EUROPSKA KOMISIJA Bruxelles, 1.2.2017. COM(2017) 48 final IZVJEŠĆE KOMISIJE EUROPSKOM PARLAMENTU I VIJEĆU Izvješće o funkcioniranju europskog tržišta ugljika



Sadržaj 1. UVOD 2. INFRASTRUKTURA SUSTAVA EU-a ZA TRGOVANJE EMISIJAMA 2.1. Obuhvat djelatnosti, postrojenja i zrakoplovnih operatora 2.2. Registar Unije 3. FUNKCIONIRANJE TRŽIŠTA UGLJIKA 2015. 3.1. Ponuda: Emisijske jedinice puštene u optjecaj 3.1.1. Kvota 3.1.2. Izdane emisijske jedinice 3.1.2.1. Besplatno dodjeljivanje 3.1.2.2. Program NER 300 3.1.2.3. Dražbe emisijskih jedinica 3.1.2.4. Odstupanje od trgovanja svim jedinicama na dražbama za energetski sektor 3.1.3. Međunarodne jedinice 3.2. Potražnja: Emisijske jedinice povučene iz optjecaja 3.3. Ravnoteža ponude i potražnje 4. ZRAČNI PROMET 5. NADZOR TRŽIŠTA

5.1. Pravna priroda emisijskih jedinica i fiskalni tretman 6. PRAĆENJE, IZVJEŠĆIVANJE I VERIFIKACIJA EMISIJA 7. PREGLED ADMINISTRATIVNOG UREĐENJA U DRŽAVAMA ČLANICAMA 8. USKLAĐENOST I PROVEDBA 9. ZAKLJUČCI I IZGLEDI ZA BUDUĆNOST

1.UVOD Sustav EU-a za trgovanje emisijama (ETS EU-a) temelj je strategije EU-a za isplativo smanjenje emisija stakleničkih plinova iz industrije i energetskog sektora od 2005. godine. Sustav znatno doprinosi ostvarenju cilja EU-a za smanjenje emisija za 2020. – EU je na dobrom putu da ostvari, pa čak i nadmaši svoj cilj. Međutim, potrebno je osigurati stalan napredak da bi se ostvario cilj smanjenja emisija za najmanje 40 % do 2030., kako su dogovorili čelnici EU-a u listopadu 2014. kao dio okvira EU-a za klimatsku i energetsku politiku do 2030. Taj će se domaći cilj postići zajedničkim djelovanjem EU-a usmjerenim na isplativost, s pomoću smanjenja u sektorima obuhvaćenima ETS-om EU-a i ostalim sektorima. Djelotvoran i reformiran ETS EU-a činit će glavni mehanizam za ispunjavanje tog cilja, tj. smanjenja emisija za 43 % u usporedbi s razinama iz 2005. u sektorima obuhvaćenima ETS-om EU-a. U srpnju 2015. Komisija je predstavila zakonodavni prijedlog za reviziju ETS-a EU-a za sljedeće desetljeće. Reforma i revizija ETS-a EU-a sastavni je dio rada na postizanju otporne energetske unije koja čini ključno područje politike trenutačne Komisije. Ključni aspekti prijedloga Komisije od srpnja 2015. o reviziji ETS-a EU-a za četvrtu fazu (2021. – 2030.): o ažuriranje referentnih vrijednosti da bi se odrazio tehnološki napredak, o usmjerenije skupine za istjecanja ugljika, o bolja usklađenost količine besplatnih dodjeljivanja s razinama proizvodnje; Besplatne emisijske jedinice i dalje su dostupne za modernizaciju energetskog sektora u tim državama članicama s nižim dohotkom. od 2021. ukupni broj emisijskih jedinica treba se smanjivati po godišnjoj stopi od 2,2 % u usporedbi s trenutačnom stopom od 1,74 %; bolje usmjereno dodjeljivanje besplatnih emisijskih jedinica, uključujući sljedeće: nekoliko mehanizama podrške pomaže industriji i energetskom sektoru da zadovolje izazove s obzirom na inovaciju i ulaganje povezane s prijelazom na gospodarstvo s niskim emisijama ugljika: odva nova fonda: Fond za inovacije – proširenje postojeće potpore pokazivanju inovativnih tehnologija radi povećavanja inovacija u industriji, Fond za modernizaciju – pružanje potpore ulaganjima u modernizaciju energetskog sektora i širih energetskih sustava te povećavanje energetske učinkovitosti u deset država članica s nižim dohotkom. Komisija je u srpnju 2016. predstavila paket mjera za ubrzanje prelaska na niske emisije ugljika u svim sektorima europskoga gospodarstva. U jednom od zakonodavnih prijedloga utvrđeni su obvezujući ciljevi za emisije stakleničkih plinova za države članice za razdoblje 2021. – 2030. za sektore koji nisu uređeni ETS-om EU-a. Općenito se novi okvir temelji na načelima pravednosti, solidarnosti, ekonomičnosti i cjelovitosti okoliša. Snažnije europsko tržište ugljika koje bolje funkcionira može znatno pridonijeti prijelazu Europe na gospodarstvo s niskim emisijama ugljika koje je energetski sigurnije. Budući da je ETS EU-a najvažnije i najveće tržište ugljikom na svijetu, on ima i važnu ulogu u doprinosu globalnim naporima koji su dogovoreni prošlog prosinca u Parizu u okviru prvog svjetskog univerzalnog sporazuma o klimatskim promjenama. Prvo izvješće o stanju europskog tržišta ugljika objavljeno je u studenome 2012. (Izvješće o tržištu ugljika 2012.). Svrha izvješća bila je analiza funkcioniranja tržišta ugljika i razmatranje potrebe za zakonodavnim djelovanjem kada je riječ o rastućim viškovima emisijskih jedinica. U kontekstu prvog Izvješća o stanju energetske unije, Europska komisija donijela je u studenome 2015. drugo izvješće o funkcioniranju europskog tržišta ugljika (Izvješće o tržištu ugljika 2015.) u okviru Izvješća o napretku mjera klimatske politike. Tim su izvješćem bile obuhvaćene 2013. i 2014., a predstavljene su i određene inicijative donesene 2015. Ovim Izvješćem o funkcioniranju europskog tržišta ugljika propisanim člankom 10. stavkom 5. i člankom 21. stavkom 2. Direktive 2003/87/EZ (Direktiva o ETS-u EU-a) obuhvaćena je 2015., ali predstavljene su i određene inicijative predložene ili dogovorene 2016. Ako nije drukčije navedeno, ovo se izvješće temelji na javno dostupnim podacima koji su Komisiji bili na raspolaganju do lipnja 2016. Opće informacije o različitim aspektima ETS-a EU-a koje su već navedene u prethodnim izvješćima o tržištu ugljika pojavljuju se u tekstu u okvirima.



2.INFRASTRUKTURA SUSTAVA EU-a ZA TRGOVANJE EMISIJAMA 2.1.Obuhvat djelatnosti, postrojenja i zrakoplovnih operatora ETS EU-a funkcionira u 28 država članica, Islandu, Lihtenštajnu i Norveškoj. Obuhvaća otprilike 11 000 elektrana i proizvodnih postrojenja te emisije otprilike 520 zračnih prijevoznika koji lete između europskih zračnih luka. Sustavom je obuhvaćeno otprilike 45 % emisija stakleničkih plinova EU-a. Od treće faze (2013. – 2020.) sektori sa stacionarnim postrojenjima obuhvaćeni ETS-om EU-a su energetski intenzivne industrijske grane, uključujući elektrane i ostala postrojenja za izgaranje, postrojenja s nazivnom ulaznom toplinskom vrijednošću većom od 20 MW (osim postrojenja za zbrinjavanje opasnog ili komunalnog otpada), naftne rafinerije, koksne peći, željezare i čeličane, cementare, ciglane, postrojenja za proizvodnju stakla, vapna, keramike, papirne mase, papira i kartona te aluminija, petrokemijska postrojenja, postrojenja za proizvodnju amonijaka, dušične i adipinske kiseline, glioksala i glioksilne kiseline, postrojenja za hvatanje CO2 te transport cjevovodima i geološko skladištenje CO2. Kada je riječ o zračnom prometu, ETS-om EU-a obuhvaćeni su samo letovi unutar Europskog gospodarskog prostora do kraja 2016. ETS-om EU-a obuhvaćene su emisije ugljikova dioksida (CO2) i dušikova oksida (N2O) iz ukupne proizvodnje dušične, adipinske i glioksilne kiseline i glioksala te emisije perfluorougljika (PFC) iz proizvodnje aluminija. Države članice EU-a mogu dodati još sektora i emisija stakleničkih plinova u ETS EU-a (postupak dobrovoljnog sudjelovanja (opt-in)).

