B. nove mjere kojima bi se mogla ograničiti trgovina u razdoblju od 1. srpnja 2014. do 31. prosinca 2015.

Stoga su izgledi vrlo neizvjesni. Duboka recesija u naprednim gospodarstvima koja je uslijedila nakon izbijanja globalne financijske krize utrla je put netipičnom globalnom oporavku poduprtom gospodarstvima u nastajanju, koji je i dalje strukturno ranjiv te se pokazao previše ovisnim o Kini, o vrlo velikim priljevima kapitala i o prihodima od izvoza robe. To je izazov za stabilnost globalnih gospodarskih izgleda i rizik u smislu ograničavanja ubrzavanja širenja trgovine u nadolazećim mjesecima. Zabrinjava i mogućnost da je trenutačni usporeni rast trgovine strukturnije prirode te da odražava postupnu smanjenu prilagodbu (ili elastičnost) trgovine prema BDP-u. Zbog makroekonomske neizvjesnosti na tržištima u nastajanju i u razvoju te vjerojatnog povećanja volatilnosti na deviznim i financijskim tržištima u predstojećim mjesecima potrebno je da praćenje protekcionističkih mjera ostane politički prioritet.

U naprednim gospodarstvima (uključujući EU) rast je u 2015. bio pojačan, dok su tržišta u nastajanju ušla u znatno izazovnije okruženje koje je bilo pod utjecajem usporavanja u Kini, pada cijena sirovina i strožih međunarodnih uvjeta financiranja. Svjetsko gospodarstvo općenito je blago usporilo na 3,1 % (s 3,4 % u 2014.). U tom kontekstu globalna trgovinska aktivnost u 2015. bila je relativno slaba: obujam trgovine pao je u prvoj polovini godine (–0,7 % u prvom i drugom tromjesečju, na tromjesečnoj osnovi) prije ponovnog rasta (+1,9 %) u trećem tromjesečju. Najnovija predviđanja Međunarodnog monetarnog fonda (MMF) za 2016. upućuju na ubrzanje rasta obujma svjetske trgovine (roba i usluge) na 3,4 %. MMF naglašava i dugačak popis rizika za izglede koji bi naposljetku mogli dovesti do slabijih trgovinskih rezultata od predviđenih. Štoviše, WTO je naglasio da je širenje svjetske trgovine već ispod prosjeka od 5 % za posljednjih 20 godina (1995. – 2015.).

Prvi dio ovog izvješća odgovara Izvješću o praćenju protekcionizma. U njemu se daje pregled protekcionističkih tendencija kod 31 trgovinskog partnera EU-a u razdoblju od 1. srpnja 2014. do 31. prosinca 2015. („referentno razdoblje“), čime se nadopunjuje slično polugodišnje izvješće Svjetske trgovinske organizacije (WTO) o protekcionističkim mjerama koje su donijele zemlje skupine G20. Njegov je zaključak da se popis mjera kojima se ograničava trgovina donesenih od 2008. i dalje povećava, premda nešto sporije nego prethodnih godina.

Protekcionističke tendencije primijećene u prethodnim razdobljima, kao i u 14. izvješću WTO-a o praćenju trgovine tako su u velikoj mjeri potvrđene tijekom ovog referentnog razdoblja. To se odnosi i na nekoliko zemalja članica skupine G20, unatoč obvezi koju su preuzele da neće donositi nove protekcionističke mjere i da će ukloniti one postojeće (vidjeti bilješku 2.).

Osim praćenja protekcionističkih tendencija, Komisija je popisala i mjere kojima bi se mogla poboljšati trgovina ili uvjeti ulaganja. U referentnom razdoblju utvrđeno je 70 mjera za olakšavanje trgovine, od kojih su preko 40 % donijele Kina, Argentina i Meksiko zajedno. Na 13-mjesečnoj osnovi taj broj (46) znatno je veći nego za zadnje razdoblje praćenja (36). To je pozitivan razvoj jer se tim mjerama pridonosi liberalizaciji globalnih trgovinskih tokova i ublažavanju postojećih protekcionističkih kretanja, primjerice smanjivanjem uvoznih ili izvoznih carina, olakšavanjem uvoznih postupaka ili ublažavanjem ograničenja za strano vlasništvo. Međutim, ne smatra se da se njima uklanjaju postojeće prepreke u skladu s preuzetim obvezama skupine G20 o povlačenju (usp. bilješku 2.).

Naposljetku, mnoge zemlje nastavile su podupirati svoje gospodarske subjekte novim subvencijama, poticajima i drugim mjerama (28). Premda možemo uočiti smanjenje broja takvih novih mjera u odnosu na prethodno razdoblje praćenja, to se ne odnosi na i dalje stabilan broj novouvedenih poticajnih mjera usmjerenih na poticanje izvoza (11). Takve mjere mogu sadržavati uvjete kojima se globalno narušava tržišno natjecanje i redovito su tema na sastancima Odbora za subvencije i kompenzacijske mjere WTO-a.

