grupi i ukupnog iznosa svih potencijalnih obveza prema tim subjektima. Za potrebe stavka 1., ako se na subjekte iz stavka 1. ne primjenjuju bonitetni propisi Unije ili nacionalni bonitetni propisi, primjenjuje se zamišljeni kapitalni zahtjev. 3.Matično investicijsko društvo iz Unije, matični investicijski holding iz Unije i matični mješoviti financijski holding iz Unije dužni su imati sustave za praćenje i kontrolu izvora kapitala i financiranja svih investicijskih društava, investicijskih holdinga, mješovitih financijskih holdinga, financijskih institucija, društava za pomoćne usluge i vezanih zastupnika u grupi investicijskih društava. Članak 8.

Konsolidacija na temelju faktora K Nadležna tijela matičnog investicijskog društva iz Unije ili nadležna tijela utvrđena u skladu s člankom 42. stavkom 2. Direktive (EU)----/--[IFD] mogu od matičnog investicijskog društva iz Unije, matičnog investicijskog holdinga iz Unije ili matičnog mješovitog financijskog holdinga iz Unije zahtijevati postupanje u skladu sa zahtjevima iz članka 15. na osnovi konsolidiranog stanja na temelju faktora K ako je ispunjen bilo koji od sljedećih uvjeta: (a)postoje materijalno značajni rizici za klijente ili tržište koji proizlaze iz grupe u cjelini i koji nisu u cijelosti obuhvaćeni kapitalnim zahtjevima koji se na pojedinačnoj osnovi primjenjuju na investicijska društva u grupi ili (b)kad je riječ o grupama investicijskih društava visokog stupnja međusobne povezanosti u smislu upravljanja rizicima, primjena zahtjeva za investicijska društva na pojedinačnoj osnovi mogla bi uzrokovati udvostručavanje zahtjeva za ta društva. DIO DRUGI

REGULATORNI KAPITAL Članak 9.

Kapitalni zahtjevi 1.Regulatorni kapital investicijskog društva sastoji se od zbroja osnovnog kapitala i dopunskog kapitala i pritom: (a)najmanje 56 % zbroja sastoji se od redovnog osnovnoga kapitala u skladu s dijelom drugim glavom 1. poglavljem 2. Uredbe (EU) br. 575/2013; (b)najviše 44 % zbroja može se sastojati od dodatnog osnovnoga kapitala u skladu s dijelom drugim glavom 1. poglavljem 3. Uredbe (EU) br. 575/2013; (c)najviše 25 % zbroja može se sastojati od dopunskog osnovnoga kapitala u skladu s dijelom drugim glavom 2. poglavljem 4. Uredbe (EU) br. 575/2013. 2.Odstupajući od stavka 1., sljedeće se ne primjenjuje pri određivanju regulatornoga kapitala: (a)pragovi izuzeća iz članka 48. Uredbe (EU) br. 575/2013; (b)odbici iz članaka 46., 60. i 70. Uredbe (EU) br. 575/2013;

(c)događaj koji je pokretač iz članka 54. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) br.