Prema izvješćima podnesenima 2016. u skladu s člankom 21. za izvještajnu godinu 2015., sada ukupno ima nešto manje od 10 950 dopuštenih postrojenja u usporedbi s otprilike 11 200 postrojenja prethodne godine i otprilike 11 400 prije dvije godine. U okviru aktivnosti ETS-a EU-a 2015. i dalje je najvećim dijelom dolazilo do izgaranja fosilnih goriva. Međutim, 27 država članica navelo je da se upotrebljava i biomasa u gotovo 2 000 postrojenja (1 966, 18 % od svih postrojenja). Samo četiri države članice nisu navele da se upotrebljava biomasa (Francuska, Lihtenštajn, Litva, Malta). Prikazivanje podataka o emisijama povezanima s biomasom nije bilo potpuno u svim izvješćima država članica u skladu s člankom 21. (Danska, Irska, Latvija, Portugal, Rumunjska), ali na temelju podataka koji su stvarno navedeni emisije od iskorištene biomase iznosile su otprilike 125 milijuna tona CO2 (otprilike 7 % u usporedbi s količinom emisija prijavljenom u ETS-u EU-a). Samo su dvije države članice (Njemačka i Švedska) navele malenu upotrebu biogoriva kod ukupno četiri zrakoplovna operatora. S obzirom na kategorije utemeljene na godišnjim emisijama podaci za 2015. pokazuju da je 2014. 72 % postrojenja bilo A kategorije, 21 % B kategorije, a samo 7 % C kategorije. Za 2015. godinu više od 5 700 postrojenja (isključujući informacijske tehnologije) navedeno je kao „postrojenja s niskim emisijama” (57 % ukupnog broja, isključujući informacijske tehnologije). Visoki postotak postrojenja s niskim emisijama i postrojenja A kategorije potvrđuje relevantnost razvrstavanja po razredima i drugih pojednostavnjenja u sustavu praćenja, izvješćivanja i verifikacije osmišljenog po načelu proporcionalnosti. Iako je raspodjela postrojenja u A, B i C kategoriju i postrojenja s niskim emisijama u državama članicama općenito u skladu s istim općim trendom, veće se razlike pojavljuju u obuhvaćenim sektorima industrije ili djelatnostima. Postrojenja u ETS-u EU-a koja uključuju aktivnosti izgaranja prisutna su u svim državama članicama. Ostale aktivnosti navedene u većini izvješća država članica jesu rafiniranje nafte, proizvodnja čelika, cementa, vapna, stakla i keramike te proizvodnja papirne mase i papira. Samo su dvije države članice (Francuska i Norveška) izvijestile o aktivnostima hvatanja i skladištenja CO2 na temelju izdanih dozvola. S obzirom na aktivnosti ETS-a EU-a koje su dodatno navedene za emisije stakleničkih plinova koji nisu CO2, prijavljeno je da su dozvole izdane za primarni aluminij i perfluorougljike u 13 zemalja (Francuska, Grčka, Island, Italija, Nizozemska, Norveška, Njemačka, Rumunjska, Slovačka, Slovenija, Španjolska, Švedska, Ujedinjena Kraljevina), a za proizvodnju dušične kiseline i N2O u 20 zemalja (iznimke su Cipar, Danska, Estonija, Irska, Island, Latvija, Lihtenštajn, Luksemburg, Malta, Poljska, Slovenija). Ostali sektori N2O navedeni su samo u trima državama članicama, uključujući proizvodnju adipinske kiseline (Francuska, Italija, Njemačka) te glioksala i glioksilne kiseline (Francuska, Njemačka). Kako je navedeno 2015., mogućnost izuzimanja malih onečišćivača iz ETS-a EU-a u skladu s člankom 27. Direktive o ETS-u EU-a primijenilo je izrazito malo država članica. Ta je mogućnost predviđena Direktivom da bi se dodatno smanjili administrativni troškovi za male onečišćivače i primjenjiva je ako su provedene jednakovrijedne mjere smanjenja emisija stakleničkih plinova. Iz izvješća podnesenih 2016. vidljivo je da se osam zemalja (Francuska, Hrvatska, Island, Italija, Njemačka, Slovenija, Španjolska, Ujedinjena Kraljevina) koristi ovom mogućnošću, osobito za postrojenja koja uključuju aktivnost izgaranja i proizvodnju keramike. Ukupna količina izuzetih emisija za 2015. iznosila je otprilike 4 milijuna tona CO2 (otprilike 0,22 % ukupno verificiranih emisija) u usporedbi s 3,9 milijuna tona 2014. i 4,7 milijuna tona CO2 2013. Iz podnesaka država članica u skladu s člankom 21. za 2016. može se vidjeti da je malo država članica iskoristilo odredbu iz članka 13. Uredbe o praćenju i izvješćivanju kojom se dopušta upotreba pojednostavnjenih planova praćenja u niskorizičnim slučajevima. Samo su Belgija (Flandrija), Francuska, Hrvatska, Mađarska, Lihtenštajn i Litva navele njihovu upotrebu u slučaju postrojenja, a Finska, Island i Poljska u slučaju zračnog prometa. S obzirom na pokrivenost zrakoplovnih operatora, broj zrakoplovnih operatora navedenih u planovima praćenja ETS-a EU-a sada je manji od 530 za 2015., u usporedbi s više od 610 navedenih za 2014. 2.2.Registar Unije U Registru Unije prati se vlasništvo nad emisijskim jedinicama i transakcije povezane s emisijskim jedinicama slično kao u banci; bilježe se količine u vlasništvu na računima Registra i transakcije među računima. Upravljanje i održavanje tog jedinstvenog Registra u nadležnosti je Komisije, a nacionalni administratori registra u svakoj od 31 zemlje koje sudjeluju u ETS-u EU-a i dalje služe kao kontaktno mjesto za predstavnike više od 20 000 računa (poduzeća ili fizičkih osoba). Jedinstveni Registar pruža europskim onečišćivačima, trgovcima i 31 nacionalnom tijelu sredstvo za poslovanje unutar ETS-a EU-a, npr. mogućnost dodjeljivanja besplatnih emisijskih jedinica operatorima stacionarnih postrojenja i zrakoplovnim operatorima, bilježenja emisija onečišćivača (stacionarna postrojenja i zračni promet), odobravanja onečišćivačima, profesionalnim trgovcima i fizičkim osobama da provedu dovršene trgovinske transakcije prebacivanjem emisijskih jedinica između računa, odobravanja onečišćivačima da nadoknade svoje emisije predajom emisijskih jedinica. Osim toga, Registar se upotrebljava za provedbu Odluke o podjeli napora* i za dražbe emisijskih jedinica. Registar Unije istodobno omogućava zemljama sudionicama da ispune pravila Kyotskog protokola Ujedinjenih naroda, npr. poništenje ili povlačenje jedinica Kyotskog protokola. *Odluka br. 406/2009/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o naporima koje poduzimaju države članice radi smanjenja emisija stakleničkih plinova u cilju ostvarenja ciljeva Zajednice u vezi sa smanjenjem emisija stakleničkih plinova do 2020. godine, SL L 140, 5.6.2009., str. 136. Registar Unije povezat će 2016. Maltu i Cipar s Međunarodnim dnevnikom transakcija (ITL) Ujedinjenih naroda i zajedno s Ujedinjenim narodima provesti potrebne funkcije za provođenje postupaka utvrđenih Odlukom 3/CMP.11 Konferencije stranaka Kyotskog protokola. Kao središnji administrator Registra Unije Komisija uz savjetovanje s nacionalnim administratorima Registra stalno nastoji poboljšati funkcije, sigurnost i praktičnost Registra. Dodatne detaljne informacije o ETS-u EU-a mogu se pronaći u Priručniku za ETS. 3.FUNKCIONIRANJE TRŽIŠTA UGLJIKA 2015.

U ovom poglavlju navedene su informacije o aspektu ponude i potražnje ETS-a EU-a te ono obuhvaća kvotu, besplatno dodjeljivanje, program NER 300, dražbe, odstupanje od trgovanja svim jedinicama na dražbama za energetski sektor u određenim državama članicama i upotrebu međunarodnih jedinica. Kad je riječ o potražnji, pružene su informacije o verificiranim emisijama te o ravnoteži ponude i potražnje. 3.1.Ponuda: Emisijske jedinice puštene u optjecaj 3.1.1.Kvota

Djelovanje sustava temelji se na načelu trgovanja u okviru kvota. Kvota je apsolutna količina stakleničkih plinova koja smije biti ispuštena u sustav kako bi se osiguralo ispunjenje cilja smanjenja emisija i odgovara broju emisijskih jedinica puštenih u optjecaj tijekom faze trgovanja. Od početka treće faze kvota se na razini EU-a utvrđuje Direktivom o ETS-u EU-a. Kvota se svake godine smanjuje linearnim faktorom smanjenja od 1,74 % prosječne ukupne količine emisijskih jedinica izdanih svake godine u razdoblju 2008. – 2012. U tablici 1. prikazani su podaci za kvote u svakoj godini razdoblja 2013. – 2020. (treća faza). Tablica 1.: Kvota ETS-a EU-a za razdoblje 2013. – 2020.



