Crna Gora postigla je određenu razinu pripremljenosti u borbi protiv korupcije. Ostvarila je ograničeni napredak u vezi s prošlogodišnjim preporukama koje su provedene samo djelomično, i to u kontekstu suzbijanja i sprečavanja korupcije te novoga institucionalnog okvira Ureda za oduzimanje imovinske koristi. Utjecaj Agencije za borbu protiv korupcije, koja djeluje pod novoimenovanim rukovodstvom, i dalje jača zahvaljujući aktivnostima izgradnje kapaciteta i tehničkoj pomoći. No i dalje su prisutni izazovi povezani s njezinom neovisnošću, određivanjem prioriteta, selektivnim pristupom i kvalitetom odluka koje donosi. Agencija tek mora pokazati proaktivan pristup u svim područjima unutar svoje nadležnosti, uključujući zaštitu zviždača, kontrolu financiranja političkih stranaka i izborne kampanje te nadzor nad lobiranjem. Potrebno je dodatno poboljšati rezultate povezane s oduzimanjem i zapljenom imovine pribavljene kaznenim djelom. Korupcija je i dalje raširena u mnogim područjima i predstavlja ozbiljan problem. Za njegovo učinkovito rješavanje potrebni su snažna politička volja i kaznenopravni odgovor na korupciju na visokoj razini.

Crna Gora i dalje je umjereno pripremljena za primjenu pravne stečevine EU-a i europskih standarda u području pravosuđa te je općenito ostvarila ograničeni napredak, i to zahvaljujući kontinuiranoj provedbi strategije IKT-a za pravosuđe. Prošlogodišnje preporuke povezane s pravosuđem samo su djelomično provedene. I dalje su prisutni izazovi, posebno u pogledu neovisnosti, profesionalnosti, učinkovitosti i odgovornosti pravosuđa. Odluka sudbenog vijeća o ponovnom imenovanju sedmorice predsjednika sudova, uključujući predsjednika Vrhovnog suda, na najmanje treći mandat izaziva ozbiljnu zabrinutost zbog načina na koji sudbeno vijeće tumači sadržaj i načela ustavnopravnog okvira, kojim se ta imenovanja ograničavaju na najviše dva mandata radi sprečavanja prevelike koncentracije ovlasti u pravosuđu.‑ To nije u skladu s preporukama GRECO-a o neovisnosti pravosuđa, koje bi Crna Gora trebala poštovati kako se ne bi poništila dosadašnja postignuća pravosudne reforme.

Srbija je ostvarila određen napredak i umjereno je pripremljena za suočavanje s pritiskom konkurencije i tržišnim silama unutar EU-a. Struktura gospodarstva dodatno se poboljšala i gospodarska integracija s EU-om ostala je visoka. No unatoč određenom napretku, kvaliteta i relevantnost obrazovanja i osposobljavanja ne zadovoljavaju u potpunosti potrebe tržišta rada. Ulaganja su se nastavila povećavati, ali to nakon godina nedovoljnih ulaganja i dalje nije dovoljno za zadovoljavanje ozbiljnih infrastrukturnih potreba. Srbija mora primjenjivati ista pravila za određivanje prioriteta, odabir i praćenje svih kapitalnih ulaganja bez obzira na vrstu ulaganja ili izvor financiranja, uključujući ona u okviru međuvladinih sporazuma. Sve odluke o ulaganjima moraju biti u skladu sa standardima EU-a o javnoj nabavi, državnim potporama, procjenama utjecaja na okoliš te analizom troškova i koristi. Iako se trošak pozajmljivanja za mala i srednja poduzeća nedavno smanjio, još se uvijek suočavaju s nizom problema, među ostalim s nestabilnim poslovnim okruženjem i nepoštenim tržišnim natjecanjem.

Kad je riječ o gospodarskim kriterijima, Srbija je ostvarila određen napredak i umjereno je pripremljena/na dobroj je razini pripremljenosti za razvoj funkcionalnoga tržišnog gospodarstva. Prije krize uzrokovane bolešću COVID-19 ubrzao se rast BDP-a zbog jačanja domaće potražnje. Vanjske su se neravnoteže povećale, ali njihovo je financiranje i dalje stabilno zbog velikog priljeva izravnih stranih ulaganja. Pritisak na cijene ostao je nizak, a inflacija pod kontrolom. Smanjenjem proračunskog deficita i zadržavanjem razboritog smjera fiskalne politike, Srbija je znatno poboljšala održivost duga. Poboljšala se situacija na tržištu rada, uz najniže stope nezaposlenosti u posljednjem desetljeću; no do toga je došlo i zbog iseljavanja velikih razmjera. Međutim, predviđa se da će kriza uzrokovana bolešću COVID-19 znatno pogoršati gospodarske izglede u 2020., s naglaskom na rast BDP-a, javne financije i zapošljavanje. Iako je ostvaren određen napredak u reformama porezne uprave i privatizaciji državnih banaka, druge strukturne reforme javne uprave i državnih poduzeća sporo su napredovale. Potrebno je ukloniti nedostatke u proračunskom okviru. Nije ostvaren napredak u jačanju fiskalnih pravila. Država i dalje ima velik utjecaj na gospodarstvo, dok nedostaci u vladavini prava koče privatni sektor.

