SMJERNICE

O Sporazumu o povlačenju Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju

Dio drugi – Prava građana

(2020/C 173/01)

Ove su Smjernice samo informativne naravi i nisu dodatak ni dopuna Sporazumu o povlačenju Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju.

Iako su ih sastavili zaposlenici Europske komisije, stajališta sadržana u Smjernicama ne mogu se tumačiti kao službeno stajalište Europske komisije.

Ukupni je cilj dijela drugog Sporazuma o povlačenju Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju (Sporazum) zaštititi prava građana koja proizlaze iz prava Europske unije koja građani Europske unije koji borave ili rade u Ujedinjenoj Kraljevini Velike Britanije i Sjeverne Irske i državljani Ujedinjene Kraljevine koji borave ili rade u Europskoj uniji i članovi njihovih obitelji imaju do kraja prijelaznog razdoblja utvrđenog Sporazumom te u tu svrhu utvrditi učinkovita, izvršiva i nediskriminirajuća jamstva.

1. GLAVA I. – OPĆE ODREDBE

U člancima 9., 10. i 11. Sporazuma utvrđeno je osobno i teritorijalno područje primjene glave II. dijela drugog Sporazuma o pravima i obvezama koji se odnose na boravište, boravišne isprave, radnike i samozaposlene osobe te na stručne kvalifikacije (glava III. o koordinaciji socijalne sigurnosti ima svoje osobno područje primjene).

Korisnici prava iz glave II. Sporazuma građani su Unije i državljani Ujedinjene Kraljevine koji su pravo na boravak i pravo na zaposlenje u skladu s pravom Unije ostvarivali prije isteka prijelaznog razdoblja i nastavljaju ga ostvarivati i nakon tog razdoblja, kao i članovi njihovih obitelji.

Definicija građanina Unije i državljanina Ujedinjene Kraljevine utvrđena je u članku 2. točkama (c) i (d) Sporazuma.

Upućivanje u ovim Smjernicama na prava na slobodu kretanja ili pravila o slobodi kretanja Unije uključuju prava iz članaka 21., 45. i 49. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), Direktive 2004/38/EZ o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica (Direktiva 2004/38/EZ) i Uredbe (EU) br. 492/2011 o slobodi kretanja radnika u Uniji (Uredba (EU) br. 492/2011).

1.1. Članak 9. – Definicije

1.1.1. Članak 9. točka (a): Članovi obitelji

1.1.1.1. Članak 9. točka (a) podtočka i.: Članovi „uže” obitelji

Članovi uže obitelji definirani su upućivanjem na članak 2. stavak 2. Direktive 2004/38/EZ. Ta se odredba primjenjuje i na članove obitelji zaposlenih i samozaposlenih radnika, uključujući pogranične radnike (spojeni predmeti C-401/15 do C-403/15 Depesme i Kerrou).

Prema pravu Unije, članovi obitelji građana Unije u načelu ne uživaju samostalno pravo na slobodu kretanja i boravka (osim ako su i sami građani Unije ili su stekli neovisno pravo na boravak na temelju svoje veze s građaninom Unije, koji je izvor njihova prava na slobodu kretanja). Isto tako, članovi obitelji ne uživaju prava na temelju Sporazuma ako ta prava nisu izvedena iz prava nositelja prava – osobe iz članka 10. stavka 1. točaka od (a) do (d) Sporazuma.

Jedina su iznimka članovi obitelji iz članka 10. stavka 1. točke (f) koji na kraju prijelaznog razdoblja u državi domaćinu borave „neovisno” jer njihovo pravo na boravak na temelju prava Unije u tom trenutku više nije uvjetovano statusom člana obitelji građanina Unije koji u državi domaćinu zasad ostvaruje prava na temelju Ugovora.

1.1.1.2. Članak 9. točka (a) podtočka ii.: Državljani trećih zemalja koji su skrbnici uzdržavanog građanina Unije

Sud Europske unije (Sud) potvrdio je da bi u određenim situacijama i druge osobe trebale imati pravo na boravak, osobito ako je prisutnost takve osobe stvarno nužna da bi građanin Unije mogao uživati pravo na boravak na temelju prava Unije.

Najbolji je primjer maloljetnog mobilnog građanina Unije čiji jedan roditelj nije iz Unije. Iako je pravo na boravak građanina Unije prema pravu Unije evidentno, roditelj koji uzdržava građanina Unije nije obuhvaćen područjem primjene članka 2. stavka 2. točke (d) Direktive 2004/38/EZ, koja se primjenjuje na roditelje koje uzdržava građanin Unije (ovdje je obrnuto). Sud je u predmetu C-200/02 Chen presudio da takav roditelj ima pravo na boravak u državi domaćinu kako bi se potvrdilo pravo na boravak maloljetnog djeteta iz Unije.

Članak 9. točka (a) podtočka ii. nadilazi upućivanje na glavne skrbnike koje je Sud primijenio u predmetu Chen (u kojem je u pitanju bio samo boravak djetetove majke) i sastavljen je nešto šire da se obuhvate i osobe koje nisu glavni skrbnici (primjerice, i maloljetna braća i sestre koji imaju istog glavnog skrbnika/glavne skrbnike kao i maloljetni građanin Unije).

1.1.2. Članak 9. točka (b): Pogranični radnici

Pogranični radnici su osobe obuhvaćene definicijom „radnika” koju koristi Sud, koje u isto vrijeme, pod uvjetom iz članka 13. Sporazuma, ne borave u državi u kojoj su „radnici”.

Odnosi se na zaposlene (članak 45. UFEU-a) i samozaposlene (članak 49. UFEU-a) pogranične radnike (vidjeti predmet C-363/89 Roux i smjernicu za članke 24. i 25.).

1.1.2.1. Definicija zaposlenog i samozaposlenog radnika

U primarnom i sekundarnom zakonodavstvu Unije nisu definirani pojmovi „radnik” i „samozaposlena osoba”.

U skladu sa sudskom praksom Suda, pojam „radnik” u svrhu slobode kretanja u Uniji ima posebno značenje (primjerice, predmet C-66/85 Lawrie-Blum) i mora se široko tumačiti (predmet C-139/85 Kempf).

Nije moguće primjenjivati različite nacionalne definicije koje bi bile restriktivnije (npr. definiciju radnika iz domaćeg zakona o radu).

Sud je zaposlenog „radnika” definirao kao „osobu koja obavlja stvarne, konkretne poslove prema uputama druge osobe i za to dobiva naknadu, uz isključenje poslova tako malog razmjera da ih se može smatrati isključivo marginalnima i dopunskima” (predmeti C-138/02 Collins, C-456/02 Trojani ili C-46/12 LN).

Najvažnija obilježja radnog odnosa su:

— osoba u određenom razdoblju pruža usluge (vidjeti, primjerice, predmete C-139/85 Kempf, C-344/87 Bettray, C-171/88 Rinner-Kühn, C-1/97 Birden, C-102/88 Ruzius-Wilbrink)

— drugoj osobi i prema uputama te druge osobe (predmeti C-152/73 Sotgiu, C-196/87 Steymann, C-344/87 Bettray, C-151/04 Nadin)

— za što zauzvrat prima plaću (vidjeti, primjerice, predmete C-196/87 Steymann, C-344/87 Bettray, C-27/91 Hostellerie Le Manoir, C-270/13, Haralambidis).

Razlika između „radnika” i „samozaposlene osobe” je u odnosu podređenosti. Obilježje rada u podređenom odnosu je poslodavac koji određuje izbor poslova, plaću i uvjete rada (predmet C-268/99 Jany).

1.1.3. Članak 9. točka (c): Država domaćin

U toj se točki razlikuju građani Unije i državljani Ujedinjene Kraljevine. Država domaćin različito je definirana za obje te skupine.

Za državljane Ujedinjene Kraljevine država domaćin je određena država članica Unije, kako je definirano u članku 2. točki (b) Sporazuma, u kojoj ostvaruju svoje pravo na boravak u skladu s pravilima Unije o slobodi kretanja. Ujedinjena Kraljevina za državljane Ujedinjene Kraljevine ne može postati država domaćin na temelju Sporazuma – to znači da državljani Ujedinjene Kraljevine koji su u Ujedinjenoj Kraljevini boravili prije završetka prijelaznog razdoblja na temelju prava stečenih u skladu s pravom Unije (kao korisnici prava iz sudske prakse koja se temelji na presudama Suda u predmetima C-34/09, Ruiz Zambrano ili C-370/90, Singh) u osobnom svojstvu ne postaju nositelji prava iz Sporazuma.

Za građane Unije je Ujedinjena Kraljevina država domaćin kako je definirano u članku 3. stavku 1. Sporazuma. Građani Unije ni u jednoj državi članci Unije ne postaju korisnici prava iz Sporazuma u osobnom svojstvu, neovisno o tome jesu li državljani te države članice.

1.1.3.1. Koji su „ostvarivali pravo na boravak u skladu s pravom Unije”

Ostvarenje prava na boravak znači da građanin Unije ili državljanin Ujedinjene Kraljevine prije isteka prijelaznog razdoblja zakonito boravi u državi domaćinu u skladu s pravom Unije o slobodi kretanja.

Odnosi se na sve moguće situacije u kojima pravo na boravak proizlazi iz Unijinih pravila o slobodi kretanja.

To uključuje pravo na boravak, neovisno o tome je li riječ o pravu na stalni boravak, neovisno o njegovu trajanju (npr. dovoljan je dolazak u državu domaćina tjedan dana prije isteka prijelaznog razdoblja i boravak u toj državi u svojstvu tražitelja posla u skladu s člankom 45. UFEU-a) i neovisno o svojstvu u kojem osoba ostvaruje ta prava (kao radnik, samozaposlena osoba, student, tražitelj posla itd.).

Dovoljno je da se pravo na boravak ostvaruje u skladu s uvjetima prava Unije koji se odnose na pravo na boravak (predmet C-162/09 Lassal ili spojeni predmeti C-424 i 425/10 Ziolkowski i Szeja).

Posjedovanje boravišne isprave nije preduvjet zakonitog boravka u skladu s pravom Unije jer se građanima Unije pravo na boravak dodjeljuje izravno na temelju Ugovora i ne ovisi o tome jesu li oni ispunili zahtjeve administrativnih postupaka (Direktiva 2004/38/EZ, uvodna izjava 11.). S druge strane, posjedovanje boravišne isprave izdane u skladu s pravom Unije nije samo po sebi dovoljno da boravak bude u skladu s pravom Unije (predmet C-325/09 Dias).

1.1.3.2. „Prije isteka prijelaznog razdoblja i nakon toga nastavljaju ondje boraviti”

Ti pojmovi, koje treba zajedno tumačiti, sadržavaju vremenski žig prema kojemu boravak u skladu s pravom Unije ispunjava uvjete iz dijela drugog Sporazuma samo ako je takav boravak „neprekidan” na kraju prijelaznog razdoblja (31. prosinca 2020.).

I članak 11. Sporazuma odnosi se na pravila o neprekidnosti boravka.

Uvjete ne ispunjavaju razdoblja boravka koja su istekla prije završetka prijelaznog razdoblja (primjerice, boravak od 1980. do 2001.) ni razdoblja boravka koja započnu tek nakon isteka prijelaznog razdoblja.

1.1.4. Članak 9. točka (d): Država zaposlenja

Država zaposlenja relevantna je samo radi utvrđivanja teritorijalnog područja primjene prava pograničnih radnika.

Osobe koje borave u državi zaposlenja ne smatraju se pograničnim radnicima.

1.1.5. Članak 9. točka (e): Prvo na skrb

Izraz „pravo na skrb” definiran je upućivanjem na članak 2. stavak 9. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2201/2003 o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću (Uredba Bruxelles II.a).

Ta se točka odnosi na pravo na skrb stečeno sudskom odlukom, primjenom prava ili sporazumom s pravnim učinkom.

1.2. Članak 10. – Osobno područje primjene

1.2.1. Građani Unije i državljani UK-a: stavak 1. točke od (a) do (d)

Definicije građanina Unije i državljanina Ujedinjene Kraljevine utvrđene su u članku 2. točkama (c) i (d) Sporazuma.

Posebnu je smjernicu dao Sud u sudskoj praksi koja se odnosi na pravo na dvojno državljanstvo. Ta je sudska praksa važna za utvrđivanje slučajeva osoba s dvojnim državljanstvom koji su obuhvaćeni Sporazumom i slučajeva u kojima je dvojno državljanstvo isključivo interna stvar.

Građani Unije koji su državljani dviju država članica Unije (npr. osoba koja ima i češko i slovačko državljanstvo) ili građani Unije koji su državljani neke države članice Unije i državljani treće zemlje (npr. osoba koja ima i češko i japansko državljanstvo) koji na kraju prijelaznog razdoblja budu boravili u Ujedinjenoj Kraljevini nedvojbeno su kao građani Unije obuhvaćeni osobnim područjem primjene Sporazuma.

Građani Unije koji su državljani neke države članice Unije i Ujedinjene Kraljevine, na temelju rođenja ili naturalizacije, obuhvaćeni su Sporazumom ako su do isteka prijelaznog razdoblja ostvarivali pravo na slobodu kretanja i pravo na boravak u državi domaćinu čiji su državljani (predmet C-165/16 Lounes). Građani Unije koji su državljani neke države članice Unije i Ujedinjene Kraljevine, na temelju rođenja ili naturalizacije, obuhvaćeni su Sporazumom i ako su do isteka prijelaznog razdoblja ostvarivali pravo na slobodu kretanja i pravo na boravak u državi članici čiji nisu državljani (ne dovodeći u pitanje prava koja kao mobilni građani Unije imaju prema pravu Unije o slobodnom kretanju njezinih građana).

Građani Unije koji su državljani neke države članice Unije i Ujedinjene Kraljevine i koji su postali državljani države domaćina obuhvaćeni su Sporazumom čak i nakon isteka prijelaznog razdoblja analogijom s predmetom C-165/16 Lounes.

Građani Unije koji su državljani neke države članice Unije i Ujedinjene Kraljevine koji nikada nisu ostvarili svoja prava na slobodu kretanja u skladu s člancima 21., 45. ili 49. UFEU-a (kao u predmetu C-434/09 McCarthy) nisu obuhvaćeni Sporazumom.

1.2.2. Izvan područja primjene

1.2.2.1. Upućeni radnici

Svi koji ostvaruju samo prava na temelju članka 56. UFEU-a nisu obuhvaćeni Sporazumom (vidjeti i smjernicu o članku 30. stavku 1. točki (e) u glavi III. Sporazuma).

Sporazumom se upućenim radnicima ne dodjeljuje pravo na ostanak u državi domaćinu nakon isteka prijelaznog razdoblja.