Godina



Godišnja kvota (osim zračnog prometa)



2013.



2 084 301 856



2014.



2 046 037 610



2015.



2 007 773 364



2016.



1 969 509 118



2017.



1 931 244 873



2018.



1 892 980 627



2019.



1 854 716 381



2020.



1 816 452 135 3.1.2.Izdane emisijske jedinice 3.1.2.1.Besplatno dodjeljivanje Iako dražbe u trećoj fazi predstavljaju osnovni način za dodjelu emisijskih jedinica poduzećima koja sudjeluju u ETS-u EU-a, neke se emisijske jedinice i dalje dodjeljuju besplatno do 2020. i nakon toga. Primjenjuju se sljedeća načela: Besplatno dodjeljivanje omogućeno je industrijskim postrojenjima da bi se uklonio potencijalni rizik od istjecanja ugljika (poduzeća zbog troškova povezanih s klimatskim politikama premještaju proizvodnju u treće zemlje s manje strogim ograničenjima emisija stakleničkih plinova, što može uzrokovati povećanje njihovih ukupnih emisija). Sektori i podsektori za koje se smatra da su izloženi znatnom riziku od istjecanja ugljika uvršteni su na službeni popis koji trenutačno obuhvaća razdoblje 2014. – 2019. proizvodnja električne energije više ne prima besplatne emisijske jedinice (vidjeti odjeljak 3.1.2.4.); emisijske jedinice raspodjeljuju se besplatno prema pravilima usklađenima na razini EU-a; besplatno dodjeljivanje temelji se na referentnim vrijednostima učinkovitosti kako bi se osnažili poticaji smanjivanja emisija stakleničkih plinova i nagradila najučinkovitija postrojenja; predviđena je rezerva za nove pristupnike (NER) na razini EU-a jednakovrijedna vrijednosti od 5 % ukupne količine emisijskih jedinica za treću fazu (program NER 300 financiran je monetizacijom 300 milijuna emisijskih jedinica iz te rezerve, vidjeti odjeljak 3.1.2.2.). Tijekom treće faze 39 % ukupne količine dostupnih emisijskih jedinica besplatno će se dodijeliti industriji i postrojenjima za proizvodnju električne energije za toplinu koju proizvode. Taj će se udjel besplatnog dodjeljivanja dodatno povećati do 2020. zbog dodjeljivanja novim pristupnicima. Trenutačno se ne može odrediti koliko će se rezerve za nove pristupnike upotrijebiti u sljedećim godinama. Međutim, prema kretanjima očekuje se da će se besplatno dodatno dodijeliti najviše 2 % kvote iz NER-a. Stoga se očekuje da će tijekom treće faze besplatno dodjeljivanje iznositi otprilike 41 % ukupnog iznosa. Nadalje, otprilike 2 % ukupne kvote upotrebljava se za financiranje programa NER 300 (vidjeti odjeljak 3.1.2.2.). Stoga udjel za ponudu na dražbi u trećoj fazi iznosi 57 %. Nova postrojenja obuhvaćena ETS-om EU-a i postrojenja koja povećavaju kapacitet prihvatljiva su u trećoj fazi za dodatna besplatna dodjeljivanja iz NER-a. Početna količina jedinica u NER-u nakon oduzimanja 300 milijuna jedinica za program NER 300 iznosila je 480,2 milijuna emisijskih jedinica. Do srpnja 2016. rezervirano je 109,2 milijuna emisijskih jedinica za 492 postrojenja za cijelu treću fazu. Preostalih 371,0 milijun emisijskih jedinica iz NER-a može se u budućnosti raspodijeliti za daljnja nova postrojenja ili postojeća postrojenja koja povećavaju kapacitet. Međutim, očekuje se da će znatna količina tih emisijskih jedinica ostati nedodijeljena. Do srpnja 2016. dodjeljivanje je smanjeno za otprilike 231,4 milijuna jedinica zbog postrojenja koja su zatvorena ili su smanjila proizvodnju ili proizvodne kapacitete u usporedbi s kapacitetima prvotno uzetima u obzir pri izračunavanju dodjela u trećoj fazi. 2013. 2014. 2015. 2016. Besplatno dodjeljivanje

(28 članica EU-a + države EGP-a) 903,0 874,8 847,6 821,4 Dodjeljivanja iz rezerve za nove pristupnike (nova ulaganja i povećanje kapaciteta) 11,0 14,2 14,9 14,5 Besplatne emisijske jedinice koje nisu dodijeljene zbog zatvaranja postrojenja ili promjena u proizvodnji ili proizvodnim kapacitetima 40,7 58,4 68,6 63,7 Budući da je potražnja za besplatnim dodjeljivanjima premašila dostupnu količinu, dodjeljivanje za sva postrojenja unutar ETS-a smanjeno je za isti postotak primjenom „međusektorskog faktora korekcije” (prema odredbama Direktive o ETS-u). Faktor korekcije predstavlja smanjenje besplatnog dodjeljivanja od otprilike 6 % u 2013. što se godišnje povećava dok ne dosegne otprilike 18 % 2020. Nakon niza zahtjeva nacionalnih sudova za prethodnu odluku Sud Europske unije presudom iz travnja 2016. poništio je od 1. ožujka 2017. trenutačno primjenjive vrijednosti međusektorskog faktora korekcije. Međusektorski faktor korekcije morat će se ponovno izračunati poštovanjem pristupa koji je naveo Sud Europske unije u pogledu proširenog područja primjene ETS-a EU-a (uključujući nove aktivnosti i plinove od 2013.). Revidirane vrijednosti primjenjivat će se na dodjeljivanja od 2018. do 2020. godine i smanjit će besplatna dodjeljivanja industriji te istodobno povećati količine za prodaju na dražbi za te godine.



3.1.2.2.Program NER 300

NER 300 jedan je od najvećih svjetskih programa financiranja inovativnih pokaznih projekata proizvodnje energije s niskim emisijama ugljika. Taj se program financira sredstvima nastalim monetizacijom 300 milijuna emisijskih jedinica izdvojenih iz NER-a za treću fazu djelovanja ETS-a EU-a. Program je usmjeren na pokazivanje za okoliš sigurne tehnologije za hvatanje i skladištenje ugljika (CCS) i tehnologije inovativnih obnovljivih izvora energije (RES) na komercijalnoj razini u Europskoj uniji. Sredstva nastala monetizacijom dodijeljena su za projekte odabrane u dva kruga poziva na podnošenje prijedloga u prosincu 2012. i srpnju 2014. Ukupno je dodijeljena 2,1 milijarda EUR za jedan projekt CCS-a i 37 projekata obnovljivih izvora energije u 19 država članica EU-a. Očekuje se da će oni privući 2,7 milijardi EUR privatnih ulaganja. Trenutačno su operativna tri projekta programa NER 300: projekt proizvodnje energije iz biomase BEST u Italiji, projekt proizvodnje energije iz biomase Verbiostraw u Njemačkoj i Windpark Blaiken u Švedskoj (detalje potražiti u Izvješću o tržištu ugljika 2015.). Nedovršeni projekti 16 Projekti u tijeku 3 Povučeni projekti 1 Ukupno 20



3.1.2.3.Dražbe emisijskih jedinica Dražbe su transparentna metoda dodjeljivanja koja sudionicima na tržištu omogućava da steknu emisijske jedinice po tržišnoj cijeni. Od početka treće faze ETS-a EU-a dražbe na primarnom tržištu postale su osnovni način dodjeljivanja emisijskih jedinica. To znači da će se na dražbu staviti više od polovine emisijskih jedinica, a taj će se omjer stalno povećavati tijekom razdoblja trgovanja. Dražbe su uređene Uredbom o dražbama*, u kojoj su utvrđeni vremenski plan, upravljanje i drugi aspekti načina održavanja dražbi kako bi se osigurao otvoren, transparentan, usklađen i nediskriminirajući postupak. *Uredba Komisije (EU) br. 1031/2010 od 12. studenoga 2010. o rasporedu, upravljanju i drugim aspektima dražbi emisijskih jedinica stakleničkih plinova prema Direktivi 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice, SL L 302, 18.11.2010., str. 1. Dražbe su se tijekom izvještajnog razdoblja odvijale na sljedećim dražbovnim platformama: European Energy Exchange AG („EEX”), koji zastupa kao zajednička dražbovna platforma 25 država članica koje sudjeluju u zajedničkom postupku javne nabave i Poljske koja je odlučila istupiti iz postupka zajedničke nabave, ali još nije imenovala vlastitu dražbovnu platformu. Od 5. rujna 2016. EEX provodi dražbe kao druga zajednička dražbovna platforma imenovana 13. srpnja 2016.; EEX, koji zastupa Njemačku kao zasebna dražbovna platforma; ICE Future Europe („ICE”), koja zastupa Ujedinjenu Kraljevinu kao zasebna dražbovna platforma. Island, Lihtenštajn i Norveška još nisu započeli s dražbama emisijskih jedinica. EEX je zastupajući 27 država članica (25 država članica koje sudjeluju u zajedničkoj dražbovnoj platformi te Njemačka i Poljska) na dražbama prodao 88 % ukupne količine prodane na dražbama, a ICE je zastupajući Ujedinjenu Kraljevinu prodao 12 % ukupne količine. Do 30. lipnja 2016. u trećoj fazi provedeno je više od 820 dražbi. U tablici u nastavku prikazan je pregled količina emisijskih jedinica u trećoj fazi prodanih na dražbama EEX-a i ICE-a 2012. (takozvane rane dražbe), 2013., 2014., 2015. i 2016. Količine općih emisijskih jedinica utvrđene su uzimajući u obzir odluku da se odgodi dražba 900 milijuna emisijskih jedinica iz 2014., 2015. i 2016. na 2019. i 2020., prema Uredbi Komisije (EU) br. 176/2014, a količine zrakoplovnih emisijskih jedinica utvrđene su uzimajući u obzir privremeno odstupanje za zrakoplovni sektor utvrđeno Odlukom br. 377/2013/EU i Uredbom (EU) br. 421/2014.

