Mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora o Prijedlogu direktive Europskog parlamenta i Vijeća o izmjeni direktiva 2005/29/EZ i 2011/83/EU u pogledu jačanja položaja potrošača u zelenoj tranziciji boljom zaštitom od nepoštenih praksi i boljim informiranjem

(COM (2022) 143 final – 2022/0092 (COD))

(2022/C 443/10)

Izvjestitelj: Thierry LIBAERT Suizvjestitelj: Gonçalo LOBO XAVIER

Vijeće Europske unije, 12.4.2022. Europski parlament, 7.4.2022. Pravna osnova: članak 114. Ugovora o funkcioniranju Europske unije Nadležna stručna skupina: Stručna skupina za jedinstveno tržište, proizvodnju i potrošnju Datum usvajanja u Stručnoj skupini: 27.6.2022. Rezultat glasanja (za/protiv/suzdržani): 82/0/3 Datum usvajanja na plenarnom zasjedanju: 14.7.2022. Plenarno zasjedanje br.: 571 Rezultat glasanja (za/protiv/suzdržani): 209/0/1

1. Zaključci i preporuke

1.1. Europski gospodarski i socijalni odbor (EGSO) podržava prijedloge Europske komisije kojima se želi pojačati kapacitete potrošača da djeluju u smjeru zelene tranzicije. Poziva Komisiju da zadrži visoku razinu ambicije jer je riječ o projektu s pozitivnim gospodarskim, socijalnim i ekološkim učinkom.

1.2. EGSO naglašava da je potrebno uložiti maksimalne napore kako bi se osiguralo da se informacije sustavno stavljaju na raspolaganje potrošačima, posebno informacije o rezervnim dijelovima i priručnicima za popravak te informacije o planiranim ažuriranjima softvera.

1.3. EGSO poziva Europsku komisiju da bude ambiciozna i podupre načelo ocjene popravljivosti elektroničkih uređaja i bijele tehnike. Ta ocjena mora biti u skladu s očekivanjima potrošača u pogledu raznolikosti obuhvaćenih proizvoda i kriterija koji se uzimaju u obzir.

1.4. Osim mogućnosti popravka tih proizvoda, EGSO smatra da bi Komisija u narednim godinama trebala poduzeti dodatne korake u pogledu jednostavnog i usklađenog prikaza trajnosti proizvoda.

1.5. Trebalo bi poticati i osposobljavanje novih servisera i usavršavanje postojećih aktera, što je preduvjet za razvoj popravaka i važan izvor zapošljavanja za naš kontinent. EGSO također poziva Europu na to da smanji svoju ovisnost o sirovinama kako bi ojačala svoju sposobnost popravka proizvoda i opremanja rezervnim dijelovima. Isto tako, Europi je potrebna ozbiljna i učinkovita politika reindustrijalizacije. Nedavne krize otkrile su slabosti koje bi trebalo smatrati prilikama za oporavak.

1.6. Osim potrebe da se osigura prikaz zakonskog jamstvenog razdoblja, potrebno je bolje zaštititi potrošače od zabune između zakonskih i komercijalnih jamstava. Usto bi u okviru jamstva trebalo promicati prednost popravka u odnosu na zamjenu novim proizvodom, ali se pritom potrošače ne bi smjelo ograničiti u slobodnom izboru načina na koji će riješiti problem.

1.7. U cilju produljenja životnog vijeka proizvoda EGSO podržava dodavanje novih poslovnih praksi na popis aktivnosti koje se smatraju zavaravajućima. Međutim, EGSO poziva Komisiju da u pogledu sljedećih triju točaka učini više od obveze pružanja informacija: — metode uvedene kako bi se skratio životni vijek proizvoda: EGSO smatra da bi te prakse, jednako kao i puki nedostatak informacija, trebalo uključiti među zavaravajuće poslovne prakse; — nepopravljivost određene robe: i tu bi se namjerne prepreke mogućnosti popravka, a ne samo nedostatak informacija o tom pitanju, mogle smatrati zavaravajućim poslovnim praksama; — ažuriranja koja bi mogla uzrokovati kvarove: u tom je pogledu potrebno uvesti obvezu reverzibilnosti ažuriranja.