U pravosudnom sustavu Srbije ostvarena je određena razina pripremljenosti. U razdoblju izvješćivanja nije ostvaren napredak. Ustavna reforma pravosuđa stavljena je na čekanje do parlamentarnih izbora 2020. To kašnjenje utječe na donošenje povezanog zakonodavstva koje je potrebno radi povećanja zaštitnih mjera za neovisnost pravosuđa. Mogućnost trajnoga političkog utjecaja na pravosuđe u okviru postojećeg zakonodavstva ozbiljan je problem. Srbija je nastavila ulagati napore u smanjenje broja starih neizvršenih predmeta i usklađivanje sudske prakse.

Kad je riječ o gospodarskim kriterijima, Sjeverna Makedonija ostvarila je dobru razinu pripremljenosti za razvoj funkcionalnoga tržišnog gospodarstva, ali je tijekom razdoblja izvješćivanja postigla ograničeni napredak. Gospodarski rast ubrzao se 2019. s povećanjem ulaganja, no od travnja 2020. kriza uzrokovana bolešću COVID-19 ostavila je traga na gospodarstvu i javnim financijama. Nadležna tijela poduzela su niz mjera za potporu poduzećima i kućanstvima kako bi ublažila gospodarske i socijalne posljedice krize. Fiskalna transparentnost dodatno je poboljšana u razdoblju izvješćivanja. Međutim, došlo je do zastoja u provedbi fiskalno važnih reforma oporezivanja dohotka i mirovinskog sustava, uvedenih početkom 2019. Nadalje, izvršenje rashoda javnog kapitala i dalje je vrlo nisko, a stabilizacija javnog duga još nije osigurana. Prije krize uzrokovane bolešću COVID-19 stope nezaposlenosti dodatno su se smanjile, među ostalim i za mlade radnike, a neformalna zaposlenost blago se smanjila. Međutim, učinak krize uzrokovane bolešću COVID-19 vjerojatno će preokrenuti te pozitivne trendove. Stope sudjelovanja i dalje su niske, iako se povećao udio žena na tržištu rada. Financijski sektor ostao je stabilan, a ojačano je kreditiranje privatnog sektora. Velik udio sive ekonomije i dalje negativno utječe na poslovno okruženje.

Kad je riječ o političkim kriterijima, Sjeverna Makedonija nastavila je provoditi reforme povezane s EU-om tijekom cijelog razdoblja izvješćivanja. Nastavili su se napori za jačanje demokracije i vladavine prava, među ostalim aktiviranjem postojećih provjera i ravnoteža te razgovorima i raspravama o ključnim političkim i zakonodavnim pitanjima. Oporbene stranke i dalje su sudjelovale u radu parlamenta i podupirale ključna pitanja od zajedničkoga nacionalnog interesa, kao što su reforme povezane s EU-om i proces ulaska u NATO, kojem se Sjeverna Makedonija pridružila u ožujku 2020. Na temelju ishoda sastanka Europskog vijeća u listopadu 2019., političke stranke zajednički su se sporazumjele o održavanju prijevremenih parlamentarnih izbora 12. travnja 2020. Tehnička vlada s ministrima i zamjenicima ministara iz glavne oporbene stranke imenovana je u siječnju 2020. u skladu s nacionalnim zakonodavstvom. Nakon izbijanja pandemije bolesti COVID-19, u razdoblju od ožujka do lipnja 2020. proglašeno je izvanredno stanje, što je tehničkoj vladi omogućilo obnašanje vlasti donošenjem dekreta. Prijevremeni parlamentarni izbori odgođeni su za srpanj 2020. Ured za demokratske institucije i ljudska prava pri Organizaciji za europsku sigurnost i suradnju ocijenio je da su ti izbori općenito dobro provedeni i da je kampanja doista bila konkurentna, ali da je pravna stabilnost bila narušena znatnim revizijama pravnog okvira i naknadnim vladinim dekretima. Parlament je tijekom razdoblja izvješćivanja poboljšao svoju ulogu primarnog foruma za konstruktivan politički dijalog i ispunio svoje zakonodavne funkcije, među ostalim donošenjem ključnih zakona povezanih s EU-om. No znatno povećanje broja ubrzanih postupaka izaziva zabrinutost i trebalo bi ga ograničiti. Parlament je djelovao transparentnije i upotrebljavao svoje nadzorne funkcije, čime je ponovno uspostavio provjere i ravnotežu nad izvršnom vlašću. Parlament je raspušten u veljači 2020. u očekivanju prijevremenih izbora, a predsjednik je smatrao da ne može ponovno zasjedati. Nakon izbora u srpnju 2020., u kolovozu 2020. novoizabrani parlament oformio je vladu. Stanje među etničkim skupinama općenito je ostalo mirno. Uloženi su napori u jačanje međuetničkih odnosa i provedbu Ohridskoga okvirnog sporazuma, kojim je okončan sukob iz 2001. i osiguran okvir za očuvanje multietničkog karaktera društva.

