1.Energija iz obnovljivih izvora na moru za klimatski neutralnu Europu

Prva svjetska odobalna vjetroelektrana izgrađena je 1991. u Vindebyju uz južnu obalu Danske. Rijetki su u to vrijeme vjerovali da će to prerasti u nešto više od demonstracijskog projekta. Međutim, 30 godina kasnije energija vjetra na moru visokorazvijena je tehnologija velikih razmjera zahvaljujući kojoj se milijuni ljudi diljem svijeta snabdijevaju energijom. Nova postrojenja imaju visoke faktore opterećenja, a troškovi se u zadnjih 10 godina stalno smanjuju.

Danas se u odobalnim vjetroelektranama proizvodi čista električna energija, koja je konkurentna i ponekad jeftinija od postojeće tehnologije koja se temelji na fosilnim gorivima. Ovdje je riječ o neupitnom vodećem položaju europske tehnologije i industrije: europski laboratoriji i industrije brzo razvijaju niz drugih tehnologija za iskorištavanje energije naših mora za proizvodnju zelene električne energije, od plutajućih odobalnih vjetroelektrana do tehnologija za iskorištavanje energije oceana kao što su energija valova ili plime i oseke, plutajuća fotonaponska postrojenja i upotreba algi za proizvodnju biogoriva.

Prednost Europe kao predvodnika u području energije iz obnovljivih izvora na moru temelji se na golemom potencijalu koji nude mora Europske unije, od Sjevernog i Baltičkog mora, preko Atlantskog oceana do Sredozemnog i Crnog mora, kao i mora koja okružuju najudaljenije regije EU-a te prekomorske zemlje i područja. Iskorištavanje tog tehnološkog i fizičkog potencijala ključno je ako Europa želi ostvariti svoje ciljeve smanjenja emisija ugljika za 2030. i postati klimatski neutralna do 2050.

U Komunikaciji o Europskom zelenom planu taj je potencijal u potpunosti prepoznat kao doprinos modernom, resursno učinkovitom i konkurentnom gospodarstvu. U Planu za postizanje klimatskog cilja do 2030. navedeni su razlozi i načini smanjenja emisija stakleničkih plinova za najmanje 55 % do 2030. u odnosu na 1990. To će iziskivati povećanje kapaciteta industrije energije vjetra na moru, za što se procjenjuje da će biti potrebno manje od 3 % europskoga morskog prostora i stoga se može uskladiti s ciljevima Strategije EU-a za bioraznolikost.

Europi se pruža velika prilika za znatno povećanje proizvodnje energije iz obnovljivih izvora,za povećanje izravne uporabe električne energije za širi spektar krajnjih uporaba i podupiranje neizravne elektrifikacije vodikom i sintetičkim gorivima te drugim dekarboniziranim plinovima, kao što je vidljivo iz integracije energetskog sustava i strategija za vodik. Strategijom EU-a za vodik posebno se kao cilj utvrđuje kapacitet elektrolize od 40 GW za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora u EU-u do 2030. Energija iz obnovljivih izvora na moru jedna je od tehnologija za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora s najvećim potencijalom za rast. Počevši od današnjega instaliranog kapaciteta energije vjetra na moru od 12 GW, Komisija procjenjuje da je instalirani kapacitet od najmanje 60 GW za energiju vjetra na moru i najmanje 1 GW za energiju oceana do 2030., s namjerom da se do 2050. dosegne 300 GW odnosno 40 GW instaliranog kapaciteta, realističan i ostvariv cilj. Postizanje ovih ciljeva donijelo bi znatnu korist u smislu dekarbonizacije proizvodnje električne energije, s pomoću obnovljivog vodika omogućilo dekarbonizaciju sektora u kojima je teško smanjiti emisije te pogodovalo rastu i otvaranju radnih mjesta, čime bi se pridonijelo oporavku nakon krize uzrokovane bolešću COVID-19 i pozicioniranju EU-a kao predvodnika u području čistih tehnologija na zajedničku korist ciljeva klimatske neutralnosti i nulte stope onečišćenja. Kako bi se do 2050. dosegnuo instalirani kapacitet energije vjetra na moru od 300 GW odnosno energije oceana od 40 GW veličina sektora morat će se drastično povećati u manje od 30 godina, i to brzinom koja je neusporediva s razvojem drugih energetskih tehnologija. To znači povećanje kapaciteta za energiju iz obnovljivih izvora na moru za gotovo 30 puta do 2050. Potrebna ulaganja procjenjuju se na 800 milijardi EUR.