1.8. Jačanje kapaciteta potrošača za djelovanje mora biti popraćeno boljom zaštitom od zavaravajućeg oglašavanja. U tom smislu, zakonski okvir za oglašavanje mora u većoj mjeri uzeti u obzir ciljeve održivog razvoja.

1.9. Stoga se u oglašavanju mora zabraniti svaka neopravdana tvrdnja, kao što je to često slučaj u pogledu ugljične neutralnosti, te svako spominjanje ili prikazivanje ponašanja koje je u suprotnosti sa zaštitom okoliša i očuvanjem prirodnih resursa. Potreban je i veći kapacitet za kontrolu tvrdnji o prihvatljivosti za okoliš.

1.10. Kako bi se izbjegle nejasnoće i s obzirom na sve veći broj ekoloških oznaka, koje su često samoproglašene, Europska komisija mora staviti veći naglasak na znak za okoliš EU-a i na potrebu za postupcima certificiranja za označivanje.

1.11. EGSO poziva EU da poboljša zaštitu zviždača koji upozoravaju na ekološka obilježja proizvoda kako bi se javnost upozorilo na zavaravajuće poslovne prakse.

1.12. Naposljetku, EGSO poziva Komisiju na to da promiče informiranje potrošača o pitanjima odgovorne potrošnje.

2. Sažetak dokumenta Komisije

2.1. Cilj je Prijedloga direktive ojačati prava potrošača izmjenom dviju direktiva kojima se štite interesi potrošača na razini EU-a, odnosno Direktive 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća ( 1 ) o nepoštenoj poslovnoj praksi i Direktive 2011/83/EU Europskog parlamenta i Vijeća ( 2 ) o pravima potrošača. Prijedlogom se nastoji doprinijeti kružnom, čistom i zelenom gospodarstvu EU-a tako što će se potrošačima omogućiti da donose informirane odluke o kupnji i time doprinose održivijoj potrošnji. Prijedlog se bavi i nepoštenim poslovnim praksama kojima se potrošači zavaravaju i odvraćaju od odabira održive potrošnje.

2.3. Prijedlog uključuje niz mjera za ažuriranje postojećeg zakonodavstva o zaštiti potrošača te osiguravanje zaštite potrošača i aktivnog doprinosa zelenoj tranziciji. Direktivom o pravima potrošača koja je trenutačno na snazi od trgovaca se zahtijeva da potrošačima pruže informacije o glavnim značajkama robe ili usluga.

2.4. To uključuje posebne zahtjeve za pružanje informacija o postojanju zakonskog jamstva usklađenosti te dodatnih komercijalnih jamstava. Studije pokazuju da su, kad se proizvodi široke potrošnje nude uz komercijalno jamstvo, informacije o tim komercijalnim jamstvima i načinu naplate potrošačima često nejasne, neprecizne ili nepotpune, što potrošačima otežava usporedbu proizvoda te razlikovanje komercijalnog i (obveznog) zakonskog jamstva ( 6 )

2.5. Nadalje, Direktiva ne sadržava posebne zahtjeve da se potrošačima moraju pružiti informacije o mogućnosti popravka robe. Takvih informacija, koje bi pomogle u promicanju popravka robe i time bile osobito korisne jer bi potrošačima pomogle da doprinesu kružnom gospodarstvu, uglavnom nema na prodajnom mjestu. Nedavne studije pokazuju da do 80 % potrošača u EU-u tvrdi da teško pronalazi informacije o tome koliko je lako popraviti proizvod ( 7 )

3. Opće napomene

3.1. Danas se većina europskih potrošača žali na nedostatak informacija o utjecaju potrošnje na okoliš. To je potvrđeno javnim savjetovanjem koje je organizirala Europska komisija. Istraživanje Eurobarometra iz 2012. o ponašanju i stavovima europskih potrošača prema zelenim proizvodima pokazalo je da se 92 % europskih ispitanika izjasnilo u korist pružanja informacija o životnom vijeku proizvoda.