Nadalje, 31 mjera iza granice „osim“ onih povezanih s uslugama, ulaganjima ili javnom nabavom i dalje čini važan dio (38 %) novodonesenih mjera iza granice, premda se njihov broj smanjio (za oko 34 %) u usporedbi s prethodnim izvještajnim razdobljem. One obično uključuju diskriminirajuće porezne mjere ili druge diskriminirajuće odredbe kojima se pogoduje lokalnim poduzećima ili zahtijevaju lokalni sadržaj, postupci registracije i druge norme i tehnički zahtjevi. Takve su mjere uglavnom uočene u Kini, zatim u Argentini, Tajlandu, Indoneziji i Alžiru. I Rusija slijedi politiku supstitucije uvoza uz velik broj mjera koje sadržavaju zahtjeve za lokalni sadržaj, uključujući i u svojim programima subvencija (usp. odjeljak II.F.).

Primjetan je i znatan porast broja novih mjera koje se primjenjuju „iza granice“ (81) u referentnom razdoblju. To upućuje na veće oslanjanje na unutarnje mjere koje utječu na inozemno tržišno natjecanje, s kojima se često teže nositi nego s graničnim preprekama. One uključuju nove mjere u području javne nabave (23) te u uslugama i ulaganjima (27) (oboje u skladu s prosjekom u proteklih sedam godina), kao i 31 „ostalu“ mjeru iza granice. Kina je ponovno uvela najveći broj takvih mjera iza granice, a slijedi je Rusija.

Kao što je prikazano u tablici 2., u pogledu vrste primijenjenih relevantnih mjera zemlje su ponovno pribjegle uglavnom mjerama na granicama kojima se neposredno utječe na uvoz i izvoz, obično povećanjem tarifa, količinskim ograničenjima, izdavanjem uvoznih dozvola ili izravnom zabranom trgovine. Tijekom 18-mjesečnog razdoblja, broj novih uvoznih mjera ponovno je bio znatno veći (80) od broja izvoznih ograničenja (12). Kad se izračunava na 13-mjesečnoj osnovi radi usporedbe sa zadnjim izvješćem o praćenju protekcionizma, broj novih uvoznih mjera ostaje stabilan, dok se broj novih izvoznih ograničenja smanjio za polovinu. Iako je to samo po sebi pozitivno kretanje, povećanje graničnih ograničenja i dalje je nema dovoljnu protutežu u broju takvih uklonjenih mjera.

Nabava: Brazil zadržava mjere kojima se utvrđuju povlaštene marže (od 8 % do 25 %, u širokom rasponu sektora) za određene nacionalne proizvode u postupcima javne nabave. Komisija to pitanje rješava u kontekstu svoje strategije o nabavi.

Ostala porezna diskriminacija: nakon presude Vrhovnog suda o osnovici za izračun poreza za poreze socijalne sigurnosti, Brazil je u lipnju 2015. povećao stope tih poreza za uvezenu robu, uz veće povećanje za određene posebne kategorije proizvoda (npr. farmaceutski proizvodi, kozmetički proizvodi i gume), što je za posljedicu imalo diskriminirajući tretman uvoza i veću tržišnu zaštitu. EU nastavlja rješavati to pitanje s Brazilom.

Porezi i subvencije uvjetovani lokalnim sadržajem i dalje se primjenjuju u mnogim sektorima, osobito u sektorima motornih vozila, elektronike, automatskih strojeva i ostale povezane robe. EU je pokrenuo predmet u okviru WTO-a protiv Brazila (DS472) u pogledu diskriminirajućih poreznih pogodnosti u sektorima motornih vozila, elektronike i tehnološkom sektoru, zbog čega je sastavljeno povjerenstvo 17. prosinca 2014. Sporu je od tada proceduralno pridružen sličan predmet koji je pokrenuo Japan (DS497). U srpnju 2014. Brazil je ponovo počeo provoditi program „Reintegra“ kojim se osiguravaju izvozne subvencije u obliku poreznih pogodnosti domaćim društvima koja izvoze 50 % ili više svoje proizvodnje. Programom je sada obuhvaćena većina brazilskoga izvoza. Komisija pomno prati to pitanje zajedno s Brazilom preko sastanaka Zajedničkog odbora EU-a i Brazila o trgovini, s posebnim naglaskom na metodi izračuna poreznih odbitaka. Procjenjuje se i njegova usklađenost sa Sporazumom WTO-a o subvencijama i kompenzacijskim mjerama (Sporazum o SCM-u).

