EUROPSKA KOMISIJA Bruxelles, 22.6.2022. COM(2022) 304 final 2022/0195(COD) Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o obnovi prirode (Tekst značajan za EGP) {SEC(2022) 256 final} - {SWD(2022) 167 final} - {SWD(2022) 168 final}



OBRAZLOŽENJE KONTEKST PRIJEDLOGA Razlozi i ciljevi prijedloga Usprkos nastojanjima EU-a i međunarodne zajednice gubitak bioraznolikosti i propadanje ekosustava nastavljaju se zabrinjavajućom brzinom te štete ljudima, gospodarstvu i klimi. To potvrđuju mnogi dokumenti, prije svega izvješća Međuvladina panela o klimatskim promjenama (IPCC) i Međuvladine znanstveno-političke platforme o bioraznolikosti i uslugama ekosustava, izvješće o napretku u ostvarivanju ciljeva iz Aichija i pregled ekonomije bioraznolikosti prof. Dasgupte. Zdravi ekosustavi izvor su hrane i sigurnosti opskrbe hranom, čiste vode i ponora ugljika te štite od prirodnih katastrofa uzrokovanih klimatskim promjenama. Budući da su temelj otpornosti Europe, ključni su za naš dugoročni opstanak, dobrobit, blagostanje i sigurnost. Obnova ekosustava, zajedno s naporima za smanjenje trgovine divljom faunom i florom i njezine potrošnje, pomoći će i u sprečavanju i izgradnji otpornosti na moguće buduće zarazne bolesti sa zoonotskim potencijalom, čime će se smanjiti rizik od izbijanja bolesti i pandemija, te pridonijeti potpori naporima EU-a i globalnim naporima za primjenu pristupa „Jedno zdravlje”, kojim se prepoznaje suštinska povezanost zdravlja ljudi, zdravlja životinja i zdrave otporne prirode. U izvješću iz 2022. IPCC je posebno istaknuo da svijet i Europa imaju na raspolaganju sve manje vremena da osiguraju budućnost u kojoj je moguć život jer je porast vremenskih i klimatskih ekstrema doveo do nepovratnih učinaka zbog nemogućnosti prirodnih i ljudskih sustava da im se prilagode. U njemu se poziva na provedbu hitnih mjera radi obnove narušenih ekosustava, posebno močvarnih područja i rijeka, šuma i poljoprivrednih ekosustava, kako bi se ublažili učinci klimatskih promjena. Nedavni geopolitički događaji dodatno su naglasili potrebu za zaštitom sigurnosti opskrbe hranom i otpornosti prehrambenih sustava. Zbog povećanja cijena robe i zabrinutosti u pogledu globalne sigurnosti opskrbe hranom potrebno je ukloniti slabosti, kao što su ovisnost o uvozu, te ubrzati prijelaz na održive i otporne prehrambene sustave. Dokazano je da obnova agroekoloških sustava dugoročno pozitivno utječe na proizvodnju hrane, a obnova prirode osigurava dugoročnu održivost i otpornost EU-a. U završnom izvješću Konferencije o budućnosti Europe, objavljenom 9. svibnja 2022., građani su u svojim prijedlozima povezanima s poljoprivredom, proizvodnjom hrane, biološkom raznolikosti, ekosustavima i onečišćenjem posebno zatražili „stvaranje, obnovu i proširenje zaštićenih područja te bolje upravljanje njima radi očuvanja biološke raznolikosti”, „zaštitu kukaca, posebno autohtonih kukaca i kukaca oprašivača, među ostalim tako da ih se zaštiti od invazivnih vrsta i da se bolje provode postojeći propisi” i „utvrđivanje obvezujućih nacionalnih ciljeva u svim državama članicama EU-a za ponovno pošumljavanje autohtonog drveća i lokalnu floru, uzimajući u obzir stanje i posebnosti u različitim zemljama”. U svojim prijedlozima o informiranju, senzibiliziranju, dijalogu i načinu života građani su posebno tražili da se „proizvodnja hrane i zaštita bioraznolikosti, uključujući prednosti neprerađene hrane i promicanje otvaranja školskih vrtova te subvencioniranje projekata urbanog vrtlarstva i vertikalne poljoprivrede, uključe u obrazovne programe” te da se „razmotri mogućnost da bioraznolikost postane obvezan predmet u školama te da se podiže svijest o bioraznolikosti putem medijskih kampanja i poticajnih „natjecanja” diljem EU-a. Stoga je potrebno odlučnije djelovanje kako bi se ostvarili ciljevi EU-a u području klime i bioraznolikosti za 2030. i 2050. te kako bi se osigurala otpornost prehrambenih sustava. Stoga je potrebno odlučnije djelovanje kako bi se postigli ciljevi EU-a u području klime i bioraznolikosti za 2030. i 2050. i osigurala otpornost prehrambenih sustava. Europski zeleni plan posvećen je zaštiti i obnovi prirode. U njemu se navodi da će Komisija utvrditi mjere, među ostalim one pravne, kako bi pomogla državama članicama da unaprijede i obnove oštećene ekosustave i ekosustave bogate ugljikom te ih tako vrate u dobro ekološko stanje. U zelenom planu istaknuto je i da bi se sva djelovanja i politike EU-a trebali ujediniti kako bi EU postigao uspješnu i pravednu tranziciju prema održivoj budućnosti. Strategijom EU-a za bioraznolikost do 2030. utvrđeni su ciljevi za daljnju zaštitu prirode u EU-u. Međutim, u njoj je naglašeno da samo zaštita nije dovoljna, već je za preokretanje procesa gubitka bioraznolikosti potrebno učiniti više kako bi se priroda vratila u dobro stanje u cijelom EU-u, kako u zaštićenim područjima tako i izvan njih. Stoga se Komisija obvezala da će predložiti pravno obvezujuće ciljeve radi obnove narušenih ekosustava EU-a, osobito onih s najvećim potencijalom za uklanjanje i skladištenje ugljika te sprečavanje i smanjenje utjecaja prirodnih katastrofa. EU dosad nije uspio zaustaviti gubitak bioraznolikosti. Nedavna studija u okviru evaluacije Strategije EU-a o bioraznolikosti do 2020. pokazuje da EU nije mogao zaustaviti gubitak bioraznolikosti između 2011. i 2020. Nije ispunio dobrovoljni cilj da do 2020. obnovi barem 15 % narušenih ekosustava (u skladu s 15. ciljem iz Aichija u okviru Konvencije o biološkoj raznolikosti). Izgledi za bioraznolikost i ekosustave nisu obećavajući i pokazuju da trenutačni pristup nije djelotvoran. I Europski parlament i Vijeće zalagali su se za intenzivniji rad na obnovi ekosustava, kako je navedeno u zaključcima Vijeća iz prosinca 2019. i rezoluciji Europskog parlamenta iz siječnja 2020. Parlament je u svojoj rezoluciji pozvao Komisiju da odustane od dobrovoljnih obveza te da predloži ambicioznu i uključivu strategiju kojom se uvode pravno obvezujući (i, stoga, provedivi) ciljevi za EU i njegove države članice. U svojoj rezoluciji od 9. lipnja 2021. Europski parlament naročito je pozdravio obvezu Komisije da sastavi zakonodavni prijedlog o obnovi prirode, među ostalim o obvezujućim ciljevima obnove. Obnova ekosustava među glavnim je prioritetima i međunarodne zajednice. Vizija za 2050. u okviru Konvencije o biološkoj raznolikosti, Konvencija Ujedinjenih naroda o suzbijanju dezertifikacije (UNCCD), Program održivog razvoja do 2030. (ciljevi održivog razvoja) i Desetljeće UN-a za obnovu pozivaju na zaštitu i obnovu ekosustava. Obnova će biti nužna i kako bi EU ispunio svoje obveze na temelju Okvirne konvencije Ujedinjenih naroda o promjeni klime i Pariškog sporazuma. Ako su u dobrom stanju, ekosustavi kao što su tresetišta, močvarna područja, oceani i šume mogu uklanjati i pohranjivati velike količine ugljikova dioksida i znatno pridonijeti smanjenju utjecaja klimatskih promjena. Prijedlogom uredbe o obnovi prirode utvrđuje se sveobuhvatni cilj: da se pridonese neprekidnom, dugoročnom i održivom oporavku biološki raznolike i otporne prirode na svim kopnenim i morskim područjima EU-a obnovom ekosustava te da se pridonese postizanju ciljeva Unije za ublažavanje klimatskih promjena i prilagodbu tim promjenama i ispunjenju njezinih međunarodnih obveza. Kako bi se postigao taj cilj, Prijedlogom se utvrđuje više obvezujućih ciljeva i obveza u pogledu obnove za široki raspon ekosustava. Tim bi mjerama do 2030. trebalo obuhvatiti barem 20 % kopnenih i morskih područja EU-a, a do 2050. sve ekosustave koje je potrebno obnoviti. Prijedlog je dodatno podržan provedbenim okvirom za prenošenje ciljeva u djelovanje pripremom i provedbom nacionalnih planova obnove. Cilj je Prijedloga omogućiti EU-u da hitno djeluje i da počne obnavljati ekosustave na temelju obvezujućih ciljeva i obveza koji se već mogu mjeriti i pratiti. Tako će države članice moći bez odgode započeti s radom na obnovi. U kasnijim fazama može se uključiti više ekosustava na način da se u okviru izmjena Uredbe osmisle zajedničke metode za utvrđivanje dodatnih ciljeva. Prijedlogom se stoga otvara put za obnovu i održavanje širokog raspona ekosustava u EU-u do 2050., s mjerljivim rezultatima do 2030. i 2040. On omogućuje EU-a da pridonese zaustavljanju gubitka bioraznolikosti i vraćanju prirode u dobro stanje. Omogućuje EU-u i da pokaže svoju ulogu svjetskog predvodnika u zaštiti prirode, posebno na Konferenciji stranaka Konvencije o biološkoj raznolikosti koja će se održati u nastavku 2022. •Dosljednost s postojećim odredbama politike u tom području Prijedlogom se nastoji nadopuniti postojeća politika zaštite okoliša. Osmišljen je tako da ima djelotvoran učinak u sinergiji s propisima EU-a u području okoliša. Prijedlogom će se ujedno potaknuti poboljšana koordinacija i provedba tih propisa.