3.2. Nedostatak informacija štetan je jer jasne i čitljive informacije obično potiču promjene u ponašanju. Taj je učinak potvrdio EGSO, koji je u svojoj studiji provedenoj na 3 000 europskih potrošača proveo simulaciju prikaza životnog vijeka proizvoda široke potrošnje na internetskoj stranici za kupnju. Prema toj studiji označivanje životnog vijeka rezultiralo je povećanjem prodaje proizvoda dugog životnog vijeka za 56 %.

3.3. Nedostatak informacija namijenjenih potrošačima ima znatan utjecaj na društvo. Zbog poteškoća povezanih s kupovnom moći još je važnije pružiti potporu srednjem sloju društva i ugroženim skupinama u cilju odgovornije potrošnje. Poboljšanje informiranosti potrošača jednostavnim sredstvima jedan je od načina na koji odgovorna potrošnja može postati pristupačnija najranjivijim skupinama.

3.4. Bolje informiranje potrošača doprinosi jačanju poslovnog modela europskih poduzeća. S obzirom na rizike od dampinga povezane s uvozom jeftinih proizvoda, vrlo mala poduzeća, mala i srednja poduzeća te njihovi klijenti vjerojatno će potrošačima postati vidljiviji, što će im omogućiti da poboljšaju kvalitetu proizvoda osmišljenih u Europi.

3.5. Europski trgovci na malo i fizičke trgovine isto tako mogu pozitivno gledati na te buduće zakonodavne izmjene jer će zahvaljujući njima vjerojatno povećati svoju komparativnu prednost u odnosu na internetske robne marke. Naime, savjetodavna uloga koju pruža fizički prodavatelj dodatno je naglašena zbog novih informacija koje se pružaju potrošaču. Takav razvoj događaja pogoduje jačanju zapošljavanja u EU-u. Za to su Europi potrebni odgovarajući ljudski resursi: EGSO poziva Komisiju da podrži napore koje poduzeća, posebno mala i srednja poduzeća, ulažu u osposobljavanje.

3.6. Iako je važno pružiti odgovarajuće informacije o okolišu, potrebno je osigurati da se u obzir uzme cjelokupni utjecaj na okoliš. Utjecaji na klimu koji se mjere u obliku emisija stakleničkih plinova imaju ključno mjesto u javnoj raspravi, no oni čine samo dio utjecaja na okoliš. Na primjer, analize životnog ciklusa proizvoda pokazuju da se utjecaj na okoliš za većinu potrošačkih dobara uglavnom odnosi na vađenje resursa i proizvodnju proizvoda, zbog čega je okolišni prioritet usmjeren na produljenje životnog vijeka proizvoda.

3.7. Međutim, u svim tim aspektima prosječna potrošnja Europljana nije okolišno održiva. Prema izračunu ekološkog otiska, na primjer, za europski način života bio bi potreban ekvivalent 2,8 planeta.

3.8. U brojnim slučajevima dizajn proizvoda dovodi do kraćeg vijeka trajanja proizvoda, bez obzira na to radi li se o tehničkim postupcima, preprekama popravku ili softverskim tehnikama. Prijevremeno zastarijevanje koje iz toga proizlazi jedna je od glavnih točaka nezadovoljstva među potrošačima, koji su žrtve znatne asimetrije informacija.

3.9. Naposljetku, EGSO napominje da je zbog rata u Ukrajini još važnije ojačati europsku stratešku autonomiju. S tog stajališta trebalo bi poticati inicijative koje doprinose boljem životnom vijeku proizvoda, posebno one koje se odnose na strateške metale.

