P8_TA(2018)0385

Savjetovanje o povlasticama i imunitetima Alfonsa Luigija Marre

Odluka Europskog parlamenta od 23. listopada 2018. o zahtjevu za savjetovanje o povlasticama i imunitetima Alfonsa Luigija Marre (2018/2058(IMM))

(2020/C 345/17)

Europski parlament,

— uzimajući u obzir zahtjev za savjetovanje o povlasticama i imunitetima Alfonsa Luigija Marre koji je 7. ožujka 2018. proslijedio Žalbeni sud (Corte d’Appello) u Napulju (Italija) u vezi sa sudskim postupkom koji je pokrenut protiv njega (Ref. br. 4831/2015 RG odnosno 4832/2015 RG) i koji je objavljen na plenarnoj sjednici 17. travnja 2018.,

— nakon saslušanja Alfonsa Luigija Marre u skladu s člankom 9. stavkom 6. Poslovnika,

— uzimajući u obzir članak 8. Protokola br. 7 o povlasticama i imunitetima Europske unije te članak 6. stavak 2. Akta od 20. rujna 1976. o izboru zastupnika u Europski parlament neposrednim općim izborima,

— uzimajući u obzir presude Suda Europske unije od 12. svibnja 1964., 10. srpnja 1986., 15. i 21. listopada 2008., 19. ožujka 2010., 6. rujna 2011. i 17. siječnja 2013. (1),

— uzimajući u obzir svoju rezoluciju od 11. lipnja 2002. o imunitetu talijanskih zastupnika i praksi talijanskih vlasti u vezi s tim (2),

— uzimajući u obzir članak 5. stavak 2. i članak 9. stavak 14. Poslovnika,

— uzimajući u obzir izvješće Odbora za pravna pitanja (A8-0325/2018),

A. budući da je Alfonso Luigi Marra od 21. srpnja 1994. do 19. srpnja 1999. obnašao dužnost zastupnika u Europskom parlamentu;

B. budući da su protiv g. Marre pokrenuta dva sudska postupka u vezi s navodnim klevetničkim izjavama koje je iznio u letku od 19. rujna 1996., tj. dok je obnašao dužnost zastupnika u Europskom parlamentu; budući da je odlukama i prvostupanjskog (presude od 17. i 22. veljače 2000.) i drugostupanjskog (presuda od 6. ožujka 2002.) suda g. Marri naređeno da isplati odštetu oštećenim stranama; budući da je talijanski Vrhovni sud (Corte di Cassazione) na zahtjev g. Marre 20. veljače 2007. donio odluku o upućivanju predmeta Sudu Europske unije radi donošenja prethodne odluke o tumačenju pravila Zajednice o imunitetu zastupnika u Europskom parlamentu;

C. budući da je Parlament u međuvremenu 11. lipnja 2002. donio rezoluciju o imunitetu talijanskih zastupnika u Italiji i praksi talijanskih vlasti u tim pitanjima; budući da je Parlament u toj prigodi istaknuo da je slučaj Alfonsa Luigija Marre slučaj apsolutnog imuniteta prima facie, da bi nadležni sudovi trebali biti pozvani da Parlamentu pošalju dokumentaciju potrebnu kako bi se utvrdilo uključuju li predmetni slučajevi apsolutni imunitet u skladu s člankom 8. Protokola br. 7. i da bi nadležni sudovi trebali biti pozvani da obustave postupak do konačne odluke Parlamenta; budući da je iz naloga upućenog Sudu Europske unije bilo jasno da spomenuta rezolucija nije doprla do talijanskih sudova;

D. budući da je Sud Europske unije u kontekstu navedenog upućivanja radi donošenja prethodne odluke potvrdio da u slučaju postupaka pokrenutih protiv zastupnika u Europskom parlamentu pred nacionalnim sudom i obaviještenosti tog suda o pokretanju postupka za zaštitu povlastica i imuniteta tog zastupnika, kao što je predviđeno Poslovnikom Europskog parlamenta, taj sud mora obustaviti sudski postupak i zatražiti od Parlamenta da što prije objavi svoje mišljenje (3);