Tržišne sile, tehnološki napredak i kretanja cijena i dalje će poticati rast energije iz obnovljivih izvora na moru u nadolazećim godinama. Međutim, za takvu promjenu tempa potrebno je prevladati niz prepreka i osigurati da svi sudionici u cijelom lancu opskrbe mogu ubrzati i održati ovu povećanu stopu uvođenja. EU i vlade država članica moraju se snažnije angažirati, jer bi u skladu s trenutačnim politikama sadašnji i predviđeni kapacitet postrojenja dosegnuo tek oko 90 GW do 2050.

Za promjenu pristupa EU-u i državama članicama potreban je dugoročan okvir za poduzeća i ulagatelje kojim se promiče dobra koegzistencija između postrojenja na moru i drugih oblika korištenja morskim prostorom, pridonosi zaštiti okoliša i bioraznolikosti te omogućuje prosperitet ribarskih zajednica. Time se pridonosi otvaranju kvalitetnih radnih mjesta, olakšava razvoj mrežne infrastrukture, jača prekogranična suradnja i koordinacija, osigurava da se financiranje istraživanja usmjerava na razvoj i uvođenje nerazvijenih tehnologija te promiče konkurentnost i otpornost opskrbnog lanca i industrije EU-a u cjelini. Digitalne tehnologije trebale bi biti ključni pokretač, potičući ubrzanje razvoja i integracije proizvodnje energije na moru u šire energetske sustave, istodobno smanjujući utjecaje na okoliš na najmanju moguću mjeru i osiguravajući preciznost, učinkovitost, napredne analize podataka i rješenja koja se temelje na umjetnoj inteligenciji.

U ovoj se Komunikaciji predlaže strategija EU-a kako bi energija iz obnovljivih izvora na moru do 2050. postala ključna sastavnica europskoga energetskog sustava. Za to je potreban diversificiran pristup prilagođen različitim situacijama. Stoga strategija predstavlja opći poticajni okvir kojim se svladavaju prepreke i izazovi zajednički svim odobalnim tehnologijama i morskim bazenima, ali i utvrđuju posebna politička rješenja prilagođena različitom stupnju razvoja tehnologija i regionalnim kontekstima. Nijedan morski bazen u Europi nije isti, svaki ima različite potencijale zbog posebnih geoloških uvjeta i specifičnog stupnja razvoja energije iz obnovljivih izvora na moru. Stoga različite tehnologije odgovaraju različitim morskim bazenima.

S obzirom na dugo razdoblje provedbe projekata u području energije iz obnovljivih izvora na moru (do 10 godina), ovom se strategijom u ključnom trenutku utvrđuju strateški smjer i popratni uvjeti kako bi se osiguralo da tehnologije za iskorištavanje energije iz obnovljivih izvora na moru mogu pridonijeti postizanju naših klimatskih ciljeva za 2030. i 2050. To se događa i u trenutku kada fond za oporavak instrumenta NextGenerationEU pruža jedinstvenu priliku za mobilizaciju javnog kapitala kako bi se nadoknadio rizik usporavanja privatnih ulaganja u inozemstvu zbog krize uzrokovane bolešću COVID-19.

Uz tu strategiju Komisija predstavlja popratni radni dokument službi sa smjernicama o mehanizmima tržišta električne energije.

2.Budućnost tehnologija za iskorištavanje energije iz obnovljivih izvora na moru

Pojam „tehnologija za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora na moru” obuhvaća niz tehnologija za iskorištavanje čiste energije različitog stupnja razvijenosti. Trenutačno se u europskim vodama provode veliki komercijalni projekti koji obuhvaćaju vjetroturbine pričvršćene za dno, ali i druge tehnologije počinju nadoknađivati zaostatak. U nekim državama članicama najavljuju se veliki komercijalni projekti za dobivanje energije iz plutajućih vjetroelektrana, dok energija oceana doseže razinu razvijenosti koja je čini privlačnom za buduće primjene.