4. Posebne napomene

4.1. Pružanje dodatnih informacija potrošačima o trajnosti robe

4.1.1. S obzirom na važnost pitanja životnog vijeka proizvoda, potrebno je bolje informirati potrošače. U tom je smislu prijedlog Komisije dobrodošao jer mu je cilj sistematizirati pružanje informacija o dostupnosti rezervnih dijelova, informacija o korisničkim priručnicima te informacija o razdoblju obuhvaćenom ažuriranjem softvera.

4.1.2. Valja podsjetiti da su, iako je nedostatak informacija štetan, prekomjernost informacija ili previše tehničkih informacija gotovo jednako štetni.

4.1.3. EGSO upozorava Komisiju na moguće nedostatke novih informacija koje se nude s pomoću elektroničke oznake ili QR koda. Osim dodatnog digitalnog učinka tih tehnika na okoliš, treba imati na umu da je svaki dodatni korak (uključivanje pametnog telefona, klik, snimanje itd.) dodatna prepreka odgovornoj potrošnji.

4.1.4. Prijedlog Komisije ide u pravom smjeru jer povezuje izazove komunikacije s izazovima prijevremenog zastarijevanja proizvoda. Prvi korak u jačanju informiranja potrošača mora biti uvođenje ocjene popravljivosti za što veći broj proizvoda, kao što je slučaj u Francuskoj od 2021. Mogućnost popravka doista je jedan od najlakše mjerljivih aspekata trajnosti proizvoda.

4.1.5. Kako bi se odgovorilo na te izazove, ocjena popravljivosti mora biti osmišljena na ambiciozan način u najmanje dva aspekta. S jedne strane, mora obuhvaćati što je moguće više električnih i elektroničkih proizvoda te kućanskih aparata. S druge strane, mogućnost popravka mora se podrazumijevati u svim njezinim dimenzijama, uključujući trošak popravka (cijena rezervnih dijelova), dostupnost rezervnih dijelova i uvjete softverske podrške.

4.1.6. EGSO smatra da se ambiciozna politika informiranja potrošača ne bi smjela zaustaviti na mogućnosti popravka. Naime, očekivanja potrošača odnose se prije svega na vremensko trajanje proizvoda, a ne na mogućnost njihova popravka. EGSO je već iznio svoje mišljenje o tom pitanju ( 8 ) . EU mora imati jednostavan pokazatelj koji pruža informacije o trajnosti proizvoda, uključujući mogućnost popravka, ali i njihovoj robusnosti i nadogradnji, čime će se neizravno poduprijeti reindustrijalizacija Europe. To načelo, čiju postupnu provedbu svakako treba dogovoriti u suradnji s dionicima, mora se uključiti u prijedloge Komisije jer bi se u suprotnom moglo zanemariti veliko očekivanje potrošača.

4.1.7. Potreban je dodatan rad na zaštitnim mjerama kako bi se poboljšalo informiranje potrošača. Europska komisija prije svega mora ponovno potvrditi jednostavno načelo da se postojanje i trajanje jamstva sukladnosti (Direktiva (EU) 2019/771 Europskog parlamenta i Vijeća ( 9 ) ) moraju prikazati svugdje, u fizičkim ili internetskim trgovinama, za svu predmetnu robu. Naime, prioritet mora biti provedba postojećeg zakonodavstva prije uvođenja novoga.

4.1.8. EGSO pozdravlja činjenicu da su uzete u obzir poteškoće s kojima se potrošači mogu susresti pri razlikovanju komercijalnih jamstava od zakonskog jamstva. Stoga bi bilo korisno da Komisija predvidi način na koji ta komercijalna jamstva neće stvarati zabunu.

4.1.9. Kako bi se povećali njegovi pozitivni učinci na zaštitu okoliša, jamstvo bi moglo biti osmišljeno tako da promiče popravak oštećene robe, a ne zamjenu novim proizvodom. EU može promicati prednost popravka u odnosu na zamjenu u slučaju kvara tako da potrošačima popravak ponudi kao lakšu, bržu i praktičniju mogućnost.

