EUROPSKA KOMISIJA Bruxelles, 13.7.2016. COM(2016) 467 final 2016/0224(COD) Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o utvrđivanju zajedničkog postupka za međunarodnu zaštitu u Uniji i stavljanju izvan snage Direktive 2013/32/EU



OBRAZLOŽENJE 1.KONTEKST PRIJEDLOGA •Kontekst i razlozi prijedloga Europska unija radi na integriranoj, održivoj i sveobuhvatnoj migracijskoj politici EU-a utemeljenoj na solidarnosti i pravednoj podjeli odgovornosti, koja može jednako učinkovito funkcionirati i u mirnim i u kriznim vremenima. Od donošenja Europskog migracijskog programa Europska komisija radi na provedbi mjera za rješavanje neposrednih i dugoročnih izazova učinkovitog i sveobuhvatnog upravljanja migracijskim tokovima. Zajednički europski sustav azila utemeljen je na pravilima kojima se određuju država članica odgovorna za podnositelje zahtjeva za međunarodnu zaštitu (uključujući bazu otisaka prstiju tražitelja azila) te zajedničkim standardima za postupke azila, uvjete prihvata, priznavanje i zaštitu korisnika međunarodne zaštite. Uz to, Europski potporni ured za azil podupire države članice u provedbi Zajedničkog europskog sustava azila. Bez obzira na znatan napredak postignut u razvoju Zajedničkog europskog sustava azila, još uvijek postoje primjetne razlike među državama članicama u pogledu vrste postupaka kojima se koriste, uvjeta prihvata koji se osiguravaju podnositeljima zahtjeva, stope priznavanja i vrste zaštite koja se odobrava korisnicima međunarodne zaštite. Te razlike potiču sekundarna kretanja i podnošenje višestrukih zahtjeva za azil te stvaraju čimbenike privlačenja i naposljetku dovode do nejednake raspodjele odgovornosti među državama članicama za pružanje zaštite onima kojima je potrebna. Nedavni masovni dolasci pokazali su da je Europi potreban učinkovit i djelotvoran sustav azila kojim se može osigurati pravedna i održiva raspodjelu odgovornosti među državama članicama, dostatni i primjereni uvjeti prihvata diljem EU-a, brza i učinkovita obrada zahtjeva za azil podnesenih u EU-u te kvaliteta donesenih odluka tako da međunarodnu zaštitu zaista dobiju oni kojima je potrebna. Istodobno, EU treba rješavati problem nezakonitih i opasnih kretanja te onemogućiti model poslovanja krijumčara. U tu svrhu zahtjevi za azil osoba koje nemaju pravo na međunarodnu zaštitu moraju se, s jedne strane, brzo obrađivati te ti migranti moraju potom biti brzo vraćeni. S druge strane, potrebno je otvoriti siguran i zakonit prolaz u EU državljanima trećih zemalja koji traže zaštitu. To je ujedno i dio šireg partnerstva s prioritetnim zemljama podrijetla i tranzitnim zemljama. Komisija je 6. travnja 2016. utvrdila svoje prioritete u pogledu strukturne reforme europskog okvira za azil i migracije u Komunikaciji „Prema reformi Zajedničkog europskog sustava azila i proširivanju zakonitih mogućnosti za dolazak u Europu”, koja opisuje različite korake za postizanje humanije, pravednije i djelotvornije europske politike azila te boljeg upravljanja politikom zakonite migracije. Komisija je 4. svibnja 2016. predstavila prvi niz prijedloga za reformu Zajedničkog europskog sustava azila, koji se odnose na tri prioriteta istaknuta u Komunikaciji: uspostavljanje održivog i pravednog Dublinskog sustava za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za azil, jačanje sustava Eurodac radi boljeg nadzora sekundarnih kretanja i olakšavanja borbe protiv nezakonitih migracija te uspostavljanje punopravne Europske agencije za azil kako bi se osiguralo dobro funkcioniranje europskog sustava azila. Tim su prijedlozima postavljeni prvi temelji za reformu strukture Zajedničkog europskog sustava azila. Drugim paketom Komisija dovršava reformu Zajedničkog europskog sustava azila donošenjem četiriju dodatnih prijedloga: prijedloga o zamjeni Direktive o postupcima azila Uredbom, kojim se usklađuju postojeće nejednakosti u postupcima u svim državama članicama i uspostavlja zajednički postupak, prijedloga o zamjeni Direktive o kvalifikaciji Uredbom, kojim se uspostavljju jedinstveni standardi za priznavanje potrebe za zaštitom i prava koja se odobravaju korisnicima međunarodne zaštite, kao i prijedloga o reviziji Direktive o uvjetima prihvata u svrhu daljnjeg usklađivanja uvjeta prihvata u EU-u, povećanja izgleda za integraciju podnositelja zahtjeva i smanjenja sekundarnih kretanja. Naposljetku, na temelju obveze proširivanja zakonitih mogućnosti za dolazak u EU, kako je najavljeno 6. travnja 2016., Komisija također predlaže strukturirani okvir EU-a za preseljenje, čija je svrha kontroliraniji pristup međunarodnoj zaštiti unutar EU-a i kojim se za osobe kojima je potrebna međunarodna osiguravaju uređeni i sigurni putovi prema EU-u, s ciljem postupnog smanjenja poticaja za nezakonite dolaske. Ti su prijedlozi neophodan dio sveobuhvatne reforme Zajedničkog europskog sustava azila te su usko međusobno povezani. U drugoj fazi zakonodavnih prijedloga o reformi pravne stečevine u području azila na razmatranje su ponuđeni svi elementi stabilnog, usklađenog i integriranog Zajedničkog europskog sustava azila, utemeljenog na zajedničkim i usklađenim pravilima, koja su istodobno učinkovita i pružaju zaštitu, te potpuno u skladu sa Ženevskom konvencijom.. Zajednički europski sustav azila, koji nastavljamo razvijati, učinkovit je i pruža zaštitu te je osmišljen da bi osigurao potpunu konvergenciju nacionalnih sustava azila, smanjujući poticaje za sekundarna kretanja, jačajući međusobno povjerenje država članica, što naposljetku dovodi do dobrog funkcioniranja Dublinskog sustava. Njime se jamči da će se, bez obzira na to gdje se nalazili u EU-u, s tražiteljima azila postupati na jednak i primjeren način. Sustav omogućava alate potrebni za brzu identifikaciju osoba kojima je zaista potrebna međunarodna zaštita i vraćanje onih koji nemaju potrebu za zaštitom. Velikodušan je prema najranjivijima i strog prema potencijalnoj zlouporabi, uz stalno poštovanje temeljnih prava. Zajednički je sustav dovoljno isplativ i fleksibilan da se prilagodi složenim izazovima s kojima se suočavaju države članice u tom području. •Ciljevi ovog prijedloga Cilj je ovog prijedloga uspostavljanje istinski zajedničkog postupka za pružanje međunarodne zaštite koji je djelotvoran, pravedan i uravnotežen. Izborom oblika Uredbe, koja je izravno primjenjiva u svim državama članicama, te uklanjanjem elemenata diskrecije, kao i pojednostavljenjem, organizacijom i