Kao odgovor na raširenu zabrinutost zbog godišnjeg ubijanja nekih mladunaca tuljana, EU je 1983. donio Direktivu Vijeća 83/129/EEZ kako bi zabranio uvoz u EU proizvoda od mladunčadi dviju vrta tuljana, i to sedlastih tuljana i tuljana mjehuraša. Ta se direktiva prvotno primjenjivala do 1. listopada 1985. Valjanost Direktive 83/129/EEZ najprije je produljena do 1. listopada 1989. Direktivom 85/444/EEZ te potom 1989. na neodređeno vrijeme Direktivom Vijeća 89/370/EEZ.

Na marginama svojeg odgovora na upitnik, Danska je postavila pitanje potrebe za člankom 6. stavkom 1. točkama (b) i (c) u Provedbenoj uredbi (EU) 2015/1850 i za četvrtim primjerkom potvrde u Prilogu toj uredbi jer, prema njezinu shvaćanju, države članice ne mogu imenovati priznata tijela. Komisija je odgovorila da neke države članice imaju narode koji odgovaraju definiciji „inuitskih ili drugih autohtonih zajednica” te im je stoga dopušteno loviti tuljane za svoju egzistenciju i stavljati proizvode od tuljana na tržište EU-a. Te bi države članice mogle podnijeti zahtjev da jedno od njihovih tijela bude službeno priznato za izdavanje potvrda. U tom bi slučaju članak 6. stavak 1. točke (b) i (c) bio relevantan, kao i četvrti primjerak potvrde koji bi trebalo dostaviti nadležnom tijelu u skladu s člankom 6. stavkom 1. točkom (c).

Za potrebe izrade ovog Izvješća, od država članica EU-a zatraženo je da do 30. lipnja 2019. Komisiji dostave svoja nacionalna izvješća odgovaranjem na internetski upitnik. Za svih 28 država članica EU-a izvještajno razdoblje trajalo je od 18. listopada 2015. (datum početka primjene Uredbe (EU) 2015/1775) do 31. prosinca 2018.

U Finskoj je lov na tuljane uređen nacionalnim zakonodavstvom i relevantnim zakonodavstvom EU-a s pomoću održivih lovnih kvota, vremenski ograničene sezone lova i specificiranjem tehničkih karakteristika pušaka i streljiva. Lov na tuljane na temelju dozvole provodi se na otocima i otočićima radi održivog upravljanja morskim resursima, ali i sprečavanja štete za gospodarski ribolov. Posljednjih je godina lov na ledu moguć samo u sjevernom Baltičkom moru. Brojni lovci imaju posebne suvremene puške za lov na tuljane te moraju položiti ispit, uz prethodno pohađanje tečaja o lovnoj etici, prije nego što im se dopusti lov. Finska Agencija za zaštitu divlje faune i flore već godinama osposobljava lovce na obalnim područjima za primjenu smrtonosne metode ubijanja. Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva odgovorno je za utvrđivanje najvećeg broja čunjastih i prstenastih tuljana koje se može održivo loviti, na temelju najboljih znanstvenih podataka koje je prikupio Institut za prirodne resurse. Nije dopušten lov na male populacije tuljana (npr. prstenaste tuljane u Finskom zaljevu). S obzirom na to da postoji tek nekoliko stotina lovaca na tuljane, jer je lov skup i broj je dana prikladnih za lov ograničen, godišnje se ubije samo nekoliko stotina tuljana. Procijenjeno godišnje povećanje populacije tuljana veće je od broja ulovljenih tuljana. Tuljani su oportunisti u pogledu izbora hrane. Postoje dokazi iz Finske i Švedske da tuljani jedu ribu iz ribolovnih alata, osim ako su alati otporni na prodor tuljana. U stvarnosti se samo klopke, kogoli (izdužene ribolovne mreže u obliku vreće koju otvorenom drže obruči) ili slični ribolovni alati mogu djelomično učiniti otpornima na prodor tuljana, a da pri tom gospodarski ribolov i dalje bude održiv. Iz studija se može zaključiti da tuljani uzimaju velik broj riba iz ribolovnog alata, a da pritom ne ostavljaju dokaze, pa je stoga teško kvantificirati utjecaj tuljana na populacije riba. Tuljani jedu od 3 do 5 kilograma ribe dnevno, što može ugroziti riblje vrste ili populacije zaštićene zakonodavstvom EU-a ili nacionalnim zakonodavstvom. Rekreacijski i gospodarski ribolov jednostrukim mrežama stajaćicama smanjio se za 30–40 % tijekom posljednjih desetljeća u vanjskom arhipelagu te je čak potpuno prestao na određenim područjima zbog predacije tuljana. Lov na tuljane provodi se uglavnom na morskim područjima u vanjskom arhipelagu, gdje je interakcija s drugim ljudskim aktivnostima zanemariva. U izvješću Finske istaknuto je da se zabranom trgovine proizvodima od tuljana smanjuju mogućnosti razvoja održivih aktivnosti povezanih s tuljanima, kao što je turizam. Pozitivan učinak lova blizu ribolovnog alata samo je privremen jer se u roku od nekoliko dana ili čak sati pojavljuju novi tuljani. Općenito, lov na tuljane ne može se smatrati jedinim načinom ublažavanja problema koje uzrokuju tuljani.