1.2.2.2. Prava građanina Unije: predmet C-34/09 Ruiz Zambrano

Građani Unije i državljani Ujedinjene Kraljevine čija se prava u državi domaćinu po isteku prijelaznog razdoblja budu temeljila na činjenici da su bili građani Unije kako je definirano u članku 20. UFEU-a nisu obuhvaćeni područjem primjene Sporazuma.

Zato ni članovi njihovih obitelji nisu obuhvaćeni područjem primjene Sporazuma i na njih će se primjenjivati propisi na snazi u državi domaćinu.

1.2.2.3. Povratak građana Unije i državljana Ujedinjene Kraljevine u svoje države i pravo na spajanje obitelji: predmet C-370/90 Singh

Građani Unije i državljani Ujedinjene Kraljevine obuhvaćeni ovim predmetom iz sudske prakse nisu obuhvaćeni područjem primjene Sporazuma. Zato ni članovi njihovih obitelji nisu obuhvaćeni područjem primjene Sporazuma. Boravišni status članova obitelji državljana Ujedinjene Kraljevine koji se tamo vraćaju uređivat će se pravom Ujedinjene Kraljevine, a pravom Unije boravišni status građana Unije koji se vraćaju u državu članicu čiji su državljani.

1.2.3. Članak 10. stavci od 1. do 4.: Članovi obitelji

U članku 10. stavcima od 1. do 4. utvrđeno je koje su osobe obuhvaćene područjem primjene Sporazuma na temelju njihovih obiteljskih veza s nositeljem prava (osoba na koju se primjenjuje bilo koja odredba iz članka 10. stavka 1. točaka od (a) do (d) Sporazuma).

U Sporazumu se na temelju Direktive 2004/38/EZ razlikuju dvije kategorije „članova obitelji” – članovi „uže” obitelji (definirani u članku 9. točki (a) Sporazuma u skladu s člankom 2. stavkom 2. Direktive 2004/38/EZ) i članovi „proširene” obitelji (na koje se odnosi članak 10. stavci od 2. do 5. Sporazuma u skladu s člankom 3. stavkom 2. Direktive 2004/38/EZ).

1.2.3.1. Članak 10. stavak 1. točka (e) podtočka i.: Članovi „uže” obitelji koji borave u državi domaćinu

Odredba se odnosi na članove „uže” obitelji (definirani u članku 9. točki (a) Sporazuma) koji na kraju prijelaznog razdoblja budu boravili u državi domaćinu u svojstvu članova obitelji građanina Unije koji u državi domaćinu ostvaruje pravo Unije na slobodu kretanja.

1.2.3.2. Članak 10. stavak 1. točka (e) podtočka ii.: Članovi „uže” obitelji koji borave izvan države domaćina

Članovi obitelji obuhvaćeni člankom 10. stavkom 1. točkom (e) podtočkom ii. nisu boravili u državi domaćinu prije isteka prijelaznog razdoblja i mogu se pridružiti nositelju prava u državi domaćinu bilo kada nakon isteka prijelaznog razdoblja.

Ti članovi obitelji moraju na kraju prijelaznog razdoblja biti u izravnoj vezi (tj. obuhvaćeni područjem primjene članka 2. stavka 2. Direktive 2004/38/EZ kao bračni drug, registrirani partner ili izravni srodnici u uzlaznoj liniji) s nositeljem prava. Izravni potomci rođeni prije isteka prijelaznog razdoblja također su obuhvaćeni člankom 10. stavkom 1. točkom (e) podtočkom ii. Sporazuma, dok su izravni potomci rođeni nakon isteka prijelaznog razdoblja obuhvaćeni člankom 10. stavkom 1. točkom (e) podtočkom iii. Sporazuma.

Osim toga, dotični članovi obitelji moraju ispunjavati uvjete iz članka 2. stavka 2. Direktive 2004/38/EZ u trenutku kada u državi domaćinu zatraže boravak na temelju Sporazuma.

To, primjerice, znači da će osoba koja u 2025. bude tražila ulazak kao bračni drug nositelja prava ispunjavati uvjete na temelju Sporazuma ako na kraju prijelaznog razdoblja i u 2025. bude u braku s nositeljem prava.

Dijete nositelja prava koje na kraju prijelaznog razdoblja ne bude navršilo 21 godinu ispunjavat će uvjete za pridruživanje nositelju prava na temelju Sporazuma ako i dalje bude dijete nositelja prava kada bude tražilo da se pridruži nositelju prava u državi domaćinu i ako i tada ne bude navršilo 21 godinu ili bude uzdržavanik nositelja prava.

Roditelj nositelja prava ispunjavat će uvjete za pridruživanje nositelju prava na temelju Sporazuma ako bude uzdržavanik nositelja prava kada bude tražio da se pridruži nositelju prava u državi domaćinu.

1.2.3.3. Članak 10. stavak 1. točka (e) podtočka iii.: Buduća djeca

Djeca koja budu rođena ili zakonito posvojena po isteku prijelaznog razdoblja, a biološki roditelj ili posvojitelj im je nositelj prava, zaštićena su člankom 10. stavkom 1. točkom (e) podtočkom iii. Sporazuma.

Da bi ispunjavala uvjete za pridruživanje nositelju prava u državi domaćinu, ta buduća djeca morat će ispunjavati uvjete iz članka 2. stavka 2. točke (c) Direktive 2004/38/EZ kada budu tražila da se pridruže nositelju prava u državi domaćinu, odnosno morat će biti mlađa od 21 godinu ili uzdržavanici.

Članak 10. stavak 1. točka (e) podtočka iii. Sporazuma primjenjuje se u svim sljedećim situacijama:

a) oba su roditelja nositelji prava: nema formalnog zahtjeva da roditelji moraju imati isključivo ili zajedničko pravo na skrb nad djetetom;

b) jedan je roditelj nositelj prava, a drugi je državljanin države domaćina (npr. jedan je supružnik državljanin Ujedinjene Kraljevine, a drugi državljanin Poljske i par boravi u Poljskoj): nema formalnog zahtjeva da roditelji moraju imati isključivo ili zajedničko pravo na skrb nad djetetom (odredbom nije propisano da roditelj koji nije nositelj prava mora boraviti u državi domaćinu);

c) jedan je roditelj nositelj prava (ovom su odredbom obuhvaćene sve situacije u kojima dijete ima samo jednog roditelja koji je nositelj prava, osim ako je taj roditelj izgubio skrbništvo nad djetetom. Ona obuhvaća obitelji s dva roditelja, primjerice ako je biološki roditelj djeteta nositelj prava koji je nakon isteka prijelaznog razdoblja sklopio brak s građaninom Unije koji nije korisnik prava iz Sporazuma, i obitelji s jednim roditeljem ili slučajeve u kojima roditelj koji nije nositelj prava ne boravi ili nema pravo na boravak u državi država domaćinu): zahtjev da roditelj koji je nositelj prava mora imati isključivo ili zajedničko pravo na skrb nad djetetom.

Na djecu rođenu prije isteka prijelaznog razdoblja koja su priznata (primjerice, kada nositelj prava prizna očinstvo djeteta) tek nakon isteka prijelaznog razdoblja primjenjuje se članak 10. stavak 1. točka (e) podtočka i. ili ii., ovisno o mjestu boravišta djeteta na kraju prijelaznog razdoblja.

1.2.3.4. Članak 10. stavak 1. točka (f): Članovi obitelji koji su stekli samostalno pravo na boravak u državi domaćinu

Ova se točka odnosi na članove „uže” obitelji (definirani u članku 9. točki (a) Sporazuma) koji su:

(a) nekada prije isteka prijelaznog razdoblja boravili u državi domaćinu u svojstvu članova obitelji građanina Unije koji u državi domaćinu ostvaruje pravo Unije na slobodu kretanja;

(b) kasnije, ali prije isteka prijelaznog razdoblja stekli pravo na boravak na temelju prava Unije o slobodi kretanja koje više ne ovisi o statusu člana obitelji građanina Unije koji u državi domaćinu ostvaruje pravo Unije na slobodu kretanja (primjerice na temelju članka 13. stavka 2. ili članka 16. stavka 2. Direktive 2004/38/EZ);

(c) zadržali to samostalno pravo na kraju prijelaznog razdoblja.

Zbog specifične situacije osoba obuhvaćenih člankom 10. stavkom 1. točkom (f) u dijelu drugom Sporazuma nije preuzet zahtjev iz članka 3. stavka 1. Direktive 2004/38/EZ da ti članovi obitelji moraju pratiti nositelja prava ili mu se pridružiti u državi domaćinu.

1.2.3.5. Članak 10. stavak 2.: Članovi „proširene” obitelji koji već borave u državi domaćinu

Članak 10. stavak 2. Sporazuma obuhvaća članove „proširene” obitelji (u skladu s člankom 3. stavkom 2. Direktive 2004/38/EZ) koji su do kraja prijelaznog razdoblja boravili u državi domaćinu na temelju svojeg odnosa s građaninom Unije koji tamo ostvaruje pravo Unije na slobodu kretanja. Trajanje tog boravka nije relevantno.

Pravo Unije na slobodu kretanja i boravka u državi domaćinu za te se osobe temelji na pretpostavci da im je u državi domaćinu u skladu s njezinim nacionalnim zakonodavstvom izdana boravišna isprava.

Pravo Unije na slobodu kretanja i boravka tih osoba u državi domaćinu, koje je država domaćin potvrdila djelujući u skladu sa svojim nacionalnim zakonodavstvom, dokazuje se izdavanjem boravišne isprave.

1.2.3.6. Članak 10. stavak 3.: Članovi „proširene” obitelji čiji se zahtjev obrađuje

Članovi „proširene” obitelji (u skladu s člankom 3. stavkom 2. Direktive 2004/38/EZ) koji su u skladu s člankom 3. stavkom 2. Direktive 2004/38/EZ prije isteka prijelaznog razdoblja podnijeli zahtjev za pridruživanje nositelju prava u državi domaćinu, no čiji zahtjevi (za ulaznu vizu ili boravišnu ispravu) na kraju prijelaznog razdoblja još budu u postupku rješavanja zaštićeni su na isti način kao i propisima Unije o slobodi kretanja.

Njihovi bi se zahtjevi trebali razmatrati u skladu s postupkom utvrđenim u članku 3. stavku 2. Direktive 2004/38/EZ. Odobrenje zahtjeva za boravak znači da bi te osobe trebalo smatrati osobama obuhvaćenim područjem primjene članka 10. stavka 2. Sporazuma.

1.2.3.7. Članak 10. stavak 4.: Partneri u trajnoj vezi

Partneri u trajnoj vezi (osobe obuhvaćene područjem primjene članka 3. stavka 2. točke (b) Direktive 2004/38/EZ) s nositeljem prava koji na kraju prijelaznog razdoblja budu boravili izvan države domaćina korisnici su prava na temelju Sporazuma.

U tu kategoriju pripadaju i sva druga dugoročna „trajna” partnerstva osoba različitog ili istog spola. Zahtjev trajnosti veze ocjenjuje se s obzirom na cilj Direktive – sačuvati jedinstvo obitelji u širem smislu (vidjeti uvodnu izjavu 6. Direktive 2004/38/EZ).

Te bi osobe trebale biti u trajnoj vezi na kraju prijelaznog razdoblja i kada budu tražile boravak u državi domaćinu na temelju Sporazuma.

Ta odredba obuhvaća i osobe koje budu u trajnoj vezi na kraju prijelaznog razdoblja i u braku s nositeljem prava kada budu tražile boravak u državi domaćinu na temelju Sporazuma.

Njihovi bi se zahtjevi trebali razmatrati u skladu s postupkom utvrđenim u članku 3. stavku 2. Direktive 2004/38/EZ. Odobrenje zahtjeva za boravak znači da takve osobe treba smatrati osobama obuhvaćenima područjem primjene članka 10. stavka 2. Sporazuma.

1.2.4. Članak 10. stavak 5.: Razmatranja države domaćina

Država domaćin trebala bi pri odlučivanju o zahtjevu za ulazak ili boravak člana obitelji obuhvaćenog člankom 10. stavcima 3. i 4. Sporazuma opsežno razmotriti osobne okolnosti u skladu sa svojim nacionalnim zakonodavstvom. Svaka odluka o odbijanju zahtjeva trebala bi biti podrobno obrazložena.

1.3. Članak 11. – Neprekidnost boravka

Člankom 11. osigurava se da se za osobe koje se u trenutku isteka prijelaznog razdoblja budu privremeno odsutne s državnog područja države domaćina, uz uvjet „neprekidnosti”, smatra da imaju zakonit boravak te su stoga zaštićene Sporazumom. To je u skladu s člancima 9. i 10. Sporazuma u kojima se navodi „pravo na boravak u državi domaćinu”, a ne „prisutnost u državi domaćinu”.

To konkretno znači da će osoba koja je već imala pravo na stalni boravak to pravo izgubiti bude li odsutna dulje od pet godina (članak 11. stavak drugi, koji upućuje na pravilo pet godina iz članka 15. stavka 3. Sporazuma). Svi koji nisu boravili pet godina mogu biti odsutni najviše šest mjeseci u godinu dana (članak 11. stavak prvi, koji upućuje na pravila o neprekidnosti boravka iz članka 15 stavka 2. Sporazuma, koji odgovara članku 16. stavku 3. Direktive 2004/38/EZ).

Vidjeti dodatne pojedinosti iz članka 15. stavaka 2. i 3. Sporazuma o uvjetima neprekidnosti boravka.

Primjera radi, za građane Unije koji su u skladu s Direktivom 2004/38/EZ stekli pravo na stalni boravak u državi domaćinu, koju su napustili četiri godine prije isteka prijelaznog razdoblja treba smatrati da na kraju prijelaznog razdoblja „ostvaruju svoje pravo na boravak u skladu s pravom Unije” (čak i ako u skladu s Direktivom 2004/38/EZ više nemaju pravo na stalni boravak) jer nisu bili odsutni dulje od pet uzastopnih godina. Oni ispunjavaju uvjete za novi stalni boravak u državi domaćinu ako zahtjev podnesu u roku utvrđenom u članku 18. stavku 1. točki (b) prvom podstavku Sporazuma.

1.3.1. Prethodna razdoblja boravka

Prethodna razdoblja zakonitog boravka u državi domaćinu nakon kojih je uslijedila odsutnost dulja od dopuštene, ne uzimaju se u obzir.

Primjerice, za građanina Unije koji je od 1990. do 2010. živio 20 godina u Ujedinjenoj Kraljevini i zatim otišao iz Ujedinjene Kraljevine ne smatra se da ima boravak u Ujedinjenoj Kraljevini za potrebe Sporazuma. Taj građanin Unije dobrovoljno je otišao iz Ujedinjene Kraljevine i nakon toga se tamo nije vratio, tako da ne postoji pravo na boravak na temelju Sporazuma.