objedinjavanjem postupovnih mehanizama, cilj je ovog prijedloga postizanje veće razine usklađenosti i ujednačenosti u odnosu na ishode postupaka traženja azila u svim državama članicama, čime bi se uklonio poticaj za podnošenje višestrukih zahtjeva za azil i sekundarna kretanja među državama članicama. Prijedlogom se promiče cilj osiguravanja brzog, ali kvalitetnog donošenja odluka u svim fazama postupka. Njime se od država članica zahtijeva da investiraju u svoje sustave odobravanja azila počevši od upravnih faza postupka, čime će se nadležnim tijelima pružiti potrebna sredstva za donošenje brzih, ali stabilnih odluka, tako da se osobama kojima je potrebna zaštita brzo može priznati status, uz brzo vraćanje onih kojima zaštita nije potrebna. Brz i učinkovit proces donošenja odluka u interesu je kako podnositelja zahtjeva, jer im omogućuje jasno upoznavanje sa svojim pravnim statusom, tako i država članica, jer će dovesti do uštede troškova prihvata i administracije. Pravedan i djelotvoran postupak, zajednički u cijeloj Uniji, znači: –Jednostavnije, jasnije i kraće postupke kojima se zamjenjuju sadašnji neujednačeni postupovni mehanizmi u državama članicama. Prijedlogom su predviđeni kratki, ali razumni rokovi u kojima podnositelj zahtjeva može pristupiti postupku i u kojima razmatranje zahtjeva mora biti završeno, kako u upravnoj tako i u žalbenoj fazi. Referentni šestomjesečni rok za donošenje prve odluke i dalje ostaje, dok su znatno kraći rokovi predviđeni za obradu očito neutemeljenih i neprihvatljivih zahtjeva. Države članice imaju i mogućnost određivanja prioritetnosti nekog zahtjeva i njegove brze obrade. Utvrđeni su rokovi za evidentiranje, podnošenje i razmatranje zahtjeva, ali mogu se iznimno produžiti ako države članice zaprime nerazmjeran broj istodobnih zahtjeva. Kako bi se isplaniralo što učiniti u takvim slučajevima, države članice trebale bi redovito preispitivati i predviđati svoje potrebe kako bi osigurale da će imati spremna primjerena sredstva za djelotvorno upravljanje svojim sustavima azila. Ondje gdje je to potrebno, države članice mogu računati i na pomoć Agencije Europske unije za azil. Osim toga, primjena postupka utvrđivanja prihvatljivosti i ubrzanog postupka razmatranja postaju obvezni, dok se odredbe o naknadnim zahtjevima pojašnjavaju, čime se dopuštaju iznimke u odnosu na pravo ostanka na kraju ili tijekom upravnog postupka. –Postupovna jamstva za zaštitu prava podnositelja zahtjeva, kako bi se osigurala primjerena ocjena zahtjeva za azil u okviru racionaliziranog i kraćeg postupka. To se osigurava informiranjem svih podnositelja, na početku postupka, o njihovim pravima, obvezama i posljedicama nepoštovanja obveza. Podnositeljima treba pružiti stvarnu priliku za suradnju i odgovarajuću komunikaciju s nadležnim tijelima kako bi mogli potkrijepiti svoj zahtjev predočavanjem svih činjenica kojima raspolažu. Ovim prijedlogom podnositeljima se pružaju primjerena postupovna jamstva koja im omogućuju da prate svoj predmet kroz sve faze postupka, što se posebice odnosi na pravo na saslušanje u osobnom intervjuu, prijevod te besplatnu pravnu pomoć i zastupanje. Nadalje, u pravilu, imaju pravo na ostanak sve do završetka postupka. Podnositelji zahtjeva imaju pravo na odgovarajuću obavijest o odluci, o razlozima te odluke s činjeničnog i pravnog aspekta te, u slučaju negativne odluke, imaju pravo na učinkovit pravni lijek pred sudom. Pojačana zaštita predviđena je za podnositelje zahtjeva s posebnim postupovnim potrebama i maloljetne osobe bez pratnje, a to su detaljnija pravila o ocjenjivanju, dokumentiranju i ispunjavanju podnositeljevih posebnih postupovnih potreba.

–Stroža pravila za sprječavanje zlouporabe sustava, sankcioniranje podnošenja zahtjeva u cilju zloupotrebe i uklanjanje poticaja za sekundarna kretanja određivanjem jasnih obveza podnositelja da surađuju s vlastima kroz cijeli postupak i strogih posljedica za nepoštovanje obveza. U odnosu na to, razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu uvjetuje se podnošenjem zahtjeva, davanjem otisaka prstiju, navođenjem podataka potrebnih za razmatranje zahtjeva te prisutnošću i boravkom u odgovornoj državi članici. Neispunjavanje bilo koje od tih obveza može dovesti do odbijanja zahtjeva zbog odustanka u skladu s postupkom koji se provodi za prešutno povlačenje zahtjeva. Trenutačno neobvezni postupovni instrumenti za sankcioniranje podnositeljeve zloupotrebe postupka, sekundarnih kretanja i očito neutemeljenih zahtjeva postaju obvezni te se dodatno pojačavaju. Prijedlogom su posebice predviđeni jasni, iscrpni i obvezni popisi razloga zbog kojih se razmatranje mora ubrzati i kada se zahtjevi moraju odbiti kao očito neutemeljeni ili povučeni. Nadalje, pojačana je sposobnost reagiranja na naknadne zahtjeve kojima se zloupotrebljava postupak odobravanja azila, posebice tako što se omogućilo uklanjanje podnositelja takvih zahtjeva s teritorija država članica prije i nakon donošenja upravne odluke o njihovim zahtjevima. Istodobno su sva jamstva na snazi, uključujući pravo na učinkovito pravno sredstvo, kako bi se osiguralo da podnositeljima prava uvijek budu zajamčena. –Usklađena pravila o sigurnim zemljama ključni su aspekt djelotvornog zajedničkog postupka, a ovim je prijedlogom predviđeno usklađivanje postupovnih posljedica primjene koncepata sigurnih zemalja. Kada podnositelji očito nemaju potrebu za međunarodnom zaštitom jer dolaze iz sigurne države podrijetla, njihovi se zahtjevi moraju brzo odbiti i mora se organizirati njihov brz povratak. Ako su podnositelji već pronašli prvu zemlju azila u kojoj uživaju zaštitu ili ako njihove zahtjeve može razmotriti sigurna treća zemlja, zahtjevi se moraju proglasiti neprihvatljivima. Komisija predlaže da se postupno osigura potpuna usklađenost na tom području te da se nacionalni popisi sigurnih zemalja zamijene europskim popisima ili oznakama na razini Unije u roku od pet godina od stupanja Uredbe na snagu. •Dosljednost u odnosu na postojeće odredbe politike u određenom području Ovaj je prijedlog u potpunosti usklađen s prvim prijedlozima o reformi Zajedničkog europskog sustava azila predstavljenima 4. svibnja 2016. u vezi s Dublinskom uredbom, sustavom Eurodac i Agencijom Europske unije za azil, kao i s prijedlozima za Uredbu o kvalifikaciji i preinaku Direktive o uvjetima prihvata te prijedlogom strukturiranog sustava preseljenja u Uniji. Što se tiče prijedloga za