4.1.10. U kombinaciji s tim odredbama, takvoj promjeni potrošnje u još većoj mjeri može doprinijeti i svijest javnosti. Stoga EU mora promicati ili čak pokrenuti kampanje o pravim načinima djelovanja koje treba usvojiti u cilju odgovorne potrošnje (informacije, rabljeni proizvodi, popravak, održavanje proizvoda), što se posebno može učiniti uz potporu organiziranog civilnog društva, koje može imati ključnu ulogu u tom prijedlogu.

4.2. Jačanje odredbi izvan okvira obveze pružanja informacija

4.2.1. Kad bi se sankcionirao samo nedostatak informacija, Europska unija otvorila bi put legalizaciji praksi koje nisu u skladu sa zaštitom potrošača i okoliša. EU se ne može zadovoljiti samo zabranom nedostatka informacija o metodi kojom se ograničava životni vijek proizvoda, već mora u potpunosti zabraniti takvu praksu. Drugim riječima, to se ne bi trebalo tumačiti na način da EU dopušta planirano zastarijevanje sve dok je popraćeno informacijama za potrošače. Ta odredba mora biti takva da proizvođačima jasno daje do znanja da se proizvodi u Europi ne mogu dizajnirati tako da se prerano kvare.

4.2.2. Slično tome, svaka drukčija formulacija direktive uključuje rizik od nedovoljne zaštite potrošača. Nije dovoljno obvezati proizvođača da potrošača informira o tome da se roba ne može popraviti. Namjerna nepopravljivost robe kao takva mora biti zabranjena.

4.2.3. EGSO i Europska komisija svjesni su da su ažuriranja softvera često uključuju računalne programe koji zauzimaju velike količine memorije i troše puno energije, što smanjuje životni vijek povezane opreme. Zakonodavstvom se od proizvođača ne bi trebalo zahtijevati samo da informira potrošača o neželjenim učincima ažuriranja. I u tom je slučaju ponovo lako zamisliti kako se te informacije mogu sakriti uslijed goleme količine pozitivnih informacija o tom ažuriranju, zbog kojih ga potrošač prihvaća.

4.3. Reguliranje i sankcioniranje praksi kojima se smanjuje moć djelovanja potrošača

4.3.1. Kao što Komisija s pravom ističe, prakse manipulativnog zelenog marketinga jedna su od glavnih prepreka informiranju potrošača u korist zelene tranzicije. U nacrtu direktive s pravom se ističe potreba za sankcioniranjem općih tvrdnji o prihvatljivosti za okoliš koje se ne mogu osporiti i koje se ne mogu dokazati.

4.3.2. EGSO pozdravlja zabranu prikazivanja oznaka održivosti koje ne podliježu službenom sustavu certificiranja. Postupni i usklađeni razvoj europske oznake, koja se predlaže u ovom mišljenju, vjerojatno će zadovoljiti tu potrebu.

4.3.3. Druge tvrdnje o prihvatljivosti za okoliš često narušavaju primjerenu informiranost potrošača. Legitimno je zabraniti pozivanje na okolišnu učinkovitost ako se ona odnosi samo na jednu značajku proizvoda ili ako je riječ samo o primjeni zakonskih obveza ili uobičajenoj praksi.

4.3.4. Poticanje odgovorne potrošnje podrazumijeva i poboljšanje oznaka kojima se potvrđuju ozbiljne mjere zaštite okoliša. U tom se smislu unatoč postignutom napretku znak za okoliš EU-a i dalje premalo upotrebljava. Trebalo bi razmotriti potporu za povećanje dostupnosti oznake i odgovarajuću kampanju informiranja.