Osim toga, ukinula je sustav izvoznih dozvola i većinu izvoznih poreza na poljoprivredne i industrijske proizvode (dugotrajan problem za gospodarstvo EU-a u pogledu otvorenog i sigurnog pristupa sirovinama). Smanjeno je oporezivanje izvoza soje i nusproizvoda soje. Naposljetku, Argentina je izmijenila i porez na luksuz, koji se primjenjivao na vozila, motocikle i plovila, čime je uklonjena izravna diskriminacija u odnosu na uvezene proizvode. Izmijenjeni porez primjenjivat će se na nediskriminirajućoj osnovi, ali i dalje može više utjecati na određene (skuplje) uvezene automobile nego na one proizvedene u Argentini.

Naposljetku, snažno pogoršavanje globalnog viška kapaciteta u sektoru čelika za posljedicu je imalo povećanje protekcionističkih mjera u tom sektoru, osobito u obliku mjera na granicama (uglavnom carine), kao i povećanu primjenu instrumenata trgovinske zaštite (TDI), uključujući zaštitne mjere (usp. odjeljak III.A.3.). EU sa svojim partnerima vodi i bilateralne razgovore (posebno s Kinom) te razgovore u okviru Odbora za čelik OECD-a, radi rješavanja temeljnih uzroka problema viška kapaciteta. Budući da će za dolazak do istinskih rješenja vjerojatno biti potrebno određeno vrijeme, ovaj trend vjerojatno će se nastaviti i nakon referentnog razdoblja. To, npr., potvrđuju režim izdavanja uvoznih dozvola i kvota za proizvode od čelika uvedeni početkom 2016. u Alžiru, drugom najvećem izvoznom odredištu EU-a za čelik.

Nadalje, digitalizacija gospodarstva donijela je nove vrste prepreka trgovini. Od 2008. izdano je više od 35 relevantnih mjera povezanih sa sektorom informacijske i komunikacijske tehnologije (IKT) (uglavnom u Kini, Indiji, Rusiji i Indoneziji), od kojih je više od 15 izdano ili provedeno tijekom referentnog razdoblja. Te mjere često uključuju lokalizaciju ili zahtjeve za lokalni sadržaj. Komisija će rabiti sve dostupne trgovinske alate za rješavanje tih izazova. S pomoću sporazumâ o trgovini, posebno sporazuma o slobodnoj trgovini i sporazuma o trgovini uslugama (usp. odjeljak III.A.1.), nastojat će utvrditi pravila povezana s normama IKT-a, e-trgovinom i prekograničnim prijenosom podataka i rješavati nove oblike digitalnog protekcionizma. Pozitivno je to što će nedavno zaključeni Sporazum o informacijskoj tehnologiji (ITA2, usp. odjeljak III.A.1.) imati veliku ulogu u daljnjem uklanjanju carina na proizvode IKT-a.

Tehničke prepreke trgovini: na proizvode IKT-a i proizvode od čelika te gume i dalje su utjecali neravnomjerni zahtjevi za ocjenu sukladnosti koji se ne čine usklađeni sa Sporazumom WTO-a o tehničkim preprekama trgovini. Predloženo obvezno ispitivanje sigurnosti i certifikacija elemenata telekomunikacijskih mreža unutar države (odgođeno do travnja 2016.) osobito potiče na pitanja o metodama ispitivanja, troškovima i kašnjenjima. Nadalje, režim obvezne certifikacije Indijskog ureda za normizaciju (BIS) za 15 proizvoda od čelika proširen je na 21 dodatni proizvod od čelika i na tri proizvoda od nehrđajućeg čelika, što dodatno opterećuje industriju čelika EU-a u obliku opterećujućih i dugih postupaka ocjene sukladnosti i tvorničkih inspekcija.. U pogledu guma, zahtjevi u pogledu pristojba za označivanje i bankovnih jamstava i dalje su glavne prepreke za izvoznike EU-a. U novom programu BIS-a za ispitivanje i inspekciju za certifikaciju automobila i pneumatskih guma za osobna vozila uvodi se i pojam „kontrolne jedinice“ (5 000 guma iz iste skupine) i zahtijeva ispitivanje svake desete kontrolne jedinice. To je poboljšanje u odnosu na prethodni zahtjev za tromjesečna ispitivanja sukladnosti proizvodnje (COP) za sve veličine guma uvezenih u Indiju, ali i dalje predstavlja veliko opterećenje. EU je razgovarao o tome s Indijom i zahtijevao obavješćivanje WTO-a o toj mjeri. Društva iz EU-a u 2015. naišla su i na tehničke prepreke trgovini u provedbi indijske reforme liberalizacije u maloprodaji i uslugama osiguranja i u pogledu stavljanja na tržište i označivanja alkoholnih pića.