Srbija je nastavila razvijati intenzivne odnose i strateška partnerstva s nizom zemalja diljem svijeta, uključujući Rusiju, Kinu i SAD. Suradnja s Kinom povećala se tijekom krize izazvane bolešću COVID-19, a obilježila ju je naklonost visokopozicioniranih državnih dužnosnika prema Kini i skeptičan stav prema EU-u. Održani su česti kontakti na visokoj razini i redoviti bilateralni posjeti Rusiji, kao i vojnotehnička suradnja, uključujući zajedničke vojne vježbe i sporazume za trgovinu oružjem. Predsjednik Srbije obvezao se premjestiti srpsko veleposlanstvo u Izraelu u Jeruzalem do srpnja 2021. Srbija se 2019. uskladila sa 60 % stajališta EU-a u okviru ZVSP-a te mora pojačati svoje napore kako bi u razdoblju do pristupanja postupno uskladila svoju vanjsku i sigurnosnu politiku s politikom Europske unije.

U pravosudnom sustavu Albanije ostvarena je određena/umjerena razina pripremljenosti. Nastavilo se s dosljednom provedbom sveobuhvatne i temeljite pravosudne reforme, koja je općenito dovela do dobrog napretka. Nove institucije za samoupravljanje pravosuđa obavljale su svoje dužnosti, uključujući upravljanje postupcima za popunjavanje slobodnih radnih mjesta na Visokom sudu i Ustavnom sudu. Visoko sudsko vijeće odabralo je tri kandidata za Visoki sud koji nisu suci. Imenovani su 11. ožujka 2019., čime je jednom od vijeća Suda omogućeno djelovanje te je ispunjen povezani uvjet za prvu međuvladinu konferenciju. Postupak odabira četvrtog člana koji nije sudac bliži se kraju. U tijeku je odabir kandidata iz redova sudaca. Albanija ostvaruje napredak u preustroju Ustavnog suda i imenovala je tri nova člana. Time se osigurava temelj za ponovnu uspostavu funkcionalnosti Ustavnog suda, čime je gotovo ispunjen uvjet za prvu međuvladinu konferenciju, kao i za povećanje povjerenja javnosti. Jedan od devet sudaca koji su u prosincu 2019. bili članovi Suda imenovan je na temelju provjere. Sud sada ima četiri člana. Došlo je do spora oko postupka imenovanja jednog od sudaca koji su posljednji predloženi. Venecijanska komisija izdala je mišljenje o tom pitanju, dajući potrebne smjernice albanskim vlastima kako bi dovršile preostala imenovanja na Ustavnom sudu. Sa sadašnja četiri člana, Sud ima minimalni kvorum za odlučivanje o dopuštenosti predmeta. U tijeku je postupak odabira za tri slobodna mjesta. Kriza uzrokovana bolešću COVID-19 neznatno je utjecala na taj postupak, ali se očekuje da će njegovo okončavanje biti prioritet. Imenovanja na Ustavnom sudu provest će se nakon što Visoki sud postigne potreban kvorum od tri petine članova s obzirom na to da je riječ o trećem tijelu za imenovanje uz Skupštinu i predsjednika Republike. Novi glavni tužitelj prvi je put imenovan na temelju postupaka utvrđenih u posljednjoj pravosudnoj reformi.

Nakon ostavke tadašnjeg premijera Ramusha Haradinaja u srpnju 2019., prijevremeni parlamentarni izbori održani su u listopadu 2019. uz veći odaziv birača nego na prethodnim izborima. Nova Skupština osnovana je u prosincu 2019., a nova vlada na čelu s predsjednikom Albinom Kurtijem stupila je na dužnost 3. veljače 2020. te iskazala predanost nastavku reformi povezanih s EU-om, poticanju gospodarskog razvoja i borbi protiv korupcije i organiziranog kriminala. Međutim, zbog neslaganja između koalicijskih partnera, ta je vlada razriješena izglasavanjem nepovjerenja nakon manje od dva mjeseca na dužnosti. Izglasavanje nepovjerenja dovelo je do političke krize, posebno u pogledu ustavnih postupaka povezanih s formiranjem nove vlade. Nakon što je Ustavni sud razjasnio to pitanje, nova vlada pod vodstvom premijera Avdullaha Hotija stupila je na dužnost 3. lipnja 2020.

Kad je riječ o političkim kriterijima, Parlamentarna skupština Bosne i Hercegovine bila je blokirana iz političkih razloga tijekom većeg dijela razdoblja izvješćivanja, što je dovelo do zaostataka u zakonodavnim postupcima, a Vijeće ministara djelovalo je kao privremeni vršitelj dužnosti u očekivanju imenovanja nove vlade, do kojeg je došlo tek u prosincu 2019., 14 mjeseci nakon općih izbora. Vlada Federacije i dalje je samo privremena vlada. Ustav Bosne i Hercegovine i dalje krši Europsku konvenciju o ljudskim pravima (EKLJP), primjerice u predmetu Sejdić-Finci i sličnim predmetima. Nije ostvaren napredak u poboljšanju izbornog okvira u skladu s europskim standardima ni u osiguravanju transparentnosti financiranja političkih stranaka. Izmjenama donesenima u srpnju 2020. trebalo bi se omogućiti održavanje lokalnih izbora u Mostaru prvi put od 2008. U tijeku su i pripreme za održavanje sjednice Parlamentarnog odbora za stabilizaciju i pridruživanje te za razvoj i donošenje nacionalnog programa za usvajanje pravne stečevine EU-a. Nije postignut napredak u osiguravanju poticajnog okruženja za civilno društvo. Potrebno je osigurati smislena i sustavna savjetovanja s civilnim društvom.