U Estoniji se dopušta lov na tuljane kako bi se osiguralo održivo upravljanje morskim resursima i egzistencija lovaca i obitelji iz lokalnih zajednica na malim estonskim otocima te kako bi se očuvala njihova kulturna baština i tradicija. Lov na tuljane strogo je reguliran „Pravilnikom o lovstvu”, a dobrobit životinja u potpunosti se uzima u obzir. Lov se smije odvijati samo u određenim lovnim područjima, tijekom sezone lova (od 15. travnja do 31. prosinca) i nakon položenog ispita pucanja iz oružja. Postoje posebni zahtjevi za vrstu oružja i streljiva koji se upotrebljavaju, a lov iz plovila s motornim pogonom zabranjen je. Godišnja lovna kvota ograničena je na 1 % populacije tuljana, a utjecaj na populaciju tuljana i ekosustave zanemariv je. Lovna kvota je 2015. iznosila 53 tuljana, a ulovljeno ih je 10. U 2016. ulovljeno je 10 tuljana u okviru kvote od 42, 2017. ulovljeno ih je 9 u okviru kvote od 45, a 2018. ulovljeno ih je 19 u okviru kvote od 37. S obzirom na to da se tijekom godina povećala populacija čunjastih tuljana, u Estoniji je od 2015. ponovno dopušten lov na njih, čime se oživljava stara tradicija. Estonija je navela da je taj lov, koji je malih razmjera, potreban kako bi se smanjila šteta za ribolov, ali nije dopušten na područjima na kojima je čunjasti tuljan zaštićen.

Ostale (Austrija, Hrvatska, Danska, Estonija, Finska, Mađarska, Latvija, Poljska, Portugal, Španjolska, Švedska i Ujedinjena Kraljevina) smatraju da je Uredba svrsishodna te dosad nisu imale nikakvih problema u vezi s njom. Njihova carinska tijela provode postupke za njezinu pravilnu provedbu. Danska, Estonija, Finska i Švedska iznijele su neke konkretne primjedbe koje se navode u nastavku.

Danska je istaknula činjenicu da je lov na tuljane vrlo važan za Grenland te da danska vlada smatra da je potrebno promicati razumijevanje lova na tuljane na Grenlandu kao održivog legitimnog zanimanja i ojačati izvoz proizvoda od tuljana iz Grenlanda, uključujući u EU. Međutim, Danska i Grenland tvrdili su da, iako proizvodi od tuljana koje ulove inuitske ili druge zajednice nisu obuhvaćeni zabranom uvoza, zabrana je dovela do velikog pada prodaje grenlandskih krzna od tuljana na tržištu EU-a. Danska bi željela da EU bolje informira javnost o pravu Grenlanda na izvoz krzna od tuljana (pod određenim uvjetima).

Estonija smatra da bi se tuljani ulovljeni za potrebe upravljanja morskim resursima trebali u potpunosti iskoristiti te da bi lokalnim zajednicama trebala biti omogućena mala prodaja ručno izrađenih proizvoda kako bi se nadoknadili troškovi lova i predstavili kreativnost i tradicija tih zajednica. Za Estoniju, pravna nemogućnost prodaje čak i manje količine proizvoda od tuljana utječe na turizam, razvoj lokalnih zajednica i očuvanje tradicija na određenim područjima.