preinaku Dublinske uredbe, ovaj prijedlog primjenjuje se na podnositelje podvrgnute Dublinskom postupku. Ovaj je prijedlog posebice usklađen s pravilima utvrđenima prijedlogom za preinaku Dublinske uredbe, a istodobno ih detaljnije određuje (primjerice razmatranje prihvatljivosti zahtjeva, ubrzani postupak razmatranja, naknadni zahtjevi i jamstva za maloljetne osobe te posebna jamstva za maloljetne osobe bez pratnje). Ovaj prijedlog usklađen je i s preinakom Uredbe o Eurodacu u vezi s uzimanjem otisaka prstiju i prikazom lica podnositelja te njihovom relevantnošću za zahtjeve za međunarodnu zaštitu. U odnosu na prijedlog o Agenciji Europske unije za azil, ovaj prijedlog podsjeća na važnost operativne i tehničke podrške koju Agencija može pružati državama članicama radi osiguravanja djelotvorne obrade zahtjeva za međunarodnu zaštitu, kao i izgradnje kapaciteta koju omogućuje Agencija u skladu s novim predloženim mandatom Agencije. U odnosu na prijedlog Uredbe o kvalifikaciji, ta se dva prijedloga međusobno nadopunjuju u tome što se prijedlogom Uredbe o kvalifikaciji uspostavljaju standardi za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva kao korisnika međunarodne zaštite, dok se ovim prijedlogom utvrđuju zajednička postupovna pravila za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite. Ovaj je prijedlog usko povezan i s prijedlogom o preinaci Direktive o uvjetima prihvata. Da bi se osigurala pravodobna i učinkovita ocjena zahtjeva za međunarodnu zaštitu, potrebno je da podnositelji poštuju obveze javljanja, kao što je utvrđeno prijedlogom za preinaku Direktive o uvjetima prihvata, dok su ovim prijedlogom utvrđene postupovne posljedice za podnositelje koji ne poštuju te obveze javljanja. •Dosljednost u odnosu na druge politike Unije Ovaj je prijedlog dosljedan sveobuhvatnoj dugoročnoj politici boljeg upravljanja migracijama, kako ju je Komisija utvrdila u Europskom migracijskom programu, u kojemu su političke smjernice predsjednika Junckera razrađene u niz usklađenih inicijativa koje se međusobno nadopunjuju, a utemeljene su na četiri stupa. Ti stupovi uključuju smanjivanje poticaja za nezakonitu migraciju, osiguravanje vanjskih granica i spašavanje života, čvrstu politiku azila i novu politiku u području zakonite migracije. Ovaj prijedlog, kojim se nastavlja provedba Europskog migracijskog programa u odnosu na cilj jačanja politike azila Unije, treba gledati kao dio šire politike na razini EU-a sa svrhom izgradnje čvrstog i učinkovitog sustava za održivo upravljanje migracijama u budućnosti, koji je pravedan za društva domaćine i građane EU-a, kao i za predmetne državljane trećih zemalja te države podrijetla i tranzitne zemlje. 2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST •Pravna osnova Pravna osnova prijedloga članak je 78. stavak 2. točka (d) Ugovora o funkcioniranju Europske unije, kojim je predviđeno donošenje mjera za zajedničke postupke za priznavanje i oduzimanje jedinstvenog statusa azila ili supsidijarne zaštite. •Supsidijarnost Cilj je ovoga prijedloga uspostaviti zajednički postupak za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite, kojim bi se zamijenili različiti postupci azila u državama članicama te bi se osigurala pravodobnost i učinkovitost postupka. Zahtjevi za međunarodnu zaštitu državljana trećih zemalja i osoba bez državljanstva trebaju se razmatrati u postupku u kojem se primjenjuju ista pravila, bez obzira na državu članicu u kojoj se zahtjev podnosi, kako bi se osiguralo pravično postupanje u obradi zahtjeva za međunarodnu zaštitu te jasnoća i pravna sigurnost za podnositelje. Nadalje, države članice ne mogu pojedinačno uspostaviti zajednička pravila kojima bi se smanjili poticaji za podnošenje višestrukih zahtjeva za azil i sekundarna kretanja među državama članicama. Zbog toga je potrebno djelovanje na razini Unije. Ovaj cilj ne mogu u dovoljnoj mjeri ostvariti države članice te se on stoga, zbog opsega i učinaka ove Uredbe, može na bolji način ostvariti na razini Unije. Stoga Unija može donositi mjere u skladu s načelom supsidijarnosti iz članka 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja. •Proporcionalnost U skladu s načelom proporcionalnosti, kako je utvrđeno člankom 5. Ugovora o Europskoj uniji, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje njezinih ciljeva.

Što se tiče uspostavljanja zajedničkog postupka za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite, svi elementi prijedloga ograničeni su na ono što je potrebno za uspostavljanje i uvođenje takvog zajedničkog postupka, njegovu racionalizaciju i pojednostavljenje, kako bi se osigurala jednakost postupanja u smislu prava i jamstava koja se daju podnositeljima te izbjegle nepodudarnosti u nacionalnim postupcima, čija je neželjena posljedica poticanje sekundarnih kretanja. Uvođenje vremenskih ograničenja u svim fazama postupka, uključujući žalbenu fazu, i postroženje vremenskog ograničenja za upravnu fazu postupka, promjene su koje su potrebne za racionalizaciju postupaka i povećanje njihove učinkovitosti. Vremenska ograničenja predložena za žalbenu fazu omogućuju poštovanje svih povezanih postupovnih zaštitnih mjera, uključujući pravo na usmeno saslušanje i ravnopravnost stranaka. Prijedlogom tih vremenskih rokova Komisija je nastojala uspostaviti ravnotežu između prava podnositelja da se o njihovom predmetu odluči u razumnom roku te prava na učinkovita pravna sredstva i obranu, među ostalim u vidu pružanja besplatne pravne pomoći i zastupanja. •Odabir instrumenta Ovo je prijedlog uredbe čija je svrha stavljanje izvan snage i zamjena direktive. Stupanj usklađenosti nacionalnih postupaka za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite postignut Direktivom 2013/32/EU nije se pokazao dostatnim za uklanjanje razlika u vrstama primijenjenih postupaka, vremenskim ograničenjima postupaka, pravima i postupovnim jamstvima za podnositelje, stopama priznavanja te vrsti odobrene zaštite. Jedino se Uredbom o utvrđivanju zajedničkog postupka azila u Uniji, čije su odredbe izravno primjenjive, može omogućiti stupanj ujednačenosti i učinkovitosti koji je potreban za primjenu postupovnih pravila iz prava Unije o azilu. 