Svih 28 država članica EU-a dostavilo je skupove podataka za ovo izvješće. To su podaci za 2012. godinu te, u iznimnim i opravdanim slučajevima, za 2011. godinu (Cipar, Mađarska i Litva).

Građanima EU-a važne su i kvalitetne usluge odvodnje, što je odraženo u europskoj građanskoj inicijativi „Right 2Water”. Komisija je to prepoznala i obvezala se poduzeti mjere za rješavanje tog pitanja koje uključuju jačanje provedbe, mjere za poboljšanje transparentnosti upravljanja podacima o vodama te strukturiraniji dijalog dionika.

Ključna su daljnja nastojanja za poboljšanje i održavanje usklađenosti s Direktivom, što je prepoznato i u Sedmom programu djelovanja za okoliš u kojem je navedeno da treba znatno smanjiti utjecaj pritisaka na prijelazne i priobalne vode te na slatku vodu u skladu sa zahtjevima Okvirne direktive o vodama kako bi se zaštitio, očuvao i povećao prirodni kapital Unije do 2020.

Direktivom o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda (dalje u tekstu: „Direktiva”), jednim od ključnih instrumenata politike u okviru pravne stečevine EU-a u području voda, utvrđuju se minimalni zahtjevi za prikupljanje i pročišćavanje komunalnih otpadnih voda. Provedbom Direktive od njezina donošenja 1991. posebno se smanjilo ispuštanje bitnih onečišćujućih tvari kao što su organske i hranjive tvari, koje su glavni pokretači eutrofikacije voda, no provedba nije ni približno dovršena. Neke od država članica koje su pristupile EU-u 2004. ili kasnije znatne zaostaju u postizanju usklađenosti.

Od prethodnog izvješća ostvaren je znatan napredak od 11 postotnih bodova pa opća stopa usklađenosti sada iznosi 88 %. Međutim, zbog kašnjenja u primjeni strožeg pročišćavanja u državama članicama EU-13, u tim državama članicama prosječna stopa usklađenosti iznosi 32 %. Općenito, devet država članica postiglo je stopu usklađenosti nižu od 50 %, četiri države članice imale su razine u rasponu 50 – 90 % no, s druge strane, u 12 država postignuta je usklađenost od 90 – 100 %. Prepreke za postizanje potpune usklađenosti uključuju velike potrebe za ulaganjima, mobilizaciju potrebnih sredstava te duge i složene postupke za poboljšanje postojeće i izgradnju nove infrastrukture.

U EU-u je 92 % otpadnih voda podvrgnuto sekundarnom pročišćavanju u skladu s odredbama Direktive, što je za 10 postotnih bodova više u odnosu na prethodno izvješće. U 16 država članica postignuta je stopa usklađenosti od 90 – 100 %, u njih je pet stopa usklađenosti u rasponu 50 – 90 % (Cipar, Češka, Španjolska, Francuska i Portugal), a u tri države članice (Bugarska, Malta i Slovenija) te su razine niže. Iako stope usklađenosti u državama članicama EU-13 još zaostaju (opća stopa iznosi 68 %), došlo je do znatnog poboljšanja u odnosu na prethodno izvješće, kada je samo 39 % otpadnih voda bilo podvrgnuto odgovarajućem sekundarnom pročišćavanju.

Većina država članica prikuplja znatan postotak otpadnih voda uz prosječnu stopu usklađenosti od 98 % (porast u odnosu na 94 % iz prethodnog izvješća). U 20 država članica postignuta je stopa usklađenosti od 100 %. Sve države članice osim Bugarske održale su ili poboljšale prethodne rezultate. Samo dvije države članice i dalje imaju stope usklađenosti niže od 60 % (Bugarska i Slovenija). Još postoje države u kojima se otpadne vode tek djelomično prikupljaju i u kojima postoji relativno visok postotak (više od 20 %) pojedinačnih ili drugih odgovarajućih sustava. To je slučaj u Grčkoj, Mađarskoj, Latviji, Litvi i Slovačkoj.

Kako bi se bolje sagledalo stanje u državama članicama u odnosu na cilj prikupljanja i pročišćavanja otpadnih voda, ovo izvješće po prvi put sadržava i procjenu nedostataka u odnosu na stvarne propisno prikupljene, priključene i pročišćene otpadne vode. To je dodatni pristup u odnosu na službenu ocjenu usklađenosti kojom se ocjenjuje usklađenost s pravnim obvezama koje proizlaze iz Direktive. Metodologija i rezultati prikazani su u Prilogu i sažeti u nastavku.