Točnije, Prijedlogom će se nadopuniti sljedeći propisi: direktive o pticama i staništima utvrđivanjem rokova za ispunjavanje ciljeva i zahtijevanjem od država članica da obnove ekosustave i izvan mreže Natura 2000; Okvirna direktiva o vodama utvrđivanjem dodatnih zahtjeva u pogledu obnove za kontinuitet rijeka i osiguravanje dobrih uvjeta poplavnih područja; Okvirna direktiva o morskoj strategiji posebnim mjerama i detaljnim ciljevima za određena morska staništa koja je potrebno obnoviti; Uredba o invazivnim stranim vrstama. Njime će se detaljno nadopuniti i zajednička ribarstvena politika te će se prema potrebi osigurati usklađenost i komplementarnost. Prijedlog ima izravne poveznice s novom strategijom EU-a za šume do 2030. i pridonosi joj mjerama obnove kojima će se poboljšati bioraznolikost i otpornost šuma zahvaljujući posebnim ciljevima i obvezama za šumska staništa. Kad je riječ o zajedničkoj poljoprivrednoj politici, Prijedlog se nadovezuje na posebne ciljeve za travnjačka staništa koja su obuhvaćena područjem primjene Direktive 92/43/EEZ i, općenitije, za agroekosustave EU-a na temelju dokaza o poboljšanju skupa pokazatelja koji unapređuju bioraznolikost. Prijedlog ima jasne poveznice sa strategijom EU-a za tlo jer brojni kopneni ekosustavi ovise o tlima i u međusobnoj su interakciji s njima. Svi drugi ciljevi povezani s tlom uključit će se u buduće zakonodavstvo o tlu. Nadalje, predloženi cilj kojim se nastoji zaustaviti trend pogoršanja stanja oprašivača pomoći će da se postignu ciljevi inicijative EU-a za oprašivače. Ciljevi iz Prijedloga koji se odnose na povećanje zelenih površina na gradskim područjima izravno će utjecati na strategiju za zelenu infrastrukturu. Mjere politike u okviru drugih strategija za okoliš, kao što su akcijski plan za kružno gospodarstvo za čišću i konkurentniju Europu te akcijski plan za nultu stopu onečišćenja zraka, vode i tla, pomoći će smanjiti pritisak na ekosustave smanjenjem različitih oblika onečišćujućih tvari. Mjere kao što je Preporuka Vijeća o učenju za zelenu tranziciju i održivi razvoj (koju Vijeće treba donijeti 16. lipnja 2022.) mogu pridonijeti stvaranju potrebnog znanja, vještina i stavova o okolišnoj održivosti, među ostalim kako bi se omogućila obnova prirode. Dosljednost u odnosu na druge politike Unije Obnova ekosustava i povećanje bioraznolikosti okosnica su europskog zelenog plana. Postizanje zdravih ekosustava i borba protiv klimatskih promjena neodvojivo su povezani. Globalno zagrijavanje izravno utječe na ekosustave i uzrokuje dugotrajne ili nepovratne učinke, primjerice gubitak ekosustava. U klimatskim politikama EU-a kao što su Europski zakon o klimi i prijedlozi uključeni u paket „Spremni za 55 %” (posebno Prijedlog uredbe o korištenju zemljišta, prenamjeni zemljišta i šumarstvu) naglašava se presudna važnost prirodnih ponora za hvatanje i skladištenje ugljika. Kako bi se to djelotvorno provodilo, ekosustavi kao što su močvarna područja i šume trebaju biti u dobrom stanju. Stoga se može očekivati da će ova Uredba znatno pridonijeti klimatskim politikama. Vraćanje ekosustava u dobro stanje znači uvođenje prirodnih rješenja kojima se pridonosi ublažavanju klimatskih promjena i postizanju ciljeva strategije EU-a za prilagodbu klimatskim promjenama. Biološki raznolikiji i zdraviji ekosustavi otporniji su na klimatske promjene te su djelotvorni u sprečavanju katastrofa i smanjenju rizika s kojima se suočavaju. Na temelju Europskog zakona o klimi države članice donijet će i provesti nacionalne strategije za prilagodbu kojima se promiču rješenja utemeljena na prirodi i prilagodba utemeljena na ekosustavu. Nacionalni planovi obnove na temelju ovog Prijedloga djelovat će zajedno s nacionalnim strategijama za prilagodbu na temelju Europskog zakona o klimi i sa zakonodavstvom EU-a o civilnoj zaštiti. Planovi i strategije uzajamno će se podupirati. Sektori poljoprivrede, šumarstva i ribarstva ovise o ekosustavima u dobrom stanju. Agroekosustavi u dobrom stanju izvor su sigurne, održive, hranjive i povoljne hrane. Zahvaljujući njima poljoprivreda postaje otpornija na klimatske promjene i rizike za okoliš, a istodobno se otvaraju radna mjesta (na primjer, u ekološkoj poljoprivredi, ruralnom turizmu i rekreacijskim djelatnostima). Šumski ekosustavi u dobrom stanju pružaju brojne koristi. Na primjer, izvor su drvne sirovine i hrane, hvataju i skladište ugljik, stabiliziraju tlo, pročišćavaju zrak i vodu te smanjuju utjecaj prirodnih katastrofa kao što su šumski požari i bolesti koje uzrokuju štetočine. Održavanje morskih ekosustava u dobrom stanju znatno pomaže bioraznolikosti zahvaljujući važnim mrijestilištima i uzgajalištima ribe te zdravoj hrani iz mora i oceana. Zdravi morski ekosustavi ublažavaju i klimatske promjene tako što smanjuju utjecaj prirodnih katastrofa duž obala. Nekim ciljevima i pokazateljima utvrđenima u ovom Prijedlogu nastoji se poboljšati sinergija djelovanja u području bioraznolikosti i djelovanja u okviru drugih politika EU-a. Te politike uključuju novu zajedničku poljoprivrednu politiku („ZPP”) (i njezina pravila za poboljšanje okoliša u poljoprivredi te mogućnosti financiranja koje su dostupne u skladu sa strateškim planovima u okviru ZPP-a za razdoblje 2023.–2027.), strategiju „od polja do stola” za pravedan, zdrav i ekološki prihvatljiv prehrambeni sustav te zajedničku ribarstvenu politiku. Prijedlog ima poveznice i s regionalnom politikom EU-a, u okviru koje se obnova ekosustava može financirati iz Europskog fonda za regionalni razvoj, i s Obzorom Europa, kojim se podupire ulaganje u istraživanja i inovacije u području bioraznolikosti i ekosustava. Prijedlog može pomoći EU-u i da pokaže svoju ulogu svjetskog predvodnika, mobilizira međunarodnu zajednicu i poduzme mjere kako bi zaustavio gubitak bioraznolikosti u cijelom svijetu. Očekuje se da će Konferencija stranaka Konvencije o biološkoj raznolikosti na svojem 15. sastanku (COP15) donijeti novi globalni okvir za bioraznolikost koji uključuje ambiciozne ciljeve obnove. Strategija EU-a za bioraznolikost do 2030. nacrt je za ostvarivanje tih ciljeva u EU-u i njome se pokazuje posvećenost EU-a tom pitanju na svjetskoj razini. Prijedlogom će se poslati snažna poruka globalnoj zajednici da EU ozbiljno shvaća svoje obveze i da nastoji uključiti ciljeve obnove ekosustava u zakonodavstvo te bi on mogao nadahnuti druge zemlje da donesu slične ambiciozne politike u području obnove prirode i zaštite bioraznolikosti. 2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST Pravna osnova Pravna osnova za ovaj Prijedlog je članak 192. stavak 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, kojim se utvrđuje kako bi trebalo provoditi članak 191. Ugovora. U članku 191. Ugovora propisani su ciljevi politike EU-a u području okoliša:

–očuvanje, zaštita i poboljšanje kvalitete okoliša, –zaštita ljudskog zdravlja, –razborito i racionalno korištenje prirodnim bogatstvima, –promicanje mjera na međunarodnoj razini za rješavanje regionalnih, odnosno svjetskih problema okoliša, a osobito borba protiv klimatskih promjena. Supsidijarnost (za neisključivu nadležnost) Djelovanje na razini EU-a opravdano je zbog opsega i prekogranične prirode gubitka bioraznolikosti i propadanja ekosustava, njegovih posljedica za građane i ekonomskih rizika. Pravila i obveze na razini EU-a nužni su kako bi se bioraznolikost i ekosustavi obnovili u znatnoj mjeri. Izostanak napretka strategije za bioraznolikost do 2020. pokazuje da dobrovoljne obveze država članica nisu dovoljne kako bi se postigli ciljevi EU-a za obnovu ekosustava. Potrebno je koordinirano djelovanje šireg razmjera kako bi se riješio problem gubitka bioraznolikosti i propadanja te kako bi se stvorile ekonomije razmjera. Rad na razini EU-a ključan je, primjerice, za oporavak oprašivača – riječ je o problemu koji postoji u cijelom EU-u i koji se ne može riješiti na razini nekolicine država članica. Djelovanje EU-a nužno je i zbog velike pokretljivosti mnogih kopnenih i morskih vrsta. Obnova jednog ekosustava pomaže drugim susjednim ili povezanim ekosustavima i njihovoj bioraznolikosti jer mnoge vrste bolje napreduju u povezanim mrežama ekosustava na velikom zemljopisnom području. Djelovanje EU-a nužno je i kako bi se nadopunili postojeći pravni zahtjevi i kako bi se pomoglo EU-u da postigne svoje ciljeve u okviru drugih propisa EU-a u području okoliša i klime. Proporcionalnost Prijedlog je u skladu s načelom proporcionalnosti jer ne prelazi ono što je nužno za postizanje cilja da bioraznolikost u EU-u bude na putu oporavka do 2030. Utvrđivanje pravno obvezujućih ciljeva i obveza za obnovu ekosustava na razini EU-a omogućilo bi dosljednost djelovanja koje je potrebno u cijelom EU-u kako bi se postigao opći cilj. Komisijino praćenje i izvješćivanje o napretku donijet će dodatne koristi i omogućiti djelotvornije zajedničko djelovanje EU-a i država članica. Ukratko, Prijedlogom se utvrđuju sveobuhvatni cilj te ciljevi i obveze usmjereni na pojedine ekosustave koji su u skladu s područjem primjene ciljeva. Kako bi se omogućilo da EU postigne te ciljeve, Prijedlogom se utvrđuju provedbene mjere, procjene i preispitivanja. Odabir instrumenta Za postizanje dugoročnog cilja potreban je zakonodavni, a ne nezakonodavni pristup. Ciljevi ovog Prijedloga najbolje se postižu uredbom kako bi se osiguralo da su zakoni izravno primjenjivi. Države članice trebaju pridonijeti dugoročnom cilju donošenjem nacionalnih planova obnove u kojima se utvrđuju mjere obnove potrebne za postizanje ciljeva i obveza usmjerenih na pojedine ekosustave. Budući da se uredba ne mora prenijeti u nacionalno pravo, to znači da se mjere obnove u praksi mogu početi brže provoditi nego što bi bio slučaj s direktivom. Uredbom se djelovanje koje države članice trebaju poduzeti opisuje preciznije i detaljnije te bi se u njoj stoga definirao mnogo točniji okvir tog djelovanja, a zahvaljujući tomu ona bi omogućila veću dosljednost i usklađenost u cijelom EU-u. Za razliku od direktiva, u uredbama se ne navodi samo cilj koji države članice trebaju postići, nego se i preciznije utvrđuju pravni zahtjevi i načini za postizanje tog cilja. 3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENA UČINKA Ex post evaluacije/provjere primjerenosti postojećeg zakonodavstva U evaluaciji strategije za bioraznolikost do 2020. utvrđeno je da su razlog neuspješne obnove ekosustava bili dobrovoljni umjesto pravno obvezujućih ciljeva. Nedostatak predanosti i davanja političkog prioriteta koji su iz toga proizašli velike su prepreke dodjeli financijskih i drugih sredstava za rad na obnovi. Osim toga, direktivama o pticama i staništima ne utvrđuju se rokovi za održavanje i vraćanje prirodnih staništa i vrsta u povoljno stanje očuvanosti. Direktivama se ne utvrđuju ni specifični zahtjevi za obnovu ekosustava izvan mreže Natura 2000. Kako bi se ispravili ti nedostatci, ovim se Prijedlogom propisuje obveza obnove određenih vrsta i staništa, unutar i izvan mreže Natura 2000, s jasnim rokovima. Kad je riječ o Okvirnoj direktivi o morskoj strategiji, Komisija je u svojem izvješću iz 2020. o prvom ciklusu provedbe Direktive zaključila da se pokazalo da je njezin široki cilj vrlo teško postići. Razlozi za to su nedostatak posebnih mjera i dovoljno preciznog praćenja posebnih staništa ili vrsta u kombinaciji s nedostatkom posebnih ciljeva. Utvrđivanjem ciljeva obnove u ovoj Uredbi poduprijet će se ciljevi Okvirne direktive o morskoj strategiji i njezina provedba.

Provjerom primjerenosti Okvirne direktive o vodama zaključeno je da su poteškoće utvrđene u provedbi dijelom uzrokovane činjenicom da na stanje vodnih tijela utječe raspršeno onečišćenje iz okolnih staništa. Okvirnom direktivom o vodama ne zahtijeva se nužno od država članica da uklone prepreke koje mogu poremetiti prirodnu povezanost sustava rijeka ili jezera. Međutim, mnogi kopneni ekosustavi i nekoliko staništa i vrsta zaštićenih direktivama o pticama i staništima izravno ovise o gotovo prirodnom stanju vodnih ekosustava. Ovim Prijedlogom nadopunjuje se Okvirna direktiva o vodama tako što se utvrđuju ciljevi obnove i drugi posebni zahtjevi za rijeke i poplavna područja. Nadalje, zahtjev za sprečavanje pogoršanja stanja iz ovog Prijedloga podudara se s postojećim zahtjevom iz Direktive o poduzimanju mjera za sprečavanje pogoršanja stanja svih vodnih tijela. Savjetovanja s dionicima U skladu sa smjernicama o boljoj regulativi, ova Uredba i priložena procjena učinka temelje se na opsežnom postupku savjetovanja. Komisija je prikupila stajališta velikog broja dionika, točnije predstavnika država članica, organizacija za zaštitu okoliša, istraživačkih instituta, poljoprivrednih i šumarskih udruženja te poduzeća. Savjetovanja su provedena u sklopu otvorenog javnog savjetovanja, na pet radionica za dionike i na sastancima s dionicima i državama članicama. Zahvaljujući različitim stajalištima dobivene su vrijedne informacije i uvidi koji su pomogli u pripremi procjene učinka i Prijedloga. Početna procjena učinka Početna procjena učinka za predloženu uredbu objavljena je 4. studenoga 2020. Dionici i javnost mogli su dati povratne informacije o inicijativi do 2. prosinca 2020. Dobivena su 132 odgovora, uglavnom od nevladinih organizacija, poslovnih udruženja i organizacija, organizacija za zaštitu okoliša i javnosti. Javno savjetovanje Komisija je održala javno savjetovanje na internetu između 11. siječnja i 5. travnja 2021. te je primila 111 842 odgovora. U sklopu savjetovanja prikupljena su stajališta o glavnim aspektima i pristupu pripremi prijedloga Komisije o obvezujućim ciljevima obnove. Rezultati pokazuju veliku potporu pravno obvezujućim ciljevima obnove: 97 % ispitanika podupire opće ciljeve obnove EU-a za sve ekosustave, a 96 % ih podupire ciljeve za pojedine ekosustave ili staništa. To upućuje na gotovo potpunu potporu sveobuhvatnom cilju obnove i posebnim ciljevima EU-a za ekosustave. Radionice za dionike Od kraja 2020. do rujna 2021. održano je pet zasebnih radionica s predstavnicima država članica i dionicima. Razgovaralo se o opcijama politike i prikupljena su stajališta o opcijama za ciljeve obnove i tome kako bi se ti ciljevi trebali provesti. Na radionicama su razmotreni mogući socijalni, gospodarski i širi učinci na okoliš, kao i preliminarni zaključci popratne studije u okviru procjene učinka. Prikupljanje i primjena stručnog znanja Prijedlog se temelji na najnovijim znanstvenim dokazima. Procjena učinka priložena ovom Prijedlogu temelji se na studiji koju je pripremio tim vanjskih stručnjaka. Tim stručnjaka blisko je surađivao s Komisijom tijekom različitih faza studije. Komisija se pri pripremi ovog Prijedloga koristila i mnogim drugim izvorima informacija, osobito rezultatima istraživačkih i inovacijskih projekata EU-a i priznatih međunarodnih izvješća (kao što su ona navedena u odjeljku 1.). Europska agencija za okoliš i Zajednički istraživački centar pridonijeli su posebnim stručnim znanjima i bili su aktivno uključeni u izradu ovog zakonodavnog prijedloga i njegove procjene učinka. Na primjer, Agencija je utvrdila informacije o potrebama u pogledu obnove na temelju službenih podataka o kojima su izvijestile države članice na temelju članka 17. Direktive o staništima. Procjena učinka Prijedlog se temelji na procjeni učinka. Pozitivno mišljenje o procjeni učinka (sa zadrškama koje su uzete u obzir) doneseno je 28. listopada 2021., nakon što su riješena pitanja na koja je Odbor za nadzor regulative ukazao u svojem negativnom mišljenju od 16. srpnja 2021. U procjeni učinka razmotrene su sljedeće opcije politike: (1)osnovni scenarij: ovom se opcijom politike pretpostavlja realistična provedba politika iz europskog zelenog plana i Strategije EU-a za bioraznolikost do 2030. i drugih relevantnih postojećih politika – uz iznimku pravno obvezujućih ciljeva obnove; (2)utvrđivanje sveobuhvatnog pravno obvezujućeg cilja za obnovu ekosustava: ovom opcijom utvrđuje se jasno definiran i sveobuhvatan pravno obvezujući cilj za obnovu ekosustava. Taj se cilj definira na sljedeći način: do 2050. određeni postotak ekosustava u EU-u vratit će se u dobro stanje i održavati se u takvom stanju. Njome se utvrđuju i pravno obvezujući etapni ciljevi za 2030. i 2040.; (3)utvrđivanje pravno obvezujućih ciljeva usmjerenih na pojedine ekosustave: ovom opcijom utvrđuju se ciljevi i obveze za više ekosustava, staništa i skupina vrsta koje bi trebalo obnoviti do 2030., 2040. i 2050. Ciljevi i obveze utvrđuju se za sve glavne vrste ekosustava u EU-u i izravno bi se primjenjivali na razini država članica; (4)pravno obvezujući ciljevi usmjereni na pojedine ekosustave uz sveobuhvatni cilj: ova je opcija mješavina ciljeva usmjerenih na pojedine ekosustave iz treće opcije i varijacija druge opcije, točnije sveobuhvatnog cilja da se obnovom ekosustava pridonese neprekidnom, dugoročnom i održivom oporavku biološki raznolike i otporne prirode na svim kopnenim i morskim područjima Unije te da se mjerama obnove do 2030. zajednički obuhvati barem 20 % kopnenih i morskih područja Unije, a do 2050. svi ekosustavi koje je potrebno obnoviti. To je sveobuhvatni cilj kojem bi EU trebao težiti, u kombinaciji sa skupom ciljeva i obveza za države članice koji su usmjereni na pojedine ekosustave. Četvrta opcija smatrana je najboljom opcijom politike zbog svoje najveće djelotvornosti, učinkovitosti i usklađenosti s drugim politikama. Zahvaljujući sveobuhvatnom cilju posebni su ciljevi dostižniji, a rizik od potpunog izostanka djelovanja manji je nego kod drugih opcija. Osim toga, tom se opcijom smanjuju rizici odgođenog djelovanja u svim vrstama ekosustava tako što se, ako je to moguće, odmah poduzima što više djelovanja. Time se smanjuje rizik od odgođenog djelovanja, koje bi naštetilo okolišu, gospodarstvu i društvu.