3.SAVJETOVANJE SA ZAINTERESIRANIM STRANAMA •Savjetovanja s dionicima U pripremi ovog drugog paketa prijedloga Komisija je održala ciljana savjetovanja s državama članicama, visokim povjerenikom Ujedinjenih naroda za izbjeglice i civilnim društvom, vođena ciljevima reforme zajedničkog europskog sustava azila utvrđenima u Komunikaciji Komisije od 6. travnja 2016. Komisija je pažljivo ocijenila iznesene argumente te je nastojala u obzir uzimati one koji su u većoj mjeri zajednički svim stranama uključenima u ovaj prijedlog. U lipnju 2016. održana je neformalna razmjena stajališta s Europskim parlamentom o drugom paketu prijedloga. –Instrument koji je Komisija odabrala, a to je zamjena sadašnje Direktive Uredbom, naišao je na pozitivan odjek kod većine država članica, osim nekih koje su izrazile zabrinutost u vezi s kompatibilnošću s njihovim nacionalnim upravno-pravnim sustavima. Neke su dosljedno smatrale, od rasprave o prijedlogu Direktive o postupcima azila, da je Uredba kojom se propisuju izravno primjenjive odredbe najučinkovitiji pravni instrument za osiguravanje prava podnositelja i jednakosti postupanja u svim državama članicama. Međutim, neki dionici upozorili su na rizik od smanjenja standarda zaštite radi postizanja zajedničkog nazivnika, osobito s obzirom na to da je Unija glavni model koji treba uzeti kao uzor na ovom području međunarodnog izbjegličkog prava. –Većina država članica prepoznala je potrebu za pojednostavljenjem i pojašnjenjem trenutačnih postupovnih pravila te je izrazila podršku daljnjem usklađivanju postupaka azila diljem Unije. Države članice priznale su potrebu za pojašnjenjem i pojednostavnjenjem razloga za prihvatljivost, primjene postupaka na granicama i ubrzanih postupaka te obrade naknadnih zahtjeva. Države članice općenito su podržale uvođenje najdužih mogućih vremenskih rokova u različitim fazama postupka, uključujući žalbenu fazu. Većina država članica bila je zadovoljna trenutačnim vremenskim rasporedom uobičajenog upravnog postupka, ali je priznala potrebu za uspostavljanjem strožih rokova i racionalizacijom postupaka. Međutim, veći broj država članica uputio je na potrebu za dozom fleksibilnosti kako bi se mogle nositi sa situacijama velikog priljeva migranata i nerazmjernog broja istodobnih zahtjeva. Države članice načelno su podržale uvođenje obveznih vremenskih rokova u žalbenoj fazi, ali su predložile različite vremenske rokove ovisno o tome podnose li se žalbe protiv odluka donesenih u okviru uobičajenih ili ubrzanih postupaka. Većina dionika iz civilnog društva pozvala je na pojednostavnjenje postojećih postupovnih pravila. Međutim, bili su više skeptični u pogledu učinkovitosti obveznih vremenskih rokova za različite faze postupka. Izražene su dodatne zadrške o tome kako će se osigurati da se predloženim vremenskim rokovima ne ometa učinkovita primjena postupovnih jamstava. –Ubrzani postupak razmatranja, postupak na granici i postupak za utvrđivanje prihvatljivosti većina država članica smatra potrebnim alatima za djelotvorniji pristup razmatranju zahtjeva koji su vidljivo lažni, očito neutemeljeni ili neprihvatljivi. Izražena su različita stajališta o određivanju obveze primjene koncepata prve zemlje azila i sigurne treće zemlje za odbijanje zahtjeva kao neprihvatljivih te o određivanju obveze primjene ubrzanog postupka razmatranja i postupka na granici. Većina država članica uočava potrebu za mjerama kojima je cilj da sustav učine učinkovitijim te su za uspostavljanje zajedničkih popisa sigurnih zemalja podrijetla i sigurnih trećih zemalja na razini EU-a, iako je istodobno sklona zadržavanju mogućnosti vođenja popisa na nacionalnoj razini. Više dionika uočilo je da utvrđivanje obveze primjene koncepata prve zemlje azila i sigurne treće zemlje za odlučivanje o prihvatljivosti zahtjeva, zajedno s uvođenjem zajedničkih popisa sigurnih trećih zemalja na razini EU-a, možda neće biti dovoljno za postizanje željene usklađenosti, sve dok bi i dalje bilo prostora za diskreciju u primjeni ovih koncepata u pojedinačnim slučajevima. Neki dionici izrazili su zabrinutost u vezi s mogućnošću istodobnog postojanja nacionalnih popisa sigurnih zemalja podrijetla i onih na razini EU-a te su utvrdili da bi uključivanje neke zemlje na zajednički popis EU-a sigurnih država podrijetla, kao i isključivanje s njega, mogao preispitivati samo Europski sud. Većina predstavnika civilnog društva izjasnila se protiv obvezne primjene koncepata prve zemlje azila i sigurne treće zemlje te protiv posebnih postupaka općenito. Neki smatraju da jedino zahtjevi koji su prima facie očito neutemeljeni ili podneseni u cilju zloupotrebe trebaju biti podvrgnuti ubrzanim postupcima. U tom kontekstu, više dionika argumentiralo je da ranjivi podnositelji zahtjeva, a posebice maloljetne osobe bez pratnje, trebaju biti izuzeti iz primjene posebnih postupaka. Neke od strana s kojima je održano savjetovanje zagovarale su snažnija jamstva za maloljetne osobe bez pratnje, osobito u odnosu na brzo imenovanje kvalificiranih skrbnika. –Države članice smatrale su potrebnim da se u postupak uključe mjere kojima je cilj obeshrabriti neopravdane zahtjeve i sekundarna kretanja. Većina država članica smatra da bi se prijedlogom trebale uspostaviti i jasne odgovornosti podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu, a posebice obvezu suradnje s nadležnim tijelima u svim fazama postupka i pružanja informacija potrebnih za razmatranje zahtjeva. Podnositelji zahtjeva trebaju poštovati i obvezu da ne napuštaju teritorij države članice koja razmatra zahtjev, u skladu s odredbama predložene reforme Dublinske uredbe. Većina država članica podržala je prijedlog da se zahtjevi osoba koje pobjegnu bez opravdanja razmatraju u ubrzanom postupku, uz osiguravanje potpunog poštovanja relevantnih postupovnih jamstava. Istodobno, neki od glavnih dionika iz civilnog društva naglasili su da se postupci ne trebaju primjenjivati kao sankcije i ne smatraju opravdanim da se primjena ubrzanog postupka povezuje s bijegom. •Prikupljanje i primjena stručnog znanja Podatke o provedbi Direktive o postupcima azila djelomično je prikupio Europski potporni ured za azil, kao dio procesa kojem je cilj mapiranje zakonodavstva i praksi država članica u pogledu provedbe instrumenata zajedničkog europskog sustava azila. Osim toga, od donošenja Direktive o postupcima azila 2013. godine, Komisija je organizirala niz sastanaka Kontaktnog odbora povezanih s tom Direktivom na kojima su Komisija i države članice raspravljali o problemima s kojima se suočavaju države članice u vezi s provedbom Direktive. Zaključci iz obaju procesa uzeti su u obzir pri sastavljanju ovog prijedloga.