1.3.2. Ranija razdoblja boravka nakon kojih je uslijedila dulja odsutnost, a zatim povratak u državu domaćina prije isteka prijelaznog razdoblja

Za osobu koja je u prošlosti bila odsutna dulje od pet godina, ali se vrati u državu domaćina prije isteka prijelaznog razdoblja, razdoblja zakonitog boravka počinju se po povratku u državu domaćina prije isteka prijelaznog razdoblja računati ispočetka.

1.4. Članak 12. – Nediskriminacija

Članak 12. Sporazuma u potpunosti odgovara članku 18. UFEU-a i njime se zabranjuje diskriminacija na temelju državljanstva ako je:

(a) obuhvaćena područjem primjene dijela drugog Sporazuma, ali ne dovodeći u pitanje ni jednu posebnu odredbu u dijelu drugom (kao što je članak 23. stavak 2.) i

(b) na štetu korisnika prava iz Sporazuma.

To primjerice uključuje prava studenata na isti iznos školarine kao i državljani države domaćina.

2. GLAVA II. – PRAVA I OBVEZE

POGLAVLJE 1. – PRAVA POVEZANA S BORAVKOM, BORAVIŠNE ISPRAVE

2.1. Članak 13. – Pravo na boravak

2.1.1. Područje primjene

U članku 13. stavcima od 1. do 3. utvrđeni su glavni uvjeti za potvrdu prava na boravak u državi domaćinu za građane Unije i članove njihovih obitelji te državljane Ujedinjene Kraljevine i članove njihovih obitelji, neovisno o njihovu državljanstvu.

Ti uvjeti za stjecanje prava na boravak u biti su preuzeti iz Unijinih pravila o slobodi kretanja utvrđenih s obzirom na pravo na boravak.

Na građane Unije i članove njihovih obitelji te državljane Ujedinjene Kraljevine i članove njihovih obitelji, neovisno o njihovu državljanstvu, koji su prije isteka prijelaznog razdoblja stekli pravo na stalni boravak ne bi se smjeli primjenjivati zahtjevi koji se odnose na status koji prethodi statusu trajno nastanjene osobe, kao što su oni iz članka 7. Direktive 2004/38/EZ.

Ne postoji diskrecijsko pravo u primjeni relevantnih pravila, osim u korist osobe o kojoj je riječ (vidjeti i članak 38. Sporazuma).

2.2. Članak 14. – Pravo izlaska i ulaska

2.2.1. Članak 14. stavak 1.: Ulazak i izlazak uz važeću nacionalnu osobnu iskaznicu ili putovnicu

U skladu s člankom 4. stavkom 1. i člankom 5. stavkom 1. Direktive 2004/38/EZ, svi građani Unije imaju pravo napustiti jednu državu članicu i ući u drugu državu članicu, neovisno o tome jesu li državljani tih država članica ili u njima borave.

Pravo korisnika prava iz Sporazuma da budu odsutni kako je utvrđeno u članku 15. Sporazuma i pravo da nastave raditi kao pogranični radnici kako je utvrđeno u člancima 24. i 25. Sporazuma implicira pravo napuštanja i povratka u državu domaćina odnosno državu zaposlenja.

U članku 14. stavku 1. Sporazuma se, kao i u Direktivi 2004/38/EZ, za ostvarenje prava na ulazak i izlazak zahtijeva važeća putovnica ili nacionalna osobna iskaznica. Ne mogu se nametnuti drugi uvjeti u skladu s domaćim pravom (kao npr. da putna isprava mora imati određeni budući datum valjanosti). Ako se pravo ulaska ili izlaska može dokazati različitim putnim ispravama, odluku o ispravi donosi korisnik prava iz Sporazuma.

Što se tiče putovanja s nacionalnom osobnom iskaznicom, članak 14. stavak 1. drugi podstavak omogućuje da država domaćin odluči da će se nakon pet godina nakon isteka prijelaznog razdoblja nacionalne osobne iskaznice prihvaćati samo ako budu imale čip u skladu s mjerodavnim normama Međunarodne organizacije civilnog zrakoplovstva (ICAO) koje se odnose na biometrijsku identifikaciju (u skladu s normama ICAO-a iz dokumenta 9303).

Ta bi odluka trebala biti propisno i pravovremeno objavljena, u skladu s člankom 37. Sporazuma, kako bi korisnici prava iz Sporazuma mogli podnijeti zahtjev za odgovarajuću nacionalnu iskaznicu ili važeću putovnicu.

2.2.2. Članak 14. stavak 2.: Nositelji isprava izdanih na temelju Sporazumom

Građani Unije, državljani Ujedinjene Kraljevine, članovi njihovih obitelji i druge osobe koje borave u određenoj državi domaćinu u skladu sa Sporazumom imat će pravo na prelazak granica države domaćina pod uvjetima utvrđenima u članku 14. stavku 1. Sporazuma ako dokažu da su korisnici prava iz Sporazuma.

Od nositelja isprava izdanih u skladu s člancima 18. i 26. Sporazuma neće se stoga zahtijevati izlazna ili ulazna viza niti jednakovrijedna formalnost (u smislu članka 4. stavka 2. i članka 5. stavka 1. druge alineje Direktive 2004/38/EZ; npr. odobrenje putovanja u elektroničkom obliku).

2.2.3. Članak 14. stavak 3.: Ulazne vize i naknade za zahtjeve za boravak koji se podnose iz inozemstva

U članku 14. stavku 3. Sporazuma preuzete su mogućnosti za ulaznu vizu koje su Direktivom 2004/38/EZ osigurane članovima obitelji mobilnih građana Unije u potvrdu činjenice da bi pravo građana Unije na slobodu kretanja i boravka, ako se ostvaruje pod objektivnim uvjetima slobode i dostojanstva, trebalo osigurati i članovima njihovih obitelji, neovisno o državljanstvu (vidjeti uvodnu izjavu 5. Direktive 2004/38/EZ).

Dok bi ulazne vize za kratkotrajni boravak obuhvaćene člankom 14. stavkom 3. trebalo izdavati bez naknade, Sporazum ne sprječava državu domaćina da članovima obitelji omogući da zahtjev za novi boravišni status, koji se može steći na temelju članka 18., podnesu iz inozemstva. U tom slučaju, odluku o tome hoće li zatražiti ulaznu vizu ili boravišnu ispravu donosi korisnik prava iz Sporazuma. U takvom se slučaju za zahtjev može obračunati naknada za izdavanje boravišne isprave kojom se dokazuje boravišni status.

2.3. Članak 15. – Pravo na stalni boravak

2.3.1. Članak 15. stavak 1.: Stjecanje prava

Članak 15. Sporazuma odgovara članku 16. Direktive 2004/38/EZ, koji se odnosi na stjecanje prava na stalni boravak.

Osobe koje ne ispunjavaju uvjete za stjecanje prava na stalni boravak u skladu s Direktivom 2004/38/EZ ne ispunjavaju te uvjete ni na temelju Sporazuma. Posljedice su sljedeće:

a) boravak koji je u skladu s pravilima Unije o slobodi kretanja, ali nije u skladu s uvjetima iz Direktive 2004/38/EZ (treba napomenuti da članak 13. Sporazuma upućuje na Direktivu 2004/38/EZ) ne uzima se u obzir za potrebe prava na stalni boravak (predmet C-529/11 Alarape i Tijani);

b) posjedovanjem važeće boravišne isprave boravak ne postaje zakonit za potrebe stjecanja prava na stalni boravak (predmet C-325/09 Dias);

c) nakon razdoblja izdržavanja kazne prije stjecanja prava na stalni boravak vrijeme se počinje ponovno računati i potrebno je novo neprekidno razdoblje boravka od pet godina (predmet C-378/12 Onuekwere).

Isto tako, osobe koje ispunjavaju uvjete za stjecanje prava na stalni boravak u skladu s Direktivom 2004/38/EZ ispunjavaju te uvjete i na temelju Sporazuma. Posljedice su sljedeće:

a) zakonit boravak znači boravak u skladu s uvjetima iz Direktive 2004/38/EZ (spojeni predmeti C-424 i 425/10 Ziolkowski i Szeja) i aktima koji su joj prethodili (predmet C-162/09 Lassal);

b) razdoblje potrebno za stjecanje prava ne mora izravno prethoditi trenutku podnošenja zahtjeva za stalni boravak (predmet C-162/09 Lassal);

c) boravak prije pristupanja Uniji zemlje iz koje osoba dolazi može se uračunati u određenim okolnostima (spojeni predmeti C-424 i 425/10 Ziolkowski i Szeja).

Upućivanja na razdoblja rada u skladu s propisima Unije o slobodi kretanja u članku 15. stavku 1. i članku 16. Sporazuma odnose se na razdoblja zaposlenosti u smislu članka 17. Direktive 2004/38/EZ.

2.3.2. Članak 15. stavak 2.: Boravak u trajanju kraćem od pet godina

Kad je riječ o neprekidnosti boravka koji nije stalni, članak 15. stavak 2. Sporazuma odnosi se na neprekidnost boravka koja se utvrđuje u skladu s člankom 16. stavkom 3. i člankom 21. Direktive 2004/38/EZ.

Iako je svrha članka 16. stavka 3. Direktive 2004/38/EZ provjera neprekidnosti zakonitog boravka za potrebe stjecanja prava na stalni boravak, ista se pravila primjenjuju općenito na boravak na temelju Sporazuma – korisnici prava iz Sporazuma mogu biti odsutni neko vrijeme bez narušavanja neprekidnosti njihova prava na boravak u državi domaćinu.

To znači da sljedeće privremene odsutnosti ne utječu na neprekidnost boravka:

1. odsutnosti (napomena: množina) koje ukupno ne traju dulje od šest mjeseci tijekom godine;

2. odsutnosti (napomena: množina) duljeg trajanja zbog obvezne vojne službe (bez vremenskog ograničenja) ili

3. jedna odsutnost (napomena: jednina) u trajanju od najviše 12 uzastopnih mjeseci zbog važnih razloga kao što su (napomena: popis nije konačan): a. trudnoća i rođenje djeteta; b. ozbiljna bolest; c. školovanje ili strukovno osposobljavanje ili d. premještaj u inozemstvo.

Primjera radi, građani Unije koji su u državu domaćina stigli četiri godine prije isteka prijelaznog razdoblja, tamo su radili i poslodavac ih je premjestio u inozemstvo osam mjeseci prije isteka prijelaznog razdoblja (prethodna točka 3. podtočka (d)) zadržavaju svoje pravo na boravak na kraju prijelaznog razdoblja na temelju prava Unije o slobodi kretanja građana Unije za potrebe Sporazuma i ispunjavaju uvjete na novi boravišni status u državi domaćinu, pod uvjetom da se vrate u državu domaćina prije nego njihova odsutnost premaši 12 uzastopnih mjeseci.

To znači i da se neprekidnost boravka prekida svakom odlukom o protjerivanju koja je propisno izvršena protiv dotične osobe (u biti se pravo na boravak kao takvo gubi svakom odlukom o protjerivanju koja je propisno izvršena protiv dotične osobe).

Nakon razdoblja izdržavanja kazne prije stjecanja prava na stalni boravak vrijeme se počinje ponovno računati i potrebno je novo neprekidno razdoblje zakonitog boravka od pet godina (predmet C-378/12 Onuekwere).

2.3.3. Članak 15. stavak 3.: Boravak u trajanju duljem od pet godina

U članku 15. stavku 3. Sporazuma utvrđeno je da se pravo na stalni boravak može izgubiti samo ako odsutnost iz države članice domaćina traje dulje od pet uzastopnih godina (vidjeti smjernicu o članku 11. u odnosu na korisnike prava koji su odsutni u trenutku isteka prijelaznog razdoblja).

Pravo na stalni boravak na temelju Sporazuma može se izgubiti i odlukom o protjerivanju koja je propisno izvršena na temelju članka 20. Sporazuma. Razdoblje izdržavanja kazne nakon stjecanja prava na stalni boravak ne utječe na pravo na stalni boravak (predmet C-145/09 Tsakouridis).

Pravo na stalni boravak stečeno prije isteka prijelaznog razdoblja na koje se odnosi članak 11. Sporazuma treba tumačiti kao pravo na stalni boravak u skladu s pravom Unije (članak 16. stavak 1. ili 2. Direktive 2004/38/EZ), u kojem je utvrđeno ispunjava li osoba uvjete za korisnika prava iz Sporazuma (ne smije se tumačiti kao da se odnosi na pravo na stalni boravak stečeno na temelju Sporazuma).

Kako bi odražavao specifični kontekst Sporazuma (prema kojemu nije moguće jednostavno ponovno početi ostvarivati pravo na slobodu kretanja i boravka nakon gubitka prethodnog prava na stalni boravak), članak 11. Sporazuma nadilazi pravilo iz Direktive 2004/38/EZ da se pravo na stalni boravaka može izgubiti ako odsutnost iz države članice domaćina traje dulje od dvije uzastopne godine (članak 16. stavak 4. Direktive 2004/38/EZ) i u njemu je utvrđeno da razdoblje odsutnosti može trajati najviše pet uzastopnih godina. Produljenjem razdoblja odsutnosti s dvije na pet godina (u odnosu na pravilo iz Direktive 2004/38/EZ) dotičnim je osobama omogućeno da zadrže svoje pravo na stalni boravak na temelju Sporazuma po povratku u državu domaćina nakon razdoblja odsutnosti do najviše pet uzastopnih godina.

Primjera radi, građani Unije koji su do isteka prijelaznog razdoblja u državi domaćinu stekli pravo na stalni boravak pod uvjetima utvrđenima u Sporazumu i koji šest godina nakon isteka prijelaznog razdoblja napuste državu domaćina na četiri godine (npr. radi upućivanja na radno mjesto u inozemstvu) još se mogu vratiti u državu domaćina i zadržati svoje pravo na stalni boravak i sva druga prava koja se odnose na to pravo na temelju Sporazuma.

2.4. Članak 16. – Zbrajanje razdoblja

Članak 16. Sporazuma dopunjava članak 15. tako što obuhvaća situacije u kojima korisnici prava iz Sporazuma prije isteka prijelaznog razdoblja još nisu stekli pravo na stalni boravak. Razdoblje zakonitog boravka u skladu s pravom Unije o slobodi kretanja koje je osoba imala prije isteka prijelaznog razdoblja uračunava se u razdoblje boravka od pet godina potrebno za stjecanje prava na stalni boravak. Člankom 16. tim je korisnicima prava dodijeljeno pravo na naknadno stjecanje prava na stalni boravak (nakon što zbrajanjem steknu dovoljno razdoblje zakonitog boravka).