E. budući da je talijanski Vrhovni sud nakon odluke Suda 10. prosinca 2009. ponovno uputio predmet žalbenom sudu u Napulju radi donošenja odluke o predmetu g. Marre u svjetlu rezolucije Parlamenta od 11. lipnja 2002. i relevantne sudske prakse Suda Europske unije; budući da je žalbeni sud presudom od 5. prosinca 2012. bez obustave postupka i traženja mišljenja Parlamenta potvrdio svoje prethodne presude u skladu s kojima je g. Marri naloženo da isplati odštetu oštećenim strankama; budući je odlukom od 30. travnja 2015. talijanski Vrhovni sud pobio odluke Žalbenog suda i ponovno mu uputio predmet kako bi mogao obustaviti postupak i tražiti mišljenje Parlamenta; budući da je Žalbeni sud u Napulju zaista odlučio obustaviti postupak i pismom od 27. siječnja 2018. odlučio savjetovati se s Europskim parlamentom o povlasticama i imunitetima Alfonsa Luigija Marre;

F. budući da se članci 8. i 9. Protokola br. 7 o povlasticama i imunitetima Europske unije međusobno isključuju (4); budući da se dotični predmet odnosi samo na navodne diskriminirajuće stavove koje je iznio zastupnik u Europskom parlamentu; budući da je stoga samo po sebi razumljivo da se primjenjuje samo članak 8.;

G. budući da u skladu s člankom 8. Protokola br. 7 zastupnici u Europskom parlamentu ne mogu biti podvrgnuti nikakvom obliku ispitivanja, zadržavanja ili sudskog postupka zbog izraženih mišljenja ili glasovanja pri obnašanju svojih dužnosti; budući da se taj imunitet, s obzirom na to da se njime želi zaštititi sloboda izražavanja i neovisnost zastupnika u Europskom parlamentu, mora smatrati apsolutnim imunitetom izuzetim iz bilo kakvih sudskih postupaka zbog izraženog mišljenja ili glasovanja pri obavljanju parlamentarnih dužnosti (5);

H. budući da je Sud Europske unije potvrdio da, kako bi uživao imunitet, zastupnik u Europskom parlamentu mišljenje mora iznijeti pri obnašanju svojih dužnosti, čime se podrazumijeva povezanost izraženog mišljenja i parlamentarnih dužnosti; budući da ta povezanost mora biti izravna i očita (6); budući da su navodne klevetničke izjave iznesene između 1996. i 2001. prije presude u predmetu Patriciello iz 2011., činjenica je da su talijanski sudovi tražili mišljenje Odbora za pravna 2018, odnosno nakon donošenja sudske prakse;

I. budući da činjenice iz tog predmeta, koje se očituju u dokumentima dostavljenima Odboru za pravna pitanja i u saslušanju pred tim Odborom, upućuju na to da izjave g. Marre nisu u izravnoj i očitoj vezi s njegovim parlamentarnim aktivnostima;

J. budući da se stoga ne može smatrati da je g. Alfonso Luigi Marra postupao u svojstvu zastupnika u Europskom parlamentu u vezi s mišljenjima koja je izrazio u predmetnom slučaju;

1. smatra da mišljenja koja je iznio Alfonso Luigi Marra nisu obuhvaćena zastupničkim imunitetom u smislu članka 8. Protokola br. 7.;

2. nalaže svojem predsjedniku da odmah proslijedi ovu Odluku i izvješće nadležnog odbora nadležnom tijelu Republike Italije i Alfonsu Luigiju Marri.

(1) Presuda Suda od 12. svibnja 1964., Wagner/Fohrmann i Krier, 101/63, ECLI:EU:C:1964:28; Presuda Suda od 10. srpnja 1986., Wybot/Faure i drugi, 149/85, ECLI:EU:C:1986:310; Presuda Općeg suda od 15. listopada 2008., Mote/Parlament, T-345/05, ECLI:EU:T:2008:440; Presuda Suda od 21. listopada 2008., Marra/De Gregorio i Clemente, C 200/07 et C-201/07, ECLI:EU:C:2008:579; Presuda Općeg suda od 19. ožujka 2010., Gollnisch/Parlament, T-42/06, ECLI:EU:T:2010:102; Presuda Suda od 6. rujna 2011., Patriciello, C 163/10, ECLI: EU:C:2011:543; Presuda Općeg suda od 17. siječnja 2013., Gollnisch/Parlament, T-346/11 et T-347/11, ECLI:EU:T:2013:23.

(2) SL C 261 E, 30.10.2003., str. 102.

(3) Navedeni spojeni predmeti C-200/07 i C-201/07 Marra, stavak 43.

(4) Navedeni spojeni predmeti C-200/07 i C-201/07, Marra, stavak 45.

(5) Navedeni spojeni predmeti C-200/07 i C-201/07, Marra, stavak 27.

(6) Navedeni predmet C-163/10, Patriciello, stavci 33. i 35.