Gotovo 15 000 gradova (86 % opterećenja onečišćenjem u EU-u) nalazi se u 15 država članica koje su do 2004. činile Europsku uniju. Ostali su u 13 država članica koje su pristupile EU-u 2004., 2007. i 2013. Rokovi za postizanje usklađenosti u mnogim aglomeracijama koje se nalaze u potonjim državama članicama (Bugarska, Cipar, Latvija, Mađarska, Rumunjska, Slovenija i Slovačka) još nisu bili istekli 2011./2012. pa one stoga nisu ocijenjene u ovom izvješću.

Udio regija s visokim stopama usklađenosti (90 – 100 %) s člancima 3., 4. i 5. (ako je primjenjiv) pokazuje da tzv. „urbane” regije postižu bolje rezultate uz malu razliku u „ujednačenim” regijama, dok „ruralne” regije imaju niže stope usklađenosti. To se može objasniti kasnijim rokovima za postizanje usklađenosti za manje gradove.

Ovim izvješćem obuhvaćena su 463 velika grada (> 150 000 stanovnika), odnosno više od 100 gradova manje nego u prethodnom izvješću, uglavnom zbog isključivanja podataka za Italiju i Poljsku. Opterećenje onečišćenjem koje generiraju veliki gradovi čini 46 % ukupno generiranog opterećenja. Otprilike 89 % tog opterećenja podvrgava se pročišćavanju koje je strože od onoga propisanog Direktivom. Postotak opterećenja koje se ne prikuplja ili se prikuplja ali ne obrađuje smanjen je s 5 % na 2,2 % od prethodnog izvješća. Međutim, razina usklađenosti velikih gradova znatno se razlikuje. Na primjer, u razdoblju 2011. – 2012. samo je 14 od 28 glavnih gradova država članica EU-a postiglo potpunu usklađenost, no to je ipak za tri više u odnosu na prethodno izvješće.

Slika 2. Rezultati usklađenosti s člancima 3. (prikupljanje), 4. (sekundarno pročišćavanje) i 5. (strože pročišćavanje) po državama članicama. Države članice razvrstane su od najniže do najviše stope usklađenosti s člankom 5. Rezultat usklađenosti s člankom 5. za Latviju iznosi 0 % jer je Latvija izvijestila da se ni u jednom uređaju za pročišćavanje ne primjenjuje strože pročišćavanje, čak i ako su vrijednosti N i P u skladu sa zahtjevima iz Direktive. Moguće su niže stope usklađenosti s člankom 4. u odnosu na članak 5. jer se članak 5. odnosi samo na osjetljiva područja. Stope usklađenosti u Rumunjskoj izračunane su na temelju postotka ukupnog opterećenja utvrđenog za usklađenost s člancima 3., 4. i 5. u skladu s uvjetima iz Ugovora o pristupanju, umjesto na temelju postotka opterećenja povezanog s aglomeracijama u kojima je postignuta potpuna usklađenost (podaci o popisu aglomeracija povezanih sa stopama usklađenosti zahtijevanima u Ugovoru o pristupanju nisu bili dostupni).

Slika 4. Postotak regija (urbanih, ruralnih ili ujednačenih) u kojima su postignute stope usklađenosti s člancima 3., 4. i 5. od 90 do 100 %

2.7. Preostali izazovi

Unatoč poboljšanjima usklađenosti s Direktivom, još predstoje neki izazovi:

– pravovremeno dostavljanje kvalitetnih i potpunih skupova podataka za sve države članice, što će omogućiti veću pouzdanost rezultata usklađenosti. Razvojem strukturiranog okvira za provedbu i informiranje mogao bi se uvesti učinkovitiji i organiziraniji način dostavljanja informacija zahtijevanih u Direktivi,

– neke države članice EU-13 još zaostaju u ispunjavanju trenutnih obveza u odnosu na pročišćavanje otpadnih voda, a posebno obveze strožeg pročišćavanja. Države članice EU-13 s predstojećim rokovima moraju osigurati poduzimanje pravih koraka za postizanje usklađenosti prije isteka prijelaznih razdoblja. Ključno je odgovarajuće planiranje prioritetne infrastrukture i osiguravanje potrebnih ulaganja,

– niske stope usklađenosti u određenim državama članicama EU-15 i regijama za koje su rokovi za postizanje usklađenosti davno istekli prioritet su za poboljšanje,

– usklađenost u velikim gradovima je poboljšana, ali velik broj gradova koji ispuštaju otpadne vode u osjetljiva područja i dalje ne primjenjuje strože pročišćavanje. To je posebno zabrinjavajuće zbog pritisaka na vodeni okoliš.