Nadalje, u rujnu 2015. Indija je ograničila uvoz jabuka isključivo na luku Mumbai, što je uzrokovalo povećanje troškova izvoznika EU-a za dolazak do krajnjeg odredišta. Indija je na naposljetku u siječnju 2016. povukla tu mjeru, nakon što je EU iznio to pitanje bilateralno i u okviru odbora WTO-a.

Sanitarne i fitosanitarne mjere: indijski zahtjevi čine se nerazmjernima i često odstupaju od međunarodnih normi. Izvoz iz EU-a na koji to utječe uključuje životinje i životinjske proizvode (osobito sjeme goveda, svinjetina), biljke i biljne proizvode, prerađenu hranu i alkoholna pića. Indija pregledava primjedbe koje su podnijela društva i tijela iz EU-a na nacrt Uredbe o alkoholnim pićima iz 2015., a nadležno tijelo (FSSAI) prihvatilo je dijalog s EU-om i susret s predstavnicima europske industrije.

Carine: povećala je carine na mnoge proizvode uključujući IKT, čelik i motorna vozila. U pogledu IKT-a, Indija primjenjuje efektivnu carinsku stopu od 10 % za četiri skupine proizvoda IKT-a, tvrdeći da nisu obuhvaćeni Sporazumom o informacijskoj tehnologiji 1 (ITA1). Komisija Indiji redovito spominje to pitanje, uključujući u kontekstu radne skupine EU-a i Indije za IKT i Pododbora za trgovinu, a u Delegaciji EU-a u Delhiju uspostavljen je i tim za pristup tržištu (koji okuplja EU, države članice i dionike) radi pomnog praćenja pitanja povezanih s IKT-om. U pogledu čelika, u mogućem pokušaju ograničavanja negativnih učinaka globalnih viškova kapaciteta, Indija je uvela privremenu zaštitnu pristojbu od 20 %, povećala carine na određene proizvode od čelika i proširila obvezu certifikacije Indijskog ureda za normizaciju (BIS) (usp. tehničke prepreke trgovini u nastavku).

Tehničke prepreke trgovini (TBT): u pogledu medicinskih i farmaceutskih proizvoda, regulatorni sustav Kine trebalo bi uskladiti s međunarodnim normama za pitanja poput kliničkih ispitivanja i zahtjeva u pogledu registracije. Nadalje, postupak registracije za nove kozmetičke sastojke trebalo bi poboljšati i ograničiti na sastojke s većim rizikom. Što se tiče označivanja kozmetičkih proizvoda uporabom naljepnica (tzv. „preljepljivanje“), pozitivno je to što je Kina obustavila mjeru kojoj je cilj zabrana preljepljivanja. Komisija ta pitanja rješava bilateralnim dijalozima o trgovini i tehničkim dijalozima specifičnima za pojedine sektore.

Sanitarne i fitosanitarne mjere: Kina je i dalje vrlo važno tržište za izvoz prehrambeno-poljoprivrednih proizvoda EU-a i nudi golem razvojni potencijal. Društva iz EU-a u Kini su suočena s mnogim uvoznim mjerama povezanim sa sanitarnim i fitosanitarnim mjerama , unatoč vrlo visokim standardima EU-a za sigurnost hrane. To uključuje prekomjerno otežavajuće postupke odobravanja, što u nekim slučajevima uzrokuje dugogodišnje odgode (posebno za meso); zabrane u cijeloj zemlji bez znanstvenog opravdanja (primjerice, zabrana stara više od 15 godina na uvoz govedine iz većine država članica EU-a, navodno na temelju goveđe spongiformne encefalopatije („GSE”)); neusklađenost s međunarodnim standardima i zabrane u cijeloj zemlji nakon izbijanja težih bolesti (poput influence ptica i afričke svinjske kuge), što nije u skladu s međunarodnim pravilima o regionalizaciji. Kina je 2015. izradila novi nacrt Zakona o sigurnosti hrane, osobito za uvoz mliječnih proizvoda. Komisija je dostavila podneske u vezi s relevantnim nacrtom provedbenih pravila u cilju izbjegavanja nepotrebnih ograničenja. Pitanja sanitarnih i fitosanitarnih mjera rješavaju se u nekoliko bilateralnih dijaloga.