Stoga najpoželjnija opcija omogućuje EU-u da hitno djeluje i da počne obnavljati ekosustave na temelju ciljeva koji se već mogu mjeriti i pratiti. U budućnosti, nakon što se razviju zajedničke metode za procjenu dobrog stanja ekosustava EU-a, izmjenom Uredbe mogu se utvrditi dodatni ciljevi na temelju tih zajedničkih metoda. Tom najpoželjnijom opcijom za zakonodavni prijedlog omogućit će se EU-u da postigne svoje ciljeve za obnovu ekosustava u predloženom vremenu na troškovno učinkovit način. Koristi nadmašuju troškove za sve glavne vrste ekosustava. Na primjer, za kontinentalna i obalna močvarna područja procjenjuje se da novčana korist samo od skladištenja ugljika već premašuje procijenjene troškove obnove ekosustava. Ako se uključe procjene za druge usluge ekosustava, omjer koristi i troškova još je veći. Općenito se koristi od obnove tresetišta, močvara, šuma, vriština i makija, travnjaka, rijeka, jezera i aluvijalnih staništa te obalnih močvarnih područja iz Priloga I. mogu procijeniti na oko 1 860 milijardi EUR (dok se troškovi procjenjuju na oko 154 milijarde EUR). Procjenjuje se da će znatne koristi nastati i za morske i urbane ekosustave, šume, agroekosustave i obnovu oprašivača. Na primjer, vrijednost oprašivanja usjeva uz pomoć kukaca procijenjena je na oko 5 milijardi EUR godišnje na razini EU-a. Osim toga, postoji još mnogo drugih koristi, uključujući biološku kontrolu štetočina i opće poboljšanje bioraznolikosti. Na temelju procjene okolišnih, socijalnih i gospodarskih učinaka može se zaključiti da bi utjecaj na određene skupine dionika isprva bio veći nego na druge. Stoga se Uredbom zahtijeva da države članice uključe javnost u svoje nacionalne planove obnove i utvrde način na koji bi trebalo uzeti u obzir potrebe lokalnih zajednica i dionika. Sredstva koja su potrebna državama članicama za postizanje njihovih ciljeva obnove mogu doći iz EU-a, nacionalnih i privatnih izvora. Utjecaj na proračun država članica ovisit će o potrebama u pogledu obnove i provedbi povezanih mjera obnove. Ti se troškovi mogu smanjiti financiranjem sredstvima EU-a ili iz privatnih izvora. Na primjer, za obnovu je dostupan širok raspon sredstava EU-a, a očekuje se da će se na temelju Uredbe o taksonomiji olakšati veća uporaba privatnih sredstava. Sredstva će biti potrebna i za izradu nacionalnih planova obnove, uključujući faze savjetovanja i praćenje. Kad je riječ o izvješćivanju, Prijedlogom se smanjuje administrativno opterećenje tako što se u potpunosti primjenjuju postojeći zahtjevi za izvješćivanje i iskorištava potencijal digitalizacije tih postupaka. Nadalje, moguće je znatno poboljšati učinkovitost i smanjiti troškove većom primjenom novih tehnologija kao što su daljinsko istraživanje, satelitske usluge i proizvodi programa Copernicus, geografski informacijski sustavi, in situ senzori i uređaji, analiza i obrada podataka te umjetna inteligencija. Tim tehnologijama povećavaju se brzina, djelotvornost i usklađenost različitih postupaka praćenja i izvješćivanja. Prijedlog neznatno odstupa od četvrte opcije jer će se neki potencijalni ciljevi za tlo obuhvatiti u kasnijoj fazi zasebnim zakonodavstvom, kako je najavljeno u strategiji EU-a za tlo. Primjerenost i pojednostavnjenje propisa U skladu s predanošću Komisije boljoj regulativi Prijedlog je pripreman na uključiv način, transparentno i u stalnoj suradnji s dionicima. Administrativni učinci analizirani su u skladu s pristupom „jedan za jedan”. Administrativne troškove snosit će uglavnom EU i javne uprave u državama članicama. To bi uključivalo troškove za istraživanje ekosustava, izradu nacionalnih planova obnove, upravljanje ekosustavima odabranima za obnovu i njihovo praćenje te izvješćivanje. U procjeni učinka takvi administrativni troškovi procijenjeni su na oko 14 milijardi EUR do 2050. Temeljna prava Prijedlogom se poštuju temeljna prava i posebno se slijede načela koja su priznata u Povelji Europske unije o temeljnim pravima. Njime se pridonosi pravu na visoku razinu zaštite okoliša i poboljšavanje kvalitete okoliša u skladu s načelom održivog razvoja utvrđenim člankom 37. Povelje. 4.UTJECAJ NA PRORAČUN Za provedbu Prijedloga bit će potrebni ljudski resursi u Komisiji, kako je utvrđeno u priloženom zakonodavnom financijskom izvještaju. Očekuje se da će se potrebe za ljudskim resursima u Komisiji ispuniti u okviru postojećih dodijeljenih sredstava Komisije. Provedbu će trebati poduprijeti i Europska agencija za okoliš, za koju će biti potrebni dodatni resursi, kako je navedeno u financijskom izvještaju. Ovaj Prijedlog uključuje članke u kojima se navode pojedinosti o dodatnom radu koji će biti potreban za provedbu Uredbe, uključujući dodjelu ovlasti za donošenje delegiranih ili provedbenih akata (na primjer, radi osmišljavanja jedinstvenog formata za nacionalne planove obnove ili revidiranja priloga). U financijskom izvještaju uključenom u ovaj Prijedlog prikazani su detaljni utjecaj na proračun te potrebni ljudski i administrativni resursi. 5.DRUGI ELEMENTI Planovi provedbe i mehanizmi praćenja, evaluacije i izvješćivanja Usklađenost i provedba pratit će se na temelju:

–informacija koje države članice dostave o svojem napretku u ispunjavanju ciljeva i obveza utvrđenih u Prijedlogu, –provedbe mjera obnove utvrđenih u nacionalnim planovima obnove država članica, –trendova na obnovljenim područjima. Komisija će sastaviti izvješća o napretku na temelju informacija iz država članica i drugih podataka koje prikupi (npr. uz pomoć satelitskih usluga programa Copernicus). Primjena Uredbe preispitat će se do 2035. kako bi se zajamčilo da se njezini ciljevi ispunjavaju i da ima predviđeni učinak. Uredba će se izmijeniti prema potrebi, na primjer kako bi se uveli dodatni pravno obvezujući ciljevi obnove za ekosustave na temelju novih metoda za procjenu stanja tih ekosustava. Detaljno obrazloženje posebnih odredaba prijedloga U članku 1. opisan je sveobuhvatni cilj da se obnovom ekosustava pridonese neprekidnom, dugoročnom i održivom oporavku biološki raznolike i otporne prirode na svim kopnenim i morskim područjima EU-a. Time se uspostavlja okvir u kojem će države članice uvesti mjere obnove kojima će se do 2030. zajednički obuhvatiti barem 20 % kopnenih i morskih područja EU-a, a do 2050. svi ekosustavi koje je potrebno obnoviti. To se temelji na glavnoj ambiciji utvrđenoj u strategiji za bioraznolikost da do 2050. svi ekosustavi budu obnovljeni, otporni i primjereno zaštićeni te da se, kao veliki korak u okviru te strategije, bioraznolikost u Europi do 2030. usmjeri prema oporavku. Prepoznaje se da će obnova prirode znatno pridonijeti ciljevima EU-a za ublažavanje klimatskih promjena i prilagodbu tim promjenama, sprečavanju i ublažavanju utjecaja prirodnih katastrofa te međunarodnim obvezama EU-a. Za okvir opisan u članku 1. primjenjuje se pristup prema kojem se najprije razmatraju stanišni tipovi zaštićeni na temelju Direktive o staništima za koje već postoje metode za utvrđivanje dobrog stanja. Stoga se na temelju tih metoda mogu utvrditi ciljevi obnove za ta staništa. Člankom 4. utvrđuju se ciljevi obnove za kopnene, obalne i slatkovodne ekosustave, a člankom 5. ciljevi obnove za morske ekosustave (koji uključuju i druga morska područja uz ona obuhvaćena Direktivom o staništima). Ti su ciljevi usmjereni na obnovu i ponovnu uspostavu područja te obnovu staništa vrsta. Obnova se provodi istodobno sa zaštitom i održavanjem, stoga je u člancima 4. i 5. utvrđena obveza osiguravanja da se stanje ekosustava ne pogorša prije ili poslije obnove. Dobro stanje još nije definirano za stanišne tipove i ekosustave koji nisu obuhvaćeni Direktivom o staništima. Međutim, u člancima od 6. do 10. utvrđeni su daljnji posebni ciljevi i obveze za koje će biti potrebne dodatne mjere obnove. Člankom 6. utvrđuju se ciljevi za sprečavanje neto gubitka i povećanje zelenih površina u gradovima, manjim gradovima i predgrađima. Minimalna razina pokrivenosti drvećem i integriranje zelenih površina u nove i postojeće zgrade i projekte razvoja infrastrukture pridonose tim ciljevima. Zelene površine i pokrivenost drvećem ključni su elementi gradske zelene infrastrukture i koriste ljudima koji žive u gradovima, manjim gradovima i predgrađima u ekološkom, socijalnom i gospodarskom smislu. Člankom 7. utvrđuju se obveze za uklanjanje riječnih prepreka. To će pridonijeti prirodnoj longitudinalnoj i lateralnoj povezanosti rijeka i cilju EU-a da ima 25 000 km rijeka slobodnog toka. Pomoći će i u obnovi riječnih i poplavnih područja. Člankom 8. utvrđuje se obveza da se zaustavi trend pogoršanja stanja oprašivača i da se postigne trend povećanja njihovih populacija dok se ne ostvare zadovoljavajuće razine. To će se temeljiti na metodi za praćenje oprašivača koja će se uspostaviti. Kako bi se poboljšala bioraznolikost agroekosustava i šumskih ekosustava, člancima 9. i 10. utvrđuju se obveze pojedinih država članica da postignu trend povećanja za skup pokazatelja koji su posebno važni za bioraznolikost tih ekosustava. Ciljevima i obvezama u pogledu obnove utvrđenima u člancima od 6. do 10. nadopunjuju se ciljevi utvrđeni u člancima 4. i 5. te će stoga i oni imati učinak na područja pokrivena stanišnim tipovima zaštićenima na temelju Direktive o staništima. U člancima 11. i 12. opisuju se zahtjevi za nacionalne planove obnove država članica. Mjere obnove trebalo bi planirati strateški tako da što djelotvornije pridonose oporavku prirode u cijelom EU-u te ublažavanju klimatskih promjena i prilagodbi tim promjenama. Važno je da države članice pripreme svoje nacionalne planove obnove na temelju najboljih i najnovijih dostupnih znanstvenih dokaza. Člancima 13., 14. i 15. utvrđuje se da države članice moraju podnijeti svoje nacionalne planove obnove Komisiji na ocjenu te da će morati odgovoriti na primjedbe Komisije prije donošenja planova. Opisan je i postupak za preispitivanje i redovitu reviziju nacionalnih planova obnove. Članci 17. i 18. sadržavaju zahtjeve u pogledu praćenja i izvješćivanja. Članak 19. sadržava odredbe o izmjeni priloga Uredbi.