2.5. Članak 17. – Status i promjene

2.5.1. Članak 17. stavak 1.: Promjena statusa

U prvom dijelu članka 17. stavka 1. utvrđeno je da građani Unije i državljani Ujedinjene Kraljevine koji su imali pravo na boravak u državi domaćinu u skladu s člankom 13. stavkom 1. Sporazuma mogu promijeniti svoj status i ostati korisnici prava iz Sporazuma.

Promjena njihova statusa (tj. propis prava Unije o slobodi kretanja građana Unije na kojem se temelji njihovo pravo na boravak) ne utječe na njihovo pravo na boravak (stalni ili koji nije stalan) na temelju Sporazuma sve dok je njihov boravak u skladu s uvjetima iz članka 13. stavka 1. Sporazuma (i, preko njega, s pravom Unije o slobodi kretanja građana Unije). Moguće je imati nekoliko statusa (npr. student koji je istodobno i radnik).

Promjena statusa ne povlači za sobom nikakve posljedice (kao što je izdavanje nove boravišne isprave) i ne mora se prijaviti nacionalnim tijelima.

Popis „statusâ” u članku 17. stavku 1. (student, radnik, samozaposlena osoba i gospodarski neaktivna osoba) ilustrativne je prirode i nije konačan.

Iako se članak 17. stavak 1. primjenjuje i na korisnike prava iz Sporazuma koji su stekli pravo na stalni boravak na temelju Sporazuma, te osobe u toj odredbi vjerojatno neće pronaći učinkovitu zaštitu jer njihov boravišni status nije više uvjetovan i ne može se ponovno uvjetovati (vidjeti razliku između boravka na temelju članka 7. Direktive 2004/38/EZ i stalnog boravka na temelju članaka 16. i 17. Direktive 2004/38/EZ).

2.5.1.1. Specifična situacija članova obitelji

I članovi obitelji koji su imali pravo na boravak u državi domaćinu u skladu s člankom 13. stavcima 2. ili 3. Sporazuma mogu promijeniti svoj status i ostati korisnici prava iz Sporazuma.

Međutim, člankom 17. stavkom 1. drugom rečenicom izrijekom ih se sprječava da postanu nositelji prava (tj. osobe iz članka 10. stavka 1. točaka od (a) do (d) Sporazuma). To u praksi znači da na temelju Sporazuma nemaju autonomno pravo da im se pridruže članovi njihove obitelji.

To se ograničenje primjenjuje samo na osobe čiji boravišni status na temelju Sporazuma proizlazi isključivo iz činjenice da su članovi obitelji nositelja prava. Građani Unije i državljani Ujedinjene Kraljevine koji na kraju prijelaznog razdoblja budu boravili u državi domaćinu kao članovi obitelji i istodobno kao nositelji prava (primjerice, 20-godišnjak s austrijskim državljanstvom koji je sin austrijskog radnika i koji i radi u Ujedinjenoj Kraljevini) nisu obuhvaćeni drugim dijelom članka 17. stavka 1. i stoga uživaju sva prava koja uživa nositelj prava.

2.5.2. Članak 17. stavak 2.: Dijete koje prestane biti uzdržavanik

Budući da na temelju prava Unije o slobodi kretanja građana Unije, članovi obitelji korisnika prava iz Sporazuma čiji je boravišni status izveden iz činjenice da ih nositelj prava uzdržava ne prestaju biti obuhvaćeni Sporazumom kada prestanu biti uzdržavanici, primjerice kada počnu ostvarivati svoja prava na temelju članka 22. i postanu zaposlene ili samozaposlene osobe u državi domaćinu.

U članku 17. stavku 2. utvrđeno je da ti članovi obitelji zadržavaju ista prava čak i kada prestanu biti uzdržavanici, neovisno o razlogu prestanka statusa uzdržavane osobe.

Isto tako, članovi obitelji korisnika prava iz Sporazuma čiji je boravišni status izveden iz činjenice da nisu navršili 21 godinu ostaju obuhvaćeni Sporazumom i kada navrše 21 godinu.

2.6. Članak 18. – Izdavanje boravišnih isprava

Odstupajući od temeljnih načela Unije o slobodi kretanja, člankom 18. obvezuje se državu domaćina da odabere hoće li primijeniti konstitutivni sustav boravka (članak 18. stavak 1.) ili deklaratorni sustav boravka (članak 18. stavak 4.).

U okviru deklaratornog sustava boravka (u skladu s Direktivom 2004/38/EZ), boravišni status dodjeljuje se korisnicima izravno na temelju zakona i ne ovisi o tome jesu li oni ispunili zahtjeve administrativnih postupaka. Drugim riječima, izvor boravišnog statusa i prava koja iz njega proizlaze činjenica je da su ispunjeni uvjeti iz prava Unije za stjecanje prava na boravak – za stjecanje tog statusa nije potrebna odluka nacionalnih tijela, iako može postojati obveza podnošenja zahtjeva za izdavanje boravišne isprave kojom se taj status dokazuje.

U okviru konstitutivnog sustava boravka, korisnici prava stječu boravišni status jedino podnošenjem i odobravanjem zahtjeva. Drugim riječima, izvor boravišnog statusa i prava koja iz njega proizlaze odluka je nacionalnih tijela kojom se taj status odobrava.

2.6.1. Članak 18. stavak 1. prvi podstavak: Konstitutivni status

Člankom 18. stavkom 1. propisano je da država domaćin može odabrati hoće li primijeniti konstitutivni sustav boravka.

U skladu s člankom 18. stavkom 1. zadnjim podstavkom uvodne rečenice, osoba koja podnese zahtjev za odobrenje novog boravišnog statusa mora ispunjavati uvjete iz glave II. dijela drugog Sporazuma kako bi joj taj status bio odobren.

2.6.1.1. Boravišna isprava

U članku 18. stavku 1. utvrđeno je da država domaćin podnositelju zahtjeva koji ispunjava uvjete iz glave II. izdaje boravišnu ispravu kojom se dokazuje novi boravišni status. U tom stavku nije utvrđen format boravišne isprave, ali se u članku 18. stavku 1. točki (q) zahtijeva da boravišna isprava mora sadržavati napomenu da je izdana u skladu sa Sporazumom (tako da se zna da je osoba kojoj je izdana korisnik prava iz Sporazuma).

2.6.1.2. Digitalna ili na papiru

U skladu s člankom 18. stavkom 1. država domaćin može boravišnu ispravu izdati u digitalnom obliku. To u biti znači da se boravišni status prvenstveno evidentira u bazi podataka nacionalnih tijela i da se korisnicima prava iz Sporazuma omogućuje da pristupe bazi, provjere svoj status i dostave ga zainteresiranim stranama.

2.6.2. Članak 18. stavak 1. točka (a): Svrha podnošenja zahtjeva

Nadležna bi tijela trebala provjeriti jesu li ispunjeni uvjeti iz članka 18. stavka 1. i odlučiti ima li podnositelj zahtjeva pravo na novi boravišni status na temelju članka 18. stavka 1.

2.6.3. Članak 18. stavak 1. točka (b): Rokovi i potvrda podnošenja zahtjeva

2.6.3.1. Rokovi

Zahtjevi za novi boravišni status na temelju članka 18. stavka 1. trebali bi se podnijeti najkasnije u roku koji utvrdi država domaćin, koji ne smije biti kraći od šest mjeseci od isteka prijelaznog razdoblja, osim ako se primjenjuje članak 18. stavak 1. točka (c) (vidjeti u nastavku). Taj će rok vrijediti za sve korisnike prava iz Sporazuma koji na kraju prijelaznog razdoblja budu zakonito boravili u državi domaćinu, uključujući osobe koje u tom trenutku budu privremeno odsutne u skladu s člankom 15. stavcima 2. i 3. Sporazuma.

Članovi obitelji i partneri u trajnoj vezi koji se žele pridružiti građaninu Unije ili državljaninu Ujedinjene Kraljevine koji je korisnik prava iz Sporazuma nakon isteka prijelaznog razdoblja trebali bi podnijeti zahtjev za novi boravišni status u roku od tri mjeseca po njihovu dolasku ili u roku od šest mjeseci nakon isteka prijelaznog razdoblja, ovisno o tome koji je datum kasniji.

2.6.3.2. Potvrda podnošenja zahtjeva

Potvrdu podnošenja zahtjeva trebalo bi izdati čim nadležno tijelo zaprimi zahtjev. Tu potvrdu treba razlikovati od nove boravišne isprave i nadležna su tijela prema Sporazumu dužna pomoći podnositelju zahtjeva da ispuni zahtjev kako bi dobio potvrdu.

Nakon što osoba podnese zahtjev u rokovima utvrđenim u članku 18. stavku 1. točki (b) (članak 18. stavak 1. zadnji podstavak uvodne rečenice), nadležno bi tijelo trebalo poduzeti sljedeće korake:

1. odmah izdati potvrdu podnošenja zahtjeva (članak 18. stavak 1. točka (b) zadnji podstavak uvodne rečenice);

2. provjeriti je li zahtjev potpun. Ako nije (primjerice, ako identitet nije dokazan ili ako nije plaćena naknada ako je propisana za podnošenje zahtjeva), nadležno tijelo prije odluke o odbijanju podnesenog zahtjeva treba pomoći podnositelju zahtjeva da izbjegne pogreške ili propuste u zahtjevu (članak 18. stavak 1. točka (o));

3. ako je zahtjev potpun, nadležno tijelo treba provjeriti ima li podnositelj zahtjeva pravo na boravak utvrđeno u glavi II.;

4. ako je zahtjev osnovan, nadležno tijelo izdaje novu boravišnu ispravu (članak 18. stavak 1. točka (b)).

Protiv odluke kojom mu se odbija zahtjev za boravišni status podnositelj zahtjeva ima pravo pokrenuti žalbeni postupak pred sudom ili, ako je to primjereno, upravnim tijelom u skladu s člankom 18. stavkom 1. točkom (r).

Smatra se da podnositelj zahtjeva uživa pravo na boravak na temelju Sporazuma sve do konačne odluke nadležnog tijela u skladu s člankom 18. stavkom 3.

2.6.3.3. Potvrda podnošenja zahtjeva

Izdavanjem potvrde podnošenja zahtjeva potvrđuje se:

a) da je zahtjev uspješno podnesen;

b) da je podnositelj ispunio obvezu podnošenja zahtjeva za novi boravišni status;

c) da se smatra da ima sva prava na temelju Sporazuma sve do konačne odluke o podnesenom zahtjevu (članak 18. stavak 3.).

U članku 18. stavku 1. točki (b) nije utvrđen format potvrde podnošenja zahtjeva, nego se samo kaže da bi trebala biti izdana (može biti i u digitalnom obliku).

2.6.3.4. Podnošenje zahtjeva iz inozemstva

Zahtjevi za novi boravišni status mogu se podnijeti i iz inozemstva, što primjerice mogu učiniti osobe koje su privremeno odsutne, ali se smatra da imaju zakonit boravak u državi domaćinu (vidjeti smjernicu o članku 15. stavcima 2. i 3. Sporazuma).

Zahtjeve iz inozemstva mogu podnijeti i članovi obitelji koji još ne borave u državi domaćinu (vidjeti smjernice o članku 10. stavku 1. točki (e) podtočkama ii. i iii., članku 10. stavcima 1., 3. i 4. Sporazuma).

2.6.4. Članak 18. stavak 1. točka (c): Obavijest o tehničkim problemima

Članak 18. stavak 1. točka (c) odnosi se na situaciju u kojoj podnošenje zahtjeva za novi boravišni status nije moguće zbog tehničkih problema u sustavu države domaćina za podnošenje zahtjeva.

U takvoj situaciji, u slučaju tehničkih problema u Ujedinjenoj Kraljevini, nadležna tijela Ujedinjene Kraljevine trebala bi o tome obavijestiti Uniju u skladu s važećim pravilima. U slučaju tehničkih problema u državi članici Unije, Unija bi (kao stranka Sporazuma) trebala obavijestiti Ujedinjenu Kraljevinu u skladu s važećim pravilima. Nakon obavijesti iz ovog stavka, rok za podnošenje zahtjeva za novi boravišni status automatski će se produljiti za godinu dana.

Država domaćin je dužna objaviti takvu obavijest. Država domaćin dužna je i pravovremeno javno obavijestiti osobe kojih se to tiče jer to utječe na njihov zakoniti status u državi domaćinu.

Članak 18. stavak 1. točka (c) ne proizvodi učinke ako obavijest nije objavljena, čak i ako postoje tehnički problemi.

Stoga je članak 5. Sporazuma o dobroj vjeri osobito relevantan, primjerice pri ocjeni jesu li tehnički problemi dovoljno ozbiljni da se pokrene postupak obavijesti ili su isključivo privremeni (primjerice, distribuirani napadi uskraćivanjem usluga (DDoS) na servere za internetski postupak za podnošenje zahtjeva, štrajk javnih službi…). U slučaju isključivo privremenih problema, primjerenije bi bilo domaćim propisom produljiti rok za podnošenje zahtjeva ili uvjeriti osobe na koje utječu da će njihovi zahtjevi podneseni nakon isteka roka biti prihvaćeni u skladu s člankom 18. stavkom 1. točko (d).

2.6.5. Članak 18. stavak 1. točka (d): Zahtjevi podneseni izvan roka

Nepodnošenje zahtjeva za novi boravišni status u roku može imati ozbiljne posljedice u okviru konstitutivnog sustava boravka u skladu s člankom 18. stavkom 1. Osobi bi zbog toga u konačnici mogao biti uskraćen novi boravišni status na koji bi inače imala pravo.

U skladu s člankom 18. stavkom 1. točkom (d) nadležna tijela ne mogu automatski odbiti zahtjeve podnesene nakon isteka roka, nego ih trebaju obraditi ako postoje „opravdani razlozi” za nepoštovanje roka. Takve bi zahtjeve trebalo obraditi u skladu s ostalim odredbama članka 18. stavka 1.

Nadležna bi tijela odluku o prihvaćanju zahtjeva koji su podneseni (ili će biti podneseni) nakon isteka roka trebala donijeti nakon što procijene sve okolnosti i razloge nepoštovanja roka.

Provjera „opravdanih razloga” zaštitna je mjera u slučaju nepoštovanja roka za podnošenje zahtjeva kojom će se osigurati odgovarajuća obrada zahtjeva podnesenih izvan roka.

2.6.6. Članak 18. stavak 1. točka (g): Naknada za izdavanje boravišne isprave

Za izdavanje boravišne isprave može se obračunati naknada u skladu s člankom 25. stavkom 2. Direktive 2004/38/EZ.