Ulaganja: otvaranje sektora zatvorenih za izravna strana ulaganja i dalje sporo napreduje. Ograničenja uključuju zahtjeve za zajedničke pothvate, ograničenja prijenosa tehnologije te zahtjeve u pogledu lokalnog sadržaja i zahtjeve za administrativna prethodna odobrenja. Nadalje, nacrt „Zakona o stranim ulaganjima“, objavljen u 2015., sadržava neke pozitivne elemente, ali se njime i postrožava pregled nacionalne sigurnosti te zahtijeva prethodno odobrenje za ulaganja iznad određenog praga. Čini se da su područja u kojima su strana ulaganja osobito ograničena u velikoj mjeri ostala nepromijenjena, uz nova ograničenja u nekim područjima. U listopadu 2015. Kina je najavila nacionalni sustav „negativnog popisa“ kojim se predviđa donošenje dvaju popisa sektora u kojima su ulaganja zabranjena ili ograničena: jednog popisa za domaće ulagatelje (i strane ulagatelje iz zemalja koje imaju sporazum o ulaganjima s Kinom) i drugog popisa za ostale strane ulagatelje. Svrha sustava je da bude i jednostavniji i transparentniji jer za sektore koji nisu na popisu, u načelu ne bi trebalo biti potrebno prethodno odobrenje za ulaganja. Međutim, to se tek treba provesti, a i nadalje je diskriminirajuće. Osim toga, pitanja nacionalne sigurnosti mogu imati prednost.

EU neprestano potiče raspravu o tim pitanjima u bilateralnim razgovorima s Kinom te je tijekom javnih savjetovanja iznio svoje primjedbe na spomenuto zakonodavstvo. Čini se da je to imalo učinka u pogledu suspenzije smjernica o sigurnom IKT-u za bankarstvo. Međutim, navedena pitanja i dalje ostaju otvorena i Komisija ih nastavlja pomno pratiti.

Zahtjevi nacionalne sigurnosti: mnoge od novih mjera poduzete su na navodnoj osnovi „nacionalne sigurnosti“, uključujući u kibernetičkom području. Primjeri uključuju Zakon o nacionalnoj sigurnosti, Zakon o borbi protiv terorizma, nacrt Zakona o kibernetičkoj sigurnosti, nacrt Zakona o upravljanju stranim nevladinim organizacijama i mjere poduzete u kontekstu „sigurnog i kontroliranog IKT-a“ (u sektorima bankarstva i osiguranja). Većina tog zakonodavstva prelazi okvire osnovnih pitanja nacionalne sigurnosti, sadržava široke i nejasne definicije nacionalne sigurnosti koje stvaraju pravnu nesigurnost, obvezuju tvrtke da nadležnim tijelima predaju osjetljive podatke i općenito stvaraju rizik od uvođenja nepotrebnih ograničenja za komercijalne aktivnosti. To nije u skladu s obvezom „predvidivih i otvorenih uvjeta ulaganja“ preuzetom na Trećem kineskom plenumu i može smanjiti trgovinu, ulaganja i inovacije u Kini.

C. Kina

Mjere za olakšavanje trgovine: pozitivno je to što je diskriminirajući ad rem sustav za unutarnje oporezivanje vina i jakih alkoholnih pića ukinut 30. prosinca 2015. Zadržana je nominalna diskriminirajuća porezna stopa od 5 % u korist pića cachaça u odnosu na ostala jaka alkoholna pića, ali prijedlozi za višu maržu diskriminacije od 13 % odbijeni su zbog prigovora EU-a i drugih dionika. Brazil je najavio i novo zakonodavstvo s pomoću kojeg bi se trebali ubrzati i pojednostavniti postupci odobravanja oznaka, a njegovo donošenje se očekuje u 2016., te je ublažio i zahtjeve za lokalni sadržaj za istraživanje nafte i plina preko novodonesenog programa poticaja. U području sanitarnih i fitosanitarnih mjera u 2015. ostvaren je znatan napredak u pogledu izvoza mliječnih proizvoda, svinjetine, ribe, meda, govedine i srodnih proizvoda te nekih biljaka i biljnih proizvoda iz EU-a u Brazil, nakon političkog angažmana u Brazilu i EU-u. Premda još nije uključena u strukturirani dijalog o uvozu odnosno izvozu (navođenje pravnih i administrativnih koraka i rokova za rješavanje svih neriješenih zahtjeva za pristup tržištu i sanitarnih i fitosanitarnih pitanja), MAPA je najavila i otvaranje tržišta za dodatne proizvode, isplanirala revizije u nekoliko država članica EU-a za 2015. i 2016. i počela rješavati sustavne probleme i dugačak popis preostalih zahtjeva.

Subvencije: Rusija je donijela brojne diskriminirajuće programe subvencioniranja kojima se pogoduje ruskim proizvođačima, osobito u automobilskom sektoru (subvencije sa zahtjevom za lokalni sadržaj) i u obliku subvencija za proizvođače poljoprivredne opreme i poljoprivrednih strojeva prema uvjetima lokalnog sadržaja. To je štetno za izvoznike automobila i poljoprivrednih strojeva (posebno kombajna za žetvu) iz EU-a koji imaju snažan interes na ruskom tržištu. Komisija je to pitanje iznijela nekoliko puta, bilateralno i u okviru odbora WTO-a.