Člancima 20. i 21. utvrđuju se uvjeti na temelju kojih Komisija donosi delegirane i provedbene akte. Člankom 22. predviđa se preispitivanje Uredbe do 31. prosinca 2035. Člankom 23. predviđaju se stupanje na snagu i primjena Uredbe. 2022/0195 (COD) Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o obnovi prirode (Tekst značajan za EGP) EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 192. stavak 1., uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije, nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima, uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora, uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija, u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom, budući da: (1)Potrebno je utvrditi pravila na razini Unije za obnovu ekosustava kako bi se osigurao oporavak biološki raznolike i otporne prirode na cijelom području Unije. Obnova ekosustava pridonosi i Unijinim ciljevima za ublažavanje klimatskih promjena i prilagodbu tim promjenama. (2)Europskim zelenim planom uspostavljen je ambiciozan plan djelovanja za preobrazbu Unije u pravedno i prosperitetno društvo s modernim, resursno učinkovitim i konkurentnim gospodarstvom te se njime nastoji zaštititi, očuvati i povećati prirodni kapital Unije te zaštititi zdravlje i dobrobit građana od rizika povezanih s okolišem i utjecaja okoliša na njih. Komisija je u sklopu europskog zelenog plana donijela Strategiju EU-a za bioraznolikost do 2030. (3)Unija i njezine države članice, kao stranke Konvencije o biološkoj raznolikosti odobrene Odlukom Vijeća 93/626/EEZ, posvećene su dugoročnoj strateškoj viziji koju je Konferencija stranaka donijela 2010. Odlukom X/2 pod nazivom Strateški plan za biološku raznolikost za razdoblje 2011.–2020. prema kojoj se do 2050. bioraznolikost mora vrednovati, čuvati, obnavljati i mudro upotrebljavati, istodobno se moraju održavati usluge ekosustava i zdrav planet te se moraju zajamčiti pogodnosti koje su od ključne važnosti za sve ljude. (4)[prostor predviđen za cilj obnove iz novog globalnog okvira za bioraznolikost koji će se donijeti na 15. sastanku Konferencije stranaka Konvencije o biološkoj raznolikosti]

(5)UN-ovi ciljevi održivog razvoja, točnije ciljevi 14.2., 15.1., 15.2. i 15.3., odnose se na potrebu da se zajamči očuvanje, obnova i održiva uporaba kopnenih i kontinentalnih slatkovodnih ekosustava i njihovih usluga, posebice šuma, močvarnih područja, planina i sušnih područja. (6)Opća skupština Ujedinjenih naroda u svojoj je rezoluciji od 1. ožujka 2019. proglasila razdoblje 2021.–2030. Desetljećem UN-a za obnovu ekosustava s ciljem podupiranja i jačanja nastojanja da se spriječi, zaustavi i preokrene propadanje ekosustava u cijelom svijetu i podigne razina osviještenosti o važnosti obnove ekosustava. (7)Strategijom EU-a za bioraznolikost do 2030. nastoji se osigurati da će se do 2030. bioraznolikost u Europi usmjeriti prema oporavku, od čega će korist imati ljudi, naš planet, klima i gospodarstvo. Njome se utvrđuje ambiciozan plan EU-a za obnovu prirode s nizom ključnih obveza, uključujući obvezu da se iznese prijedlog pravno obvezujućih ciljeva EU-a za obnovu prirode kako bi se obnovili narušeni ekosustavi, posebno oni koji imaju najveći potencijal za hvatanje i skladištenje ugljika te sprečavanje i ublažavanje utjecaja prirodnih katastrofa. (8)U svojoj rezoluciji od 9. lipnja 2021. Europski parlament naročito je pozdravio obvezu sastavljanja zakonodavnog prijedloga s obvezujućim ciljevima za obnovu prirode te je osim toga zaključio da bi u njega uz opći cilj obnove trebalo uključiti ciljeve obnove usmjerene na ekosustave, staništa i vrste, čime bi se obuhvatile šume, travnjaci, močvarna područja, tresetišta, oprašivači, rijeke slobodnog toka, obalna područja i morski ekosustavi. (9)U svojim zaključcima od 23. listopada 2020. Vijeće je potvrdilo da će sprečavanje daljnjeg pogoršanja trenutačnog stanja bioraznolikosti i prirode biti ključno, ali ne i dostatno za vraćanje prirode u naš život. Vijeće je ponovno potvrdilo da je u vezi s obnovom prirode potrebna veća ambicioznost, kako se predlaže u novom Planu EU-a za obnovu prirode, koji uključuje mjere za zaštitu i obnovu bioraznolikosti i izvan zaštićenih područja. Vijeće je navelo i da očekuje prijedlog pravno obvezujućih ciljeva u području obnove prirode, za koji treba izraditi procjenu učinka. (10)Strategijom EU-a za bioraznolikost do 2030. utvrđena je obveza da se zakonski zaštiti najmanje 30 % kopnenih područja, uključujući unutarnje vode, i 30 % morskih područja u Uniji, od čega bi najmanje trećina trebala biti pod strogom zaštitom, uključujući sve preostale prašume i stare šume. U kriterijima i smjernicama namijenjenima državama članicama za proglašenje dodatnih zaštićenih područja („Kriteriji i smjernice”), koje je Komisija razvila u suradnji s državama članicama i dionicima, naglašava se da ako obnovljena područja ispunjavaju kriterije za zaštićena područja ili se očekuje da će ih ispunjavati nakon što obnova poluči svoj potpuni učinak, i ta bi obnovljena područja trebala pridonijeti ciljevima Unije za zaštićena područja. U Kriterijima i smjernicama naglašava se i da zaštićena područja mogu pružiti važan doprinos ciljevima obnove iz Strategije EU-a za bioraznolikost do 2030. stvaranjem uvjeta u kojima će rad na obnovi biti uspješan. To posebno vrijedi za područja koja se mogu prirodno oporaviti zaustavljanjem ili ograničavanjem nekih pritisaka koje uzrokuju ljudske aktivnosti. Stavljanje takvih područja pod strogu zaštitu, među ostalim u morskom okolišu, u nekim će slučajevima biti dovoljno da dovede do oporavka prirodnih vrijednosti u njima. Nadalje, u Kriterijima i smjernicama ističe se i da se očekuje da sve države članice pridonesu postizanju ciljeva Unije za zaštićena područja iz Strategije EU-a za bioraznolikost do 2030. u mjeri koja je razmjerna prirodnim vrijednostima u njima i njihovu potencijalu za obnovu prirode. (11)Strategijom EU-a za bioraznolikost do 2030. utvrđen je cilj kojim se nastoji osigurati da do 2030. ne dođe do pogoršanja trendova ni stanja očuvanosti zaštićenih staništa i vrsta te da najmanje 30 % vrsta i staništa koji trenutačno nisu u povoljnom stanju dođu u to stanje ili da se ono barem bitno poboljša. U smjernicama koje je Komisija izradila u suradnji s državama članicama i dionicima kako bi pomogla da se postignu ti ciljevi naglašava se da će za većinu tih staništa i vrsta vjerojatno biti potreban rad na održavanju i obnovi tako da se do 2030. zaustave njihovi trenutačni negativni trendovi ili održe trenutačni stabilni ili pozitivni trendovi, ili tako da se spriječi pogoršanje stanja staništa i vrsta s povoljnim stanjem očuvanosti. U smjernicama se dodatno ističe da se taj rad na obnovi prvenstveno mora planirati, provoditi i koordinirati na nacionalnoj ili regionalnoj razini te da pri odabiru i određivanju prioriteta za vrste i staništa koje je potrebno poboljšati do 2030. treba nastojati uspostaviti sinergije s drugim ciljevima Unije i međunarodnim ciljevima, posebno onima u području okolišne i klimatske politike. (12)U izvješću Komisije o stanju prirode iz 2020. navedeno je da Unija još nije uspjela spriječiti pogoršanje stanja zaštićenih stanišnih tipova i vrsta koje su predmet očuvanja u Uniji. To pogoršanje uglavnom je posljedica odustajanja od ekstenzivne poljoprivrede, intenziviranja praksi gospodarenja, izmjene hidroloških režima, urbanizacije i onečišćenja te neodrživih šumarskih aktivnosti i iskorištavanja vrsta. Osim toga, invazivne strane vrste i klimatske promjene velika su prijetnja zavičajnoj flori i fauni u Uniji koja ne posustaje. (13)Primjereno je utvrditi sveobuhvatni cilj za obnovu ekosustava kako bi se potaknula gospodarska i društvena preobrazba, otvaranje kvalitetnih radnih mjesta i održivi rast. Ako su u dobrom stanju, biološki raznoliki ekosustavi kao što su močvarna područja, slatke vode, šume te poljoprivredni, morski, obalni, urbani ekosustavi i ekosustavi koji su slabo obrasli vegetacijom pružaju niz ključnih usluga ekosustava, a koristi vraćanja narušenih ekosustava u dobro stanje na svim kopnenim i morskim područjima uvelike nadmašuju troškove obnove. Te usluge donose brojne društveno-gospodarske koristi, ovisno o gospodarskim, društvenim, kulturnim, regionalnim i lokalnim značajkama. (14)Statistička komisija Ujedinjenih naroda na svojoj 52. sjednici u ožujku 2021. uvela je računovodstvo ekosustava kao dio sustava ekonomskog računovodstva okoliša (SEEA EA). SEEA EA je integrirani i sveobuhvatni statistički okvir za organiziranje podataka o staništima i krajobrazima, mjerenje opsega, stanja i usluga ekosustava, praćenje promjena u kapitalu ekosustava i povezivanje tih informacija s gospodarskim i drugim ljudskim djelatnostima. (15)Postizanje biološki raznolikih ekosustava i borba protiv klimatskih promjena neodvojivo su povezani. Priroda i rješenja utemeljena na prirodi, uključujući prirodne zalihe i ponore ugljika, ključni su za borbu protiv klimatske krize. Istodobno je klimatska kriza već uzrok promjena u kopnenim i morskim ekosustavima te se Unija mora pripremiti za povećani intenzitet, učestalost i raširenost njezinih učinaka. Međuvladin panel o klimatskim promjenama (IPCC) u svojem je Posebnom izvješću o učincima globalnog zagrijavanja od 1,5 °C istaknuo da neki učinci mogu biti dugotrajni ili nepovratni. U Šestom izvješću o procjeni IPCC-a navodi se da će obnova ekosustava biti ključna za pomoć u borbi protiv klimatskih promjena i smanjenje rizika povezanih sa sigurnošću opskrbe hranom. Međuvladina znanstveno-politička platforma o bioraznolikosti i uslugama ekosustava (IPBES) u svojem je izvješću o globalnoj procjeni bioraznolikosti i usluga ekosustava iz 2019. navela da smatra da su klimatske promjene ključni uzrok promjena u prirodi te da očekuje da će se njihov utjecaj povećati u narednim desetljećima i u nekim slučajevima nadmašiti utjecaj drugih uzroka promjena ekosustava, kao što su promjene u korištenju zemljišta i mora. (16)Uredbom (EU) 2021/1119 Europskog parlamenta i Vijeća utvrđuje se obvezujući cilj klimatske neutralnosti u Uniji do 2050. i ostvarenja negativnih emisija nakon toga, kao i davanje prednosti brzim i predvidljivim smanjenjima emisija te istodobno poboljšanje uklanjanja prirodnim ponorima. Obnova ekosustava mogla bi znatno pridonijeti ne samo borbi protiv klimatskih promjena, nego i održavanju prirodnih ponora, upravljanju njima i njihovu poboljšanju te povećanju bioraznolikosti. Uredbom (EU) 2021/1119 od relevantnih institucija Unije i država članica zahtijeva se i da osiguravaju neprekinuti napredak u poboljšavanju kapaciteta za prilagodbu, jačanju otpornosti i smanjenju osjetljivosti na klimatske promjene. Zahtijeva se i da države članice uključe pitanja prilagodbe u sva područja politike i da promiču rješenja utemeljena na prirodi i prilagodbu utemeljenu na ekosustavu. (17)U Komunikaciji Komisije o prilagodbi klimatskim promjenama iz 2021. naglašava se potreba za promicanjem prirodnih rješenja i prepoznaje se da se troškovno učinkovita prilagodba klimatskim promjenama može postići zaštitom i obnovom močvarnih područja i tresetišta te obalnih i morskih ekosustava, razvojem gradskih zelenih površina i postavljanjem zelenih krovova i zidova te održivim gospodarenjem šumama i poljoprivrednim zemljištem te njihovim promicanjem. Veći broj biološki raznolikih ekosustava vodi do veće otpornosti na klimatske promjene i omogućuje djelotvornije oblike smanjivanja katastrofa i njihova sprečavanja. (18)U tijeku je revizija klimatske politike Unije kako bi slijedila putanju predloženu u Uredbi (EU) 2021/1119 za smanjenje neto emisija do 2030. za najmanje 55 % u odnosu na razine iz 1990. Prijedlogom uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o izmjeni uredaba (EU) 2018/841 i (EU) 2018/1999 nastoji se ojačati doprinos zemljišnog sektora općoj klimatskoj ambiciji za 2030. te se ciljevi u pogledu obračuna emisija i uklanjanja iz sektora korištenja zemljišta, prenamjene zemljišta i šumarstva („LULUCF”) usklađuju s povezanim političkim inicijativama u području bioraznolikosti. Tim se prijedlogom naglašava potreba za zaštitom i poboljšanjem uklanjanja ugljika na temelju prirodnih postupaka, poboljšanjem otpornosti ekosustava na klimatske promjene, obnavljanjem degradiranog zemljišta i ekosustava te ponovnim natapanjem tresetišta. Osim toga, nastoji se poboljšati praćenje i izvješćivanje o emisijama i uklanjanjima stakleničkih plinova na zemljištu koje podliježe zaštiti i obnovi. U tom kontekstu važno je da su ekosustavi u svim kategorijama zemljišta, uključujući šume, travnjake, zemljišta pod usjevima i močvarna zemljišta, u dobrom stanju radi učinkovitog hvatanja i skladištenja ugljika. (19)Geopolitički događaji dodatno su naglasili potrebu za očuvanjem otpornosti prehrambenih sustava. Dokazano je da obnova agroekoloških sustava dugoročno pozitivno utječe na proizvodnju hrane, a obnova prirode osigurava dugoročnu održivost i otpornost EU-a. (20)U završnom izvješću s konferencije o budućnosti Europe građani pozivaju Uniju da zaštiti i obnovi bioraznolikost, krajolik i oceane, ukloni onečišćenje te potakne znanje, informiranje, obrazovanje i dijalog o okolišu, klimatskim promjenama, uporabi energije i održivosti. (21)Obnova ekosustava, zajedno s naporima uloženima u smanjenje trgovine divljom faunom i florom i njezine potrošnje, pomoći će i u sprečavanju te izgradnji otpornosti na moguće buduće zarazne bolesti sa zoonotskim potencijalom, čime će se smanjiti rizik od izbijanja bolesti i pandemija te pridonijeti nastojanjima EU-a i globalnim nastojanjima u primjeni pristupa „jedno zdravlje”, kojim se prepoznaje suštinska povezanost zdravlja ljudi, zdravlja životinja i zdrave, otporne prirode. (22)Tla su sastavni dio kopnenih ekosustava. U Komunikaciji Komisije iz 2021. pod nazivom „Strategija EU-a za tlo do 2030.” navodi se potreba za obnovom degradiranog tla i povećanjem bioraznolikosti tla. (23)Direktivom Vijeća 92/43/EEZ i Direktivom 2009/147/EZ Europskog parlamenta i Vijeća nastoji se postići dugoročna zaštita, očuvanje i opstanak najvrjednijih i najugroženijih vrsta i staništa u Europi, kao i ekosustava čiji su oni dio. Mreža Natura 2000, koja je uspostavljena 1992. i najveća je koordinirana mreža zaštićenih područja na svijetu, ključan je instrument za provedbu ciljeva tih dviju direktiva. (24)Već postoje okvir i smjernice za utvrđivanje dobrog stanja stanišnih tipova zaštićenih na temelju Direktive 92/43/EEZ i za utvrđivanje dostatne kvalitete i količine staništa vrsta koja su obuhvaćena područjem primjene te direktive. Na temelju tog okvira i smjernica mogu se odrediti ciljevi obnove za te stanišne tipove i staništa vrsta. Međutim, takva obnova neće biti dovoljna za preokretanje procesa gubitka bioraznolikosti i oporavak svih ekosustava. Stoga bi trebalo utvrditi dodatne obveze na temelju posebnih pokazatelja kako bi se povećala bioraznolikost na razini širih ekosustava.