4.3.5. Kao logičan nastavak, u zakonski okvir za oglašavanje moraju se bolje integrirati načela održivog razvoja, uključujući snažan okvir za oglašavanje proizvoda koji najviše onečišćuju, što je u skladu s nedavnim mišljenjem EGSO-a o tom pitanju ( 10 )

4.3.6. Slično tome, iako se u sklopu oglašavanja moraju izbjeći tvrdnje o prihvatljivosti cjelokupnog proizvoda za okoliš kad se odnose samo na određene elemente proizvoda, isto se tako mora zabraniti svaka neopravdana tvrdnja, kao što je to prečesto slučaj u pogledu ugljične neutralnosti, kao i svako spominjanje ili prikazivanje ponašanja koje je u suprotnosti sa zaštitom okoliša i očuvanjem prirodnih resursa. Osim toga, pri oglašavanju se mora zabraniti svako prikazivanje kojim bi se mogle trivijalizirati ili promicati prakse ili ideje koje su u suprotnosti s ciljevima održivog razvoja.

4.3.7. Kako bi se izdala rana upozorenja o zavaravajućim poslovnim praksama, često je potrebno imati informacije koje dolaze upravo od subjekata koji proizvode stavljaju na tržište. Međutim, trenutačno je u tom području mali broj zviždača zbog straha od odmazde. Postupak zviždanja iz Direktive (EU) 2019/1937 Europskog parlamenta i Vijeća ( 11 ) mora se moći primijeniti na takve zviždače.

4.3.8. Sve te odredbe bit će potpuno učinkovite samo ako se o njima postigne dogovor s gospodarskim subjektima, koji uključuju velika te mala i srednja poduzeća, kao i sa socijalnim partnerima, udrugama potrošača i, u širem smislu, civilnim društvom. EGSO smatra da se radi o ključnoj politici jer se njome podupire model konkurentnog tržišta koji je prilagođen pitanjima zaštite okoliša, koji vodi računa o potrošačima i konkurentnosti europskih gospodarskih subjekata te je u skladu s izazovima europske strateške autonomije.

Bruxelles, 14. srpnja 2022. Predsjednica Europskog gospodarskog i socijalnog odbora Christa SCHWENG

(1) Direktiva 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća („Direktiva o nepoštenoj poslovnoj praksi”) (SL L 149, 11.6.2005., str. 22.)

(2) Direktiva 2011/83/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o pravima potrošača, izmjeni Direktive Vijeća 93/13/EEZ i Direktive 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 85/577/EEZ i Direktive 97/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 304, 22.11.2011., str. 64.).

(3) COM(2020) 696 final od 13. studenoga 2020.

(4) COM(2020) 98 final od 11. ožujka 2020.

(5) COM(2019) 640 final od 11. prosinca 2019.

(6) Europska komisija, Consumer market study on the functioning of legal and commercial guarantees for consumers in the EU (Studija potrošačkog tržišta o funkcioniranju pravnih i komercijalnih jamstava za potrošače u EU-u), 2015. Studija provedena kao potpora procjeni učinka Europske komisije: Study on Empowering Consumers Towards the Green Transition (Studija o jačanju položaja potrošača ususret zelenoj tranziciji), srpanj 2021. Commercial warranties: are they worth the money? (Komercijalna jamstva: jesu li vrijedna potrošenog novca?) ECC-Net, travanj 2019.

(7) Europska komisija, Behavioural Study on Consumers’ engagement in the circular economy (Studija ponašanja o uključenosti potrošača u kružno gospodarstvo), 2018., str. 81.

(8) SL C 67, 6.3.2014., str. 23.

(9) Direktiva (EU) 2019/771 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. svibnja 2019. o određenim aspektima ugovora o kupoprodaji robe, izmjeni Uredbe (EU) 2017/2394 i Direktive 2009/22/EZ te stavljanju izvan snage Direktive 1999/44/EZ (SL L 136, 22.5.2019., str. 28.).

(10) SL C 105, 4.3.2022., str. 6.

(11) Direktiva (EU) 2019/1937 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2019. o zaštiti osoba koje prijavljuju povrede prava Unije (SL L 305, 26.11.2019., str. 17.).