Godina



Količina općih emisijskih jedinica prodanih na dražbama



Količina emisijskih jedinica za zračni promet prodanih na dražbama 2012. 89 701 500 2 500 000 2013. 808 146 500 0 2014. 528 399 500 9 278 000 2015. 632 725 500 16 390 500 2016. 380 585 000 3 028 000 Dražbe su uglavnom provedene bez poteškoća, postignute cijene općenito su odgovarale cijenama na sekundarnom tržištu i nisu zabilježeni znatni problemi ili incidenti. U izvještajnom razdoblju otkazana je jedna dražba koju je provodio EEX za Poljsku. To je poništenje uslijedilo nakon samo tri poništenja do kojih je došlo 2013., ubrzo nakon početka dražbi treće faze. Pregled konačnih dražbovnih cijena za sve dražbe općih emisijskih jedinica od 2013. do 30. lipnja 2016., uključujući i broj sudionika i omjer pokrivenosti, naveden je u Dodatku 2. Prilogu. Dražbovne platforme objavljuju detaljne rezultate svake dražbe na tematskim internetskim stranicama. Osim toga, Njemačka, Poljska i Ujedinjena Kraljevina te Komisija u ime država članica koje se koriste zajedničkom dražbovnom platformom objavljuju mjesečna izvješća o dražbama u kojima se mogu pronaći dodatne informacije o provođenju dražbi, uključujući i informacije o sudjelovanju, omjeru pokrivenosti i cijenama. Ukupni prihod dražbi od 2012. do lipnja 2016. veći je od 14 milijardi EUR. Direktivom o ETS-u EU-a predviđeno je da bi države članice trebale najmanje 50 % prihoda od dražbi, uključujući sve prihode od emisijskih jedinica odobrenih za ciljeve solidarnosti i rasta, iskoristiti za ciljeve u području klime i energetike. Prodajom emisijskih jedinica ETS-a na dražbama države članice ostvarile su 2015. prihod od 4,9 milijardi EUR. Prema informacijama dostavljenima Komisiji države članice prosječno su 2015. potrošile ili su planirane potrošiti 77 % tih prihoda za utvrđene ciljeve u području klime i energetike. Više informacija o upotrebi prihoda od dražbe bit će dostupno u izvješću Stanje energetske unije za 2016. U prosincu 2015. Komisija je pokrenula javno savjetovanje o funkcioniranju Uredbe o dražbama. Osim nekoliko aspekata u kojima bi se mogla razmotriti tehnička poboljšanja, rezultati dražbi i odgovori na javno savjetovanje potvrđuju da trenutačna struktura Uredbe o dražbama općenito omogućava neometano, učinkovito i djelotvorno provođenje dražbi i dodjeljivanje emisijskih jedinica, uključujući i ograničeni sustav izuzeća. 3.1.2.4.Odstupanje od trgovanja svim jedinicama na dražbama za energetski sektor Člankom 10.c Direktive o ETS-u EU-a predviđeno je odstupanje od općeg pravila za dražbe kako bi se u određenim državama članicama pružila podrška za ulaganja u modernizaciju elektroenergetskog sektora. Osam od deset država članica* koje ispunjavaju uvjete primijenilo je to odstupanje i proizvođačima električne energije besplatno dodijelilo određene količine emisijskih jedinica uz uvjet da su provedena odgovarajuća ulaganja. Besplatno dodjeljivanje iz članka 10.c izuzima se iz količine koju bi pojedinačna država članica u suprotnom prodala na dražbi. Ovisno o nacionalnim pravilima primjene odstupanja, proizvođači električne energije mogu dobiti besplatne emisijske jedinice u iznosu koji je jednakovrijedan ulaganjima koja provode ili su provedena iz ulaganja uvrštenih u nacionalni plan ulaganja ili jednakovrijedan plaćanjima izvršenima u nacionalni fond preko kojeg se takva ulaganja financiraju. Broj besplatnih dodjeljivanja za proizvođače električne energije u 2015. naveden je u tablici 5. Maksimalni godišnji broj emisijskih jedinica naveden je u Dodatku 1. Prilogu. Ako je broj dodijeljenih jedinica manji od maksimalno dopuštenog, te „neiskorištene” emisijske jedinice mogu se besplatno dodijeliti u sljedećim godinama, ovisno o relevantnim nacionalnim pravilima države članice. U konačnici će sve nedodijeljene besplatne emisijske jedinice u skladu s odstupanjem biti prodane na dražbi. U prvoj godini moglo se izvješćivati o ulaganjima iz nacionalnih planova provedenima od lipnja 2009. Za 2013. i 2014. podnesena su izvješća o troškovima za 500 ulaganja, od kojih je 135 dovršeno i 22 otkazana, a ostala su ulaganja u tijeku i nisu još završena. Ukupna je vrijednost podrške ulaganju za razdoblje od 2009. do 2015. otprilike 9,49 milijardi EUR. Otprilike 80 % tog iznosa obuhvaćalo je unaprjeđivanje i nadogradnju infrastrukture, a ostatak se ulaganja odnosio na čiste tehnologije ili diversifikaciju opskrbe. Primjeri ulaganja uključuju novu kogeneracijsku kondenzacijsku parnu turbinu u Estoniji (unaprjeđivanje infrastrukture), obnovu mreže centralnih toplinskih sustava u Bugarskoj (nadogradnja infrastrukture), zamjenu ugljena obnovljivim izvorima s pomoću iskorištavanja otpada u Češkoj (čiste tehnologije) i izgradnju cjevovoda za međusobno povezivanje plinovoda u Mađarskoj (diversifikacija opskrbe). Broj besplatnih emisijskih jedinica koje su države članice zatražile Država članica 2013. 2014. 2015. BG 11 009 416 9 779 243 8 259 680 CY 2 519 077 2 195 195 1 907 302 CZ 25 285 353 22 383 398 20 623 005 EE 5 135 166 4 401 568 3 667 975 HU 7 047 255 0 - LT 322 449 297 113 269 475 PL 65 992 703 52 920 889 43 594 320 RO 15 748 011 8 591 461 9 210 797 Ukupno 133 059 430 100 568 867 87 532 554 Slika 1.: Besplatne emisijske jedinice izdane u skladu s člankom 10.c Direktivom o ETS-u EU-a od država članica koje primjenjuju odstupanje zahtijeva se da objave godišnja izvješća o provedbi ulaganja navedenih u svojim nacionalnim planovima. I primjene bi trebalo objaviti. Iskustva upućuju na to da postojeća objavljena izvješća variraju prema obliku i sadržaju. U nekim slučajevima države članice ograničavaju ili objedinjavaju dostavljene informacije o troškovima upućivanjem na povjerljivost poslovnih podataka. Izvješća se obično objavljuju na internetskoj stranici nadležnog ministarstva, na primjer Ministarstva energetike (Bugarska, Litva, Rumunjska) ili Ministarstva zaštite okoliša (Cipar, Češka, Estonija, Mađarska, Poljska).