(25)Nadovezujući se na direktive 92/43/EEZ i 2009/147/EZ i kako bi podržale postizanje ciljeva utvrđenih u tim direktivama, države članice trebale bi uspostaviti mjere obnove kako bi omogućile oporavak zaštićenih staništa i vrsta, uključujući divlje ptice, na svim područjima u Uniji, pa i područjima izvan mreže Natura 2000. (26)Direktivom 92/43/EEZ nastoje se u povoljno stanje očuvanosti vratiti i u tom stanju održavati prirodna staništa i vrste divlje faune i flore koji su od interesa za Uniju. Međutim, njome se ne utvrđuje rok za postizanje tog cilja. Slično tomu, Direktivom 2009/147/EZ ne utvrđuje se rok za obnovu populacija ptica u Uniji. (27)Stoga bi trebalo utvrditi rokove za uspostavljanje mjera obnove na područjima mreže Natura 2000 i izvan njih radi postupnog poboljšanja stanja zaštićenih stanišnih tipova u cijeloj Uniji te radi njihove ponovne uspostave dok se ne postigne povoljno referentno područje koje je potrebno za ostvarivanje povoljnog stanja očuvanosti tih stanišnih tipova u Uniji. Kako bi se državama članicama omogućila potrebna fleksibilnost pri provedbi opsežnog rada na obnovi, primjereno je izdvojiti stanišne tipove u skupine prema ekosustavu kojem pripadaju i utvrditi za te skupine stanišnih tipova vremenski ograničene i kvantificirane ciljeve za pojedina područja. To će omogućiti državama članicama da odaberu koja će staništa unutar skupine najprije obnoviti. (28)Slične zahtjeve trebalo bi utvrditi za staništa vrsta koja su obuhvaćena područjem primjene Direktive 92/43/EEZ i staništa divljih ptica koja su obuhvaćena područjem primjene Direktive 2009/147/EZ, pri čemu posebnu pozornost treba obratiti na povezanost koja je potrebna između tih dvaju staništa kako bi populacije vrsta mogle napredovati. (29)Nužno je da su mjere obnove za stanišne tipove odgovarajuće i prikladne za što brže postizanje dobrog stanja i povoljnih referentnih područja kako bi se ostvarilo njihovo povoljno stanje očuvanosti. Važno je da su mjere obnove one koje su potrebne za postizanje vremenski ograničenih i kvantificiranih ciljeva za pojedina područja. Nužno je i da su mjere obnove za staništa vrsta odgovarajuće i prikladne za što brže postizanje njihove dostatne kvalitete i količine kako bi se ostvarilo povoljno stanje očuvanosti vrsta. (30)Važno je pobrinuti se da mjere obnove uspostavljene na temelju ove Uredbe dovedu do konkretnog i mjerljivog poboljšanja stanja ekosustava na razini pojedinačnih područja koja podliježu obnovi, kao i na nacionalnoj razini i razini Unije. (31)Kako bi mjere obnove bile učinkovite i kako bi se njihovi rezultati mogli mjeriti tijekom vremena, ključno je da područja koja podliježu takvim mjerama obnove usmjerenima na poboljšanje stanja staništa koja su obuhvaćena područjem primjene Priloga I. Direktivi 92/43/EEZ, ponovnu uspostavu tih staništa i poboljšanje njihove povezanosti pokazuju stalno poboljšanje dok se ne postigne dobro stanje. (32)Ključno je i da područja koja podliježu mjerama obnove usmjerenima na poboljšanje kvalitete i količine staništa vrsta koja su obuhvaćena područjem primjene Direktive 92/43/EEZ te staništa divljih ptica koja su obuhvaćena područjem primjene Direktive 2009/147/EZ pokazuju stalno poboljšanje kako bi se pridonijelo postizanju dostatne količine i kvalitete staništa tih vrsta. (33)Važno je osigurati postupno povećanje područja u dobrom stanju koja su pokrivena stanišnim tipovima obuhvaćenima područjem primjene Direktive 92/43/EEZ na čitavom području država članica i Unije dok se ne postigne povoljno referentno područje za svaki stanišni tip i dok najmanje 90 % tog područja na razini država članica ne bude u dobrom stanju kako bi se omogućilo ostvarivanje povoljnog stanja očuvanosti tih stanišnih tipova u Uniji. (34)Važno je osigurati postupno povećanje kvalitete i količine staništa vrsta koja su obuhvaćena područjem primjene Direktive 92/43/EEZ i staništa divljih ptica koja su obuhvaćena područjem primjene Direktive 2009/147/EZ na čitavom području država članica i Unije dok se ne povećaju dovoljno da omogućuju dugoročni opstanak tih vrsta. (35)Važno je da se stanje područja pokrivenih stanišnim tipovima koji su obuhvaćeni područjem primjene ove Uredbe ne pogorša u odnosu na aktualnu situaciju imajući u vidu trenutačne potrebe za obnovom i zahtjev da se potrebe za obnovom ne povećaju dodatno u budućnosti. Međutim, prikladno je razmotriti mogućnost više sile, koja može dovesti do pogoršanja na područjima pokrivenima tim stanišnim tipovima, i neizbježnih preobrazbi staništa koje su izravno uzrokovane klimatskim promjenama ili nastaju kao posljedica plana ili projekta od prevladavajućeg javnog interesa za koji nisu dostupna druga manje štetna rješenja, što se utvrđuje u svakom pojedinom slučaju, ili plana ili projekta odobrenog u skladu s člankom 6. stavkom 4. Direktive 92/43/EEZ. (36)Strategijom EU-a za bioraznolikost do 2030. naglašava se potreba za strožim mjerama kako bi se obnovili narušeni morski ekosustavi, uključujući ekosustave bogate ugljikom te važna mrijestilišta i uzgajališta. Strategijom se najavljuje i da će Komisija predložiti novi akcijski plan za očuvanje ribolovnih resursa i zaštitu morskih ekosustava. (37)Morski stanišni tipovi navedeni u Prilogu I. Direktivi 92/43/EEZ široko su definirani i uključuju mnogo ekološki različitih podtipova s različitim potencijalom obnove, što državama članicama otežava uspostavu odgovarajućih mjera obnove na razini tih stanišnih tipova. Stoga bi morske stanišne tipove trebalo dodatno odrediti primjenom relevantnih razina klasifikacije morskih staništa prema europskom informacijskom sustavu o prirodi (EUNIS). Države članice trebale bi uspostaviti povoljna referentna područja za ostvarivanje povoljnog stanja očuvanosti svakog od tih stanišnih tipova ako ta referentna područja već nisu obuhvaćena nekim drugim propisom Unije. (38)Ako je za zaštitu obalnih i morskih staništa potrebno regulirati aktivnosti ribarstva i akvakulture, primjenjuje se zajednička ribarstvena politika. Uredbom (EU) br. 1380/2013 Europskog parlamenta i Vijeća osobito se propisuje da se u okviru zajedničke ribarstvene politike treba provoditi pristup upravljanja ribarstvom utemeljen na ekosustavu kako bi se osiguralo da negativni utjecaji ribolovnih aktivnosti na morski ekosustav budu što manji. Tom se uredbom propisuje i da u okviru te politike treba nastojati da se aktivnostima akvakulture i ribarstva izbjegava degradacija morskog okoliša. (39)Kako bi se postigao cilj neprekidnog, dugoročnog i održivog oporavka biološki raznolike i otporne prirode, države članice trebale bi u potpunosti iskoristiti mogućnosti pružene u okviru zajedničke ribarstvene politike. U okviru isključive nadležnosti Unije kad je riječ o očuvanju morskih bioloških resursa države članice mogu poduzeti nediskriminirajuće mjere za upravljanje ribljim stokovima i njihovo očuvanje te održavanje ili poboljšanje stanja očuvanosti morskih ekosustava unutar 12 nautičkih milja. Osim toga, države članice koje imaju izravan upravljački interes mogu se dogovoriti da podnesu zajedničke preporuke za mjere očuvanja potrebne za ispunjavanje obveza koje proizlaze iz prava Unije u području okoliša. Te će se mjere ocijeniti i donijeti u skladu s pravilima i postupcima propisanima zajedničkom ribarstvenom politikom. (40)Direktivom 2008/56/EZ zahtijeva se od država članica da surađuju bilateralno i u okviru regionalnih i podregionalnih mehanizama suradnje, uključujući regionalne konvencije o moru, te preko regionalnih skupina osnovanih u okviru zajedničke ribarstvene politike kad je riječ o mjerama u području ribarstva. (41)Važno je da se uspostave i mjere obnove za staništa određenih morskih vrsta, kao što su morski psi i raže, koja su obuhvaćena područjem primjene Konvencije o zaštiti migratornih vrsta divljih životinja, ali izvan su područja primjene Direktive 92/43/EEZ jer ona imaju važnu funkciju u ekosustavu. (42)Kao pomoć u obnovi i sprečavanju pogoršanja stanja kopnenih, slatkovodnih, obalnih i morskih staništa države članice imaju mogućnost odrediti dodatna područja kao „zaštićena područja” ili „strogo zaštićena područja”, provesti druge djelotvorne mjere očuvanja za pojedina područja i promicati mjere očuvanja privatnog zemljišta. (43)Urbani ekosustavi čine otprilike 22 % kopnene površine u Uniji i na tom području živi većina građana Unije. Gradske zelene površine uključuju gradske šume, parkove i vrtove, urbane farme, drvorede uz ceste, gradske livade i gradske živice te su važna staništa za bioraznolikost, posebno biljaka, ptica i kukaca, uključujući oprašivače. Izvor su važnih usluga ekosustava, uključujući smanjenje rizika od prirodnih katastrofa (npr. poplave, učinci toplinskog otoka) i njihovu kontrolu, hlađenje, rekreaciju, pročišćavanje vode i zraka te ublažavanje klimatskih promjena i prilagodbu tim promjenama. (44)Potrebno je naročito pojačati mjere kojima će se osigurati da gradske zelene površine više ne budu u opasnosti od narušavanja. Kako bi zelene površine u gradovima nastavile pružati potrebne usluge ekosustava, potrebno je zaustaviti njihov gubitak te ih obnoviti i povećati, među ostalim boljom integracijom zelene infrastrukture i prirodnih rješenja u prostorno planiranje te integracijom zelene infrastrukture, kao što su zeleni krovovi i zidovi, u projektiranje zgrada.