Izvor: JRC

EU je globalni predvodnik u tehnologijama i industrijama za dobivanje energije iz obnovljivih izvora na moru. Europska industrija energije vjetra na moru ima koristi od svoje uloge predvodnika u području vjetroturbina pričvršćenih za dno te snažnoga domaćeg tržišta na kojem je 2019. proizvedeno 93 % europskog instaliranog kapaciteta na moru. Tržište energije vjetra na moru u EU-27 čini 42 % (12 GW) globalnoga tržišta u smislu kumulativnoga instaliranog kapaciteta, a slijede ga Ujedinjena Kraljevina (9,7 GW) i Kina (6,8 GW). Europska poduzeća ključni su subjekti na globalnom tržištu energije vjetra na moru, iako se suočavaju sa sve većom konkurencijom azijskih poduzeća. Globalni nivelirani trošak električne energije (LCOE) za energiju vjetra na moru smanjio se za 44 % tijekom deset godina te je 2019. dosegnuo 45–79 EUR/MWh.

EU-ove industrije energije iz obnovljivih izvora snažno razvijaju i nove tehnologije za plutajuće odobalne vjetroelektrane. Brojni projekti za plutajuće objekte već postoje ili se izrađuju, ali nijedan ne prevladava u ovoj fazi. Očekuje se da će do 2024. biti puštene u pogon plutajuće odobalne vjetroturbine kapaciteta 150 MW. Potrebne su veće ambicije i više jasnoće kako bi se postigla veličina tržišta koja je dovoljna za smanjenje troškova: ako se uvede veliki kapacitet, 2030. bit će moguće postići nivelirani trošak električne energije (LCOE) manji od 100 EUR/MWh.

Uz to, industrija EU-a svjetski je predvodnik u razvoju tehnologija za iskorištavanje energije oceana, uglavnom energije valova te energije plime i oseke. Poduzeća iz EU-a posjeduju 66 % patenata povezanih s energijom plime i oseke te 44 % patenata povezanih s energijom valova, dok su 70 % svjetskih kapaciteta za energiju oceana razvila poduzeća sa sjedištem u EU-27. Trenutačno se u svim svjetskim projektima upotrebljava tehnologija EU-a. Tehnologije za iskorištavanje energije oceana relativno su stabilne i predvidljive te mogu nadopuniti energiju vjetra i solarnu fotonaponsku energiju. Trenutačno ne prevladava neka određena tehnologija za iskorištavanje energije oceana, a sektor i dalje ima poteškoća sa stvaranjem tržišta EU-a unatoč napretku u pogledu razvoja i demonstracije tehnologije. Međutim, od 2030., tehnologije za iskorištavanje energije oceana mogle bi znatno pridonijeti europskom energetskom sustavu i industriji, posebno podupiranjem stabilnosti mreže i preuzimanjem ključne uloge u dekarbonizaciji otoka u EU-u. Iako bi bilo potrebno znatno smanjenje troškova kako bi se ostvario potencijal tehnologija za iskorištavanje energije valova te plime i oseke za kombinaciju izvora energije, u tom su se sektoru od 2015. već smanjili troškovi za 40 %, što je brže od očekivanog. Ključan, ali izvediv korak za postizanje komercijalne veličine do 2030. bila bi provedba postojećeg portfelja pilot-projekata za postrojenja od 100 MW do 2025.

Druge su tehnologije još uvijek u ranim fazama razvoja, ali mnogo obećavaju: biogoriva od algi (biodizel, bioplin i bioetanol), pretvorba termalne energije oceana (OTEC) i plutajuća fotonaponska postrojenja (koja se već upotrebljavaju u vodama okruženima kopnom, ali uglavnom u fazi istraživanja i demonstracije na moru, s ugrađenih samo 17 kW).