To znači ta naknada ne može biti viša od one koja se naplaćuje državljanima države domaćina za izdavanje sličnih isprava.

2.6.7. Članak 18. stavak 1. točka (h): Posjedovanje isprave o stalnom boravku

Članak 18. stavak 1. točka (h) primjenjuje se samo ako podnositelj zahtjeva ima važeću ispravu o stalnom boravku, a ne ako ima stalni boravak, ali nema ispravu kojom to može dokazati. Osobe koje imaju stalni boravak, ali nemaju ispravu o stalnom boravku morat će podnijeti zahtjev u standardnom postupku iz članka 18. stavka 1.

Isprava o stalnom boravku uključuje isprave izdane na temelju Direktive 2004/38/EZ i sve slične domaće isprave o useljenju, kao što je dozvola stalnog boravka u Ujedinjenoj Kraljevini (Indefinite Leave to Remain).

2.6.8. Članak 18. stavak 1. točka (i): Nacionalne osobne iskaznice

Građani Unije i državljani Ujedinjene Kraljevine koji žele potvrditi svoje državljanstvo i identitet mogu to učiniti valjanom nacionalnom osobnom iskaznicom čak i ako te iskaznice prestanu biti prihvatljive kao putne isprave u skladu s člankom 14. stavkom 1. Sporazuma.

U članku 18. se, kao i u Direktivi 2004/38/EZ, zahtijeva samo da putna isprava bude važeća. Ne mogu se nametnuti drugi uvjeti u skladu s domaćim pravom (kao npr. da putna isprava mora imati određeni budući datum valjanosti).

2.6.9. Članak 18. stavak 1. točka (j): Preslike popratnih dokumenata

Članak 18. stavak 1. točka (j) ne sprječava nacionalna tijela da u opravdanim slučajevima zatraže da im se dostave originali nekih popratnih dokumenata „kada postoji opravdana sumnja u njihovu vjerodostojnost”.

2.6.10. Članak 18. stavak 1. točke od (k) do (m): Popis popratnih dokumenata

Člankom 8. stavcima 3. i 5. i člankom 10. stavkom 2. Direktive 2004/38/EZ propisan je iscrpan popis popratnih dokumenata (vidjeti i uvodnu izjavu 14. Direktive 2004/38/EZ) čije predočenje država domaćin može zatražiti od građana Unije i članova njihovih obitelji uz zahtjev radi potvrde o prijavi koja se izdaje u skladu s člankom 8. stavkom 2. Direktive 2004/38/EZ ili uz zahtjev za boravišnu iskaznicu koja se izdaje u skladu s člankom 10. stavkom 1. Direktive 2004/38/EZ.

Međutim, u Direktivi 2004/38/EZ nije utvrđen takav iscrpan popis popratnih dokumenata za sve moguće situacije (kao što je boravišna isprava izdana radnicima koji zadržavaju status radnika ili članovima obitelji koji zadržavaju pravo na boravak na temelju članka 12. ili 13. Direktive 2004/38/EZ) ili za druge boravišne isprave izdane na temelju Direktive 2004/38/EZ (isprava kojom se potvrđuje stalni boravak izdana na temelju članka 19. stavka 1. Direktive 2004/38/EZ ili iskaznica stalnog boravka izdana na temelju članka 20. Direktive 2004/38/EZ).

U članku 18. stavku 1. točkama od (k) do (n) Sporazuma preuzet je pristup popratnim dokumentima iz Direktive 2004/38/EZ. Sporazum propisuje iscrpan popis popratnih dokumenata kada je takav popis propisan Direktivom 2004/38/EZ.

Članak 18. stavak 1. točka (k) Sporazuma primjenjuje se na nositelje prava koji budu boravili u državi domaćinu na kraju prijelaznog razdoblja. Temelji se na članku 8. stavku 3. Direktive 2004/38/EZ.

Članak 18. stavak 1. točka (k) podtočka iii. Sporazuma o „ustanovi koju je ovlastila ili koju financira država domaćin” odgovara članku 7. stavku 1. točki (c) Direktive 2004/38/EZ.

Članak 18. stavak 1. točka (l) Sporazuma primjenjuje se na članove obitelji nositelja prava (uključujući članove „proširene” obitelji) koji već borave u državi domaćinu na kraju prijelaznog razdoblja. Temelji se na članku 8. stavku 5. i članku 10. stavku 2. Direktive 2004/38/EZ i prilagođena je činjenici da ti članovi obitelji već borave u državi domaćinu i ne ulaze u nju iz inozemstva.

Članak 18. stavak 1. točka (m) Sporazuma primjenjuje se na članove obitelji nositelja prava koji ne budu boravili u državi domaćinu na kraju prijelaznog razdoblja. Temelji se na članku 8. stavku 5. i članku 10. stavku 2. Direktive 2004/38/EZ.

Članak 18. stavak 1. točka (n) Sporazuma opća je odredba kojom su obuhvaćeni svi slučajevi kada se ne primjenjuje stavak 1. točke od (k) do (m). Temelji se na načelu iz Direktive 2004/38/EZ da bi trebalo izbjegavati upravne prakse koje su neopravdane prepreke ostvarenju prava na boravak. Od korisnika prava može se samo zatražiti da dostave dokaz o ispunjenju uvjeta, uključujući dokaz boravka, ali ništa više od toga.

Primjera radi: djeca rođena nakon isteka prijelaznog razdoblja čiji su biološki roditelji dvoje nositelja prava trebaju samo dokazati da su djeca tih nositelja prava. Zato uz svoje zahtjeve trebaju predočiti sljedeće dokumente:

— važeću putovnicu (ili osobnu iskaznicu, ako su građani Unije) za utvrđivanje njihova identiteta

— dokaz obiteljskih veza s roditeljima (primjerice izvadak iz matice rođenih) za utvrđivanje obiteljskih veza s „izvorom” njihovih prava

— dokaz da su njihovi roditelji nositelji prava (primjerice, njihove boravišne isprave izdane na temelju Sporazuma) radi utvrđivanja da su njihovi „izvori” prava dva nositelja prava i

— [ako su u trenutku podnošenja zahtjeva starija od 21 godinu] dokaz da su uzdržavanici nositelja prava.

Podnositelji zahtjeva odlučuju o tome koje će popratne dokumente dostaviti i država domaćin ne može od njih zahtijevati podnošenje određenih dokumenata niti može odbiti prihvatiti zahtjeve uz koje su dostavljeni neki drugi popratni dokumenti.

2.6.11. Članak 18. stavak 1. točka (o): Pomoć podnositeljima zahtjeva

Člankom 18. stavkom 1. točkom (o) Sporazuma osigurava se pomoć nadležnih tijela podnositeljima zahtjeva u vezi sa zahtjevom i popratnim dokumentima. Podnositeljima zahtjeva mora se pružiti prilika da dostave dodatne dokaze, uklone nedostatke, isprave pogreške ili propuste (primjerice, ako identitet nije dokazan ili ako nije plaćena naknada ako je propisana za podnošenje zahtjeva) u svojim zahtjevima. To je važna zaštitna mjera u okviru konstitutivnog sustava boravka jer bez nje podnositelji zahtjeva po isteku prijelaznog razdoblja neće imati pravo ponovno podnijeti zahtjev na temelju Sporazuma.

Država domaćin bi pri primjeni stavka 1. točke (o) trebala posebnu pažnju obratiti na osjetljive građane (primjerice starije osobe, one koje nisu digitalno pismene, osobe za koje skrbe drugi ili osobe u ustanovama).

2.6.12. Članak 18. stavak 1. točka (p): Provjera kaznene evidencije

Člankom 18. stavkom 1. točkom (p) državi domaćinu koja primjenjuje novi konstitutivni sustav dopušta se sustavna provjera kaznene evidencije.

Takve sustavne provjere prihvaćene su Sporazumom zbog njegova jedinstvenog konteksta.

Od podnositelja zahtjeva može se zahtijevati da u trenutku podnošenja zahtjeva sami prijave prijašnje kaznene osude koje su vidljive u njihovoj kaznenoj evidenciji u skladu s pravom države u kojoj su izrečene. Ne bi trebali sami prijavljivati prijašnje kaznene osude za koje je nastupila rehabilitacija. Osuda može biti izrečena u bilo kojoj državi u svijetu.

Navođenje neistinitih informacija samo po sebi ne znači da prava na temelju Sporazuma postaju ništava, ali ipak može imati posljedice u skladu s propisima o javnom poretku ili prijevarama. Teret dokazivanja u takvim slučajevima snose nadležna tijela. Država domaćin može propisati i proporcionalne sankcije za neistinite izjave.

Članak 18. stavak 1. točka (p) ne sprječava državu domaćina da provjeri svoje vlastite baze podataka o kaznenim djelima, čak i sustavno.

Moguće je zatražiti provjeru baza podataka o kaznenim djelima u drugim državama, ali samo ako se to smatra nužnim i ako je u skladu s postupkom iz članka 27. stavka 3. Direktive 2004/38/EZ, u kojem je propisano da takve provjere ne smiju postati rutina.

Provjere kaznene evidencije i sigurnosne provjere na temelju članka 18. stavka 1. točke (p) odgovaraju provjerama radi zaštite javnog poretka ili javne sigurnosti koje se provode u skladu s poglavljem VI. Direktive 2004/38/EZ radi ograničenja prava u skladu s člankom 20. stavkom 1. Sporazuma.

Restriktivne mjere poduzete na temelju provjera kaznene evidencije i sigurnosnih provjera na temelju članka 18. stavka 1. točke (p) moraju biti u skladu s pravilima iz članka 18. stavka 1. točke (r) te člancima 20. i 21. Sporazuma.

2.6.13. Članak 18. stavak 1. točka (q): Izjava o novoj boravišnoj ispravi

U Sporazumu se navodi samo jedan zahtjev u pogledu formata, a taj je da nova boravišna isprava mora sadržavati napomenu da je Sporazum pravna osnova na kojoj se temelje prava nositelja isprave.

2.6.14. Članak 18. stavak 1. točka (r): Žalbeni postupci

Člankom 18. stavkom 1. točkom (r) osigurava se da dotična osoba sve odluke donesene po zahtjevu za novu boravišnu ispravu u skladu s člankom 18. stavkom 1. točkom (a) može osporiti u žalbenom postupku u kojem će se ispitati zakonitost odluke te činjenice i okolnosti na kojima se odluka temelji.

2.6.15. Članak 18. stavak 2.: Pretpostavka prava na boravak

Ne dovodeći u pitanje ograničenja iz članka 20. Sporazuma, tijela države domaćina ili gospodarski i negospodarski subjekti u državi domaćinu ne mogu primijeniti restriktivne mjere prije isteka roka za podnošenje zahtjeva za novi boravišni status utvrđenog u članku 18. stavku 1. točki (b).

2.6.16. Članak 18. stavak 3.: Pretpostavka prava na boravak do pravomoćnosti odluke

Ne dovodeći u pitanje ograničenja iz članka 20. Sporazuma, tijela države domaćina ili gospodarski i negospodarski subjekti u državi domaćinu ne mogu primijeniti restriktivne mjere prije pravomoćnosti odluke o zahtjevu za novi boravišni status u skladu s člankom 18. stavkom 1. točkom (a).

Tom se zaštitnom mjerom osigurava zaštita statusa podnositelja zahtjeva sve dok:

a) nacionalna tijela ne odluče o zahtjevu (zaštita od administrativnog odugovlačenja);

b) nacionalni sudovi ne odluče o žalbi (zaštita od pogrešne odluke i pravosudnog odugovlačenja).

2.6.17. Članak 18. stavak 4.: Deklaratorni sustav

Članak 18. stavak 4. Sporazuma odražava članak 25. stavak 1. Direktive 2004/38/EZ jer se njime državama domaćinima omogućuje da nastave primjenjivati deklaratorni sustav, tj. da zakonit boravak u državi domaćinu ne uvjetuju novom boravišnom ispravom.

Ako država domaćin tako odluči, primjenjuju se pravila iz Direktive 2004/38/EZ npr. o rokovima, naknadama, popratnim dokumentima i boravišnim ispravama koje se izdaju.

Svi koji ispunjavaju uvjete za novi boravišni status trebali bi imati pravo da nakon podnošenja zahtjeva dobiju boravišnu ispravu (koja može biti u digitalnom obliku) koja sadržava napomenu da je izdana u skladu sa Sporazumom.

2.7. Članak 19. – Izdavanje boravišnih isprava u prijelaznom razdoblju

2.7.1. Članak 19. stavak 1.: Podnošenje zahtjeva u prijelaznom razdoblju

Iz članka 127. Sporazuma proizlazi da se pravila Unije o slobodi kretanja nastavljaju primjenjivati do isteka prijelaznog razdoblja.

Međutim, zahtjev za novu boravišnu ispravu u okviru konstitutivnog sustava boravka na temelju članka 18. stavka 1. i zahtjev za boravišnu ispravu u okviru deklaratornog sustava boravka na temelju članka 18. stavka 4. moguće je podnijeti već u prijelaznom razdoblju (članak 19. i članak 185. Sporazuma).

Odluka o primjeni takvog dobrovoljnog postupka za rješavanje novog boravišnog statusa na temelju članka 18. stavka 1. ne utječe na primjenu Unijinih pravila o slobodi kretanja.

Zahtjev za novi boravišni status na temelju članka 18. stavka 1. Sporazuma u prijelaznom razdoblju ne sprječava podnositelja da istodobno podnese i zahtjev za boravišnu ispravu na temelju Direktive 2004/38/EZ.

Isto tako, odluka o primjeni dobrovoljnog postupka ne ukida obveze države domaćina na temelju Unijinih pravila o slobodi kretanja, kao što je rješavanje neriješenih zahtjeva ili obrada novih zahtjeva.

2.7.1.1. Odgođena nadležnost Suda Europske unije

Na temelju članka 158. stavka 1. Sporazuma, razdoblje od osam godina u kojem sudovi Ujedinjene Kraljevine mogu od Suda Europske unije zatražiti odluku o prethodnom pitanju u vezi s odlukama o zahtjevima podnesenima u skladu s člankom 18. stavcima od 1. do 4. ili s člankom 19. počinje od dana početka primjene članka 19. (tj. 1. veljače 2020.)

Iako se administrativni postupak obrade zahtjeva na temelju članka 18. može „pomaknuti unaprijed” u vremenu i postati primjenjiv, ostale odredbe Sporazuma na koje se taj postupak oslanja (kao što su odredbe o osobnom i teritorijalnom području primjene članaka od 9. do 11.) ili koje taj postupak pokreće (kao što su sve postupovne mjere zaštite od restriktivnih odluka ili uvjeta za zadržavanje novog boravišnog statusa) nisu još na snazi.