Turska je donekle/umjereno pripremljena u pogledu reforme javne uprave. Tijekom razdoblja izvješćivanja došlo je do nazadovanja. Veliko restrukturiranje javne uprave i javne službe nakon prelaska na predsjednički sustav 2018. nastavilo je negativno utjecati na razvoj politika, odgovornost uprave i upravljanje ljudskim resursima, iako je koordinacija politika među institucijama središnje vlade i dalje snažna. Promjene u sustavu državne službe povećale su politizaciju uprave. Nisu poduzeti koraci za razvoj sveobuhvatne strategije reforme javne uprave i krovnog programa reforme upravljanja javnim financijama. Još je uvijek potrebno osigurati djelotvoran pravni lijek za razrješenja velikih razmjera do kojih je došlo tijekom izvanrednog stanja. Ostalo je pitanje u kojoj je mjeri istražno povjerenstvo djelotvoran pravni lijek.

Pravosudni sustav Kosova nalazi se u ranoj fazi pripremljenosti. Ostvaren je određeni napredak u djelomičnoj provedbi zakonodavstva povezanog s vladavinom prava, uključujući Zakon o stegovnoj odgovornosti sudaca i tužitelja i Zakon o mirenju te unapređenju elektroničkog sustava vođenja predmeta i središnjeg registra kaznene evidencije. Pravosuđe je i dalje osjetljivo na neprimjeren politički utjecaj. Aktualnim funkcijskim preispitivanjem sektora vladavine prava osigurana je čvrsta osnova za reformu i modernizaciju različitih aspekata pravosuđa. Kosovske vlasti trebale bi nastaviti s radom u tom području. Pravosudni postupci i dalje su spori i neučinkoviti, a za izgradnju kapaciteta institucija za vladavinu prava potrebni su ustrajni napori. Pandemija bolesti COVID-19 ograničila je održavanje sudskih rasprava na Kosovu; međutim, u Zakonu o kaznenom postupku navodi se da se suđenje mora ponoviti ako se rasprave nisu održale tri mjeseca. To pravilo može utjecati na znatan broj kaznenih postupaka (uključujući i one koji su medijski eksponirani). Kosovske vlasti trebale bi poduzeti daljnje aktivnosti u vezi s tim pitanjem i provesti potrebne mjere kako bi se osiguralo djelotvorno i učinkovito provođenje pravde. Kosovo se nalazi u ranoj fazi/ostvarilo je određenu razinu pripremljenosti u području borbe protiv korupcije. Kosovo je u tom području ostvarilo ograničeni napredak, među ostalim u istrazi i kaznenom progonu slučajeva na visokoj razini, oduzimanju imovine te osnivanjem posebnih odjela za rješavanje predmeta povezanih s korupcijom (i organiziranim kriminalom) na visokoj razini na sudovima. Konačno oduzimanje imovine i ukupni kapacitet ureda tužitelja, među ostalim u pogledu pomoćnog osoblja, i dalje su na niskoj razini. Korupcija je prisutna u brojnim područjima te i dalje zabrinjava. Postoji potreba za snažnom političkom voljom za učinkovito rješavanje problema korupcije, kao i za čvrstom kaznenopravnom reakcijom na korupciju na visokoj razini. Revidirani Zakon o kaznenom postupku još nije donesen, dok je revizija zakonodavstva o financiranju političkih stranaka odgođena.

Turski pravosudni sustav u ranoj je fazi pripremljenosti, a tijekom razdoblja izvješćivanja nastavilo se ozbiljno nazadovanje. I dalje je prisutna zabrinutost, posebno u pogledu sustavnog nedostatka neovisnosti pravosuđa. Predsjednik je u svibnju 2019. najavio Strategiju reforme pravosuđa za razdoblje 2019.–2023. Međutim, njome se ne rješavaju ključni nedostaci u pogledu neovisnosti pravosuđa. Nisu najavljene nikakve mjere za otklanjanje zabrinutosti koje je utvrdila Venecijanska komisija Vijeća Europe i koje su navedene u godišnjim izvješćima Europske komisije za pojedine zemlje. Postoji zabrinutost da su otpuštanja, zbog nepoštovanja propisanih postupaka, uzrokovala autocenzuru i zastrašivanje u pravosuđu. Nisu poduzete nikakve mjere za promjenu strukture i postupka odabira članova Vijeća sudaca i tužitelja kako bi se ojačala njegova neovisnost. I dalje postoji zabrinutost u pogledu nedostatka objektivnih, ujednačenih i unaprijed utvrđenih kriterija za imenovanje i promicanje sudaca i tužitelja, koji se temelje na zaslugama. Nije došlo ni do kakvih promjena u pogledu postavljanja mirovnih sudaca za kaznena djela, tako da i dalje postoji zabrinutost u pogledu njihove nadležnosti i prakse.