Sve emisijske jedinice koje se ne daju besplatno stavljaju se na dražbu. Podaci u nastavku prikazuju trenutačnu raspodjelu emisijskih jedinica za 2013., 2014. i 2015. Na primjer, Poljska ima otprilike 50 milijuna neiskorištenih emisijskih jedinica koje su oduzete iz njezina udjela emisijskih jedinica stavljenih na dražbu 2013. i 2014., ali još nisu dane besplatno. Slika 2.: Raspodjela emisijskih jedinica (raspodijeljene, prodane na dražbama, neiskorištene preostale) Raspodijeljene emisijske jedinice Emisijske jedinice prodane na dražbama Neiskorištene preostale emisijske jedinice





3.1.3.Međunarodne jedinice ETS-om EU-a sudionicima je za ispunjavanje dijela njihovih obveza iz ETS-a EU-a omogućena upotreba jedinica iz dvaju programa odobravanja emisijskih jedinica na razini UN-a, tj. Mehanizma čistog razvoja (CDM) i Zajedničke provedbe (JI). To se predviđa do 2020. U trećoj se fazi međunarodne jedinice više ne predaju izravno kao u drugoj fazi, već ih je moguće bilo kada u kalendarskoj godini razmjenjivati za emisijske jedinice. Kada sudionici ETS-a EU-a upotrebljavaju međunarodne jedinice, primjenjuje se niz pravila, npr. standardi kvalitete, nisu dopušteni projekti u području nuklearne energije i pošumljavanja, nisu dopuštene međunarodne jedinice iz novih projekata registriranih nakon 2013. u zemljama koje ne pripadaju najmanje razvijenim zemljama. Postoje i kvantitativna pravila o maksimalnim razinama međunarodnih jedinica koje operatori i zrakoplovni operatori mogu upotrijebiti. * Emisijske jedinice Kyotskog protokola odobravaju se programima CDM i JI: jedinice ovjerenog smanjenja emisija (CER) u okviru prethodnog i jedinice smanjenja emisija (ERU) u okviru potonjeg, a svaka odgovara ekvivalentu 1 tone CO2.

** Uredba Komisije (EU) br. 1123/2013 оd 8. studenoga 2013. o utvrđivanju prava korištenja međunarodnih jedinica sukladno Direktivi 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, SL L 299, 9.11.2013., str. 32. Iako će točna količina jedinica obuhvaćenih pravima korištenja tijekom druge i treće faze djelomično ovisiti o količini verificiranih emisija u budućnosti, tržišni analitičari procjenjuju da će iznositi otprilike 1,6 milijardi jedinica. Od 30. travnja 2016. ukupna količina iskorištenih ili razmijenjenih međunarodnih jedinica iznosi 1,468 milijardi, što čini više od 90 % dopuštenog maksimuma. Nakon 2020. Europsko vijeće odlučilo je o cilju domaćeg smanjenja emisija, što znači da se ne predviđa upotreba međunarodnih jedinica u sljedećem razdoblju trgovanja ETS-a EU-a. Na grafikonima u nastavku prikazana je razmjena međunarodnih jedinica. Potpuni pregled potražite u Dodatku 3. Prilogu. Slika 3.: Sažeti prikaz međunarodnih jedinica razmijenjenih do 31. listopada 2016. 3.2.Potražnja: Emisijske jedinice povučene iz optjecaja Prema podacima iz Registra Unije procjenjuje se da su 2015. emisije stakleničkih plinova iz postrojenja koja sudjeluju u sustavu EU-a za trgovanje emisijama (ETS EU-a) pale za nešto manje od 0,4 %. Time se potvrđuje trend smanjenja tijekom posljednjih pet godina rada sustava.



Godina



2011.



2012.



2013.



2014.



2015.



Verificirane emisije (u milijunima tona ekvivalenta CO2)



1 886



1 867



1 895



1 812



1 800



Promjena na godinu x – 1



– 1,8 %



– 2 %



– 3 %



– 4,5 %



– 0,4 %



Stopa realnog rasta BDP-a u 28 država članica



1,7 %



– 0,5 %



0,2 %



1,5 %



2,2 % Izvor: javna internetska stranica Dnevnika transakcija Europske unije (EUTL) (http://ec.europa.eu/environment/ets/)

Podaci o BDP-u objavljeni na: http://epp.eurostat.ec.europa.eu/tgm/table.do?tab=table&init=1&plugin=1&language=en&pcode=tec00115 (pristupljeno u rujnu 2016.). Podaci o verificiranim zrakoplovnim emisijama navedeni su posebno u odjeljku 4. Broj emisijskih jedinica poništenih (neupotrijebljenih za usklađenost) na dobrovoljnoj bazi iznosi 69 627 jedinica 2015. Dosad je zabilježeno ukupno 130 124 poništenja emisijskih jedinica. 3.3.Ravnoteža ponude i potražnje Na počeku treće faze ETS EU-a karakterizirala je znatna neravnoteža između ponude i potražnje emisijskih jedinica, što je rezultiralo viškom od otprilike 2,1 milijarde 2013. To je 2014. nešto smanjeno na otprilike 2,07 milijardi, a 2015. godine znatno je palo na 1,78 milijardi emisijskih jedinica. Smanjenje viška odražava smanjenje količine za prodaju na dražbi zbog provedbe mjere „zamrzavanja”, što je dovelo do odgode dražbi 400 milijuna emisijskih jedinica 2014., 300 milijuna 2015. i 200 milijuna 2016. Naposljetku će se te emisijske jedinice prenijeti u rezervu za stabilnost tržišta. Da mjere „zamrzavanja” nisu provedene, višak bi 2015. bio veći za više od 40 %. Emisije su se 2015. smanjile za malen postotak, što je dovelo do znatnog neto smanjenja razlike između ponude i potražnje. Da bi se riješila strukturna neravnoteža između ponude i potražnje emisijskih jedinica, uveden je zakonodavni prijedlog za uspostavu rezerve za stabilnost tržišta i za postizanje veće fleksibilnosti ponude emisijskih jedinica za dražbe. Rezerva za stabilnost tržišta dogovorena je 2015. i počet će se provoditi 2019. Ključni pokazatelj za funkcioniranje rezerve za stabilnost tržišta ukupni je broj emisijskih jedinica u optjecaju (TNAC). Ako je vrijednost TNAC-a iznad utvrđene gornje granice (833 milijuna emisijskih jedinica), emisijske se jedinice prenose u rezervu, a ako je broj emisijskih jedinica ispod utvrđene donje granice (manje od 400 milijuna jedinica ili ako su donesene mjere iz članka 29.a Direktive o ETS-u EU-a), emisijske jedinice otpuštaju se iz rezerve. Stoga se rezervom za stabilnost tržišta prihvaćaju ili otpuštaju emisijske jedinice ako vrijednost TNAC-a nije u utvrđenom rasponu. Odgođene i tzv. nedodijeljene* emisijske jedinice također će se prihvatiti u rezervu. Ponuda emisijskih jedinica obuhvaća jedinice kojima se trguje od druge faze (2008. – 2012.), jedinice prodane na dražbama, besplatno dodijeljene jedinice i jedinice u okviru NER-a, a potražnja se utvrđuje iz emisija postrojenja i broja poništenih emisijskih jedinica. Za više detalja vidjeti tablicu 1. u Dodatku 4. Prilogu. Polazišna vrijednost utvrđivanja ukupnog broja emisijskih jedinica u optjecaju ukupni je broj jedinica preostalih nakon druge faze ETS-a EU-a koje nisu predane ni poništene.** Ta „ukupna količina za trgovanje” od 1 749 540 826 emisijskih jedinica (taj broj ne uključuje rane dražbe emisijskih jedinica treće faze provedene 2012., ali odražava upotrebu međunarodnih jedinica prije početka treće faze. Ukupna količina međunarodnih jedinica iskorištenih od 2008. navedena je u odjeljku 3.1.3.) stoga predstavlja točan broj emisijskih jedinica ETS-a u optjecaju na početku trećeg razdoblja trgovanja ETS-a EU-a. Ukupni broj emisijskih jedinica u optjecaju relevantan za utvrđivanje unosa i ispuštanja u rezervu za stabilnost tržišta izračunava se primjenom sljedeće jednadžbe: TNAC = ponuda – (potražnja*** + emisijske jedinice rezerve za stabilnost tržišta) *** To uključuje i poništene emisijske jedinice. Godišnje izvješće o tržištu ugljika omogućuje konsolidiranje iznosa ponude i potražnje koji se objavljuju prema rasporedu obveza izvješćivanja propisanih Direktivom o ETS-u EU-a i njezinim provedbenim odredbama. Taj raspored, relevantni podaci i područje primjene navedeni su u tablici 2. u Dodatku 4. Prilogu. S obzirom na to da će rezerva za stabilnost tržišta postati operativna 2019., Komisija će od 2017. redovito sredinom svibnja objavljivati ukupne količine emisijskih jedinica u optjecaju tijekom prethodne godine. Na slici 4. odvojeno su prikazani kumulativni iznosi ponude i potražnje ETS-a do kraja 2014. Ukupna ponuda 2013. iznosila je otprilike 2,18 milijardi emisijskih jedinica, a ukupna potražnja iznosila je otprilike 1,96 milijardi jedinica. Godine 2014. zabilježeno je smanjenje ponude i potražnje na otprilike 1,87 milijardi emisijskih jedinica. Ponuda se 2015. smanjila na 1,58 milijardi emisijskih jedinica, dok se potražnja marginalno smanjila na 1,85 milijardi jedinica. To je dovelo do povećanja viška za otprilike 220 milijuna emisijskih jedinica 2013. na više od 2 milijarde jedinica. Višak je ostao stabilan 2014., a zatim je 2015. pao na otprilike 1,78 milijardi emisijskih jedinica. Višak je stoga na najnižoj razini od početka sadašnjeg razdoblja trgovanja. Smanjena ponuda 2014. i 2015. odražavala je manju količinu za prodaju na dražbi zbog primjene odgode. Na slici 5. prikazan je razvoj ponude i potražnje od 2013. do 2015.