(45)Kako je navedeno u Strategiji EU-a za bioraznolikost do 2030., potrebno je učiniti više za obnovu slatkovodnih ekosustava i prirodnih funkcija rijeka. Obnova slatkovodnih ekosustava trebala bi uključivati rad na obnovi prirodne longitudinalne i lateralne povezanosti rijeka i njihovih obalnih i poplavnih područja, među ostalim uklanjanjem prepreka kao pomoć pri ostvarivanju povoljnog stanja očuvanosti rijeka, jezera, aluvijalnih staništa i vrsta koje žive u tim staništima zaštićenih direktivama 92/43/EEZ i 2009/147/EZ te pri ispunjavanju ključne obveze iz Strategije EU-a za bioraznolikost do 2030. da se najmanje 25 000 km rijeka ponovno pretvori u rijeke slobodnog toka. Prilikom uklanjanja prepreka države članice trebale bi prvenstveno ukloniti zastarjele prepreke koje više nisu potrebne za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora, unutarnju plovidbu, opskrbu vodom ili druge namjene. (46)Stanje oprašivača u Uniji drastično se pogoršalo posljednjih desetljeća te se populacija svake treće vrste pčela i leptira smanjuje, a svaka deseta vrsta na rubu je izumiranja. Zbog oprašivanja divljih i uzgojenih biljaka oprašivači su neophodni za funkcioniranje kopnenih ekosustava, dobrobit ljudi i sigurnost opskrbe hranom. Gotovo 5 000 000 000 EUR godišnje poljoprivredne proizvodnje u EU-u može se izravno pripisati kukcima oprašivačima. (47)Na pozive Europskog parlamenta i Vijeća na rješavanje problema pogoršanja stanja oprašivača Komisija je 1. lipnja 2018. pokrenula inicijativu EU-a za oprašivače. Izvješće o napretku u provedbi inicijative pokazalo je da su i dalje prisutne znatne poteškoće u otklanjanju uzroka pogoršanja stanja oprašivača, uključujući uporabu pesticida. Europski parlament i Vijeće pozvali su na jačanje mjera za rješavanje problema pogoršanja stanja oprašivača i na uspostavu okvira za praćenje oprašivača na razini Unije te definiranje jasnih ciljeva i pokazatelja u pogledu obveze da se zaustavi trend pogoršanja njihova stanja. Europski revizorski sud preporučio je da Komisija uspostavi odgovarajuće mehanizme upravljanja i praćenja za aktivnosti kako bi se otklonile prijetnje oprašivačima. (48)Prijedlogom Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o održivoj uporabi sredstava za zaštitu bilja [donošenje je predviđeno 22. lipnja 2022., navesti naslov i broj donesenog akta kad budu dostupni] nastoji se regulirati jedan od uzroka pogoršanja stanja oprašivača zabranom uporabe pesticida na ekološki osjetljivim područjima, od kojih su mnoga obuhvaćena ovom Uredbom, na primjer na područjima na kojima žive vrste oprašivača koje su na europskim crvenim popisima svrstane među one kojima prijeti izumiranje. (49)Održivi, otporni i biološki raznoliki poljoprivredni ekosustavi potrebni su kao izvor sigurne, održive, hranjive i povoljne hrane. Poljoprivredni ekosustavi velike bioraznolikosti povećavaju i otpornost poljoprivrede na klimatske promjene i rizike za okoliš te istodobno jamče sigurnost hrane i sigurnost opskrbe hranom te otvaranje novih radnih mjesta na ruralnim područjima, posebno radnih mjesta povezanih s ekološkom poljoprivredom, ruralnim turizmom i rekreacijom. Stoga Unija treba poboljšati bioraznolikost na svojim poljoprivrednim zemljištima brojnim postojećim praksama kojima se može postići ili koje su korisne za povećanje bioraznolikosti, uključujući ekstenzivnu poljoprivredu. Ekstenzivna poljoprivreda ključna je za održavanje mnogih vrsta i staništa na područjima velike bioraznolikosti. Postoje brojne prakse ekstenzivne poljoprivrede koje imaju višestruke i znatne koristi za zaštitu bioraznolikosti, usluga ekosustava i obilježja krajobraza, primjerice precizna poljoprivreda, ekološka poljoprivreda, agroekologija, agrošumarstvo i trajni travnjaci niskog intenziteta. (50)Potrebno je uspostaviti mjere obnove kako bi se povećala bioraznolikost poljoprivrednih ekosustava u cijeloj Uniji, među ostalim na područjima koja nisu pokrivena stanišnim tipovima obuhvaćenima područjem primjene Direktive 92/43/EEZ. Budući da ne postoji zajednička metoda za procjenu stanja poljoprivrednih ekosustava koja bi omogućila utvrđivanje posebnih ciljeva obnove za poljoprivredne ekosustave, primjereno je utvrditi opću obvezu za povećanje bioraznolikosti poljoprivrednih ekosustava i mjeriti ispunjenje te obveze na temelju postojećih pokazatelja. (51)S obzirom na to da su ptice poljoprivrednih staništa dobro poznat i prihvaćen ključni pokazatelj zdravlja poljoprivrednih ekosustava, primjereno je odrediti ciljeve za obnovu njihovih populacija. Postizanje tih ciljeva bila bi obveza država članica, a ne pojedinačnih poljoprivrednika. Države članice trebale bi ostvariti te ciljeve uvođenjem učinkovitih mjera obnove poljoprivrednog zemljišta, suradnjom s poljoprivrednicima i drugim dionicima te pružanjem potpore poljoprivrednicima i drugim dionicima u njihovoj izradi i provedbi. (52)Obilježja krajobraza velike raznolikosti na poljoprivrednom zemljištu, uključujući granične pojaseve, zemljišta na ugaru s rotacijom ili bez rotacije, živice, pojedinačna stabla ili skupine stabala, drvorede, granična područja polja, manje površine, kanale, rječice, manja močvarna područja, terase, kamene strukture, kamene zidove, jezerca i kulturna obilježja prostor su za divlje biljke i životinje, uključujući oprašivače, sprečavaju eroziju i iscrpljivanje tla, pročišćavaju zrak i vodu, podupiru ublažavanje klimatskih promjena i prilagodbu tim promjenama te podupiru produktivnost u poljoprivredi usjeva koji ovise o oprašivanju. Plodonosna stabla koja su dio poljoprivredno-šumarskih sustava za obradiva zemljišta i produktivni elementi neplodonosnih živica isto se tako mogu smatrati obilježjima krajobraza velike raznolikosti ako se ne tretiraju gnojivom ili pesticidima i ako se žetva obavlja samo kad to ne bi ugrozilo visoke razine bioraznolikosti. Stoga bi trebalo postaviti zahtjev za postizanje trenda povećanja udjela poljoprivrednog zemljišta s obilježjima krajobraza velike raznolikosti. Takav zahtjev omogućio bi Uniji da ispuni jednu drugu ključnu obvezu iz Strategije EU-a za bioraznolikost do 2030., a to je da barem 10 % poljoprivrednog zemljišta ima obilježja krajobraza velike raznolikosti. Trendovi povećanja trebali bi se postići i za druge postojeće pokazatelje, kao što su indeks populacije travnjačkih leptira i zalihe organskog ugljika u mineralnim tlima zemljišta pod usjevima. (53)Cilj je zajedničke poljoprivredne politike (ZPP) podupiranje i jačanje zaštite okoliša, uključujući bioraznolikost. Jedan od posebnih ciljeva te politike je pridonijeti zaustavljanju procesa gubitka bioraznolikosti i pokretanju procesa njezina oporavka, poboljšati usluge ekosustava te očuvati staništa i krajobraze. Novim standardom uvjetovanosti ZPP-a br. 8 o dobrim poljoprivrednim i okolišnim uvjetima (GAEC 8) propisano je da korisnici plaćanja povezanih s površinom moraju namijeniti najmanje 4 % obradivog zemljišta na razini poljoprivrednog gospodarstva neproizvodnim površinama i obilježjima, uključujući zemljište ostavljeno na ugaru, te očuvati postojeća obilježja krajobraza. Udio od 4 % za usklađenost sa tim standardom može se smanjiti na 3 % ako su ispunjeni određeni preduvjeti. Ispunjavanjem te obveze države članice ostvarit će pozitivan trend u pogledu obilježja krajobraza visoke raznolikosti na poljoprivrednom zemljištu. Osim toga, u okviru ZPP-a države članice mogu uspostaviti ekosheme za poljoprivredne prakse na poljoprivrednim površinama, primjerice održavanje i stvaranje obilježja krajobraza ili neproizvodnih površina. Slično tome, države članice u svoje strateške planove u okviru ZPP-a mogu uključiti i obveze u području poljoprivrede, okoliša i klime, među ostalim poboljšano upravljanje obilježjima krajobraza koje nadilazi uvjete GAEC 8 i/ili ekosheme. Projektima u području prirode i biološke raznolikosti u okviru programa LIFE kojima se podupire provedba Direktive 92/43/EEZ i Direktive 2009/147/EZ, kao i Strategija EU-a za bioraznolikost do 2030., pomoći će se i u usmjeravanju biološke raznolikosti na poljoprivrednom zemljištu Europe prema oporavku do 2030. (54)Obnova i ponovno natapanje organskih tla koja čine isušena tresetišta i upotrebljavaju se u poljoprivredne svrhe (tj. travnjaci i zemljište pod usjevima) pomažu u postizanju znatnih koristi od bioraznolikosti, znatnog smanjenja emisija stakleničkih plinova i drugih koristi za okoliš te istodobno pridonose raznolikosti poljoprivrednog krajobraza. Državama članicama na raspolaganju su brojne mjere obnove isušenih tresetišta koja se upotrebljavaju u poljoprivredne svrhe, od prenamjene zemljišta pod usjevima u trajni travnjak i mjera ekstenzifikacije praćenih smanjenim isušivanjem do potpunog ponovnog natapanja uz mogućnost paludikulturne uporabe ili uspostave vegetacije od koje nastaje treset. Najznačajnije klimatske koristi nastaju obnovom i ponovnim natapanjem poljoprivrednih zemljišta, nakon čega slijedi obnova intenzivnih travnjaka. Kako bi se omogućila fleksibilna obnova isušenih tresetišta koja se upotrebljavaju u poljoprivredne svrhe, države članice mogu mjere obnove i ponovno natapanje isušenih tresetišta u područjima na kojima se vadi treset te, u određenoj mjeri, obnovu i ponovno natapanje isušenih tresetišta koja se upotrebljavaju za druge namjene (na primjer šume) smatrati doprinosom postizanju ciljeva za isušena tresetišta koja se upotrebljavaju u poljoprivredne svrhe. (55)Kako bi se u potpunosti iskoristile koristi od bioraznolikosti, obnovu i ponovno natapanje područja isušenih tresetišta trebalo bi provoditi i izvan područja močvarnih stanišnih tipova navedenih u Prilogu I. Direktivi 92/43/EEZ koje je potrebno obnoviti i ponovno uspostaviti. Podaci o opsegu organskih tla te njihovim emisijama i uklanjanjima stakleničkih plinova prate se i stavljaju na raspolaganje u sklopu izvješćivanja o sektoru LULUCF u nacionalnim inventarima stakleničkih plinova koje države članice vode i podnose UNFCCC-u. Obnovljena i ponovno natopljena tresetišta mogu se nastaviti produktivno upotrebljavati na druge načine. Na primjer, paludikultura, praksa poljoprivrede na vlažnim tresetištima, može uključivati uzgoj različitih vrsta trski, određenih vrsta drveća, borovnica i brusnica te maha tresetara, kao i ispašu s vodenim bivolima. Takve prakse trebale bi se temeljiti na načelima održivog upravljanja i biti usmjerene na povećanje bioraznolikosti kako bi mogle imati veliku financijsku i ekološku vrijednost. Paludikultura može biti korisna i za nekoliko vrsta koje su ugrožene u Uniji te može olakšati povezanost močvarnih područja i povezanih populacija vrsta u Uniji. Sredstva za financiranje mjera za obnovu i ponovno natapanje isušenih tresetišta te za nadoknadu mogućeg gubitka prihoda mogu doći iz različitih izvora, uključujući rashode u okviru proračuna Unije i Unijine programe financiranja. (56)U novoj strategiji EU-a za šume do 2030. navedena je potreba za obnovom bioraznolikosti šuma. Šume i druga šumovita zemlja pokrivaju više od 43,5 % kopnene površine EU-a. Šumski ekosustavi koji se odlikuju velikom bioraznolikošću osjetljivi su na klimatske promjene, ali su isto tako prirodni saveznik u prilagodbi na klimatske promjene i rizike povezane s klimom te borbi protiv njih, među ostalim zahvaljujući svojim funkcijama zaliha ugljika i ponora ugljika, a pružaju i brojne druge ključne usluge ekosustava i koristi, na primjer time što su izvor drvne sirovine i drva, hrane i drugih nedrvnih proizvoda te omogućuju regulaciju klime, stabilizaciju tla i kontrolu erozije te pročišćavanje zraka i vode. (57)Potrebno je uspostaviti mjere obnove kako bi se povećala bioraznolikost šumskih ekosustava u cijeloj Uniji, među ostalim na područjima koja nisu pokrivena stanišnim tipovima obuhvaćenima područjem primjene Direktive 92/43/EEZ. Budući da ne postoji zajednička metoda za procjenu stanja šumskih ekosustava koja bi omogućila utvrđivanje posebnih ciljeva obnove za šumske ekosustave, primjereno je utvrditi opću obvezu za povećanje bioraznolikosti šumskih ekosustava i mjeriti ispunjenje te obveze na temelju postojećih pokazatelja, kao što su stojeće i ležeće mrtvo drvo, udio šuma raznodobne strukture, povezanost šuma, indeks čestih vrsta ptica šumskih staništa i zaliha organskog ugljika. (58)Ciljevi obnove i obveze za staništa i vrste zaštićene na temelju direktiva 92/43/EEZ i 2009/147/EZ za oprašivače te za slatkovodne, urbane, poljoprivredne i šumske ekosustave trebali bi biti komplementarni i djelovati u sinergiji kako bi se postigao sveobuhvatni cilj obnove ekosustava kopnenih i morskih područja Unije. Mjere obnove koje su potrebne za postizanje jednog posebnog cilja u mnogim će slučajevima pridonijeti postizanju drugih ciljeva ili obveza. Stoga bi države članice trebale strateški planirati mjere obnove kako bi što učinkovitije pridonijele oporavku prirode diljem Unije. Mjere obnove također bi trebalo planirati tako da pridonesu ublažavanju klimatskih promjena i prilagodbi tim promjenama te sprečavanju i kontroli posljedica prirodnih katastrofa. Njima bi se trebalo nastojati optimirati ekološke, gospodarske i socijalne funkcije ekosustava, uključujući njihov potencijal produktivnosti, uzimajući u obzir njihov doprinos održivom razvoju relevantnih regija i zajednica. Važno je da države članice izrade detaljne nacionalne planove obnove na temelju najboljih dostupnih znanstvenih dokaza te da se javnosti omogući pravodobno i djelotvorno sudjelovanje u izradi planova. Države članice trebale bi uzeti u obzir posebne uvjete i potrebe na svojem državnom području kako bi planovima mogle odgovoriti na relevantne pritiske, prijetnje i uzroke gubitka bioraznolikosti te bi trebale surađivati radi ostvarivanja prekogranične obnove i povezanosti. (59)Kako bi se ostvarile sinergije među različitim mjerama koje su već uspostavljene ili će tek biti uspostavljene radi zaštite, očuvanja i obnove prirode u Uniji, države članice trebale bi uzeti u obzir sljedeće pri izradi svojih nacionalnih planova obnove: mjere očuvanja uspostavljene za područja mreže Natura 2000 i prioritetne akcijske okvire razvijene u skladu s direktivama 92/43/EEZ i 2009/147/EZ, mjere za postizanje dobrog ekološkog i kemijskog stanja vodnih tijela uključene u planove upravljanja riječnim slivovima izrađene u skladu s Direktivom 2000/60/EZ, morske strategije za postizanje dobrog stanja okoliša u svim morskim regijama u Uniji razvijene u skladu s Direktivom 2008/56/EZ, nacionalne programe kontrole onečišćenja zraka razvijene u skladu s Direktivom (EU) 2016/2284 te nacionalne strategije i akcijske planove za bioraznolikost razvijene u skladu s člankom 6. Konvencije o biološkoj raznolikosti, kao i mjere očuvanja donesene u skladu s Uredbom br. 1380/2013 i tehničke mjere donesene u skladu s Uredbom (EU) 2019/1241 Europskog parlamenta i Vijeća. (60)Radi dosljednosti između ciljeva ove Uredbe i Direktive (EU) 2018/2001, Uredbe (EU) 2018/1999 i Direktive 98/70/EZ Europskog parlamenta i Vijeća kad je riječ o promicanju energije iz obnovljivih izvora, posebno tijekom izrade nacionalnih planova obnove, države članice trebale bi razmotriti potencijal doprinosa projekata u području energije iz obnovljivih izvora ispunjavanju ciljeva obnove prirode. (61)S obzirom na važnost dosljednog rješavanja dvostrukog izazova koji predstavljaju gubitak bioraznolikosti i klimatske promjene, pri obnovi bioraznolikosti trebalo bi uzeti u obzir uvođenje energije iz obnovljivih izvora i obrnuto. U Komunikaciji „REPowerEU: zajedničko europsko djelovanje za povoljniju, sigurniju i održiviju energiju” navedeno je da bi države članice trebale brzo mapirati kopnena i morska područja te procijeniti i osigurati njihovu odgovarajuću raspoloživost za projekte u području energije iz obnovljivih izvora, razmjerno svojim nacionalnim energetskim i klimatskim planovima, doprinosima revidiranom cilju za energiju iz obnovljivih izvora do 2030. te drugim čimbenicima kao što su dostupnost resursa, mrežna infrastruktura i ciljevi Strategije EU-a za bioraznolikost. Komisijinim Prijedlogom direktive Europskog parlamenta i Vijeća o izmjeni Direktive (EU) 2018/2001 o promicanju uporabe energije iz obnovljivih izvora, Direktive 2010/31/EU o energetskim svojstvima zgrada i Direktive 2012/27/EU o energetskoj učinkovitosti te Preporukom Komisije o ubrzavanju postupaka izdavanja dozvola za projekte u području energije iz obnovljivih izvora i pojednostavnjenju sklapanja ugovora o kupnji energije, koji su doneseni 18. svibnja 2022., predviđa se i utvrđivanje glavnih područja za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora. To su posebne lokacije na kopnu ili moru koje su osobito prikladne za postavljanje postrojenja za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora, osim uređaja za izgaranje biomase, na kojima se ne očekuje da će uvođenje određene vrste energije iz obnovljivih izvora imati znatan utjecaj na okoliš s obzirom na posebnosti odabranog područja. Države članice trebale bi dati prednost umjetnim i izgrađenim površinama, kao što su krovovi, prometna infrastruktura, parkirališta, odlagališta otpada, industrijska područja, rudnici, umjetna kopnena vodna tijela, jezera ili akumulacije te, prema potrebi, mjesta za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda, kao i degradirana zemljišta koja se ne mogu koristiti za poljoprivredu. Prilikom određivanja glavnih područja za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora države članice trebale bi izbjegavati zaštićena područja i uzeti u obzir nacionalne planove obnove prirode. Države članice trebale bi koordinirati razvoj nacionalnih planova obnove i određivanje glavnih područja za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora. Tijekom pripreme planova za obnovu prirode države članice trebale bi osigurati sinergije s već određenim glavnim područjima za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora, kao i da funkcioniranje glavnih područja za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora, uključujući postupke izdavanja dozvola primjenjive u glavnim područjima za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora predviđene Direktivom (EU) 2018/2001, ostane nepromijenjeno. (62)Kako bi se postigle sinergije s mjerama obnove koje su već planirane ili uspostavljene u državama članicama, te mjere obnove prepoznaju se i uzimaju u obzir u nacionalnim planovima obnove. S obzirom na hitnost na koju se ukazalo u izvješću IPCC-a iz 2022. o poduzimanju djelovanja za obnovu narušenih ekosustava, države članice trebale bi provesti te mjere istodobno s izradom planova obnove. (63)U nacionalnim planovima obnove trebalo bi uzeti u obzir i rezultate istraživačkih projekata relevantnih za procjenu stanja ekosustava, utvrđivanje i uvođenje mjera obnove te praćenje. (64)Primjereno je uzeti u obzir posebnu situaciju u najudaljenijim regijama Unije, navedenima u članku 349. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), u kojem su propisane posebne mjere za potporu tim regijama. Kako je predviđeno u Strategiji EU-a za bioraznolikost do 2030., posebna pozornost trebala bi se posvetiti zaštiti i obnovi ekosustava u najudaljenijim regijama zbog iznimno velike vrijednosti bioraznolikosti.