•Temeljna prava U ovom se prijedlogu poštuju temeljna prava kao i načela koja posebice priznaje Povelja o temeljnim pravima Europske unije te obveze koje potječu iz međunarodnog prava, pogotovo iz Ženevske konvencije o statusu izbjeglica, Europske konvencije o zaštiti ljudskih prava i temeljnih sloboda, Međunarodnog pakta o građanskim i političkim pravima, Konvencije Ujedinjenih naroda protiv mučenja i Konvencije Ujedinjenih naroda o pravima djeteta. Zajednički postupak za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite provodi se uz potpuno poštovanje temeljnih prava sadržanih u Povelji, uključujući pravo na ljudsko dostojanstvo (članak 1.), zabranu mučenja i nečovječnog ili ponižavajućeg postupanja ili kazne (članak 4.), pravo na zaštitu osobnih podataka (članak 8.), pravo na azil (članak 18.), zaštitu od prisilnog udaljavanja ili vraćanja (članak 19.), nediskriminaciju (članak 21.), ravnopravnost muškaraca i žena (članak 23.), prava djeteta (članak 24.) i pravo na učinkoviti pravni lijek (članak 47.). Ovim prijedlogom u potpunosti su uzeti u obzir prava djeteta i posebne potrebe ranjivih osoba. Ovim prijedlogom zajamčeno je da posebne potrebe maloljetnih osoba, pogotovo maloljetnih osoba bez pratnje, budu ispunjene na ispravan način tako što će im se osigurati vodstvo i podrška u svim fazama postupka. Ovim prijedlogom uzete su u obzir i obveze država članica iz Konvencije Vijeća Europe o sprječavanju i suzbijanju nasilja prema ženama i obiteljskog nasilja (Istanbulska konvencija). U skladu s prijedlozima Komisije za odluke Vijeća o potpisivanju i zaključivanju Istanbulske konvencije, a u odnosu na jamstvo odgovarajuće zaštite ženama kojima je potrebna međunarodna zaštita, a koje su podvrgnute rodno uvjetovanom nasilju, na tumačenje i primjenu ove Uredbe trebalo bi primijeniti rodno osviješten pristup. U prijedlogu je dopušteno čuvanje podataka prikupljenih pri evidentiranju i podnošenju zahtjeva za međunarodnu zaštitu, uključujući osobne podatke i elemente od važnosti za zahtjev, kao i tijekom osobnog intervjua, uključujući i snimanje ili zapisivanje intervjua u obliku transkripta. Kako bi se osiguralo da se osobni podaci podnositelja zahtjeva pohranjuju samo dok je to nužno, prijedlogom je zajamčeno pravo na zaštitu osobnih podataka, i to utvrđivanjem najdužeg mogućeg roka pohrane tih podataka. Uzimajući u obzir činjenicu da ti podaci tvore sastavni dio podnositeljeve dokumentacije, najduži je mogući rok pohrane koji se smatra potrebnim deset godina od donošenja konačne odluke. Taj rok pohrane smatra se potrebnim kada se međunarodna zaštita ne odobri jer državljani trećih zemalja ili osobe bez državljanstva mogu još godinama pokušavati tražiti međunarodnu zaštitu u drugoj državi članici ili podnositi daljnje naknadne zahtjeve u istoj ili drugoj državi članici. Taj isti rok pohrane potreban je kako bi se mogao preispitivati status osoba kojima se odobri međunarodna zaštita, posebice u okviru redovitog izvješćivanja o statusu utvrđenom u prijedlogu Uredbe o kvalifikaciji, a potreban je i s obzirom na obveze ponovnog primanja utvrđene u prijedlogu za preinaku Dublinske uredbe u odnosu na korisnike međunarodne zaštite. Nakon tog roka državljani trećih zemalja i osobe bez državljanstva koji borave u Uniji više godina stječu status stalnog boravka ili čak i državljanstvo države članice. Podatke koji se odnose na osobu koja je stekla državljanstvo bilo koje države članice prije isteka desetgodišnjeg roka trebalo bi odmah izbrisati. U Eurodacu ti će se podaci izbrisati iz središnjeg sustava čim država članica podrijetla sazna da je dotična osoba stekla spomenuto državljanstvo jer taj pojedinac više ne spada u područje primjene Eurodaca. 4.UTJECAJ NA PRORAČUN Ovaj prijedlog ne predstavlja financijsko niti administrativno opterećenje za Uniju. Stoga ne utječe na proračun Unije. 5.OSTALI ELEMENTI •Mehanizmi praćenja, evaluacije i izvješćivanja Komisija podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću o primjeni ove Uredbe u roku od dvije godine od njezina stupanja na snagu i svakih pet godina nakon toga. Od država članica zahtijeva se da Komisiji i Agenciji Europske unije za azil šalju informacije relevantne za sastavljanje tog izvješća. Agencija će također pratiti poštovanje ove Uredbe u državama članicama putem nadzornog mehanizma koji je Komisija predložila u svojoj reviziji mandata Agencije. •Detaljno obrazloženje posebnih odredbi prijedloga Cilj je ovoga prijedloga osigurati brzo i djelotvorno postupanje sa zahtjevima za međunarodnu zaštitu uspostavljanjem zajedničkog postupka za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite, kojim bi se zamijenili različiti postupci u državama članicama, a koji se primjenjuje na sve zahtjeve za međunarodnu zaštitu podnesene u državama članicama. Ovim zahtjevom pojašnjavaju se i racionaliziraju postupovna pravila, a nacionalnim tijelima on pruža potrebne alate za razmatranje zahtjeva i odlučivanje o njima na djelotvoran način te za borbu protiv zlouporabe i sekundarnih kretanja unutar EU-a, istodobno pojačavajući potrebna postupovna jamstva za pojedinačnog podnositelja, čime postupak postaje brži i učinkovitiji. Racionalizacija i pojednostavnjenje postupka za pružanje međunarodne zaštite Ovim prijedlogom racionalizira se i pojednostavnjuje postupak uz pomoć pojašnjenja različitih koraka povezanih s pristupom postupku. Smatra se da je zahtjev podnesen čim državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva zatraži međunarodnu zaštitu od neke države članice (članak 25. stavak 1.). Taj se zahtjev mora što prije evidentirati, ili najkasnije u roku od tri radna dana od dana kada su ga zaprimila nacionalna tijela (članak 27. stavak 1.). Taj rok ostaje nepromijenjen kada se usporedi s Direktivom o postupcima azila. Pojedinačni podnositelj zahtjeva zatim treba dobiti stvarnu priliku da podnese svoj zahtjev, i to treba učiniti u roku od deset radnih dana od dana kada je zahtjev evidentiran (članak 28. stavak 1.). Za maloljetne osobe bez pratnje, taj će rok započeti tek od trenutka kada je skrbnik imenovan te se susreo s djetetom (članak 32. stavak 2.). U usporedbi s Direktivom o postupcima azila, rok za podnošenje zahtjeva je nov. Države članice trebale bi redovito preispitivati i predviđati svoje potrebe kako bi osigurale primjerena sredstva koja će im omogućiti da na djelotvoran način upravljaju svojim