Kad je riječ o borbi protiv korupcije, Turska je ostala u ranoj fazi i nije ostvarila napredak u razdoblju izvješćivanja. Zemlji i dalje nedostaju preventivna tijela za borbu protiv korupcije. Nedostaci pravnog okvira i institucionalne strukture omogućili su neprimjeren politički utjecaj u fazama istrage i kaznenog progona u slučajevima korupcije. Potrebno je poboljšati odgovornost i transparentnost javnih institucija. Nepostojanje strategije i akcijskog plana za borbu protiv korupcije znak je nedostatka političke volje za odlučno suzbijanje korupcije. Općenito, korupcija je raširena u brojnim područjima te i dalje zabrinjava.

Turska je postigla određenu razinu pripremljenosti u području borbe protiv organiziranog kriminala uz ostvarenje ograničenog napretka. Nacionalni akcijski plan za razdoblje 2019.–2021. za provedbu nacionalne strategije za borbu protiv organiziranog kriminala za razdoblje 2016.–2021. donesen je u svibnju 2019. Suradnja između Europola i Turske temelji se na sporazumu o strateškoj suradnji koji je stupio na snagu u srpnju 2004. U tijeku su bili pregovori o sporazumu o operativnoj suradnji o razmjeni osobnih podataka između Europola i Turske, čime se od Turske zahtijevalo da uskladi svoje zakonodavstvo o zaštiti podataka s europskim standardima. Turska bi trebala poboljšati svoje rezultate u razbijanju kriminalnih mreža i oduzimanju imovine stečene kaznenim djelima. Potrebno je poboljšati pravni okvir kojim se uređuje borba protiv pranja novca i financiranja terorizma. Potrebni su napori kako bi se poboljšalo zakonodavstvo o kiberkriminalitetu, zapljeni imovine i zaštiti svjedoka. Sporazum o suradnji s CEPOL-om na snazi je od 2010.

Stanje ljudskih i temeljnih prava nastavilo se pogoršavati. Mnoge mjere uvedene tijekom izvanrednog stanja ostale su na snazi te i dalje imaju snažan i razoran učinak. Pravni okvir uključuje opća jamstva poštovanja ljudskih i temeljnih prava, no još je uvijek potrebno uskladiti zakonodavstvo i praksu s Europskom konvencijom o ljudskim pravima (EKLJP) i sudskom praksom Europskog suda za ljudska prava (ESLJP). Nedostatak institucionalne neovisnosti, dugotrajni postupci preispitivanja, nepostojanje dovoljno individualiziranih kriterija i odgovarajućih sredstava obrane dovode u ozbiljnu sumnju sposobnost istražnog povjerenstva za mjere tijekom izvanrednog stanja da osigura djelotvoran pravni lijek protiv razrješenja. Zakonodavstvom donesenim odmah nakon ukidanja izvanrednog stanja ukinute su ključne zaštitne mjere koje su štitile pritvorenike od zlostavljanja, čime se povećao rizik nekažnjivosti. Rascjepkanost i ograničena neovisnost javnih institucija odgovornih za zaštitu ljudskih prava i sloboda otežavaju ostvarivanje prava, što je dodatno pogoršano nepostojanjem neovisnog pravosuđa. Ograničenja i nadzor nad aktivnostima novinara, pisaca, odvjetnika, pripadnika akademske zajednice, branitelja ljudskih prava i kritičara u širem opsegu negativno utječu na ostvarivanje tih sloboda i dovode do autocenzure. I dalje se izvješćuje o vjerodostojnim navodima o mučenju i zlostavljanju. S obzirom na pandemiju bolesti COVID-19, kontroverznim zakonodavnim paketom predviđa se uvjetno puštanje na slobodu do 90 000 zatvorenika. Od srpnja je na slobodu pušteno 65 000 zatvorenika. Međutim, tim zakonodavnim paketom nisu obuhvaćene osobe zadržane u istražnom pritvoru zbog navodnih kaznenih djela povezanih s terorizmom, uključujući odvjetnike, novinare, političare i borce za ljudska prava.

Nastavilo se ozbiljno nazadovanje u pogledu slobode izražavanja. Nerazmjerna provedba mjera ograničavanja nastavila je negativno utjecati na slobodu izražavanja i širenje oporbenih glasova. Nastavili su se kazneni postupci protiv novinara, branitelja ljudskih prava, odvjetnika, pisaca i društvenih medija, koji su rezultirali osudama. Zabrana Wikipedije ukinuta je u prosincu 2019. Međutim, nastavilo se blokiranje i brisanje internetskog sadržaja bez sudskog naloga na temelju neprimjereno širokog raspona razloga. S obzirom na opetovane zabrane, nerazmjerne intervencije u mirne prosvjede, istrage, upravne novčane kazne i kazneni progon prosvjednika zbog optužbi za „aktivnosti povezane s terorizmom”, došlo je do daljnjeg nazadovanja u području slobode okupljanja i udruživanja.