Necarinske mjere: neke tehničke prepreke trgovini i sanitarne i fitosanitarne mjere (npr. u pogledu organske hrane i dozvole za veleprodaju alkohola) već su riješene. U pogledu nekih drugih za koje se Japan obvezao na djelovanje tijekom prve godine pregovora, ostvaren je znatan napredak, uključujući u pogledu donošenja međunarodnih normi (npr. farmaceutski proizvodi, prehrambeni aditivi, postupci odobrenja za medicinske proizvode i automobilski standardi na temelju pravilnika UNECE-a). Nadalje, Japan je do 31. prosinca 2015. ukinuo dugotrajnu zabranu za govedinu (temeljenu na navodnom riziku od GSE-a) za četiri države članice EU-a, a postupci podnošenja zahtjeva bili su u naprednoj fazi za tri druge države članice. Nastavljaju se i rasprave o ograničenjima uvoza svinjskog mesa i proizvoda od svinjskog mesa iz određenih država članica EU-a koja se i dalje primjenjuju u Japanu.

EU nastoji riješiti brojne dugotrajne prepreke pristupu tržištu (uključujući carine, necarinske mjere (tj. tehničke prepreke trgovini i sanitarne i fitosanitarne mjere) i ograničenja u području javne nabave) u svojim sveobuhvatnim pregovorima o sporazumu o slobodnoj trgovini s Japanom. To je već dovelo do nekih konkretnih rezultata:

Ulaganja: nova indijska vlada nije povukla postojeće ograničenje na izravna strana ulaganja od 51 % u maloprodaji više trgovačkih marki, (unatoč najavama za vrijeme izbora da će taj dio maloprodaje izdvojiti iz izravnih stranih ulaganja), ali je njegovu provedbu prepustila odluci svake pojedine indijske države, a da nije osigurala provedbu iz središnje države. Time su de facto ograničena ulaganja EU-a u većini indijskih država. Pozitivno je to što je zahtjev za 30 % lokalnog sadržaja za izravna strana ulaganja u maloprodaji jedne trgovačke marke (što se treba postići u roku pet godina od primitka prve tranše izravnih stranih ulaganja) ublažen u studenome 2015. pa bi primjenjivi uvjet trebao biti zahtjev za 30 % lokalnog sadržaja u pet godina od početka poslovanja. U postojećem tekstu obavijesti navodi se da bi zahtjev za 30 % lokalnog sadržaja trebalo postići odmah po početku poslovanja, ali nadležno ministarstvo obećalo je da će to ispraviti. Osim toga, nakon redovitih razgovora između EU-a i relevantnih indijskih nadležnih tijela, trgovcima na malo koji nude jednu trgovačku marku dopuštena je prodaja preko interneta od studenoga 2015.

Intelektualno vlasništvo: i dalje su prisutne poteškoće u pogledu učinkovite zaštite patenata u Indiji. Razlozi uključuju ograničavajuće kriterije za dodjeljivanje patenata, poput prekomjerno ograničavajuće definicije „inovativnog koraka“ za odbijanje zaštite patenata za inovativne farmaceutske proizvode koji se nadograđuju na već postojeće proizvode, u kombinaciji s poteškoćama u provedbi patenata i krajnje širokim kriterijima za dodjeljivanje obveznih dozvola ili za opoziv patenata. To utječe na farmaceutske proizvode, kemikalije i ostale sektore u kojima se promiče lokalna inovativnost. Indija je do sada odbijala pozive EU-a na redoviti dijalog o intelektualnom vlasništvu (u skladu s posebnim sporazumom iz 2005.), ali Komisija nastavlja prenositi svoje zabrinutosti preko ostalih bilateralnih kontakata, uključujući Pododbor za trgovinu EU-a i Indije.

Osim toga, Komisija je 29. siječnja 2016. donijela izmijenjeni prijedlog za „instrument za međunarodnu nabavu“, alat za promicanje daljnjeg otvaranja tržišta javne nabave u svijetu. Dok je EU otvoreno gospodarstvo, mnogi njegovi glavni trgovinski partneri primjenjuju ograničavajuće prakse kojima diskriminiraju poduzeća iz EU-a. Mnoge takve nove mjere donesene su ponovno, tijekom referentnog razdoblja (usp. odjeljak I.B.1.(c)). Novi predloženi alat trebao bi Komisiji omogućiti pokretanje javnih istraga u predmetima navodne diskriminacije društava iz EU-a na tržištima nabave trećih zemalja. Ako se diskriminacija potvrdi, Komisija bi mogla pozvati predmetnu zemlju da se uključi u savjetovanja o otvaranju svojeg tržišta nabave. Ako to ne uspije, ponude društava iz predmetne zemlje za natječaje za nabavu EU-a mogle bi podlijegati mehanizmu prilagodbe cijene, čime bi se ponudama drugih društava iz zemalja koje nisu članice EU-a i iz EU-a omogućila konkurentska prednost. Krajem 2015. o prijedlogu se raspravljalo u Vijeću. Trebao bi biti donesen redovnim zakonodavnim postupkom (suodlučivanje).