Ponuda (kumulativno, u milijunima) Potražnja (kumulativno, u milijunima)

Besplatno dodjeljivanje Poništenja Razmijenjene međunarodne jedinice Verificirane emisije Besplatno dodjeljivanje (NER) Besplatno dodjeljivanje (10.c) Monetizacija u programu NER 300, proveo EIB Trgovanje na dražbama Rano trgovanje na dražbama Količina za trgovanje

4.ZRAČNI PROMET Od početka 2012. ETS-om EU-u obuhvaćene su emisije svih letova između zračnih luka u Europskom gospodarskom prostoru (EGP) i emisije odlaznih letova iz zračnih luka unutar EGP-a za treće zemlje, kao i emisije dolaznih letova iz trećih zemalja u zračne luke unutar EGP-a ako za te letove delegiranim zakonodavstvom nisu utvrđena izuzeća. Međutim, područje primjene ETS-a EU-a privremeno se smanjuje na emisije letova unutar EGP-a od 2013. do 2016. kao odgovor na sporazum skupštine Međunarodne organizacije za civilno zrakoplovstvo da se do 2016. razvije globalni, tržišno utemeljen mehanizam koji će se provoditi od 2020. kako bi se riješio problem emisija međunarodnog zračnog prometa. U izvješćima u skladu s člankom 21. podnesenima 2016. navedeno je da sada 524 zrakoplovna operatora imaju plan za praćenje (u usporedbi sa 611 operatora za koje je to navedeno prethodne godine). Njih 56 % (296) operatori su u civilnom zračnom prometu, a ostalih 44 % (228) to nisu. Ukupno 274 operatora (52 % ukupnog broja) svrstano je u male onečišćivače (u usporedbi s 329 ili 54 % prethodne godine). Verificirane emisije letova između zračnih luka koje se nalaze u EGP-u iznosile su 2015. godine 56,9 milijuna tona ugljikova dioksida, što predstavlja porast od 3,6 % u usporedbi s 54,9 milijuna tona 2014. Provedena je i prilagodba početnih količina dodijeljenih zrakoplovnim operatorima imajući u vidu smanjeno područje primjene koje obuhvaća samo Europski gospodarski prostor. Prilagođeno besplatno dodjeljivanje iznosilo je 32,3 milijuna emisijskih jedinica 2015. Količina emisijskih jedinica predviđena za trgovanje na dražbama 2015. utvrđena je na temelju očekivane godišnje količine od 5,7 milijuna nakon prilagodbe količina za trgovanje na dražbama prema Uredbi (EU) br. 421/2014. Te su emisijske jedinice prodane na dražbama od svibnja do prosinca 2015. Ti podaci pokazuju 19 milijuna tona neto potražnje emisijskih jedinica nastalih 2015. u sektoru zračnog prometa.





5.NADZOR TRŽIŠTA Znatan dio svakodnevnih transakcija emisijskih jedinica odvija se u obliku izvedenica (budućnosnice, terminski ugovori, opcije, ugovori o razmjeni) koje već podliježu zakonodavstvu EU-a o financijskim tržištima. To će se zakonodavstvo zamijeniti novim paketom za regulaciju tržišta financijskih instrumenata (MiFID2) koji će stupiti na snagu u siječnju 2018. Tim se paketom zahtijeva donošenje niza provedbenih mjera. Paketom MiFID2 emisijske jedinice uvrstit će se u financijske instrumente. To znači da će se pravila paketa MiFID2 primjenjiva na tradicionalna financijska tržišta (koja obuhvaćaju trgovanje financijskim izvedenicama na temelju ugljika na najvažnijim platformama) primjenjivati i na promptni segment sekundarnog tržišta ugljika (transakcije emisijskih jedinica za izravno puštanje na sekundarno tržište, što trenutačno nije uređeno na razini EU-a), čime će se ono, kad je riječ transparentnosti, zaštiti ulagača i cjelovitosti, izjednačiti s tržištem izvedenih instrumenata.* Osim toga, na temelju upućivanja na definicije financijskih instrumenata paketa MiFID2 primjenjivat će se i drugo zakonodavstvo o financijskim tržištima. To se posebno tiče Uredbe o zlouporabi tržišta kojom će se obuhvatiti transakcije i aktivnosti povezane s emisijskim jedinicama na sekundarnim tržištima te na dražbama ETS-a EU-a na primarnom tržištu. Na sličan će način upućivanje na paket MiFID2 u Direktivi o sprečavanju pranja novca podrazumijevati nužnu primjenu temeljite identifikacije stranaka koje će za svoje klijente na sekundarnom promptnom tržištu emisijskih jedinica provesti trgovci ugljika licencirani prema Direktivi o tržištima financijskih instrumenata. * Nadzor na primarnom tržištu i dalje će biti uređen Uredbom o dražbama, osim pitanja zlouporabe tržišta na koje će se izravno primjenjivati Uredba o zlouporabi tržišta.

** Temeljita identifikacija već je obvezna na primarnom tržištu i na sekundarnom tržištu financijskih izvedenica emisijskih jedinica. Paketom MiFID2 i Uredbom o zlouporabi tržišta, donesenima 2014., podrazumijevaju se određene prilagodbe općeg sustava za posebnosti tržišta ugljika (vidjeti Izvješće o tržištu ugljika 2015.). Nekoliko mjera druge razine koje obuhvaćaju informacije o odredbama paketa MiFID2 i Uredbe o zlouporabi tržišta donose se 2015. i 2016. Osim toga, kao odgovor na preporuku Europskog revizorskog suda, Komisija je povećala učestalost kontakata među službama unutar Komisije koje su uključene u izradu zakonodavstva koje utječe na europska tržišta ugljika. 5.1.Pravna priroda emisijskih jedinica i fiskalni tretman Pravna priroda emisijskih jedinica i njihov fiskalni tretman nisu utvrđeni na razini EU-a. No unatoč neusklađenosti tijekom posljednjeg desetljeća razvilo se napredno i prilično likvidno tržište. Važećim zakonodavnim okvirom pružen je nužni pravni temelj za transparentno i likvidno tržište ugljika, istodobno osiguravajući stabilnost i cjelovitost tržišta. Samo jedna zemlja (Island) nije ništa izvijestila o nečemu povezanom s pravnom prirodom emisijskih jedinica u svom pravnom sustavu. Emisijske jedinice opisane su na različite načine, kao financijski instrumenti, nematerijalna imovina, prava vlasništva i proizvodi. Najmanje tri zemlje (Luksemburg, Norveška, Njemačka) predviđaju revidirano zakonodavstvo u bliskoj budućnosti. S obzirom na fiskalni tretman emisijskih jedinica, podaci iz izvješća u skladu s člankom 21. podnesenih 2016. pokazuju da samo malen broj država članica (Danska, Portugal, Ujedinjena Kraljevina) navodi da se porez na dodanu vrijednost (PDV) primjenjuje na izdavanje emisijskih jedinica. Za razliku od toga, PDV na transakcije emisijskim jedinicama na sekundarnom tržištu plaća se u većini država članica (u svim članicama osim Cipra, Estonije, Islanda i Lihtenštajna). Većina država članica izvijestila je da primjenjuju mehanizam obrnute porezne obveze na transakcije koje uključuju emisijske jedinice. Moguće je i dodatno oporezivanje emisijskih jedinica za korporacije. Šesnaest država članica izjavilo je da ne postoji takvo oporezivanje. Nakon preporuke Europskog revizorskog suda Komisija je u rujnu 2016. pokrenula studiju o pravnoj prirodi emisijskih jedinica ETS-a EU-a. Tom će se studijom među ostalim opisati i pravna obilježja emisijskih jedinica na temelju trenutačnog zakonodavstva EU-a, sudske prakse i nacionalnih sustava država članica kako je navedeno u izvješću u skladu s člankom 21. Direktive o ETS-u.