Prava skupina u najnepovoljnijem položaju i pripadnika manjina trebala bi biti bolje zaštićena. Romi i dalje žive u vrlo lošim uvjetima te često nemaju osnovne javne usluge i ovise o socijalnim naknadama. Projekti gradske obnove utječu prvenstveno na njihova naselja, prisiljavajući čitave obitelji na raseljavanje. Rodno uvjetovano nasilje, diskriminacija, govor mržnje prema manjinama, zločini iz mržnje i kršenja ljudskih prava lezbijki te homoseksualnih, biseksualnih, transrodnih i interseksualnih osoba (LGBTI) i dalje su razlog za ozbiljnu zabrinutost.

Turska je ostvarila određeni napredak u području migracijske politike i politike azila. Tijekom 2019. bila je predana provedbi Izjave EU-a i Turske iz ožujka 2016. i odigrala važnu ulogu u osiguravanju učinkovitog upravljanja migracijskim tokovima duž istočnosredozemne rute. Nastavila je ulagati iznimne napore da osigura dosad nezabilježenu humanitarnu pomoć i potporu za više od 3,6 milijuna registriranih izbjeglica iz Sirije i približno 370 000 registriranih izbjeglica iz drugih zemalja te je zemlja domaćin najveće izbjegličke zajednice na svijetu. Međutim, Turska je u ožujku 2020. aktivno poticala migrante i izbjeglice da krenu kopnenom rutom prema Europi kroz Grčku. To je dovelo do uspostave neformalnog kampa na jednom od grčko-turskih graničnih prijelaza u Pazarkuleu u kojem je u teškim uvjetima bilo smješteno gotovo 60 000 migranata i izbjeglica. Krajem ožujka turske su vlasti organizirale prijevoz migranata i izbjeglica izvan pograničnog područja te zatvorile granice s Grčkom i Bugarskom, osim za komercijalni promet, zbog izbijanja pandemije bolesti COVID-19. Međutim, turski ministar unutarnjih poslova naveo je da to preseljenje ne znači promjenu turske politike kojom se dopušta izlazak nezakonitih migranata preko njezinih granica, a vlada nije imala namjeru spriječiti ikoga tko želi napustiti Tursku. Iako je EU prepoznao povećani teret migracija i rizike s kojima se Turska suočavala na svojem državnom području i znatne napore koje je ulagala u primanje izbjeglica, snažno je odbacio tursku upotrebu migracijskog pritiska u političke svrhe. Općenito, broj nezakonitih prelazaka granice između Turske i Grčke i dalje je znatno niži nego prije donošenja Izjave EU-a i Turske.

Zbog produljene prisutnosti izbjeglica u zemlji potrebne su učinkovite mjere integracije kako bi se izbjegle socijalne napetosti. Vlasti bi trebale povećati pristup uslugama javnog zdravstva za migrante i izbjeglice u zemlji. Sveobuhvatna izmjena Zakona o strancima i međunarodnoj zaštiti donesena je 2019. Turska još uvijek nije provela sporazum EU-a i Turske o ponovnom prihvatu prema svim državama članicama ni odredbe koje se odnose na državljane trećih zemalja. Unatoč najavljenom ubrzanju rada na liberalizaciji viznog režima, nisu ispunjena preostala mjerila za tu liberalizaciju, a izmjene zakona o borbi protiv terorizma i zakona o zaštiti podataka još nisu donesene. Turska još mora dodatno uskladiti svoje zakonodavstvo s pravnom stečevinom EU-a o viznoj politici.

Vanjska politika Turske sve se više sukobljava s prioritetima EU-a u okviru zajedničke vanjske i sigurnosne politike. Napetosti u regiji istočnog Sredozemlja dodatno su se povećale u razdoblju izvješćivanja zbog nezakonitih djelovanja Turske i provokativnih izjava kojima se dovodi u pitanje pravo Republike Cipra na iskorištavanje resursa ugljikovodika u isključivom gospodarskom pojasu Republike Cipra. Turska je rasporedila dva plovila za bušenje i dva seizmička plovila u isključivom gospodarskom pojasu Republike Cipra, među ostalim u područjima u kojima je ciparska vlada dopustila eksploataciju europskim naftnim i plinskim poduzećima, kao i u ciparskom teritorijalnom moru. Turske oružane snage pratile su brodove za bušenje i seizmičke brodove tijekom njihovih operacija, što predstavlja ozbiljnu prijetnju sigurnosti regije. Turska je isto tako osporila status ograđenog grada Varoshe.

EU je više puta isticao potrebu za poštovanjem prava suverenih država članica EU-a, koja obuhvaćaju, među ostalim, sklapanje bilateralnih sporazuma i istraživanje i iskorištavanje njihovih prirodnih resursa u skladu s pravnom stečevinom EU-a i međunarodnim pravom, uključujući Konvenciju UN-a o pravu mora. Turska se mora nedvosmisleno obvezati na dobrosusjedske odnose, poštovati međunarodne sporazume i mirno rješavati sporove u skladu s Poveljom Ujedinjenih naroda, uz mogućnost obraćanja Međunarodnom sudu, ako bi to bilo potrebno. S obzirom na neovlaštene aktivnosti bušenja koje Turska provodi u istočnom Sredozemlju, Vijeće je u srpnju 2019. odlučilo o nizu mjera, među ostalim o tome da zasad neće održati sastanak Vijeća za pridruživanje EU-a i Turske, kao ni daljnje sastanke na visokoj razini između EU-a i Turske. EU je u studenome 2019. donio i okvir za ciljane mjere protiv Turske te je u veljači 2020. odlučio dodati dvije osobe na popis osoba uvrštenih na temelju tog okvira za izricanje sankcija.