sustavima azila, uključujući i pripremanjem kriznih planova ondje gdje je to potrebno. Agencija Europske unije za azil državama članicama može pružiti potrebnu operativnu i tehničku pomoć koja će im omogućiti da poštuju propisane vremenske rokove. Ako države članice predvide da neće moći ispoštovati te vremenske rokove, trebale bi zatražiti pomoć od Agencije Europske unije za azil na temelju odredbi novopredloženog mandata za Agenciju. Kada takav zahtjev nije podnesen, a uslijed disproporcionalnog pritiska sustav azila neke države članice postane neučinkovit do te mjere da ugrožava funkcioniranje zajedničkog europskog sustava azila, Agencija može, na temelju provedbene odluke Komisije, poduzeti mjere za pružanje potpore toj državi članici. Prijedlog sadržava vremenske rokove za racionalizaciju upravnog postupka. Iako su bili utvrđeni Direktivom o postupcima azila, rokovi dosad su se znatno razlikovali od jedne do druge države članice, a između travnja 2015. i travnja 2016. prosječno 50 % predmeta u Europskoj uniji obrađivalo se dulje od šest mjeseci. Rok za razmatranje zahtjeva u redovitom postupku predviđen prijedlogom iznosi šest mjeseci, a može se produžiti jednom za dodatno razdoblje od tri mjeseca u slučajevima nerazmjernog pritiska ili uslijed složenosti predmeta (članak 34. stavci 2. i 3.). Kao i u Direktivi o postupcima azila, mogućnost privremenog obustavljanja zahtjeva zbog promjene okolnosti u zemlji podrijetla ostaje. Međutim, ni u tom slučaju rok za razmatranje zahtjeva ne bi trebao premašiti 15 mjeseci (članak 34. stavak 5.). Novi rokovi utvrđeni su za ubrzani postupak razmatranja (članak 40. stavak 2.) i za postupanje s neprihvatljivim zahtjevima (članak 34. stavak 1.). Direktivom o postupcima azila trenutačno nisu predviđeni rokovi, s posljedicom da se rokovi u državama članicama znatno razlikuju te traju od nekoliko dana sve do nekoliko mjeseci. Ovi postupci trebaju biti brzi i svrhoviti, pa iz tog razloga predloženi rok ubrzanog postupka razmatranja iznosi dva mjeseca, dok rok za predmete proglašene neprihvatljivima iznosi jedan mjesec. Kada je razlog neprihvatljivosti činjenica da podnositelj zahtjeva dolazi iz prve zemlje azila ili sigurne treće zemlje, rok određen za provjeru prihvatljivosti iznosi deset radnih dana, da bi se zajamčila djelotvorna primjena pravila utvrđenih predloženom Dublinskom reformom, prema kojima prva država članica u kojoj se podnese zahtjev mora razmotriti prihvatljivost prije primjene kriterija za određivanje odgovornosti neke države članice ( članaka 34. stavak 1. drugi podstavak). Utvrđeni rok za postupak na granici i dalje iznosi četiri tjedna, kao i u Direktivi o postupcima azila (članak 41. stavak 2.). Prijedlog se bavi cjelokupnim postupkom za pružanje međunarodne zaštite, te su iz tog razloga u njemu utvrđeni i rokovi za podnošenje žalbi i za odluke u prvoj žalbenoj fazi. To je potrebno da bi se osigurala jednakost i učinkovitost u postupku te postigao opći cilj veće usklađenosti u postupku (članak 55.). Komisija prepoznaje da državama članicama ponekad može biti teško pridržavati se vremenskih rokova utvrđenih ovim prijedlogom. Međutim, potreba za jamčenjem pravne sigurnosti pojedinačnom podnositelju u vezi njegove situacije od primarne je važnosti. Pri sastavljanju ovog prijedloga Komisija je uzela u obzir i svoj prijedlog za znatno jačanje mandata Agencije Europske unije za azil i mogućnost da se države članice oslone na operativnu i tehničku pomoć Agencije, drugih država članica ili međunarodnih organizacija.

Prava i obveze podnositelja zahtjeva Prijedlog sadržava jasne odredbe o pravima i obvezama podnositelja zahtjeva za potrebe postupka za pružanje međunarodne zaštite. Njime su predviđena jamstva potrebna da bi pojedinačni podnositelj mogao na učinkovit način uživati svoja prava, dok je istodobno predviđenniz obveza podnositelja kako bi podnositelj tijekom cijelog postupka snosio odgovornost (članak 7.). U skladu s prijedlogom Komisije o reformi Dublinske uredbe, podnositelj mora podnijeti svoj zahtjev u državi članici prvog ulaska ili u državi članici u kojoj zakonito boravi (članak 7. stavak 1.). Podnositelji moraju surađivati s nadležnim tijelima kako bi im omogućili da utvrde njihov identitet, uključujući i davanje otisaka prstiju i prikaza lica. Podnositelji također moraju iznijeti sve elemente kojima raspolažu, a potrebni su za razmatranje zahtjeva (članak 7. stavak 2.). Podnositelj mora informirati nadležna tijela o svom prebivalištu i broju telefona tako da ga se može kontaktirati u vezi s postupkom (članak 7. stavak 4.). Podnositelji moraju biti informirani o postupku koji će se slijediti, svojim pravima i obvezama tijekom postupka, posljedicama nepoštovanja svojih obveza, ishodu razmatranja i mogućnosti osporavanja negativne odluke (članak 8. stavak 2.). Obveza država članica da podnositelju pruže sve potrebne informacije postaje još važnija zbog posljedica koje bi nepoštovanje moglo imati za podnositelja. Primjerice, ako podnositelj odbije suradnju uskraćivanjem detalja potrebnih za razmatranje zahtjeva, kao i svojih otisaka prstiju i prikaza lica, zahtjev može biti odbijen zbog odustanka u skladu s postupkom prešutnog povlačenja zahtjeva (članak 7. stavak 3. i članak 39. stavak 1. točka (c)). Trenutačno odbijanje poštovanja obveze davanja otisaka prstiju temelj je za ubrzano razmatranje postupka. Međutim, uzimajući u obzir da je ovo važan element potreban da bi se zahtjev smatrao potpunim, ako podnositelj ne ispuni svoje obveze, to će sada imati ozbiljnije posljedice. Podnositelji moraju ostati u onim državama članicama u kojima se zahtijeva njihova prisutnost u skladu s Dublinskom uredbom (članak 7. stavak 5.) i moraju poštovati sve možebitne obveze javljanja koje proizlaze iz Direktive o uvjetima prihvata (članak 7. stavak 6.). Neispunjenje obveza javljanja može dovesti i do odbijanja zahtjeva zbog odustanka (članak 39. stavak 1. točka (f)), a kada podnositelj ne ostane u državi članici u kojoj se zahtijeva njegova prisutnost, s njegovim se zahtjevom postupa prema ubrzanom postupku razmatranja (članak 40. stavak 1. točka (g)). U roku od tri radna dana od podnošenja zahtjeva podnositelj mora dobiti dokument kojim se potvrđuje da je podnositelj zahtjeva i navedeno je da ima pravo ostati na području te države članice, kao i da taj dokument nije valjana putna isprava (članak 29.). Glavne odredbe o