Zato su potrebne neke prilagodbe bez kojih članak 19. ne bi imao nikakvog korisnog učinka. Tim bi se prilagodbama od država domaćina koje su odlučile boravišni status rješavati dobrovoljnim podnošenjem zahtjeva na temelju članka 19. moglo zahtijevati da u domaće zakonodavstvo vjerno preuzmu sve odredbe dijela drugog Sporazuma koje su potrebne, ali još nisu primjenjive, kako bi omogućile njihov učinak za potrebe primjene dobrovoljnog podnošenja zahtjeva.

Člankom 131. Sporazuma osigurava se da u prijelaznom razdoblju institucije Unije zadrže ovlasti koje su im dodijeljene pravom Unije i odnose se na Ujedinjenu Kraljevinu i tumačenje i primjenu članka 19. I Sud Europske unije će zadržati svoju punu nadležnost.

2.7.2. Članak 19. stavak 2.: Učinak odobravanja ili odbijanja zahtjeva

Podnošenje zahtjeva u okviru dobrovoljnog konstitutivnog sustava može biti poželjno da podnositelji zahtjeva što prije steknu pravnu sigurnost u svoj status unatoč odgođenom stupanju odluke na snagu (jer prema članku 19. stavku 3. pozitivna odluka ne može se opozvati prije isteka prijelaznog razdoblja).

Iz članka 19. stavka 2. proizlazi da odluke, pozitivne i negativne, donesene u postupku utvrđenom u članku 18. stavku 1., u okviru konstitutivnog sustava, proizvode učinke tek nakon isteka prijelaznog razdoblja, tj. takve će odluke biti valjane, ali će njihovi pravni učinci biti odgođeni jer će podnositelji zahtjeva istodobno uživati pravo na slobodu kretanja.

Isto tako, odbijanje zahtjeva podnesenog u postupku utvrđenom u članku 18. stavku 1. može podnositelja zahtjeva upozoriti na to da su potrebne neke izmjene kako bi ispunio zahtjeve za novi boravišni status – takve su promjene moguće do isteka prijelaznog razdoblja i osoba može ponovno podnijeti zahtjev kako je utvrđeno u članku 19. stavku 4.

Boravišna isprava izdana na temelju članka 18. stavka 4. postaje odmah valjana i primjenjiva (ionako, u konačnici, ima samo deklaratorni učinak). Ne utječe na istovremena prava podnositelja zahtjeva na slobodu kretanja. Isto tako, iako odbijanje zahtjeva u okviru dobrovoljnog deklaratornog sustava postaje odmah valjano, ono ne utječe na istovremena prava podnositelja zahtjeva na slobodu kretanja u Uniji.

2.7.3. Članak 19. stavak 3.: Nedopušteno povlačenje odobrenog boravka u prijelaznom razdoblju

Člankom 19. stavkom 3. sprječava se državu domaćina da opozove boravišni status koji je dodijelila u okviru dobrovoljnog konstitutivnog sustava boravka prije kraja prijelaznog razdoblja. Ona to može učiniti samo zbog zaštite javnog poretka, javne sigurnosti ili javnog zdravlja ili zbog zlouporabe ili prijevare u skladu s pravilima iz Direktive 2004/38/EZ koja se usporedo primjenjuju.

Ovom se odredbom podnositeljima zahtjeva potvrđuje da nema rizika podnesu li zahtjev ranije u prijelaznom razdoblju jer jednom odobren zahtjev ne može se dovesti u pitanje zbog administrativnih razloga (tj. zbog uvjeta prava na boravak).

U okviru sustava na temelju članka 18. stavka 4. (deklaratorni sustav) nacionalna tijela mogu opozvati izdane boravišne isprave ili odobreni status, ali to samo po sebi ne utječe na pravo na boravak dotične osobe.

2.7.4. Članak 19. stavak 4.: Ponovno podnošenje zahtjeva

Člankom 19. stavkom 4. osigurava se da podnositelji zahtjeva kojima je odbijen zahtjev za novi boravišni status na temelju članka 18. stavka 1. prije isteka prijelaznog razdoblja mogu ponovno podnijeti zahtjev u roku iz članka 18. stavka 1. točke (b).

Pravo na ponovno podnošenje zahtjeva u prijelaznom razdoblju obuhvaćeno je žalbenim postupkom iz članka 18. stavka 1. točke (r).

2.7.5. Članak 19. stavak 5.: Žalbeni postupci

Svi podnositelji zahtjeva imaju pravo na žalbene postupke iz poglavlja VI. Direktive 2004/38/EZ.

2.8. Članak 20. – Ograničenja prava na boravak

Članak 20. odnosi se na sve osobe koje ostvaruju svoja prava na temelju glave II. dijela drugog, što znači da obuhvaća primjerice i pogranične radnike, članove obitelji ili članove „proširene” obitelji.

2.8.1. Što znači ponašanje?

Članak 20. stavci 1. i 2. odnose se na ponašanje dotičnih osoba. Smisao pojma ‚ponašanje’ iz Sporazuma temelji se na poglavlju VI. Direktive 2004/38/EZ (za više detalja vidjeti Komisijine smjernice o uspješnijem prenošenju i primjeni Direktive 2004/38/EZ – COM(2009)313 final, odjeljak 3.2.).

2.8.2. Ponašanje prije i nakon isteka prijelaznog razdoblja

U članku 20. stavcima 1. i 2. utvrđena su dva različita postupanja u slučaju ponašanja koje predstavlja stvarnu, postojeću i dovoljno ozbiljnu prijetnju javnom poretku ili javnoj sigurnosti, ovisno o tome je li riječ o ponašanju prije ili nakon isteka prijelaznog razdoblja.

U članku 20. stavku 1. utvrđena je jasna obveza („razmatra se”) primjene poglavlja VI. Direktive 2004/38/EZ na određeno činjenično stanje, dok se u članku 20. stavku 2. odobrava primjena nacionalnih propisa o useljavanju na činjenice koje nastupe nakon isteka prijelaznog razdoblja.

Prema tome, člankom 20. stavcima 1. i 2. razlikuje se ponašanje prije i nakon isteka prijelaznog razdoblja. Nacionali propisi o useljavanju ne bi se smjeli primjenjivati, čak ni djelomično, na ponašanje uređeno člankom 20. stavkom 1. Sporazuma. Međutim, odluke o ograničavanju prava na boravak zbog ponašanja nakon isteka prijelaznog razdoblja donose se u skladu s nacionalnim zakonodavstvom.

2.8.3. Kontinuirano ponašanje

U određenim okolnostima, dotičnim se osobama može pripisati kontinuirano ponašanje (tj. ponašanje čije pojedinačne komponente imaju samo jednu svrhu, povezane su istim ili sličnim postupcima i bliskom podudarnošću vremena i objekta napada) koje je započelo prije i nastavilo se nakon isteka prijelaznog razdoblja.

U slučaju pretpostavljenog kontinuiranog ponašanja nacionalna tijela od kojih se očekuje odluka o tome mogu li se na osobu nakon isteka prijelaznog razdoblja primijeniti restriktivne mjere mogla bi se naći suočena s, među ostalim, sljedećim situacijama:

a) postupci dotične osobe prije isteka prijelaznog razdoblja sami po sebi dovoljni su za donošenje restriktivne mjere u skladu s nacionalnim propisima o useljavanju i u tom se slučaju mogu donijeti mjere na temelju članka 20. stavka 2.;

b) postupci nakon isteka prijelaznog razdoblja sami po sebi nisu dovoljni za donošenje restriktivne mjere u skladu s nacionalnim propisima o useljavanju i u tom se slučaju ne mogu donijeti mjere na temelju članka 20. stavka 2.;

c) u slučaju iz točke (b), nacionalna tijela ipak mogu provjeriti na temelju članka 20. stavka 1. jesu li postupci prije isteka prijelaznog razdoblja osnova za restriktivne mjere radi zaštite javnog poretka ili javne sigurnosti. Pri toj ocjeni, kojom se utvrđuje prijetnja koju dotična osoba predstavlja, mogu se uzeti u obzir i postupci nakon isteka prijelaznog razdoblja.

Pri razmatranju svake restriktivne mjere moraju se pažljivo razmotriti okolnosti relevantnog slučaja.

2.8.4. Članak 20. stavci 3. i 4.: Zlouporaba prava ili podnošenje zahtjeva u svrhu prijevare ili zlouporabe

Člankom 20. stavcima 3. i 4. državi domaćinu dopušta se da sa svojeg državnog područja ukloni podnositelja zahtjeva koji je zloporabio svoja prava ili počinio djelo prijevare da bi ostvario prava iz Sporazuma.

Iako je takvo uklanjanje moguće i prije pravomoćne presude u slučaju žalbenog postupka pred sudom zbog odbijanja takvog zahtjeva, ono mora biti u skladu s uvjetima iz članka 31. Direktive 2004/38/EZ.

To znači da dotična osoba ne može biti uklonjena iz države domaćina u kojoj je pokrenula žalbeni postupak protiv odluke o uklanjanju i zatražila privremeni nalog o obustavi izvršenja odluke o uklanjanju.

Stvarno uklanjanje nije moguće prije donošenja odluke o privremenom nalogu, osim u sljedećim situacijama:

a) ako se odluka o protjerivanju temelji na ranijoj sudskoj odluci;

b) ako je dotična osoba već imala pristup sudskom nadzoru;

c) ako se odluka o protjerivanju temelji na prisilnim razlozima javne sigurnosti na temelju članka 28. stavka 3. Direktive 2004/38/EZ.

Ako je u domaćim propisima utvrđeno da žalba ex lege odgađa izvršenje odluke o uklanjanju, nema potrebe da se traži privremeni nalog radi odgode izvršenja odluke o uklanjanju.

U skladu s člankom 31. stavkom 4. Direktive 2004/38/EZ, država domaćin može uklonjenim osobama zabraniti pristup svojem državnom području dok traje žalbeni postupak, ali ih ne smije spriječiti da osobno iznese svoju obranu, osim ako njihova prisutnost može uzrokovati ozbiljne poteškoće za javni poredak ili javnu sigurnost.

2.9. Članak 21. – Zaštitne mjere i pravo na žalbu

Ta se odredba odnosi na sve situacije u kojima pravo na boravak na temelju Sporazuma može biti ograničeno ili uskraćeno.

Njome se osigurava potpuna primjena zaštitnih mjera iz poglavlja VI. Direktive 2004/38/EZ u svim situacijama, tj.:

a) zlouporaba i prijevara (članak 35. Direktive 2004/38/EZ);

b) mjere poduzete radi zaštite javnog poretka, javne sigurnosti ili javnog zdravlja (poglavlje VI. Direktive 2004/38/EZ) ili u skladu s nacionalnim zakonodavstvom i

c) mjere poduzete na svim drugim osnovama (članak 15. Direktive 2004/38/EZ) koje uključuju situacije kao npr. kada zahtjev za izdavanje boravišne isprave nije prihvaćen kakav je podnesen, kada je zahtjev odbijen jer podnositelj ne ispunjava uvjete za ostvarenje prava na boravak ili kada su odluke donesene na temelju toga da predmetna osoba više ne ispunjava uvjete za ostvarenje prava na boravak (kao npr. kada gospodarski neaktivan građanin Unije postane preveliko opterećenje za program socijalne pomoći države domaćina).

Tom odredbom osigurava se i puna primjena materijalnih zaštitnih mjera iz poglavlja VI. Direktive 2004/38/EZ na restriktivne odluke na temelju ponašanja prije isteka prijelaznog razdoblja.

U skladu s ustaljenom sudskom praksom Suda o općim načelima prava Unije, restriktivne odluke donesene u skladu s nacionalnim zakonodavstvom moraju biti u skladu i s načelom proporcionalnosti i temeljnim pravima, kao što je pravo na obiteljski život.

2.10. Članak 22. – Povezana prava

Ova odredba štiti pravo članova obitelji, neovisno o njihovu državljanstvu, na zaposlenje ili samozaposlenje u državi domaćinu u skladu s člankom 23. Direktive 2004/38/EZ.

To znači da su Sporazumom zaštićeni i članovi obitelji koji prije isteka prijelaznog razdoblja nisu bili, ali su nakon toga postali radnici i članovi obitelji koji su već bili radnici u državi domaćinu ili u državi zaposlenja (pogranični radnici).

2.11. Članak 23. – Jednako postupanje

Ta odredba odražava članak 24. Direktive 2004/38/EZ, u kojem je propisano posebno pravilo o jednakom postupanju u odnosu na članak 11. Sporazuma.

Isto je pravilo „prošireno” na članove obitelji koji imaju pravo na (stalni) boravak u državi domaćinu. Prema njima se mora postupati kao da su državljani države domaćina, a ne članovi obitelji državljana države domaćina.

Primjenjuju se iste iznimke kao u članku 24. stavku 2. Direktive 2004/38/EZ.

POGLAVLJE 2. – PRAVA RADNIKA I SAMOZAPOSLENIH OSOBA

2.12. Članak 24. – Prava radnika

2.12.1. Članak 24. stavak 1.: Prava

Člankom 24. stavkom 1. Sporazuma korisnicima prava iz Sporazuma koji su radnici dodijeljena su sva prava radnika koja proizlaze iz prava Unije, uključujući radnike koji status radnika dobiju nakon isteka prijelaznog razdoblja (vidjeti i članak 17. stavak 1. i članak 22. Sporazuma). Tim člankom nisu obuhvaćene druge kategorije korisnika prava iz Sporazuma.

2.12.1.1. Ograničenja

Primjenjuju se ista ograničenja na osnovi zaštite javnog poretka, javne sigurnosti i javnog zdravlja iz članka 45. stavka 3. UFEU-a.

Sporazum ne obuhvaća zapošljavanje u javnim službama u skladu s člankom 45. stavkom 4. UFEU-a. Stoga država domaćin ili država zaposlenja može na radna mjesta koja podrazumijevaju izvršavanje javnih ovlasti i zaštitu općih državnih interesa zapošljavati samo svoje državljane ako je takvo ograničenje u skladu s člankom 45. stavkom 4. UFEU-a (predmet C-270/13 Haralambidis).

2.12.1.2. Stavak 1. točke od (a) do (h): Neiscrpni popis prava

Radnici uživaju sva prava koja proizlaze iz članka 45. UFEU-a i Uredbe (EU) br. 492/2011. Područje primjene i značenje prava iz članka 24. stavka 1. Sporazuma jednaki su onima definiranim u članku 45. UFEU-a i Uredbi (EU) br. 492/2011.