Europsko vijeće izjavilo je 1. listopada 2020. da pod uvjetom da se nastave konstruktivni napori za zaustavljanje nezakonitih aktivnosti u odnosu na Grčku i Cipar, Europsko vijeće pristalo je pokrenuti pozitivan politički program EU-a i Turske s posebnim naglaskom na modernizaciju carinske unije i olakšavanje trgovine, međuljudske kontakte, dijaloge na visokoj razini te nastavak suradnje u pitanjima migracija, u skladu s Izjavom EU-a i Turske iz 2016. Europsko vijeće naglasilo je i da će u slučaju obnovljenih jednostranih djelovanja ili provokacija kojima se krši međunarodno pravo EU upotrijebiti sve instrumente i mogućnosti koji mu stoje na raspolaganju, među ostalim u skladu s člankom 29. UEU-a i člankom 215. UFEU-a, kako bi branio svoje interese i interese svojih država članica.

Turska još uvijek nije ispunila svoju obvezu da potpuno i bez diskriminiranja provede Dodatni protokol uz Sporazum o pridruživanju između EU-a i Turske niti je uklonila sve zapreke slobodnom kretanju robe, uključujući ograničenja povezana s izravnim prometnim vezama s Ciprom.‑ Nije postignut napredak u normalizaciji bilateralnih odnosa s Republikom Ciprom.

Potpisivanje bilateralnog Memoranduma o razumijevanju o razgraničenju područja pomorske nadležnosti između Turske i libijske vlade nacionalnog jedinstva u studenome 2019. povećalo je napetosti na istočnom Sredozemlju jer se njime zanemaruju suverena prava grčkih otoka u predmetnom području. Turska je naglo povećala provokativna djelovanja prema Grčkoj, posebno prelijetanja naseljenih grčkih područja. U tom je pogledu Europsko vijeće u prosincu 2019. nedvosmisleno ponovno potvrdilo svoju solidarnost s Grčkom i Ciprom u pogledu turskog djelovanja u istočnom Sredozemlju i Egejskome moru. Naglasilo je da se memorandumom krše suverena prava trećih država, da nije u skladu s Konvencijom Ujedinjenih naroda o pravu mora i da ne može imati pravne posljedice za treće države. U svibnju 2020. ministri vanjskih poslova EU-a ponovno su potvrdili stajalište EU-a o kontinuiranim nezakonitim aktivnostima Turske u istočnom Sredozemlju, kao i o njezinom provokativnom i agresivnom ponašanju prema Cipru i Grčkoj, ističući da je suzdržavanje od jednostranih mjera osnovni element kojim se omogućuje napredak dijaloga između EU-a i Turske te da nezakonito djelovanje Turske ima ozbiljan negativan učinak na niz veza između EU-a i Turske. U listopadu 2020. Europsko vijeće pozvalo je Tursku da prihvati poziv Cipra na dijalog u cilju rješavanja svih pomorskih sporova između Turske i Cipra.

EU je osudio jednostrano vojno djelovanje Turske na sjeveroistoku Sirije i potaknuo je da prekine to vojno djelovanje, povuče svoje snage i poštuje međunarodno humanitarno pravo. Velika većina država članica odlučila je obustaviti izdavanje dozvola za izvoz oružja Turskoj. Nakon zračnih napada na turske postrojbe u pokrajini Idlib krajem veljače 2020., Turska je pokrenula vojnu operaciju „Proljetni štit” u tom području. Turska i Rusija postigle su dogovor o prekidu vatre u ožujku 2020., čime su se stabilizirale prve crte bojišnice u sjeverozapadnoj Siriji, uspostavio se novi koridor na autocesti M4 i stvorio okvir za zajedničke rusko-turske vojne patrole. Turska je zadržala svoja vojna promatračka mjesta na terenu, uključujući ona koja se nalaze na područjima pod nadzorom sirijskog režima, te je dovela dodatna pojačanja u regiju. Turska je dodatno znatno povećala svoju vojnu uključenost u sukob u Libiji, čime je doprinijela promjeni stanja na terenu.