(65)Europska agencija za okoliš (EEA) trebala bi pomoći državama članicama u izradi nacionalnih planova obnove te u praćenju napretka prema postizanju ciljeva i ispunjavanju obveza u pogledu obnove. Komisija bi trebala procijeniti jesu li nacionalni planovi obnove primjereni za postizanje tih ciljeva i ispunjavanje tih obveza. (66)Izvješće Komisije o stanju prirode iz 2020. pokazalo je da znatan dio informacija o kojima države članice izvješćuju u skladu s člankom 17. Direktive Vijeća 92/43/EEZ i člankom 12. Direktive 2009/147/EZ, osobito o stanju očuvanosti i trendovima staništa i vrsta zaštićenih tim direktivama, potječe iz djelomičnih istraživanja ili se temelji samo na mišljenju stručnjaka. To je izvješće pokazalo i da stanje nekoliko stanišnih tipova i vrsta zaštićenih na temelju Direktive 92/43/EEZ još uvijek nije poznato. Kako bi se podržali pouzdani i znanstveno utemeljeni nacionalni planovi obnove, potrebno je doznati podatke koji nedostaju i uložiti u praćenje i nadzor. Kako bi se povećala pravodobnost, djelotvornost i usklađenost različitih metoda praćenja, pri praćenju i nadzoru trebalo bi se u najvećoj mogućoj mjeri koristiti rezultatima istraživačkih i inovacijskih projekata koje financira Unija i novim tehnologijama, kao što su in situ praćenje i daljinsko istraživanje s pomoću svemirskih podataka i usluga u okviru Svemirskog programa Unije (EGNOS/Galileo i Copernicus). Misijama EU-a „Obnova naših oceana i voda”, „Prilagodba klimatskim promjenama” i „Plan za tlo za Europu” podržat će se provedba ciljeva obnove. (67)Radi praćenja napretka u provedbi nacionalnih planova obnove, uspostavljenih mjera obnove, područja koja podliježu mjerama obnove i podataka o inventaru prepreka kontinuitetu rijeka trebalo bi uvesti sustav kojim se od država članica traži da uspostave, ažuriraju i stave na raspolaganje relevantne podatke o rezultatima takvog praćenja. Pri slanju podataka Komisiji elektroničkim putem trebalo bi upotrebljavati sustav Reportnet Europske agencije za okoliš i nastojati što više smanjiti administrativno opterećenje za sve subjekte. Kako bi se osigurala odgovarajuća infrastruktura za javni pristup, izvješćivanje i razmjenu podataka među javnim tijelima, države članice bi specifikacije podataka prema potrebi trebale temeljiti na onima iz Direktive 2003/4/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, Direktive 2007/2/EZ Europskog parlamenta i Vijeća i Direktive (EU) 2019/1024 Europskog parlamenta i Vijeća. (68)Kako bi se zajamčila djelotvorna provedba ove Uredbe, Komisija bi trebala pružiti potporu državama članicama na njihov zahtjev putem Instrumenta za tehničku potporu, kojim se pruža korisniku prilagođena tehnička potpora za osmišljavanje i provedbu reformi. Tehnička potpora uključuje, na primjer, jačanje administrativnih kapaciteta, usklađivanje zakonodavnih okvira i razmjenu relevantnih primjera najbolje prakse. (69)Komisija bi trebala izvijestiti o napretku država članica u ispunjavanju ciljeva i obveza u pogledu obnove iz ove Uredbe na temelju izvješća o napretku na razini Unije koje sastavlja EEA te drugih analiza i izvješća koje države članice stave na raspolaganje u relevantnim područjima politike, kao što su priroda, pomorstvo i vode. (70)Kako bi se postigli ciljevi i obveze utvrđeni u ovoj Uredbi, iznimno je važno da se provedu odgovarajuća privatna i javna ulaganja u obnovu, a države članice trebale bi u svoje nacionalne proračune uključiti rashode za ciljeve bioraznolikosti, među ostalim u vezi s oportunitetnim i prijelaznim troškovima koji proizlaze iz provedbe nacionalnih planova obnove, i razmotriti način na koji se troše sredstva Unije. Kad je riječ o financiranju sredstvima Unije, rashodi u okviru proračuna Unije i programa Unije za financiranje, kao što su Program za okoliš i djelovanje u području klime (LIFE), Europski fond za pomorstvo, ribarstvo i akvakulturu (EFPRA), Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj (EPFRR), Europski fond za jamstva u poljoprivredi (EFJP), Europski fond za regionalni razvoj (EFRR), Kohezijski fond i Fond za pravednu tranziciju te Okvirni program Unije za istraživanja i inovacije Obzor Europa, pridonose ciljevima bioraznolikosti zahvaljujući ambiciji da se tim ciljevima 2024. namijeni 7,5 % godišnje potrošnje u okviru višegodišnjeg financijskog okvira za razdoblje 2021.–2027. te da im se 2026. i 2027. namijeni 10 % godišnje potrošnje. Mehanizam za oporavak i otpornost (RRF) dodatan je izvor financiranja za zaštitu i obnovu bioraznolikosti i ekosustava. Kad je riječ o programu LIFE, posebnu pozornost trebalo bi obratiti na odgovarajuću primjenu strateških projekata za prirodu kao posebnog alata koji bi mogao pomoći u provedbi ove Uredbe uključivanjem dostupnih financijskih sredstava na djelotvoran i učinkovit način. (71)Dostupan je niz inicijativa EU-a te nacionalnih i privatnih inicijativa za poticanje privatnog financiranja, kao što je program InvestEU, koji nudi mogućnosti za mobilizaciju javnog i privatnog financiranja za, među ostalim, poboljšanje prirode i bioraznolikosti provedbom projekata zelene i plave infrastrukture te sekvestracije ugljika kao zelenog poslovnog modela. (72)Pri izradi i provedbi svojih nacionalnih planova obnove države članice trebale bi promicati pošten pristup kojim se obuhvaćaju svi dijelovi društva tako što će predvidjeti procese za sudjelovanje javnosti i razmotriti potrebe lokalnih zajednica i dionika. (73)Prema Uredbi (EU) 2021/2115 Europskog parlamenta i Vijeća strateški planovi u okviru ZPP-a trebali bi pridonijeti postizanju dugoročnih nacionalnih ciljnih vrijednosti koje su utvrđene u zakonodavnim aktima navedenima u Prilogu XIII. toj uredbi ili proizlaze iz njih te bi trebali biti usklađeni s tim ciljnim vrijednostima. Ovu Uredbu o obnovi prirode trebalo bi uzeti u obzir kad Komisija, u skladu s člankom 159. Uredbe (EU) 2021/2115, do 31. prosinca 2025. bude preispitivala popis utvrđen u Prilogu XIII. toj uredbi. (74)U skladu s obvezom iz Osmog programa djelovanja za okoliš do 2030. države članice trebale bi postupno ukinuti subvencije štetne za okoliš na nacionalnoj razini te ostvarivati najveću moguću korist od instrumenata koji se temelje na tržištu i zelenih proračunskih instrumenata, uključujući one koji su potrebni za osiguravanje socijalno pravedne tranzicije, te podupirati poduzeća i druge dionike u razvoju standardizirane prakse za računovodstvo prirodnog kapitala. (75)Kako bi se zajamčila potrebna prilagodba ove Uredbe, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. UFEU-a u pogledu izmjene priloga od I. do VII. radi prilagodbe skupine staništa, ažuriranja informacija o indeksu čestih vrsta ptica poljoprivrednih staništa te prilagodbe popisa pokazatelja bioraznolikosti za poljoprivredne ekosustave, popisa pokazatelja bioraznolikosti za šumske ekosustave i popisa morskih vrsta u skladu s najnovijim znanstvenim dokazima i primjerima mjera obnove. Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući ona na razini stručnjaka, te da se ta savjetovanja provedu u skladu s načelima utvrđenima u Međuinstitucijskom sporazumu o boljoj izradi zakonodavstva od 13. travnja 2016.52 Osobito, s ciljem osiguravanja ravnopravnog sudjelovanja u pripremi delegiranih akata, Europski parlament i Vijeće primaju sve dokumente istodobno kad i stručnjaci iz država članica te njihovi stručnjaci sustavno imaju pristup sastancima stručnih skupina Komisije koji se odnose na pripremu delegiranih akata. (76)Radi osiguravanja jedinstvenih uvjeta za provedbu ove Uredbe Komisiji bi trebalo dodijeliti provedbene ovlasti kako bi se utvrdile metoda za praćenje oprašivača i metode za praćenje pokazatelja za poljoprivredne ekosustave navedenih u Prilogu IV. ovoj Uredbi i pokazatelja za šumske ekosustave navedenih u Prilogu VI. ovoj Uredbi, kako bi se razvio okvir za utvrđivanje zadovoljavajućih razina oprašivača, pokazatelja za poljoprivredne ekosustave navedenih u Prilogu IV. ovoj Uredbi i pokazatelja za šumske ekosustave navedenih u Prilogu VI. ovoj Uredbi, kako bi se uspostavio jedinstveni format nacionalnih planova obnove te kako bi se utvrdili format, struktura i detaljni postupci za slanje podataka i informacija Komisiji elektroničkim putem. Te bi ovlasti trebalo izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća. (77)Komisija bi trebala provesti evaluaciju ove Uredbe. U skladu sa stavkom 22. Međuinstitucijskog sporazuma o boljoj izradi zakonodavstva ta bi se evaluacija trebala temeljiti na kriterijima učinkovitosti, djelotvornosti, važnosti, usklađenosti i dodane vrijednosti za EU te bi trebala biti temelj za procjene učinka mogućih daljnjih djelovanja. Osim toga, Komisija bi trebala procijeniti potrebu za određivanjem dodatnih ciljeva obnove na temelju zajedničkih metoda za procjenu stanja ekosustava koji nisu obuhvaćeni člancima 4. i 5., uzimajući u obzir najnovije znanstvene dokaze. (78)S obzirom na to da ciljeve ove Uredbe ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego se zbog njezina opsega ili učinaka oni na bolji način mogu ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva, DONIJELI SU OVU UREDBU: POGLAVLJE I. OPĆE ODREDBE Članak 1.