U članku 24. stavku 2. Sporazuma nisu pobrojana sva prava radnika pa će zato njime biti obuhvaćene sve promjene tih prava na temelju budućih tumačenja Suda članka 45. UFEU-a (u slučaju Ujedinjene Kraljevine, njezina pravosudna i upravna tijela uzimat će „u obzir” relevantnu sudsku praksu Suda donesenu nakon isteka prijelaznog razdoblja). To primjerice znači da povrh točaka iz članka 24. stavka 1. Sporazuma radnik zadržava i pravo na promjenu zaposlenja i na traženje novog posla u državi zaposlenja u skladu s člankom 45. UFEU-a.

2.12.2. Članak 24. stavak 2.: Pravo radnikova djeteta na dovršetak školovanja

Člankom 24. stavkom 2. Sporazuma štite se prava djece radnika na dovršetak školovanja u državi domaćinu. Stoga dijete čiji je roditelj iz Unije ili Ujedinjene Kraljevine bio zaposlen u državi domaćinu kao korisnik prava iz Sporazuma može nastaviti boraviti u državi domaćinu i tamo dovršiti školovanje čak i ako je taj roditelj prestao zakonito boraviti u državi domaćinu (tj. ako je napustio državu domaćina, preminuo ili prestao ispunjavati uvjete za zakonit boravak; vidjeti primjerice predmet C-310/08 Ibrahim i predmet C-480/08 Teixeira). To dijete ima i pravo na prisutnost glavnog skrbnika sve dok je maloljetno ili ako mu je čak i nakon punoljetnosti za dovršetak školovanja potrebna prisutnost i skrb glavnog skrbnika.

2.12.3. Članak 24. stavak 3.: Pogranični radnici

Pogranični radnici koji su do isteka prijelaznog razdoblja radili u državi zaposlenja mogu tamo nastaviti raditi.

Ako su prestali raditi prije isteka prijelaznog razdoblja mogu zadržati svoj status radnika u državi zaposlenja ako ispunjavaju bilo koji od uvjeta iz članka 7. stavka 3. točaka (a), (b), (c) ili (d) Direktive 2004/38/EZ i to bez promjene boravka u državu zaposlenja. To im omogućuje da uživaju relevantna prava utvrđena u članku 24. stavku 1. točkama od (a) do (h) Sporazuma.

Pogranični radnici zadržavaju status u državi zaposlenja ako su:

a) privremeno nesposobni za rad zbog bolesti ili nesreće;

b) uredno evidentirani kao nedobrovoljno nezaposleni nakon što su bili zaposleni dulje od godinu dana i prijavljeni kao tražitelji posla u relevantnom uredu za zapošljavanje;

c) uredno evidentirani kao nedobrovoljno nezaposleni nakon isteka ugovora o radu na određeno vrijeme u trajanju kraćem od godinu dana ili nakon što su postali nedobrovoljno nezaposleni u prvih dvanaest mjeseci i prijavljeni su kao tražitelji posla u relevantnom uredu za zapošljavanje (u tom se slučaju status radnika zadržava najmanje šest mjeseci) ili

d) su primljeni u strukovno osposobljavanje (osposobljavanje dobrovoljno nezaposlenih mora biti povezano s prethodnim zaposlenjem).

U skladu sa sudskom praksom Suda (predmet C-507/12 Saint Prix), popis okolnosti u kojima se može zadržati status radnika nije iscrpan.

2.13. Članak 25. – Prava samozaposlenih osoba

2.13.1. Članak 25. stavak 1.: Prava

Prava iz članka 25. stavka 1. zajamčena su svim samozaposlenim korisnicima prava iz Sporazuma i to ne samo onima koji budu samozaposleni na kraju prijelaznog razdoblja, nego i osobama koje promijene status (vidjeti i članak 17. stavak 1., u kojem je utvrđeno da osobe imaju pravo postati samozaposlene osobe).

U skladu sa sudskom praksom Suda (npr. predmet 63/86 Komisija protiv Italije), samozaposlene osobe obuhvaćene člankom 49. UFEU-a mogu uživati prava na temelju Uredbe (EU) br. 492/2011 koja se primjenjuje analogijom. To primjerice znači da se članak 24. stavak 1. točka (d) Sporazuma ne može primijeniti na otkaz jer samozaposlena osoba po definiciji nije u odnosu podređenosti s poslodavcem i ne može dobiti otkaz.

Prava iz članka 25. stavka 1. Sporazuma zajamčena su i samozaposlenim pograničnim radnicima. Postoji razlika između sljedećih kategorija: i. osoba koja boravi u državi A i kao samozaposlena osoba obavlja djelatnost u državi B i ii. osoba koja boravi u državi A u kojoj kao samozaposlena osoba obavlja djelatnost, ali istodobno pruža usluge i u državi B i državi C, povremeno ili preko sekundarne poslovne jedinice. Prva se kategorija odnosi na samozaposlene pogranične radnike, ali druga ne.

U tom smislu treba napomenuti da osnivanje ureda u državi koja nije država boravka za potrebe pružanja usluga u toj državi ne znači nužno osnivanje poslovne jedinice u državi u kojoj se te usluge pružaju. Može se smatrati da je ta aktivnost obuhvaćena propisima o slobodi pružanja usluga, a ne o pravu poslovnog nastana. Stoga se osoba koja ima ured u državi zaposlenja neće uvijek smatrati samozaposlenim pograničnim radnikom (1).

Člankom 4. stavkom 4. Sporazuma osigurava se da se pojam samozaposlene osobe tumači jednako kao što Sud u relevantnoj sudskoj praksi tumači članak 49. UFEU-a.

2.13.1.1. Ograničenja

Na prava iz članka 25. stavka 1. Sporazuma primjenjuju se ista ograničenja kao u člancima 51. i 52. UFEU-a

Zato se na ta prava mogu primijeniti ograničenja opravdana zaštitom javnog poretka, javne sigurnosti ili javnog zdravlja (članak 52. UFEU-a) i država zaposlenja može diskriminirati samozaposlene osobe u odnosu na djelatnosti koje su makar i povremeno povezane s izvršavanjem javnih ovlasti (članak 51. UFEU-a).

2.13.1.2. Članak 25. stavak 1. točka (a): Pravo pokretanja i obavljanja djelatnosti kao samozaposlene osobe te pravo osnivanja i upravljanja poduzećima

Sporazum štiti pravo pokretanja i obavljanja djelatnosti kao samozaposlene osobe te pravo osnivanja i upravljanja poduzećima u skladu s člankom 49. UFEU-a pod uvjetima koji su u državi domaćinu propisani za njezine državljane.

Međutim, Sporazum ne bi trebalo tumačiti na način da se državljanima Ujedinjene Kraljevine odobrava mogućnost pružanja usluga u državama članicama Unije na temelju prava Unije ili osnivanja poslovne jedinice u državama članicama Unije.

2.13.1.3. Članak 25. stavak 1. točka (b): Upućivanje na neiscrpni popis prava iz članka 24. stavka 1.

Samozaposleni radnici u državi zaposlenja uživaju sva relevantna prava koja proizlaze iz članka 45. UFEU-a i Uredbe (EU) br. 492/2011.

2.13.2. Članak 25. stavak 2.: Pravo djeteta samozaposlenog radnika na dovršetak školovanja

Člankom 25. stavkom 2. štite se djeca čiji je roditelj iz Unije ili Ujedinjene Kraljevine bio radnik, ali je prestao zakonito boraviti u državi domaćinu djeteta u skladu s člankom 24. stavkom 2. Sporazuma u mjeri utvrđenoj pravom Unije kako je tumači Sud (predmet C-147/11 Czop i Punakova).

2.13.3. Članak 25. stavak 3.: Prava i ograničenja prava samozaposlenih pograničnih radnika

Samozaposleni pogranični radnici uživaju ista prava kao zaposleni pogranični radnici na temelju članka 24. stavka 3. Sporazuma, uz iste rezerve u pogledu relevantnosti opisane u smjernici o članku 25. stavku 1. (npr. otkaz).

2.14. Članak 26. – Izdavanje isprave kojom se utvrđuju prava pograničnih radnika

Člankom 26. državu zaposlenja obvezuje se da pograničnim radnicima obuhvaćenim Sporazumom na njihov zahtjev izda ispravu kojom se potvrđuje njihov status. Istodobno, člankom 26. državi zaposlenja omogućeno je da od pograničnih radnika obuhvaćenih Sporazumom zahtijeva da podnesu zahtjev za izdavanje takve isprave.

Za razliku od isprave o boravku koja se izdaje u skladu s člankom 18. stavkom 1. Sporazuma, tom ispravom se ne odobrava novi boravišni status, nego se njome priznaje već postojeće pravo na obavljanje gospodarske djelatnosti u državi zaposlenja.

S obzirom na to da pogranični radnici stalno izlaze iz države zaposlenja i ponovo u nju ulaze, bitno je da im se što prije izda isprava kojom se potvrđuje njihov status kako bi im se omogućilo da i nakon isteka prijelaznog razdoblja ostvaruju i lako dokažu svoja prava (osobito prava na prelazak granice u skladu s člankom 14. Sporazuma).

Pogranični radnici koji na dan podnošenja zahtjeva ne budu zaposleni imaju pravo na izdavanje isprave ako zadrže svoj status radnika u skladu s člankom 24. stavkom 3. ili člankom 25. stavkom 3. Sporazuma (te odredbe upućuju na članak 7. stavak 3. Direktive 2004/38/EZ).

POGLAVLJE 3. – STRUČNE KVALIFIKACIJE

Poglavlje 3. glava II. dijela drugog Sporazuma odnosi se na osobe obuhvaćene Sporazumom kojima na kraju prijelaznog razdoblja budu priznate stručne kvalifikacije, ili postupci priznavanja njihovih stručnih kvalifikacija budu u tijeku, u njihovoj državi domaćinu ili državi zaposlenja, ovisno o slučaju.

Sporazumom se tim osobama jamči sljedeće:

a) valjanost i pravni učinak nacionalnih odluka o priznavanju njihovih stručnih kvalifikacija u Ujedinjenoj Kraljevini ili Uniji (zadržavanje učinaka odluka) i

b) njihova odgovarajuća prava na obavljanje i nastavak obavljanja relevantne profesije i djelatnosti u državi domaćinu ili državi zaposlenja (za pogranične radnike).

Međutim, tim se poglavljem državljanima Ujedinjene Kraljevine obuhvaćenim osobnim područjem primjene Sporazuma ne jamče i ne daju prava unutarnjeg tržišta koja se odnose na pružanje usluga u državama članicama Unije, osim u njihovoj državi domaćinu ili državi zaposlenja, ovisno o slučaju.

Sporazumom se državljanima Ujedinjene Kraljevine obuhvaćenim osobnim područjem primjene Sporazuma ne jamči pravo pozivanja na pravo Unije radi ishođenja dodatnog priznavanja njihovih stručnih kvalifikacija nakon isteka prijelaznog razdoblja u državi domaćinu, državi zaposlenja ili nekoj drugoj državi članici Unije.

Sporazumom se ne utvrđuje postupanje prema stručnim kvalifikacijama stečenima u Ujedinjenoj Kraljevini ili Uniji prije isteka prijelaznog razdoblja koje nisu priznate niti je u tijeku postupak njihova priznavanja na drugoj strani prije tog datuma.

2.15. Članak 27. – Priznate stručne kvalifikacije

2.15.1 Opći pristup

U članku 27. opisane su vrste odluka o priznavanju koje prema Sporazumu zadržavaju učinke, države u kojima te odluke zadržavaju učinke (država domaćin ili država zaposlenja), osobe koje ostvaruju pravo od zadržavanja učinka odluka (osobe obuhvaćene Sporazumom) te učinci zadržavanja učinaka odluka u relevantnim državama.

Što znači zadržavanje učinaka?

Članak 27. Sporazuma u biti se odnosi na odluke o priznavanju koje su donesene u skladu s četiri specifična pravna instrumenta Unije, a to su Direktiva o stručnim kvalifikacijama (Direktiva 2005/36/EZ), Direktiva o obavljanju odvjetničke djelatnosti (Direktiva 98/5/EZ), Direktiva o ovlaštenim revizorima (Direktiva 2006/43/EZ) i Direktiva o otrovnim proizvodima (Direktiva 74/556/EEZ).

2.15.2. Članak 27. stavci 1. i 2.: Priznavanje u skladu s Direktivom o priznavanju stručnih kvalifikacija

Sporazum obuhvaća sve tri vrste priznavanja u svrhu poslovnog nastana iz glave III. Direktive 2005/36/EZ:

a) opći sustav priznavanja (članak 10. i dalje Direktive 2005/36/EZ);

b) priznavanje stručnog iskustva (članak 16. i dalje Direktive 2005/36/EZ) i

c) priznavanje na temelju usklađivanja minimalnih uvjeta osposobljavanja (članak 21. i dalje Direktive 2005/36/EZ).

Ta priznavanja uključuju sljedeće:

— U skladu s člankom 27. stavkom 2. točkom (a) Sporazuma: priznavanja stručnih kvalifikacija iz treće zemlje na koje se primjenjuje članak 3. stavak 3. Direktive 2005/36/EZ. To su priznavanja u državi članici Unije ili u Ujedinjenoj Kraljevini stručnih kvalifikacija iz treće zemlje koje su već priznate u državi članici Unije ili u Ujedinjenoj Kraljevini u skladu s člankom 2. stavkom 2. Direktive 2005/36/EZ i koje su poistovjećene s domaćim (u Uniji ili u Ujedinjenoj Kraljevini) kvalifikacijama jer je nositelj nakon prvog priznavanja u nekoj državi članici Unije ili u Ujedinjenoj Kraljevini stekao tri godine stručnog iskustva u obavljanju određene profesije u državi (državi članici Unije ili u Ujedinjenoj Kraljevini) koja ih je prvotno priznala. Sporazum stoga ne obuhvaća prvo priznavanje kvalifikacija iz treće zemlje u nekoj državi članici Unije ili u Ujedinjenoj Kraljevini, nego samo naknadna priznavanja i u mjeri u kojoj su ispunjeni uvjeti iz članka 3. stavka 3. Direktive 2005/36/EZ.

— U skladu s člankom 27. stavkom 2. točkom (b): odluke o djelomičnom pristupu u skladu s člankom 4.f Direktive 2005/36/EZ.

— U skladu s člankom 27. stavkom 2. točkom (c): odluke o priznavanju u svrhu poslovnog nastana dobivene elektroničkim putem u postupku priznavanja europske strukovne iskaznice. Postupak priznavanja europske strukovne iskaznice zasad je na raspolaganju medicinskim sestrama za opću zdravstvenu njegu, farmaceutima, fizioterapeutima, gorskim vodičima i posrednicima u prometu nekretnina. Važno je napomenuti da Sporazum osigurava samo nastavak valjanosti i učinak same odluke o priznavanju, ali ne osigurava kontinuiran pristup elektroničkoj mreži (informacijski sustav unutarnjeg tržišta, modul europske strukovne iskaznice) dotičnih tijela i stručnjaka (vidjeti članke 8. i 29. Sporazuma). To, međutim, ne utječe na pristup stručnjaka internetskom sučelju za europsku strukovnu iskaznicu za potrebe informiranja.