Finska smatra da je učinak Uredbe veći od njezine predviđene svrhe. Zabrana je pridonijela trenutačnom lošem stanju obalnog ribolova i znatno snizila vrijednost tuljana kao vrste divljači. Zbog zabrane se ulovljenim tuljanima mogu koristiti samo lovci, što dovodi do smanjenja spremnosti na lov na tuljane koji se nalaze u blizini ribolovnih alata te do prisilnog suživota tuljana i rezigniranih ribara. Populacije tuljana bilježe povećanje brojnosti u Baltičkome moru i nalaze se svugdje na finskoj obali. Finska je izvijestila da lov na tuljane koji se provodi radi održivog upravljanja morskim resursima, pri kojem se u potpunosti vodi računa o dobrobiti životinja te se ne bacaju dijelovi ulovljene životinje, nego se svi dijelovi iskorištavaju, ne bi trebao izazivati moralnu zabrinutost javnosti. Primjenom metoda kojima se uništavaju osjetilne funkcije mozga tuljani se mogu brzo usmrtiti, a da im se pritom ne uzrokuje patnja koja se može izbjeći. Finska smatra da bi se proglašavanjem tuljana vrijednim resursom te dopuštanjem jasno regulirane trgovine proizvodima od tuljana povećao osjećaj odgovornosti i predanost održivom iskorištavanju tih resursa. Trgovina proizvodima od tuljana nikad nije bila velik sektor sa znatnim ekonomskim rezultatima. Međutim, u obalnim područjima trgovina može pridonijeti kao izvor prihoda i način njegovanja kulturnih vrijednosti. Anketa provedena 2018. pokazala je da 50 % finskih građana ima pozitivan stav prema maloj trgovini proizvodima od tuljana. Prema podacima dobivenima brojenjem u Baltičkome moru, ukupna populacija čunjastih tuljana iznosi 40 000–54 000 jedinki i godišnje se povećava za od 2 300 do 3 000 jedinki. Od 1. listopada 2018. do 31. srpnja 2019. u Baltičkome moru ulovljena su 254 čunjasta tuljana. Populacija prstenastih tuljana iznosi najmanje 20 000 jedinki, s godišnjim povećanjem od 1 000 jedinki. Čunjasti tuljan obično je živio samo u sjevernim dijelovima Baltičkog mora, ali njegova sve veća populacija danas se proširila na cijelo Baltičko more te izaziva zarazu istočnog stoka bakalara parazitima i time dovodi do sve veće smrtnosti bakalara. Finska smatra da bi EU trebao ozbiljno razmotriti izmjenu Uredbe o zabrani trgovine proizvodima od tuljana kako bi se smanjili znatni negativni društveno-gospodarski učinci zabrane na ribolov i kulturu lova.

Švedska tijela i nevladine organizacije iznijele su sljedeće primjedbe u pogledu učinka Uredbe. Lov na tuljane oduvijek je bio dio švedske kulture i povijesti te način na koji se malim priobalnim ribolovom mogao ostvariti dodatni prihod od prodaje mesa, kože i kostiju, koji se upotrebljavaju za izradu alata, nakita i oružja. Zbog zabrane manje ljudi lovi tuljane, a istodobno sve veća populacija tuljana prelazi sigurnu biološku granicu i uzrokuje zarazu ribljih stokova parazitima, kompeticiju za ribe i uništavanje ribolovnih alata. Jedan od ključnih problema koje je istaknula švedska Agencija za zaštitu okoliša jest da zabrana trgovine u okviru postojećeg režima o tuljanima sprječava iskorištavanje tuljana kao resursa, kao i učinkovito upravljanje sve većom populacijom tuljana, koja uzrokuje veliku štetu ulovu i opremi. Švedska se obvezala osigurati povoljno stanje očuvanosti čunjastih tuljana. Švedska Agencija za upravljanje morskim i vodnim područjima smatra da bi javnost stoga mogla prihvatiti mjere nužne za provedbu potrebnog upravljanja sve većom populacijom tuljana kad bi se trgovina proizvodima od tuljana ponovno odobrila zbog navedenih razloga. Švedska smatra da bi čunjaste tuljane trebalo cijeniti kao resurs kako bi se opravdala nadoknada koja se u skladu s nacionalnim zakonodavstvom dodjeljuje ribarima za štetu koju prouzroče tuljani. Ekonomsku vrijednost lovačkog turizma i prodaje proizvoda od tuljana trebalo bi analizirati u odnosu na trošak nadoknade za štete koje prouzroče tuljani. Švedski Odbor za poljoprivredu smatra da bi, kao opće načelo, svim vrstama koje se prirodno pojavljuju u Švedskoj trebalo upravljati na dugoročno održiv način koji ne utječe negativno na njihovo stanje očuvanosti. Na temelju izmijenjenog režima EU-a o tuljanima nezakonito je komercijalno iskorištavati tuljane ulovljene za potrebe održivog upravljanja morskim resursima. Stoga, iako se u Baltičkome moru tuljani zakonito love, ulov se može iskoristiti samo u vlastitom kućanstvu lovca ili baciti kao otpad na odlagalište otpada, što bi se moglo smatrati neodrživim iz okolišne i etičke perspektive. Zato Švedska navodi da bi mala trgovina proizvodima od tuljana trebala biti dopuštena. Nacionalni odbor za trgovinu podsjetio je da je Švedska u prethodnim pregovorima zatražila izuzeće od zabrane trgovine proizvodima od tuljana. Švedska udruženja ribara ističu činjenicu da tuljani uzrokuju sve više šteta sektoru malog priobalnog ribolova te da će ih i dalje loviti zbog razloga povezanih s upravljanjem resursima u Baltičkome moru. Oni izražavaju žaljenje zbog toga što se takav vrijedan resurs pretvara u otpad jer većina ulova završava na odlagalištima, gdje lovci moraju čak i platiti za odlaganje svojeg ulova. Udruženje lovaca smatra da je lov na tuljane dio kulturne baštine i način zaštite biološke raznolikosti ribljih stokova. Zaštitni lov koji se trenutačno provodi uređen je strogim pravilima, ali je stvarni problem u tome što se zakonito ulovljeni tuljani ne mogu upotrijebiti ili prodati zbog zabrane. Švedsko udruženje lovaca navodi da je za zaštitni lov potrebno veliko ulaganje u znanje i opremu pa se njime bavi nekolicina specijaliziranih stručnjaka, čiji se interes za lov smanjuje kad ispune svoje osobne potrebe za mesom i kožom.