EU je i dalje jedan od najaktivnijih članova WTO-a u odborima WTO-a za tehničke prepreke trgovini, sanitarne i fitosanitarne mjere, subvencije i kompenzacijske mjere, postupke za uvozne dozvole i mjere ulaganja povezane s trgovinom. Ti su odbori učinkoviti forumi za isticanje zabrinutosti EU-a, obavješćivanje, podizanje svijesti i izgradnju saveza s drugim članicama WTO-a na koje utječu te mjere, te za rješavanje problema ili – prema potrebi – pripremu temelja za daljnje mjere izvršavanja.

Rješavanje sporova u okviru WTO-a i dalje je najbolja mogućnost kad se drugi alati za izvršavanje pokažu nedovoljnima. Iako su takvi postupci dugotrajni i zahtijevaju znatne resurse, njima se omogućuje uklanjanje važnih prepreka na sistematičan način i dugoročno povećanje pravne sigurnosti.

EU je u referentnom razdoblju pokrenuo dva predmeta za rješavanje sporova u okviru WTO-a: jedan protiv Rusije o carinama (DS485) i jedan protiv SAD-a u pogledu subvencija dodijeljenih Boeingu (DS487). Povjerenstva WTO-a uspostavljena su i u sporu protiv Brazila u pogledu poreznih pogodnosti za domaće proizvođače motornih vozila, elektronike i automatiziranih proizvoda (DS472) i u dva spora protiv Rusije o određenim mjerama u pogledu uvoza svinja i svinjskoga mesa (DS475) i o antidampinškim carinama na laka gospodarska vozila (DS479). Nadalje, zaključen je postupak u važnom sporu o argentinskim ograničenjima uvoza (DS438), s pozitivnim ishodom za EU (usp. odjeljak II.). Još jedan važan primjer uspješnog predmeta (DS432) koji je pokrenuo EU tiče se kineskih ograničenja na izvoz rijetkih zemnih metala, kada je Kina u siječnju 2015. odlučila ukinuti izvozne kvote, a u travnju 2015. ukinuti izvozne carine, nakon presude WTO-a koju je tijelo za rješavanje sporova donijelo u kolovozu 2015.

3.Instrumenti trgovinske zaštite (TDI)

Primjena instrumenata trgovinske zaštite (antidampinške, kompenzacijske i sigurnosne mjere) podliježe pravilima WTO-a. Te mjere u ovom se izvješću ne navode kao potencijalno protekcionističke jer su usmjerene upravo na ispravljanje protutržišnog ponašanja ili reagiranje na iznenadna povećanja uvoza koji nanosi štetu. Na kraju izvještajnog razdoblja broj mjera o instrumentima trgovinske zaštite protiv EU-a ili njegovih država članica koje su na snazi ostao je stabilan (151). Najaktivnije zemlje u uvođenju takvih mjera bile su Brazil, Indija, Australija, Indonezija, Maroko i Turska. Povećano uvođenje sigurnosnih mjera (24 tijekom izvještajnog razdoblja) izaziva posebnu zabrinutost EU-a. Takve mjere primjenjuju se protiv svih zemalja podrijetla, bez obzira na to nanose li ikakvu štetu domaćoj industriji ili ne, i bez dokaza o postojanju nepoštenih trgovinskih praksi.

Komisija nastavlja aktivno pratiti predmete trgovinske zaštite koje su treće zemlje pokrenule protiv društava iz EU-a kako bi osigurala da se sve mjere primjenjuju uz strogu usklađenost s relevantnim pravilima WTO-a. Tijekom referentnog razdoblja, na primjer, EU je pokrenuo predmet za rješavanje spora u okviru WTO-a protiv ruskog nepoštenog uvođenja antidampinških carina na laka gospodarska vozila (usp. odjeljak II.F).

S druge strane, i EU primjenjuje instrumente trgovinske zaštite protiv nepoštenih trgovinskih praksi trećih zemalja. Krajem 2015. na snazi je bilo ukupno 97 konačnih mjera (86 antidampinških i 11 kompenzacijskih mjera). Tim su mjerama najviše bili pogođeni sektori čelika i kemikalija. Najviše ciljana zemlja bila je Kina, s 56 uvedenih mjera. Međutim, instrumenti trgovinske zaštite primjenjuju se tek na manje od 1 % ukupnog uvoza EU-a, što znači da EU globalno vrlo umjereno primjenjuje instrumente trgovinske zaštite.