dokumentima uzete su iz Direktive o uvjetima prihvata te su uključene u ovaj prijedlog radi racionalizacije postupka pružanja međunarodne zaštite. Prijedlogom su utvrđene vrste informacija koje dokument treba sadržavati te se predviđa mogućnost uvođenja jedinstvenog formata za te dokumente putem provedbenog akta, kako bi se osiguralo da svi podnositelji u svim državama članicama dobiju isti dokument (članak 29. stavak 5.). Podnositelj ima pravo ostati na području države članice za potrebe i tijekom trajanja upravnog postupka. Ovo pravo ne predstavlja pravo boravka niti omogućuje podnositelju da bez odobrenja putuje u drugu državu članicu. Kao i u Direktivi o postupcima azila, iznimke od prava na ostanak tijekom upravnog postupka ograničene su, jasno određene u prijedlogu i odnose se na naknadne zahtjeve i slučajeve predaje ili izručenja drugoj državi članici u skladu s Europskim uhidbenim nalogom, trećoj zemlji ili međunarodnom kaznenom sudu (članak 9.). Postupovna jamstva Racionalizacija postupka potrebna je kako bi se osigurala njegova učinkovitost u svim državama članicama, uz istodobno jamstvo da će pojedinačni podnositelj u najkraćem mogućem roku dobiti odluku, bez obzira na to je li ona pozitivna ili negativna . To, međutim, ne bi trebalo imati neželjenu posljedicu negativnog utjecaja na pravo pojedinca na razmatranje njegovog zahtjeva na primjeren i sveobuhvatan način, uz dopuštanje podnositelju da iznese sve elemente relevantne za potkrjepljenje svojeg zahtjeva tijekom razmatranja. Iz tog razloga prijedlog sadržava važna jamstva za podnositelja, kako bi se osiguralo da, uz ograničen broj iznimaka te u svim fazama postupka, podnositelj zahtjeva ima pravo na saslušanje u osobnom intervjuu te da dobije potrebnu pomoć tumača kao i besplatnu pravnu pomoć i zastupanje. Prijedlogom se podnositeljima jamči pravo na saslušanje u osobnom intervjuu u vezi s prihvatljivošću i utemeljenošću njihovog zahtjeva, bez obzira na vrstu upravnog postupka koja se u njihovu slučaju primjenjuje (članak 12. stavak 1.). Da bi se pravo na osobni intervju moglo ostvariti, podnositelj mora dobiti pomoć tumača (članak 12. stavak 8.), kao i priliku da ponudi sveobuhvatna objašnjenja u vezi s razlozima svoga zahtjeva. Važno je da podnositelj dobije dovoljno vremena da se pripremi i posavjetuje sa svojim pravnim savjetnikom, a tijekom intervjua može dobiti pomoć pravnog savjetnika. U glavnim intervjuima koji se vode u vezi s razmatranjem utemeljenosti zahtjeva, podnositelj ima mogućnost iznijeti sve potrebne elemente kako bi potkrijepio zahtjev, kao i objasniti sve elemente koji nedostaju ili nedosljednosti (članak 11. stavak 2.). U kontekstu postupka utvrđivanja prihvatljivosti podnositelj ima pravo na intervju za utvrđivanje prihvatljivosti u kojem ima mogućnost iznijeti primjerene razloge o tome zašto njegov zahtjev ne može biti odbijen ili neprihvatljiv (članak 10. stavak 2.). Osobni intervju trebao bi se voditi u uvjetima kojima je osigurana odgovarajuća povjerljivost (članak 12. stavak 2.), kao i s primjereno obučenim i kompetentnim osobljem, uključujući, ondje gdje je potrebno, osoblje tijela drugih država članica ili stručnjake koje je dodijelila Agencija Europske unije za azil (članak 12. stavci 3. i 7.). Osobni intervju može se izostaviti jedino ako će ovlašteno tijelo donijeti pozitivnu odluku o zahtjevu ili je mišljenja da podnositelj nije sposoban ili u stanju da bude ispitan uslijed okolnosti izvan njegove kontrole (članak 12. stavak 5.). S obzirom na to da je osobni intervju neophodan dio razmatranja zahtjeva, intervju bi se trebao snimati, a podnositelji i njihovi pravni savjetnici trebali bi imati pristup snimci, kao i izvješću ili transkriptu intervjua, prije nego što ovlašteno tijelo donese odluku ili, u slučaju ubrzanog postupka razmatranja, istodobno s donošenjem odluke (članak 13.). Prema Direktivi o postupcima azila podnositelji imaju pravo na besplatne pravne i postupovne informacije tijekom upravnog postupka i trebali bi dobiti besplatnu pravnu pomoć u fazi prvog stupnja žalbenog postupka, ako nemaju sredstva da sami plate tu pravnu pomoć. U ovom prijedlogu, pristup pravnoj pomoći i zastupanju kroz sve faze postupka smatra se potrebnim da bi se podnositeljima omogućilo potpuno ostvarivanje prava s obzirom na strože vremenske rokove postupka. Njime je stoga podnositeljima osigurano pravo da zatraže besplatnu pravnu pomoć i zastupanje u svim fazama postupka (članak 15. stavak 1.), uz ograničen broj iznimaka utvrđenih prijedlogom. U skladu s tim, države članice mogu donijeti odluku da neće pružati besplatnu pravnu pomoć i zastupanje ako podnositelj raspolaže dovoljnom količinom sredstava ili ako se smatra da zahtjev ili žalba nema realne mogućnosti za uspjeh (članak 15. stavak 3. točke (a) i (b) i stavak 5. točke (a) i (b)). U upravnom postupku države članice mogu donijeti i odluku o ukidanju besplatne pravne pomoći i zastupanja u slučaju naknadnih zahtjeva (članak 15. stavak 3. točka (c)) dok u žalbenoj fazi to mogu učiniti u pogledu drugog ili višeg stupnja žalbenog postupka (članak 15. stavak 5. točka (c)). Komisija smatra da je potrebno i prikladno proširiti ovo pravo na upravni postupak, priznajući praksu koja se već primjenjuje u 22 države članice. To zahtijeva da se ulože primjerena sredstva kako bi se osiguralo kvalitetno donošenje odluka tijekom upravnog postupka. Bez obzira na to, praksa država članica koje već nude tu mogućnost pokazuje da je pružanje besplatne pravne pomoći i zastupanja korisno za osiguravanje kvalitetne pomoći, što omogućuje bolju kvalitetu upravnih odluka uz vjerojatno manji broj žalbi. Maloljetne osobe bez pratnje i podnositelji kojima su potrebna posebna postupovna jamstva Prijedlog podržava visoku razinu postupovnih jamstava za ranjive kategorije podnositelja (članak 19.), a posebice za maloljetne osobe bez pratnje (članci 21. i 22.). Da bi se tim podnositeljima jamčio pravedan postupak, potrebno je čim ranije u postupku utvrditi njihove potrebe i pružiti im primjerenu podršku i vodstvo u svim fazama postupka (članak 20. stavak 1.). Kada nije moguće pružiti takvu primjerenu podršku u okviru ubrzanog postupka razmatranja ili postupka na granici, ti se postupci neće primjenjivati (članak 19. stavak 3.). Što se tiče djece općenito, u primjeni zajedničkog postupka prevladava načelo rukovođenja najboljim interesima djeteta. Sva djeca, bez obzira na