Predmet

1.Ovom Uredbom utvrđuju se pravila kako bi se pridonijelo: (a)neprekidnom, dugoročnom i održivom oporavku biološki raznolike i otporne prirode na svim kopnenim i morskim područjima Unije obnovom ekosustava; (b)postizanju sveobuhvatnih ciljeva Unije za ublažavanje klimatskih promjena i prilagodbu tim promjenama; (c)ispunjavanju međunarodnih obveza Unije. 2.Ovom Uredbom uspostavlja se okvir unutar kojeg države članice bez odgode uvode djelotvorne mjere obnove usmjerene na pojedina područja kojima će se do 2030. zajednički obuhvatiti barem 20 % kopnenih i morskih područja Unije, a do 2050. svi ekosustavi koje je potrebno obnoviti. Članak 2.

Zemljopisno područje primjene Ova Uredba primjenjuje se na ekosustave navedene u člancima od 4. do 10.: (a)na području država članica; (b)u vodama, na morskom dnu i podtlu na morskoj strani od osnovne crte od koje se mjeri širina teritorijalnih voda sve do najdaljeg dosega područja na kojem država članica ostvaruje suverena prava u skladu s Konvencijom Ujedinjenih naroda o pravu mora iz 1982. Članak 3.

Definicije Primjenjuju se sljedeće definicije: (1)„ekosustav” znači dinamična cjelina zajednica biljaka, životinja i mikroorganizama i njihova neživog okoliša koji međusobno djeluju kao funkcionalna jedinica te uključuje stanišne tipove, staništa vrsta i populacije vrsta; (2)„stanište vrste” znači okoliš određen specifičnim abiotičkim i biotičkim čimbenicima, u kojima vrsta živi u bilo kojoj fazi svojeg biološkog ciklusa; (3)„obnova” znači postupak aktivnog ili pasivnog pomaganja, kao sredstvo očuvanja ili povećanja bioraznolikosti i otpornosti ekosustava, da se ekosustav vrati u dobro stanje ili usmjeri prema njemu, da se stanišni tip vrati na najvišu razinu stanja koja se može postići i u svoje povoljno referentno područje, da se vrati dostatna kvaliteta i količina staništa vrsta ili da se populacije vrsta vrate na zadovoljavajuće razine; (4)„dobro stanje” znači stanje u kojem ključna obilježja ekosustava, točnije njegovo fizikalno, kemijsko, kompozicijsko, strukturno i funkcionalno stanje, i njegova obilježja krajobraza i morskog krajobraza odražavaju visoku razinu ekološke cjelovitosti, stabilnosti i otpornosti koje su potrebne za njegovo dugoročno održavanje; (5)„povoljno referentno područje” znači ukupno područje stanišnog tipa u određenoj biogeografskoj ili morskoj regiji na nacionalnoj razini koje se smatra najmanjim potrebnim područjem za dugoročnu održivost tog stanišnog tipa i njegovih vrsta, te svih njezinih znatnih ekoloških varijacija u njezinu prirodnom arealu, i koje se sastoji od područja stanišnog tipa i, ako to područje nije dovoljno, od područja potrebnog za ponovnu uspostavu stanišnog tipa; (6)„dostatna kvaliteta staništa” znači kvaliteta staništa vrste koja omogućuje ispunjavanje ekoloških zahtjeva vrste u svakoj fazi njezina biološkog ciklusa tako da se ona dugoročno održava kao komponenta svojeg staništa sposobna za život u svojem prirodnom arealu;

(7)„dostatna količina staništa” znači količina staništa vrste koja omogućuje ispunjavanje ekoloških zahtjeva vrste u svakoj fazi njezina biološkog ciklusa tako da se ona dugoročno održava kao komponenta svojeg staništa sposobna za život u svojem prirodnom arealu; (8) „oprašivač” znači divlja životinja koja prenosi pelud od prašnice biljke do njuške tučka biljke, čime omogućuje oplodnju i proizvodnju sjemena; (9)„pogoršanje stanja populacija oprašivača” znači smanjenje broja i/ili raznolikosti oprašivača; (10)„lokalna upravna jedinica” znači upravna jedinica niske razine u državi članici, koja se nalazi ispod pokrajine, regije ili države, a uspostavljena je u skladu s člankom 4. Uredbe (EZ) br. 1059/2003 Europskog parlamenta i Vijeća; (11)„gradovi” znači lokalne upravne jedinice u kojima najmanje 50 % stanovništva živi u jednom ili više urbanih središta, što se mjeri s pomoću stupnja urbanizacije utvrđenog u skladu s člankom 4.b stavkom 3. točkom (a) Uredbe (EZ) br. 1059/2003; (12)„manji gradovi i predgrađa” znači lokalne upravne jedinice u kojima manje od 50 % stanovništva živi u urbanom središtu, ali najmanje 50 % stanovništva živi u urbanom klasteru, što se mjeri s pomoću stupnja urbanizacije utvrđenog u skladu s člankom 4.b stavkom 3. točkom (a) Uredbe (EZ) br. 1059/2003; (13)„gradska zelena površina” znači sve zelene površine u gradovima, širokolisne šume, šume četinjača, mješovite šume, prirodni travnjaci, tresetišta i vrištine, sukcesija šume (zemljišta u zarastanju) i područja s oskudnom vegetacijom u gradovima i manjim gradovima i predgrađima koji se izračunavaju na temelju podataka dobivenih u okviru usluge praćenja stanja kopna programa Copernicus kako je uspostavljena Uredbom (EU) 2021/696 Europskog parlamenta i Vijeća; (14)„prekrivenost gradova krošnjama stabala” znači ukupna površina pokrivenosti drvećem u gradovima i manjim gradovima i predgrađima koja se izračunava na temelju podataka o gustoći pokrivenosti drvećem dobivenih u okviru usluge praćenja stanja kopna programa Copernicus kako je uspostavljena Uredbom (EU) 2021/696 Europskog parlamenta i Vijeća. (15)„glavna područja za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora” znači glavna područja za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora kako su definirana u članku 2. točki 9.a Direktive 2018/2001/EU Europskog parlamenta i Vijeća. POGLAVLJE II. CILJEVI I OBVEZE U POGLEDU OBNOVE Članak 4.

Obnova kopnenih, obalnih i slatkovodnih ekosustava 1.Države članice uspostavljaju mjere obnove koje su potrebne kako bi se u dobro stanje dovela područja stanišnih tipova navedenih u Prilogu I. koja nisu u dobrom stanju. Te se mjere do 2030. uspostavljaju za najmanje 30 % područja koje nije u dobrom stanju u svakoj skupini stanišnih tipova navedenoj u Prilogu I., kako je kvantificirano u nacionalnom planu obnove iz članka 12., te za najmanje 60 % tog područja do 2040. i najmanje 90 % tog područja do 2050. 2.Države članice uspostavljaju mjere obnove koje su potrebne za ponovnu uspostavu stanišnih tipova navedenih u Prilogu I. na područjima koja nisu pokrivena tim stanišnim tipovima. Te se mjere do 2030. uspostavljaju za područja koja čine najmanje 30 % dodatne ukupne površine koja je potrebna kako bi se postiglo ukupno povoljno referentno područje u svakoj skupini stanišnih tipova navedenoj u Prilogu I., kako je kvantificirano u nacionalnom planu obnove iz članka 12., te do 2040. za područja koja čine najmanje 60 % te površine i do 2050. za područja koja čine 100 % te površine. 3.Države članice uspostavljaju mjere obnove za kopnena, obalna i slatkovodna staništa vrsta navedenih u prilozima II., IV. i V. Direktivi 92/43/EEZ i za kopnena, obalna i slatkovodna staništa divljih ptica obuhvaćenih Direktivom 2009/147/EZ koje su potrebne za poboljšanje kvalitete i količine tih staništa, među ostalim njihovom ponovnom uspostavom, i za poboljšanje povezanosti dok se ne postigne dostatna kvaliteta i količina tih staništa. 4.Utvrđivanje najpogodnijih područja za mjere obnove u skladu sa stavcima 1., 2. i 3. ovog članka temelji se na najboljim dostupnim spoznajama i najnovijim znanstvenim dokazima o stanju stanišnih tipova navedenih u Prilogu I., koje se mjeri na temelju strukture i funkcija potrebnih za njihovo dugoročno održavanje, uključujući njihove tipične vrste, kako je navedeno u članku 1. točki (e) Direktive 92/43/EEZ, te o kvaliteti i količini staništa vrsta iz stavka 3. ovog članka. Ako je stanje stanišnih tipova navedenih u Prilogu I. nepoznato, smatra se da područje na kojem se ti stanišni tipovi nalaze nije u dobrom stanju. 5.Mjerama obnove iz stavaka 1. i 2. uzimaju se u obzir potreba za boljom povezanošću stanišnih tipova navedenih u Prilogu I. i ekološki zahtjevi vrsta iz stavka 3. koje obitavaju u tim stanišnim tipovima. 6.Države članice osiguravaju da se stanje stanišnih tipova navedenih u Prilogu I. na područjima na kojima se primjenjuju mjere obnove u skladu sa stavcima 1., 2. i 3. stalno poboljšava dok se ne postigne dobro stanje i da se kvaliteta staništa vrsta iz stavka 3. stalno unaprjeđuje dok se ne postigne dostatna kvaliteta tih staništa. Države članice osiguravaju da na područjima na kojima je postignuto dobro stanje i dostatna kvaliteta staništa vrsta ne dođe do pogoršanja. 7.Države članice osiguravaju da na područjima na kojima se nalaze stanišni tipovi navedeni u Prilogu I. ne dođe do pogoršanja.

8.Izvan područja mreže Natura 2000 neispunjavanje obveza utvrđenih u stavcima 6. i 7. opravdano je ako su mu uzrok: (a)viša sila; (b)neizbježne preobrazbe staništa koje izravno uzrokuju klimatske promjene; ili (c)projekt od prevladavajućeg javnog interesa za koji nisu dostupna druga manje štetna rješenja, što se utvrđuje u svakom pojedinom slučaju. 9.Za područja mreže Natura 2000 neispunjavanje obveza utvrđenih u stavcima 6. i 7. opravdano je ako su mu uzrok: (a)viša sila; (b)neizbježne preobrazbe staništa koje izravno uzrokuju klimatske promjene; ili (c)plan ili projekt odobren u skladu s člankom 6. stavkom 4. Direktive 92/43/EEZ. 10.Države članice osiguravaju sljedeće: (a)povećanje površine staništa u dobrom stanju za stanišne tipove navedene u Prilogu I. dok se dobro stanje ne postigne na najmanje 90 % područja i dok se povoljno referentno područje ne postigne za svaki stanišni tip u svakoj biogeografskoj regiji na njihovu državnom području; (b)trend povećanja u smjeru dostatne kvalitete i količine kopnenih, obalnih i slatkovodnih staništa vrsta iz priloga II., IV. i V. Direktivi 92/43/EEZ i vrsta obuhvaćenih Direktivom 2009/147/EZ. Članak 5.

Obnova morskih ekosustava 1.Države članice uspostavljaju mjere obnove koje su potrebne kako bi se u dobro stanje dovela područja stanišnih tipova navedenih u Prilogu II. koja nisu u dobrom stanju. Te se mjere do 2030. uspostavljaju za najmanje 30 % područja koje nije u dobrom stanju u svakoj skupini stanišnih tipova navedenoj u Prilogu II., kako je kvantificirano u nacionalnom planu obnove iz članka 12., te za najmanje 60 % tog područja do 2040. i najmanje 90 % tog područja do 2050. 2.Države članice uspostavljaju mjere obnove koje su potrebne za ponovnu uspostavu stanišnih tipova navedenih u Prilogu II. na područjima koja nisu pokrivena tim stanišnim tipovima. Te se mjere do 2030. uspostavljaju za područja koja čine najmanje 30 % dodatne ukupne površine koja je potrebna kako bi se postiglo ukupno povoljno referentno područje u svakoj skupini stanišnih tipova, kako je kvantificirano u nacionalnom planu obnove iz članka 12., te do 2040. za područja koja čine najmanje 60 % te površine i do 2050. za područja koja čine 100 % te površine. 3.Države članice uspostavljaju mjere obnove za morska staništa vrsta navedenih u Prilogu III. i prilozima II., IV. i