4.Izvješća priznatih tijela

U skladu s člankom 3. stavkom 1.a Osnovne uredbe, kako je izmijenjena, proizvodi od tuljana koji se mogu staviti na tržište EU-a u okviru iznimke za „inuitske ili druge autohtone zajednice” moraju biti popraćeni potvrdom koju je izdalo tijelo koje je u tu svrhu priznala Europska komisija u skladu s člankom 3. Provedbene uredbe Komisije (EU) 2015/1850 (Provedbena uredba).

Dosad je Europska komisija priznala tri tijela:

-grenlandsko Ministarstvo ribarstva, lova i poljoprivrede,

- Ministarstvo okoliša Vlade Nunavuta (Kanada) ,

- Vladu Sjeverozapadnih teritorija Kanade .

Za potrebe izrade ovog Izvješća, od priznatih tijela zatraženo je da do 30. lipnja 2019. odgovore na internetski upitnik. Razdoblje izvješćivanja za Grenland i Nunavut trajalo je od 26. listopada 2015. do 31. prosinca 2018., a za Sjeverozapadne teritorije Kanade od 14. veljače 2017. do 31. prosinca 2018.

a) Potvrde

Priznata tijela Grenlanda i Nunavuta izdala su tijekom izvještajnog razdoblja velik broj potvrda za svoje proizvode od tuljana kako bi ih se moglo staviti na tržište EU-a. Ti su se proizvodi od tuljana sastojali od dorađene/štavljene kože tuljana s krznom ili bez krzna, proizvoda dobivenih iz komercijalno štavljene kože tuljana, ali i artikala izrađenih od kože tuljana, kao što su trake za glavu, šeširi, papuče, ukosnice ili torbice.

Grenlandsko Ministarstvo ribarstva, lova i poljoprivrede izdalo je potvrde za proizvode dobivene od prstenastog i sedlastog tuljana te tuljana mjehuraša koji su stavljeni na tržište EU-a u Danskoj, Švedskoj i Ujedinjenoj Kraljevini. U tablici u nastavku prikazan je broj komada proizvoda dobivenih od pojedine vrste tuljana koje su te tri države članice EU-a uvezle tijekom triju godina obuhvaćenih izvještajnim razdobljem.

Ministarstvo okoliša Vlade Nunavuta (Kanada) izdalo je potvrde za proizvode dobivene isključivo od prstenastog tuljana koji su stavljeni na tržište EU-a u Francuskoj, Ujedinjenoj Kraljevini, Poljskoj, Švedskoj i Estoniji. U tablici u nastavku prikazan je broj komada proizvoda dobivenih od prstenastih tuljana koje su te države članice EU-a uvezle tijekom triju godina obuhvaćenih izvještajnim razdobljem.

U tablici nije prikazano da je Estonija 2018. uvezla i jedan proizvod od sedlastog tuljana. S obzirom na to da Norveška nije obuhvaćena ovim Izvješćem, samo za informaciju navodimo da je Odjel za okoliš Vlade Nunavuta izdao potvrde za 377 proizvoda od prstenastog tuljana i 23 proizvoda od sedlastog tuljana namijenjena stavljanju na norveško tržište u 2018.

Vlada Sjeverozapadnih teritorija Kanade tijekom dvogodišnjeg izvještajnog razdoblja nije izdala ni jednu potvrdu jer su prodaje sirove kože tuljana s krznom putem dražbi ograničene na domaće kanadsko tržište, za koje nije potrebna provjera podrijetla. Priznato tijelo smatra da je nepostojanje tržišta/potražnje u EU-u posljedica zabrane stavljanja na tržište proizvoda od tuljana koju je uveo EU.