3. Mjere za promicanje usklađenosti

Poduzete su brojne mjere kako bi se državama članicama pomoglo da postignu ciljeve Direktive, kao što su bilateralni dijalozi, izrada programa za provedbu, osiguranje ulaganja u infrastrukturu u okviru europskih strukturnih i investicijskih fondova te poboljšanje upravljanja podacima o provedbi i njihova širenja. Ako se usklađenost ne postigne, Komisija pokreće službeni postupak zbog povrede prava EU-a.

3.1. Programi financiranja

Izgradnja infrastrukture za prikupljanje i pročišćavanje otpadnih voda zahtijeva bitna ulaganja, za koja EU nudi mogućnosti financiranja u okviru europskih strukturnih i investicijskih fondova. U prošlim programskim razdobljima ta su sredstva odigrala ključnu ulogu u omogućavanju državama članicama da provedu ulaganja za usklađenost s odredbama Direktive. U programskom razdoblju 2007. – 2013. dosad je dodijeljeno oko 17,8 milijardi EUR sredstava kohezijske politike za tu infrastrukturu u 22 države članice. Pregovori o operativnim programima za razdoblje 2014. – 2020. trenutačno su u završnoj fazi. Za to razdoblje treba ispuniti određene prethodne zahtjeve, koji za ulaganje u vodne usluge uključuju uvođenje politike određivanja cijene vode. Taj mehanizam osigurava odgovarajuće poticaje za učinkovito korištenje vodnim resursima i odgovarajuću ulogu različitih načina korištenja vodom u povratu troškova vodnih usluga po stopi koja je određena u planovima upravljanja riječnim slivovima izrađenima u skladu s Okvirnom direktivom o vodama. Politikom se osigurava i da su ulaganja provedena u skladu sa strateškim okvirom te da se financiranjem pridonosi provedbi pravne stečevine EU-a u području okoliša.

3.2. Programi za provedbu (članak 17.)

Države članice podnijele su informacije za 2014. o programima za provedbu u skladu s člankom 17. Direktive. Praćenje tog članka ponovno je istaknuto u Planu za očuvanje voda kao mjera za poboljšanje stopa usklađenosti. Kombiniranjem informacija o usklađenosti s informacijama o planiranim i tekućim programima za provedbu omogućuje se procjena hoće li planirane mjere biti dostatne za postizanje usklađenosti u razumnom roku i s ispravnim prioritetima. Programi za provedbu sadržavaju i bitne informacije o financijskim planovima i potrebnim sredstvima.

Države članice izvijestile su o 8 600 projekata povezanih s infrastrukturom za prikupljanje i pročišćavanje otpadnih voda, uključujući pojedinačne i druge odgovarajuće sustave, koji će se provoditi od 2014. do 2027. Većina tih projekata bit će završeno do 2018. Cilj je većine projekata (70 %) smanjiti ili ukloniti neusklađenost s primjenjivim zahtjevima, dok će manji dio (30 %) pomoći u osiguravanju usklađenosti do isteka predstojećih rokova. Od tog broja, 37 % projekata obuhvaća ulaganja u sustave prikupljanja, dok se 63 % projekata odnosi na uređaje za pročišćavanje.

Većina planiranih projekata nalazi se u EU-13. Ostali se nalaze u državama članicama koje su dalje od postizanja ciljeva (npr. Italija i Španjolska), državama članicama s predstojećim rokovima za nedavno proglašena osjetljiva područja (npr. Francuska) ili s infrastrukturom koja je bila usklađena ali ju je potrebno obnoviti. Planiranom infrastrukturom za pročišćavanje obuhvaćeno je 7 % ukupnog tereta onečišćenja generiranog u EU-u (43 milijuna ES).

Slika 5. Broj planiranih projekata izgradnje sustava prikupljanja i uređaja za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda

Ukupna predviđena ulaganja potrebna za izgradnju novih projekata nužnih za postizanje potpune usklađenosti s Direktivom procjenjuju se na 22 milijarde EUR jednoliko raspoređene na infrastrukturu za prikupljanje i infrastrukturu za pročišćavanje. Planirano sufinanciranje EU-a predstavlja 25 % ukupnih potrebnih ulaganja.