U kontekstu trenutačnog znatnog viška kapaciteta i snažnog pritiska na cijene u sektoru čelika, od druge polovine 2015. moglo se uočiti povećano pribjegavanje instrumentima trgovinske zaštite u pogledu proizvoda od čelika. Do kraja 2015. od 33 konačne mjere na snazi u pogledu čelika (30 antidampinških mjera i 3 kompenzacijske mjere), 14 mjera bilo je usmjereno na uvoz čelika podrijetlom iz Kine (13 antidampinških mjera i 1 kompenzacijska mjera), a istrage u pogledu ostalih mjera su u tijeku. Da bi se suočile s krizom čelika, i druge su zemlje (osobito SAD, Maroko i Indija) donijele takve mjere, uključujući zaštitne mjere (Indija).

B.Bilateralni trgovinski program

1.Pregovori

EU ima za cilj sklapati bilateralne i regionalne sporazume na način kojim se podupire povratak WTO-a u središte globalnih trgovinskih aktivnosti. Ima najambiciozniji bilateralni trgovinski program u svijetu, s uspostavljenim povlaštenim sporazumima o trgovini s 52 zemlje i tekućim pregovorima za sporazume o slobodnoj trgovini te sporazume o gospodarskom partnerstvu (SGP) s 80 zemalja, uključujući neke od njegovih glavnih gospodarskih partnera (SAD, Japan, Mercosur i Indija – iako je došlo do zastoja u pregovorima s potonjom zemljom). Pregovara i o sporazumima o ulaganju s Kinom i Mjanmarom. Dok su prije deset godina sporazumi o slobodnoj trgovini koji su bili na snazi obuhvaćali manje od jedne četvrtine trgovine EU-a, danas oni obuhvaćaju više od trećine trgovine EU-a, a obuhvaćat će dvije trećine ako i kada svi trenutačni pregovori budu zaključeni.

Bilateralni i regionalni pregovori vrlo su važni za uklanjanje prepreka trgovini i otvaranje tržišta, za vrijeme pregovora kao i nakon njihova zaključivanja. Na primjer, čak i prije službenog pokretanja trenutačnih pregovora o sporazumu o slobodnoj trgovini s Japanom, započeo je opsežan rad na necarinskim mjerama, što je dovelo do konkretnih rezultata za vrijeme pregovora, poput onih o pitanju dozvola za veleprodaju alkohola (usp. odjeljak II.).

Nadalje, pregovori o sporazumu o slobodnoj trgovini s Vijetnamom zaključeni su u prosincu 2015. U skladu s uobičajenim postupkom, tekst sporazuma o slobodnoj trgovini sad će se pravno pregledati i prevesti na sve jezike EU-a prije nego što se podnese Vijeću i Europskom parlamentu na ratifikaciju. Tijekom tog razdoblja Komisija već blisko surađuje s Vijetnamom na određivanju zakonodavstva koje bilo stranke trebaju donijeti ili izmijeniti radi usklađivanja s novim sporazumom o slobodnoj trgovini. Kao dio tog postupka očekuje se uklanjanje nekoliko dugo prisutnih prepreka za pristup tržištu, čime će se omogućiti brzi rezultati kad sporazum o slobodnoj trgovini stupi na snagu (vidi web-mjesto Komisije: „ pregled mjera kojima bi se mogla ograničiti trgovina, prosinac 2015. ”).

I pregovori između EU-a i Ekvadora o Protokolu o pristupanju Sporazumu o slobodnoj trgovini između EU-a, Kolumbije i Perua zaključeni su 17. srpnja 2014, a stranke sada trebaju potpisati i ratificirati Protokol. Slično tomu, pregovori o sporazumu o slobodnoj trgovini između EU-a i Kanade (CETA) zaključeni su 26. rujna 2014., a pregovori o sporazumu o slobodnoj trgovini između EU-a i Singapura 17. listopada 2014.

2.Provedba i izvršenje postojećih sporazuma o slobodnoj trgovini

Kako je naglašeno u Komunikaciji „Trgovina za sve“, da bi se osiguralo da sporazumi o slobodnoj trgovini nakon što stupe na snagu za posljedicu imaju ispunjavanje obećanja o otvaranju tržišta i poslovnim prilikama na terenu, ključno je osigurati njihovu potpunu provedbu. Trenutačno to se uglavnom postiže s pomoću strategije za pristup tržištu (usp. odjeljak C.), uporabom posebnih struktura uspostavljenih u okviru sporazuma o slobodnoj trgovini (poput posebnih odbora za trgovinu koji omogućuju ranu razmjenu informacija i diplomatsko rješavanje prepreka tržištu te, kao krajnje rješenje, posebnih mehanizama za rješavanje sporova) kao i općih postojećih struktura poput odbora WTO-a ili rješavanja sporova u okviru WTO-a, ako je to primjerenije.