Posebni učinak činjenice da se Sporazumom zadržavaju učinci odluka o priznavanju obuhvaćenih Direktivom 2005/36/EZ je u tome da će se uvjeti poznavanja jezika i/ili odobrenja fondova zdravstvenog osiguranja koje država domaćin može zahtijevati i dalje razmatrati vodeći računa o relevantnim odredbama Direktive 2005/36/EZ, osobito njezinih članaka 53. i 55.

2.15.3. Članak 27. stavak 1. točka (b): Priznavanje u skladu s Direktivom o obavljanju odvjetničke djelatnosti

Sporazum osobama obuhvaćenima njegovim osobnim područjem primjene omogućuje zadržavanje učinaka odluka na temelju kojih je odvjetnicima iz Unije ili Ujedinjene Kraljevine odobreno obavljanje odvjetničke djelatnosti u državi domaćinu ili državi zaposlenja u skladu s člankom 10. stavcima 1. i 3. Direktive 98/5/EZ (koji olakšavaju trajno obavljanje odvjetničke djelatnosti u državi članici osim one u kojoj su kvalifikacije stečene).

Zadržavanjem učinaka otklanjaju se, za građane Unije i državljane Ujedinjene Kraljevine, lokalni uvjeti državljanstva koji bi mogli ograničiti mogućnost obavljanja odvjetničke djelatnosti u državi domaćinu ili državi zaposlenja.

Zadržavanje učinaka ograničeno je na državu domaćina ili državu zaposlenja.

Prema tome, što se tiče odvjetnika iz Ujedinjene Kraljevine, za državljane Ujedinjene Kraljevine koji su mogli ostvarivati prava na temelju tih odredaba u bilo kojoj državi članici Unije, Sporazumom nije predviđena primjena dviju relevantnih Unijinih direktiva, odnosno Direktive 77/246/EEZ i Direktive 98/5/EZ, izvan države domaćina ili države zaposlenja.

2.15.4. Članak 27. stavak 1. točka (c): Priznavanje u skladu s Direktivom o ovlaštenim revizorima

Što se tiče osoba obuhvaćenih osobnim područjem primjene Sporazuma, odobrenja u državi domaćinu ili državi zaposlenja za rad ovlaštenih revizora koji su prvotno dobili takvo odobrenje u Uniji ili Ujedinjenoj Kraljevini u skladu s člankom 14. Direktive 2006/43/EZ i dalje će proizvoditi učinke u državi domaćinu ili državi zaposlenja i korisnici prava i dalje će moći obavljati svoju profesiju kao i prije.

2.15.5. Članak 27. stavak 1. točka (d): Priznavanje u skladu s Direktivom o otrovnim proizvodima

Što se tiče osoba obuhvaćenih osobnim područjem primjene Sporazuma, odobrenja za potrebe poslovnog nastana dobivena u državi domaćinu ili državi zaposlenja u skladu s relevantnim odredbama Direktive 74/556/EEZ i dalje će proizvoditi učinke u skladu sa Sporazumom.

2.15.6. Opći učinci

Zadržavanje učinaka iz članka 27. podrazumijeva poistovjećivanje korisnika prava s poslovnim nastanom s državljanima države domaćina ili države zaposlenja, ovisno o slučaju, u pogledu njihova pristupa i obavljanja profesije i djelatnosti na tim državnim područjima.

Takvo se poistovjećivanje, međutim, ne proširuje na dodjelu korisnicima prava nekog drugog prava unutarnjeg tržišta u skladu s pravom Unije u pogledu pružanja usluga na državnim područjima osim onih obuhvaćenih tim specifičnim zadržavanjem učinaka.

2.16. Članak 28. – Postupci priznavanja stručnih kvalifikacija u tijeku

2.16.1. Područje primjene

Članak 28. odražava članak 27. Sporazuma u smislu njegova osobnog područja primjene i obuhvaća sve relevantne zahtjeve za priznavanje stručnih kvalifikacija koji budu službeno podneseni, ili postupci budu u tijeku, do isteka prijelaznog razdoblja. Svi takvi postupci u tijeku bit će nastavljeni i okončani (uključujući sve naknade koje su se možda zahtijevale) u skladu s pravilima i postupcima propisanima u relevantnim propisima Unije sve do konačne odluke nadležnog tijela.

Treba spomenuti dva specifična aspekta:

— Članak 28. obuhvaća ne samo upravne postupke u tijeku, nego i sve sudske i žalbene postupke koji mogu biti pokrenuti nakon isteka prijelaznog razdoblja. Odredba obuhvaća i relevantne sudske postupke koji budu u tijeku na kraju prijelaznog razdoblja.

— Što se tiče zahtjeva za priznavanje kvalifikacija u skladu s postupkom priznavanja europske strukovne iskaznice koji budu u tijeku, članak 28. drugi podstavak potvrđuje da trebaju biti okončani u skladu s relevantnim pravnim odredbama Unije.

U mjeri u kojoj taj kontinuirani pristup relevantnoj elektroničkoj mreži (modul informacijskog sustava unutarnjeg tržišta) bude potreban nakon isteka prijelaznog razdoblja do okončanja relevantnog postupka priznavanja europske strukovne iskaznice, posebna odredba koja omogućuje ograničen pristup modulu informacijskog sustava unutarnjeg tržišta umetnuta je u članak 29. stavak 2. Sporazuma.

2.16.2. Učinci

Učinci postupaka koji trebaju biti okončani u skladu s člankom 28. trebaju biti identični učincima odluka o priznavanju zadržanima u skladu s člankom 27. Sporazuma i prethodno objašnjenima.

2.17. Članak 29. – Administrativna suradnja u priznavanju stručnih kvalifikacija

2.17.1. Obvezna suradnja nadležnih tijela

Člankom 29. stavkom 1. osigurava se da nadležna tijela Ujedinjene Kraljevine i država članica Unije i dalje budu općenito obvezana na suradnju u razdoblju provjere svih postupaka priznavanja u tijeku obuhvaćenih člankom 28. Sporazuma.

Ta odredba je i opća zaštita od nacionalnih odredaba koje bi mogle onemogućiti razmjenu relevantnih informacija s inozemnim tijelima o podnositeljima zahtjeva, njihovim stručnim kvalifikacijama, općem i profesionalnom ponašanju, priznavanju njihovih stručnih kvalifikacija u tijeku i njihovom obavljanju profesije u državi domaćinu ili državi zaposlenja.

Takva obveza i zaštita potrebne su da bi se osiguralo odgovarajuće rješavanje pitanja javne sigurnosti za vrijeme postupka priznavanja.

2.17.2. Ograničen pristup informacijskom sustavu unutarnjeg tržišta nakon povlačenja

Kako je već navedeno, u članku 29. stavku 2. utvrđeno je privremeno odstupanje od članka 8. Sporazuma, kojim se tijelima Ujedinjene Kraljevine omogućuje pristup modulu informacijskog sustava unutarnjeg tržišta za europsku strukovnu iskaznicu sve dok to bude potrebno za okončanje postupaka priznavanja koji budu u tijeku na kraju prijelaznog razdoblja.

Upotreba sustava ograničena je na razdoblje od devet mjeseci nakon isteka prijelaznog razdoblja, do kad će svi takvi postupci biti okončani uzimajući u obzir stroge rokove za te postupke.

3. GLAVA III. – KOORDINACIJA SUSTAVA SOCIJALNE SIGURNOSTI

U kontekstu koordinacije sustava socijalne sigurnosti postoje tri kategorije osoba:

1. osobe na koje se primjenjuju pravila o koordinaciji iz Uredbe (EZ) br. 883/2004 o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti i Uredbe (EZ) br. 987/2009 o utvrđivanju postupka za Provedbenu uredbu (EZ) br. 883/2004, i dalje se primjenjuju, na temelju članka 30. Sporazuma;

2. osobe na koje se i dalje primjenjuje ili će se u budućnosti primjenjivati samo dio pravila o koordinaciji zbog posebnih okolnosti, na temelju članka 32. Sporazuma;

3. osobe izvan područja primjene Sporazuma na koje se neće primjenjivati pravila o koordinaciji u odnosima između Ujedinjene Kraljevine i Unije.

3.1. Članak 30. – Obuhvaćene osobe

3.1.1. Opće napomene

Člankom 30. Sporazuma utvrđuje se na koje će se osobe primjenjivati sva pravila o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti:

— u prvom se stavku navode različite obuhvaćene situacije u kojima se nalaze osobe u vezi sa sustavima socijalne sigurnosti koje uključuju Ujedinjenu Kraljevinu i državu članicu Unije;

— u drugom stavku utvrđuje se rok za primjenu članka 30. stavka 1. na te osobe;

— treći stavak sadržava rezidualnu odredbu kojom su osobe obuhvaćene osobnim područjem primjene glave II. dijela drugog Sporazuma obuhvaćene i glavom III., čak i ako više nisu obuhvaćene područjem primjene članka 30. stavka 1.;

— u četvrtom stavku utvrđuje se rok za primjenu članka 30. stavka 3. na te osobe;

— u petom stavku pojašnjava se da su članovi obitelji i nadživjele osobe obuhvaćeni člankom 30. samo ako njihova prava i obveze u tom svojstvu proizlaze iz Uredbe (EZ) br. 883/2004.

Kako je navedeno u članku 31. stavku 2. Sporazuma, pojmovi koji se koriste u ovoj glavi tumače se upućivanjem na pojmove iz Uredbe (EZ) br. 883/2004.

Članak 30. stavak 1. Sporazuma odnosi se na osobe na koje „se primjenjuje zakonodavstvo” države članice Unije ili Ujedinjene Kraljevine. Tu situaciju treba utvrditi u skladu s kolizijskim pravilima iz glave II. Uredbe (EZ) br. 883/2004.

Osobno područje primjene koordinacije sustava socijalne sigurnosti specifično je za glavu III. dijela drugog Sporazuma i ne odgovara nužno onome u glavi II. Na primjer, mogu postojati okolnosti u kojima su osobe koje nisu obuhvaćene područjem primjene glave II. ipak obuhvaćene područjem primjene glave III. (npr. one obuhvaćene člankom 32. Sporazuma).

Budući da se ciljevi glave II. i glave III. dijela drugog Sporazuma razlikuju, pojmovi koji se koriste u oba naslova dijela drugog Sporazuma (na primjer, pojmovi „boravište/boravak”, „pogranični radnik” ili „upućivanje”) mogu imati različita značenja ovisno o različitim osobnim područjima primjene odredaba prava Unije i o tumačenju Suda.

Na primjer, pojam „uobičajeno boravište” iz glave III. dijela drugog ovog Sporazuma treba tumačiti kako je definiran u članku 1. točki (j) Uredbe (EZ) br. 883/2004 (mjesto gdje osoba uobičajeno boravi) i kako je dodatno pojašnjeno u članku 11. Uredbe (EZ) br. 987/2009 (dalje u tekstu „uobičajeno boravište”). Više pojedinosti o pojmu „uobičajenog boravišta” u smislu pravila o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti moguće je pronaći u Praktičnom vodiču za primjenjivo zakonodavstvo u Europskoj uniji, Europskom gospodarskom prostoru i Švicarskoj, koje je odobrila Administrativna komisija za koordinaciju sustava socijalne sigurnosti. Taj pojam u Uredbi (EZ) br. 883/2004 ima različito značenje i ne bi ga trebalo miješati s pojmom „boravka” iz glave II. dijela drugog Sporazuma, koji je posuđen iz poglavlja III. Direktive 2004/38/EZ.

Primjerice, dva pojma „boravište/boravak” uključena u instrumente prava EU-međusobno se ne podudaraju kad je riječ o položaju studenata. Za potrebe pravila o koordinaciji socijalne sigurnosti studenti u načelu zadržavaju svoje uobičajeno boravište u državi članici podrijetla i privremeno borave u državi članici u kojoj studiraju. U isto vrijeme studenti, pod uvjetima iz Direktive 2004/38/EZ, imaju pravo na boravak u državi članici u kojoj studiraju.

Odnosi između glave II. i glave III. dijela drugog Sporazuma mogu se ilustrirati i primjerom hrvatskog državljanina koji:

— radi i uobičajeno boravi u Ujedinjenoj Kraljevini na kraju prijelaznog razdoblja

— u 2022. stječe pravo na stalni boravak u Ujedinjenoj Kraljevini na temelju članka 16. Sporazuma

— vraća se u Hrvatsku 2025., tamo se zapošljava i premješta svoje uobičajeno boravište

— istodobno zadržava pravo na stalni boravak na temelju glave II. dijela drugog Sporazuma u Ujedinjenoj Kraljevini tijekom pet uzastopnih godina.

Sve dok hrvatski državljanin ima pravo na stalni boravak u Ujedinjenoj Kraljevini u smislu glave II. dijela drugog Sporazuma, imat će pravo na pogodnosti iz odredaba glave III. ako se vrati u Ujedinjenu Kraljevinu. Nadalje, dok god taj građanin zadržava pravo na stalni boravak u Ujedinjenoj Kraljevini, imat će pravo na prijenos davanja iz sustava socijalne sigurnosti (npr. davanja za slučaj nezaposlenosti ako je tražitelj zaposlenja) ili pravo a korištenje Europske kartice zdravstvenog osiguranja u Ujedinjenoj Kraljevini.

Neovisno o prethodno navedena dva pojma boravišta/boravka, zakonsko pravo na boravak državljana trećih zemalja obuhvaćenih glavom III. dijela drugog Sporazuma o povlačenju trebalo bi se smatrati zakonitim boravkom na temelju sekundarnog zakonodavstva Unije ili domaćeg zakonodavstva.

Za osobe obuhvaćene glavom III. Sporazuma primjena pravila o koordinaciji iz Uredbe (EZ) br. 883/2004 koja proizlazi iz glave III. sama po sebi ne predstavlja pravo na kretanje ili boravak u državi domaćinu. Time se samo utvrđuju pravne posljedice takvog stanja na pokrivenost sustavom socijalne sigurnosti. Na primjer, na temelju Sporazuma upućivanje radnika radi pružanja usluga iz Ujedinjene Kraljevine ili u Ujedinjenu Kraljevinu više neće biti moguće nakon isteka prijelaznog razdoblja.

3.1.2. Članak 30. stavak 1.: Osobno područje primjene (opća klauzula)

3.1.2.1. Članak 30. stavak