Kad je riječ o gospodarskim kriterijima tursko je gospodarstvo napredno, ali tijekom razdoblja izvješćivanja nije ostvaren napredak te i dalje postoji ozbiljna zabrinutost u pogledu njegova funkcioniranja. Gospodarstvo se oporavljalo od nagle deprecijacije valute do koje je došlo u ljeto 2018. i recesije koja je iz toga proizašla, i to brže nego što se očekivalo, čemu su doprinijele ekspanzivne politike i snažan doprinos neto izvoza. Međutim, oporavak je i dalje krhak s obzirom na slabo tržište rada i potrebu za popravljanjem bilanci poduzeća. Nakon krize uzrokovane bolešću COVID-19 nadležna tijela poduzela su niz mjera za ublažavanje gospodarskih posljedica pandemije, uključujući znatnu monetarnu ekspanziju. Međutim, te su mjere ograničene limitiranim političkim prostorom, posebno na fiskalnoj strani, i slabošću institucija. Saldo tekućeg računa, koji se znatno poboljšao od 2017., ponovno se počeo pogoršavati krajem 2019., što je dovelo do znatnog povećanja uvoznih carina i necarinskih zapreka. Turska je zbog velikih potreba za vanjskim financiranjem i dalje izložena brzim promjenama stavova ulagača, koje su postale još izraženije uslijed pandemije i rastućih geopolitičkih rizika. Inflacija je pala s vrlo visoke razine, ali je ostala visoka i znatno iznad ciljane razine. Vjerodostojnost monetarne politike dodatno je oslabila zbog razrješenja guvernera Središnje banke Republike Turske (CBRT) i opetovanih političkih pritisaka. Cjenovnoj konkurentnosti i dalje je pogodovalo slabljenje lire, a došlo je i do smanjenja realne efektivne tečajne stope 2019., što je trend koji se dodatno ubrzao 2020.

Vlada je nastavila poboljšavati regulatorno okruženje za poduzeća. Međutim, neformalni sektor i dalje je velik. Država je nastavila intervenirati u mehanizme određivanja cijena, a i dalje nedostaju pravila za provedbu državne potpore, izvršenje, transparentnost i institucijski ustroj. Financijski sektor ostao je stabilan. Međutim, postao je osjetljiviji, posebno zbog brzog rasta kredita u bankama u državnom vlasništvu i različitih regulatornih mjera usmjerenih na poticanje kreditiranja. Visoka razina nezaposlenosti, posebno među mladima i ženama, u kombinaciji sa smanjenjem zaposlenosti, niskom mobilnošću radne snage i visokim udjelom neprijavljenog rada, i dalje je velik problem.

Turska je postigla ograničeni napredak i dobro je pripremljena za suočavanje s pritiskom konkurencije i tržišnim silama unutar EU-a. Rashodi za istraživanje i razvoj povećali su se, iako su i dalje znatno ispod vladinih ciljeva. Smanjeni su viškovi ulaganja i pogrešne raspodjele. Ostvaren je napredak u diversifikaciji opskrbe energijom, ali potrebne su reforme kako bi se otvorilo tržište prirodnog plina i povećalo tržišno natjecanje unutar njega. U obrazovanju i dalje postoje znatni problemi kad je riječ o kvaliteti i dostupnosti. Žene se suočavaju s poteškoćama u pristupu kvalitetnom obrazovanju i tržištu rada. Iako je Turska i dalje dobro integrirana s tržištem EU-a u pogledu trgovinskih i ulagačkih veza, relativni udio EU-a u vanjskoj trgovini Turske dodatno se smanjio zbog sve većeg broja odstupanja od obveza Turske u okviru carinske unije između nje i EU-a.

Kad je riječ o njezinoj sposobnosti za preuzimanje obveza članstva, Turska je nastavila usklađivanje s pravnom stečevinom EU-a, iako vrlo ograničenom brzinom i na fragmentiran način. I dalje postoje slučajevi nazadovanja u pogledu niza ključnih aspekata u područjima tržišnog natjecanja zbog povećanja državnih potpora i nedostatka transparentnosti, informacijskog društva i medija, gospodarske i monetarne politike, carinske unije, vanjskih odnosa te vanjske, sigurnosne i obrambene politike. Turska je dobro napredovala u području prava trgovačkih društava, transeuropskih mreža te znanosti i istraživanja, a postigla je i dobru razinu pripremljenosti u brojnim područjima, uključujući slobodno kretanje robe, pravo intelektualnog vlasništva, financijske usluge, poduzetništvo i industrijsku politiku. Umjereno je pripremljena u području javne nabave jer još ima bitnih nedostataka u usklađenosti tog područja. Turska je umjereno pripremljena i u područjima slobodnog kretanja kapitala, prometne politike, energetike, oporezivanja, ekonomske i monetarne unije i statistike, a na svim je razinama potrebno još mnogo rada. Općenito, u većini područja još je potrebno uspostaviti i provesti ambicioznije i bolje usklađene politike. U svim područjima treba posvetiti više pozornosti izvršavanju zakonodavstva, a u mnogima je potrebno još mnogo napredovati da se zakonodavstvo uskladi s pravnom stečevinom EU-a, ojača neovisnost regulatornih tijela i izgrade administrativni kapaciteti.



PRILOG 2 – Provedba Strategije za zapadni Balkan i Programa prioriteta iz Sofije: pojačana suradnja EU-a

Provedba Strategije za zapadni Balkan i Programa prioriteta iz Sofije donesenih na sastanku na vrhu EU-a i zapadnog Balkana u Sofiji u svibnju 2018. nastavila se 2019. i 2020. U oba dokumenta predviđene su mjere u šest glavnih prioritetnih područja: vladavini prava, migracijama i sigurnosti, društveno-gospodarskom razvoju, povezivanju, digitalnoj agendi i dobrosusjedskim odnosima.