6.PRAĆENJE, IZVJEŠĆIVANJE I VERIFIKACIJA EMISIJA Praćenje, izvješćivanje i verifikacija (MRV) emisija stakleničkih plinova moraju biti pouzdani, transparentni, dosljedni i točni da bi ETS EU-a djelotvorno funkcionirao. Te su aktivnosti dopunjene utemeljenim sustavom akreditacije kako bi se osigurala odgovarajuća kvaliteta verifikatora treće strane. Zahtjevi za praćenje, izvješćivanje i verifikaciju usklađeni su u Uredbi o praćenju i izvješćivanju (MRR) i Uredbi o akreditaciji i verifikaciji (AVR). Sustav praćenja u okviru sustava ETS-a EU-a osmišljen je kao sustav koji će služiti kao polazišna točka kojom se operatorima omogućava visoka razina prilagođavanja za ostvarivanje isplativosti uz istodobno ostvarivanje visoke pouzdanosti praćenih podataka o emisijama. U tu svrhu dopušteno je nekoliko metoda praćenja („na temelju izračuna” ili „na temelju mjerenja” te iznimno i na „alternativnom fall-back pristupu”). Za pojedine dijelove postrojenja moguće je kombinirati metode. Za postrojenja i zrakoplovne operatore propisana je i obveza posjedovanja plana za praćenje koji je nadležno tijelo odobrilo na temelju Uredbe o praćenju i izvješćivanju, čime se sprečavaju nasumičan odabir metoda praćenja i vremenska promjenjivost. Uredbom o akreditaciji i verifikaciji uveden je usklađen pristup akreditacije verifikatora na razini EU-a za treću fazu i razdoblje nakon nje. Verifikatori koji su pravna osoba ili pravni subjekt moraju od nacionalnog akreditacijskog tijela pribaviti akreditaciju za provođenje verifikacija prema Uredbi o akreditaciji i verifikaciji. Države članice mogu odobriti certifikaciju kao alternativni postupak akreditacije samo za fizičke osobe. Prednost novog jedinstvenog akreditacijskog sustava jest uzajamno priznavanje akreditiranih verifikatora među državama članicama, čime se u potpunosti iskorištavaju pogodnosti unutarnjeg tržišta i ostvaruje dovoljan broj verifikatora. 6.1.Opći razvoj Komisija i dalje nastoji stalno poboljšavati smjernice i predloške koje osigurava da bi u državama članicama olakšala dosljednu provedbu zahtjeva Uredbe o praćenju i izvješćivanju te Uredbe o akreditaciji i verifikaciji. Jedna nova inicijativa odnosi se na razvoj kratkih vodiča da bi se dionicima pomoglo u bržem i sažetom razumijevanju i utvrđivanju najvažnijih pitanja ETS-a EU-a kojima je potrebno posvetiti pažnju. Svaki kratki vodič sadržava otprilike 10 stranica s poveznicama na relevantne detaljnije smjernice i predloške. Izrađuju se posebni kratki vodiči za operatore postrojenja, zrakoplovne operatore, nadležna tijela, verifikatore i nacionalna akreditacijska tijela. Još jedna nova inicijativa odnosi se na izradu smjernica za inspekciju ETS-a EU-a. To bi trebalo pomoći u koordinaciji odgovora država članica na preporuku Europskog revizorskog suda da provedu koherentnije i djelotvornije okvire za kontrolu provedbe ETS-a EU-a u koje su uključene inspekcije. Komisija i dalje prati provedbu praćenja, izvješćivanja, verifikacije i akreditacije u svim državama članicama. Dodatno su procijenjeni Procjena ciklusa usklađivanja 2014., izvješća u skladu s člankom 21. podnesena za 2013. i 2014. te informacije podnesene kao odgovor na zahtjeve za daljnje informacije kako bi se izradio individualni akcijski plan za svaku zemlju u kojem se daju savjeti za moguća poboljšanja provedbe praćenja, izvješćivanja, verifikacije i akreditacije u okviru sustava EU-a za trgovanje emisijama. Prema potrebi pojašnjene su smjernice i organizirane izobrazbe kako bi se riješili određeni problemi koji su češće prisutni u većini akcijskih planova. Druge daljnje mjere uključivale su organizaciju stručnih preispitivanja praćenja, izvješćivanja, verifikacije i akreditacije država članica, regionalnu izgradnju kapaciteta i bilateralne sastanke. Priznaje se da se poboljšala učinkovitost sustava usklađivanja jer je Uredbom o praćenju i izvješćivanju državama članicama omogućeno da elektroničko izvješćivanje propišu kao obvezno. Većina država članica navela je da se upotrebljavaju predlošci ili sustavi utemeljeni na minimalnim zahtjevima utvrđenima objavama Komisije. Trinaest država članica navelo je 2016. da upotrebljavaju neku vrstu automatiziranog sustava informacijskih tehnologija za izvješćivanje u okviru ETS-a EU-a (u usporedbi s 10 država članica 2015.). Da bi državama dodatno pomogla s obzirom na dostupnost automatiziranog sustava, Komisija je pokrenula sustav za praćenje, izvješćivanje, verifikaciju i akreditaciju DECLARE ETS (u svibnju 2016.) Taj internetski sustav osmišljen je za promicanje administrativne učinkovitosti i usklađenijeg pristupa. Razvijen je da bi se pružila podrška za obveze povezane s planovima za praćenje ETS-a EU-a, godišnjim izvješćima o emisijama, izvješćima o verifikaciji i izvješćima o poboljšanjima u državama članicama. Europska komisija razvila je i udomljuje platformu, ali pristup je ograničen na odgovornosti dodijeljene Uredbom o praćenju i izvješćivanju te Uredbom o akreditaciji i verifikaciji, tj. na nadležna tijela, operatore i prema potrebi odabrane verifikatore operatora. Sustav državama članicama sudionicama omogućava i izdvajanje podataka u sveukupna izvješća. 6.2.Primjena praćenja U izvješćima u skladu s člankom 21. koja su države članice podnijele Komisiji i kojima je obuhvaćena primjena Direktive o ETS-u EU-a 2015. navedeno je da većina postrojenja primjenjuje metodu na temelju izračuna. Navedeno je da se u samo 151 postrojenju (u 22 države članice) upotrebljavaju sustavi kontinuiranog mjerenja emisija, najčešće u Njemačkoj (CO2 28, N2O 10, oboje 1) i Češkoj (CO2 14, N2O 4). Samo 13 država članica navelo je primjenu alternativnog (fall-back) pristupa u ukupno 40 postrojenja koja obuhvaćaju otprilike 6,6 milijuna tona CO2e (u usporedbi s 6,1 milijunom tona CO2e prethodne godine). Za više od polovinu tih ukupnih emisija odgovorno je 12 postrojenja iz Nizozemske. Mogućnost odabira dopuštenih metodologija praćenja pridonosi isplativosti u okviru praćenja, izvješćivanja i verifikacije emisija. Važan element osmišljen u tu svrhu jest i pristup razvrstavanja po razredima. Za svaki od parametara potrebnih za utvrđivanje podataka o emisijama definirani su takozvani „razredi” kojima se nastoji aktivnosti i zahtjeve za razine nepoznanica učiniti razmjernima veličini postrojenja. Uredbom o praćenju i izvješćivanju propisano je da svi operatori moraju ispuniti zahtjeve u pogledu određenih minimalnih razreda, a veći izvori emisija moraju ispuniti zahtjeve u pogledu viših razreda (u kojima se zahtijevaju pouzdaniji podaci), a na manje izvore emisija zbog isplativosti primjenjuju se manje strogi zahtjevi. Standarde minimalnih razreda Uredbe o praćenju i izvješćivanju ispunjavaju gotovo sva postrojenja. Samo za 113 postrojenja C kategorije (u usporedbi sa 118 prethodne godine), tj. 14 % (isto kao i prethodne godine), navedena su odstupanja u barem jednom parametru u odnosu na zahtjev da se najviši razredi primijene za veće izvore ispuštanja (2013. isto je navedeno za 137 postrojenja, tj. 16 % od ukupnog broja). Takva su odstupanja dopuštena samo ako operator dokaže da je najviši razred tehnički neizvediv ili preskup. Ako se ustanovi da to više nije slučaj, operatori moraju unaprijediti svoje sustave praćenja. Na sličan su način države članice dostavile podatke o broju postrojenja B kategorije koja ne ispunjavaju zahtjeve u pogledu najviših razreda za veće izvore ispuštanja ili izvore emisija. Izvješća koja se odnose na to podnijele su 22 države članice (isto kao i prethodne godine), što pokazuje da je dopušteno ukupno 26 % postrojenja B kategorije s nekim oblikom odstupanja od standardnih zahtjeva Uredbe o praćenju i izvješćivanju (u usporedbi s 28 % prethodne godine). Prethodno navedenim potvrđuje se stvarna primjenjivost odredaba Uredbe o praćenju i izvješćivanju u vezi s takvim odstupanjima (imajući u vidu da ih operator mora obrazložiti, a nadležno tijelo potvrditi) i da operatori općenito ispunjavaju te odredbe. Zrakoplovni operatori na raspolaganju imaju manje mogućnosti za praćenje emisija. Izvedivim se smatra samo pristup na temelju izračuna, u kojem je potrošnja goriva središnji parametar koji je potrebno utvrditi za letove obuhvaćene sustavom ETS-a EU-a. 6.3.Akreditirana verifikacija

Podaci iz izvješća u skladu s člankom 21. koja su države članice podnijele 2016. pokazuju da je broj verifikatora akreditiranih prema području primjene akreditacije iznosio ukupno 1 077 verifikatora akreditiranih u svim područjima primjene. Pojedinačni verifikatori najčešće se akreditiraju za više područja primjena pa taj broj nije istovjetan ukupnom broju verifikatora. Ukupni broj verifikatora nije naveden u izvješćima država članica u skladu s člankom 21., ali prema razumnoj procjeni na temelju broja verifikatora akreditiranih za izgaranje (primarno područje primjene akreditacije) bilo je najmanje 130 različitih verifikatora akreditiranih s obzirom na verifikacije u 2015. Podaci iz izvješća u skladu s člankom 21. koja su države članice podnijele 2016. pokazuju da je 51 pojedinačni verifikator akreditiran za verifikacije u 2015. u području zračnog prometa. Uredbom o akreditaciji i verifikaciji od svakog se nacionalnog akreditacijskog tijela zahtijeva da održava bazu podataka s ažuriranim informacijama o verifikatorima koje je akreditiralo, uključujući i informacije o području primjene akreditacije. Europska organizacija za akreditaciju (EA) pruža središnju poveznicu za relevantna nacionalna akreditacijska tijela i njihove popise akreditiranih verifikatora u okviru ETS-a EU-a . Uzajamno priznavanje verifikatora među državama članicama uspješno se provodi i većina država članica (28, sve osim Francuske, Latvije i Slovenije) izvijestila je da barem jedan inozemni verifikator djeluje na njihovu državnom području. Dostupnost verifikatora nije uzrokovala usko grlo u sustavu tijekom prve tri godine primjene Uredbe o akreditaciji i verifikaciji. Verifikatori su izrazito dobro usklađeni s Uredbom o akreditaciji i verifikaciji, što pokazuje rijetka upotreba administrativnih mjera koju su navele države članice. Nijedna država članica nije prijavila suspenzije ili povlačenja akreditacije (u usporedbi s jednom suspenzijom i jednim povlačenjem prethodne godine). Samo su četiri države članice (u usporedbi s trima državama članicama prethodne godine) navele smanjenja područja primjene akreditacije verifikatora u vezi sa samo pet verifikatora (u usporedbi sa šest verifikatora prethodne godine). Iako je ove godine više država članica navelo da su primile pritužbe o verifikatorima (devet u usporedbi sa sedam), broj pritužbi manji je za 20 % i riješeno je 96 % primljenih pritužbi (u usporedbi s 99 % prethodne godine). Jedanaest država članica navelo je da su utvrdile neusklađenosti verifikatora u okviru razmjene informacija između nacionalnih akreditacijskih tijela i nadležnih tijela (u usporedbi s osam prethodne godine). 7.PREGLED ADMINISTRATIVNOG UREĐENJA U DRŽAVAMA ČLANICAMA Države članice koriste se različitim pristupima s obzirom na nadležna tijela koja su zadužena za provedbu ETS-a EU-a. U nekim je državama članicama uključeno nekoliko tijela lokalne uprave, a u drugima je pristup više centraliziran. Izvješća u skladu s člankom 21. pružaju pregled organizacijske strukture u svakoj državi članici na visokoj razini. Podaci iz izvješća u skladu s člankom 21. koja su države članice podnijele 2016. pokazuju da su u svakoj državi članici u provedbu ETS-a EU-a prosječno uključena četiri različita nadležna tijela. Međutim, trebalo bi se napomenuti da u nekim slučajevima države članice možda navode veći broj tijela regionalne/lokalne uprave kao jedno nadležno tijelo. Koordinacija među nadležnim tijelima jedno je od najvažnijih pitanja osiguravanja jedinstvene i ispravne primjene pravnih zahtjeva u svakoj državi članici i potiče se odgovarajućim odredbama Uredbe o praćenju i izvješćivanju. Države članice izvijestile su o upotrebi različitih odgovarajućih alata za koordiniranje među nadležnim tijelima. U izvješćima 12 država članica za 2015. navedeno je uvođenje zakonodavnih instrumenata za centralizirano upravljanje planovima za praćenje ili emisijskim izvješćima (u usporedbi s deset prethodne godine). U deset slučajeva središnje tijelo daje obvezujuće upute i smjernice (u usporedbi s osam slučajeva prijavljenih prethodne godine). Četrnaest država članica navelo je da središnje nadležno tijelo dobrovoljno pregledava planove za praćenje, obavijesti i izvješća o emisijama te savjetuje u vezi s njima (u usporedbi s 11 prethodne godine). Četrnaest država članica navelo je i da održavaju redovite radne skupine ili sastanke za nadležna tijela (u usporedbi s 12 prethodne godine), a devet je navelo organiziranje zajedničke izobrazbe (u usporedbi s osam prethodne godine). Upotreba zajedničke informatičke platforme kao još jednog sredstva za osiguravanje koordinacije navedena je u izvješćima deset država članica (u usporedbi s devet država prethodne godine). Samo je sedam država članica (Cipar, Estonija, Italija, Lihtenštajn, Luksemburg, Mađarska, Malta) navelo da ništa od navedenog nije provedeno; u nekima od njih nadležna tijela nemaju višestruke ili složene strukture. Kad je riječ o administrativnim pristojbama koje naplaćuju države članice (povezane s dozvolama i odobrenim planovima za praćenje), 16 zemalja izvijestilo je da operatorima postrojenja ne naplaćuju pristojbe (Cipar, Estonija, Francuska, Grčka, Irska, Italija, Latvija, Lihtenštajn, Litva, Luksemburg, Malta, Nizozemska, Njemačka, Slovačka, Švedska). Zrakoplovni operatori ne plaćaju pristojbe u 16 zemalja (Belgija, Cipar, Češka, Njemačka, Estonija, Grčka, Italija, Latvija, Lihtenštajn, Litva, Luksemburg, Malta, Nizozemska, Slovačka, Španjolska, Švedska). Ako se pristojbe naplaćuju, one se razlikuju prema državi članici i usluzi o kojoj je riječ. Na primjer, pristojbe povezane s dozvolama i odobravanjem plana za praćenje za postrojenja kreću se od 10 EUR do 7 690 EUR, a za ažuriranje dozvola od 10 EUR do 2 481 EUR. Slične razlike prisutne su i u području zračnog prometa u kojem se pristojbe za odobravanje plana za praćenje kreću od 10 EUR do 2 400 EUR, a za ažuriranje plana za praćenje od 10 EUR do 827 EUR. Općeniti je zaključak da su sustavi država članica uglavnom djelotvorni u skladu s administrativnom organizacijom države. Primjenjuje se načelo supsidijarnosti. Potrebno je i dalje podržavati i poticati komunikaciju među tijelima lokalne uprave država članica i razmjenu najboljih praksi među nadležnim tijelima, uključujući i aktivnostima foruma o ispunjavanju obveza ETS-a EU-a. 8.USKLAĐENOST I PROVEDBA Stopa usklađenosti ETS-a EU-a vrlo je visoka jer je svake godine otprilike 99 % emisija stvarno pokriveno potrebnim brojem emisijskih jedinica. U izvještajnom razdoblju razina usklađenosti s pravilima ETS-a EU-a ponovno je bila visoka. Manje od 1 % postrojenja koja su prijavila emisije za 2015. nije predalo emisijske jedinice koje obuhvaćaju sve njihove emisije do roka 30. travnja 2016. Ta (obično malena) postrojenja čine otprilike 0,5 % emisija obuhvaćenih ETS-om EU-a. Razina usklađenosti bila je visoka i u sektoru zračnog prometa, tj. zrakoplovni operatori odgovorni za više od 99 % emisija iz zračnog prometa obuhvaćenih ETS-om EU-a ispunili su zahtjeve. To uključuje i više od 100 poduzeća u sektoru komercijalnog zračnog prometa smještenih izvan EU-a, a koji lete unutar EGP-a. Direktivom o ETS-u EU-a predviđena je „kazna za prekomjerne emisije” od 100 EUR (indeksirano) za svaku tonu CO2 koja je ispuštena, a za koju nije pravodobno predana emisijska jedinica. Ostale kazne koje se primjenjuju na kršenja u provedbi ETS-a EU-a utvrđuju predmetne države članice prema nacionalnim odredbama. Nadležna tijela u državama članicama i dalje znatno pridonose visokoj razini ispunjavanja usklađenosti operatora provođenjem različitih provjera sukladnosti godišnjih izvješća o emisijama. U izvješćima u skladu s člankom 21. podnesenima 2016. navedeno je da su sve države članice (osim Švedske i Italije) provjerile 100 % (osim Francuske, 90 %) godišnjih izvješća o emisijama u pogledu potpunosti i unutarnje dosljednosti. Nadalje, navodi pokazuju da države članice prosječno provjeravaju više od 80 % izvješća u pogledu dosljednosti s planovima za praćenje i 70 % u pogledu podataka o dodjeljivanju. Dvadeset i četiri države članice izvijestile su da provode i usporedne provjere s ostalim podacima/detaljima.