dob i imaju li pratnju ili ne, također imaju pravo na osobni intervju, osim ako to očito nije u najboljem interesu djeteta (članak 21. stavci 1. i 2.). Što se tiče maloljetnih osoba bez pratnje, trebao bi im se čim prije dodijeliti skrbnik, a najkasnije pet radnih dana od trenutka kada maloljetna osoba bez pratnje podnese zahtjev (članak 22. stavak 1.). Razlike u sustavima skrbništva za maloljetne osobe bez pratnje u državama članicama mogu dovesti do nepoštovanja postupovnih jamstava, do toga da se maloljetnim osobama ne pruži primjerena skrb ili da ih se izloži riziku ili nesigurnim situacijama, što ih može navesti da pobjegnu. Ovim se prijedlogom, uzimajući u obzir studiju o skrbništvu nad djecom koju je provela Agencija za temeljna prava, žele standardizirati prakse povezane sa skrbništvom, kako bi se zajamčilo da se ono diljem Unije dodjeljuje na brz i učinkovit način. Uloga skrbnika je da pomaže i zastupa maloljetnu osobu bez pratnje kako bi zaštitio najbolje interese djeteta i osigurao njegovu dobrobit u postupku odobrenja međunarodne zaštite. Ondje gdje je to potrebno i moguće u skladu s nacionalnim pravom, skrbnik treba imati poslovnu sposobnost za maloljetnu osobu (članak 4. stavak 2. točka (f)). Da bi se maloljetnim osobama bez pratnje osigurala primjerena podrška, prijedlogom je predviđeno da skrbnik ne bi trebao biti odgovoran za nerazmjeran broj maloljetnih osoba (članak 22. stavak 5. prvi stavak ). S obzirom na zadaće i odgovornosti skrbnika, uključujući vremenske rokove za različite postupovne korake iz ove Uredbe, potrebno je da broj predmeta dodijeljenih svakom skrbniku bude razuman i da se prijedlogom predvidi i odgovarajući sustav koji će se primjenjivati za praćenje rada svakog skrbnika (članak 22. stavak 4. drugi stavak). Primjena ubrzanog postupka razmatranja i postupka na granici U ovom prijedlogu ubrzani postupak razmatranja postaje obvezan na temelju ograničenog broja razloga povezanih s prima facie očito neutemeljenim zahtjevima, primjerice ako podnositelj iznese jasno nedosljedne ili lažne tvrdnje, dovodi nadležna tijela u zabludu lažnim informacijama ili ako dolazi iz sigurne zemlje podrijetla. Na sličan način, zahtjev se treba razmatrati prema ubrzanom postupku razmatranja ako je nedvojbeno podnesen u cilju zloupotrebe, primjerice ako podnositelj želi odgoditi ili ugroziti provedbu odluke o vraćanju ili ako nije zatražio međunarodnu zaštitu u državi članici prvog nezakonitog ulaska ili u državi članici u kojoj zakonito boravi, ili ako je podnositelj čiji se zahtjev razmatra i koji je podnio zahtjev u drugoj državi članici ili koji je na teritoriju druge države članice bez isprave o boravku vraćen u skladu s novim pravilima koja je predložila Komisija na temelju Dublinske uredbe, a da nije dokazao da je njegov propust uzrokovan okolnostima izvan njegove kontrole (članak 40. stavak 1.).

Postupci na granici, koji obično podrazumijevaju primjenu pritvora kroz cijelo trajanje postupka, ostaju neobvezni i mogu se primjenjivati za razmatranje prihvatljivosti ili utemeljenosti zahtjeva po istoj osnovi kao i na temelju ubrzanog postupka razmatranja. Ako se u roku od četiri tjedna ne donese odluka, podnositelj stječe pravo da uđe na to područje i ostane na njemu (članak 41.). Uzimajući u obzir činjenicu da ubrzani postupak razmatranja sada postaje obvezan, da je u većini slučajeva primjene postupka na granici uključen i pritvor, da je trajanje obaju postupaka kratko i da nema automatskog suspenzivnog učinka nakon donošenja odluke u bilo kojem od tih postupaka, potrebno je da se sva postupovna jamstva primjenjuju na pojedinačnog podnositelja, posebice pravo na saslušanje u osobnom intervjuu, tumačenje i besplatnu pravnu pomoć i zastupanje (članak 40. stavak 1. i članak 41. stavak 1.). Primjena ovih postupaka ograničena je u odnosu na maloljetne osobe bez pratnje (članak 40. stavak 5. i članak 41. stavak 5.) i ne mogu se primjenjivati na podnositelje kojima su potrebna posebna postupovna jamstva ako se tim podnositeljima ne može pružiti primjerena podrška u okviru tih postupaka (članak 19. stavak 3.). Prihvatljivost zahtjeva Opće je pravilo da se bi se trebala razmotriti utemeljenost zahtjeva za priznavanjem međunarodne zaštite kako bi se utvrdilo kvalificira li se podnositelj za međunarodnu zaštitu u skladu s Uredbom (EU) br. XXX/XXX (Uredba o kvalifikaciji). Nije potrebno razmatrati utemeljenost ako bi se zahtjev trebao proglasiti neprihvatljivim u skladu s ovim prijedlogom. Ovim prijedlogom predviđeno je da bi kada je primjenjiv bilo koji od razloga za odbijanje utvrđenih u prijedlogu, zahtjev trebao biti odbijen kao neprihvatljiv (članak 36. stavak 1.), a razmatranje tog zahtjeva ne bi trebalo trajati dulje od jednoga mjeseca (članak 34. stavak 1.) Prije određivanja države članice nadležne u skladu s novim pravilima koja je predložila Komisija na temelju Dublinske uredbe, prva država članica u kojoj je podnesen zahtjev trebala bi razmotriti prihvatljivost tog zahtjeva, ako se zemlja koja nije država članica smatra prvom zemljom azila ili sigurnom trećom zemljom za podnositelja. Kako bi se osiguralo djelotvorno funkcioniranje Dublinskog sustava, prijedlogom je predviđeno da razmatranje osnova povezanih s prvom zemljom azila ili sigurnom trećom zemljom ne bi trebalo trajati dulje od deset radnih dana (članak 34. stavak 1. drugi stavak). Zahtjev se treba smatrati neprihvatljivim ako je to naknadni zahtjev bez novih relevantnih elemenata ili zaključaka ili ako se zasebni zahtjev koji je podnio supružnik, partner ili maloljetna osoba s pratnjom ne smatra opravdanim (članak 36. stavak 1. točke (c) i (d)). Osnove povezane s prvom zemljom azila i sigurnom trećom zemljom ne bi se trebale primjenjivati na korisnike supsidijarne zaštite koji će biti preseljeni u skladu s Uredbom (EU) br. XXX/XXX (Uredba o preseljenju) ako odluče podnijeti zahtjev za status izbjeglica nakon što se nađu na području država članica. Ti predmeti, na koje se primjenjuje Dublinska uredba, uključujući one kada je druga država članica priznala međunarodnu zaštitu kako je predviđeno predloženom Dublinskom reformom, trebaju se obrađivati u skladu s Dublinskim sustavom (članak 36. stavak 2.). Gdje je iz prima facie procjene vidljivo kako bi zahtjev mogao biti odbijen kao očito neutemeljen, taj se zahtjev može odbiti po toj osnovi bez razmatranja njegove prihvatljivosti. Uzimajući u obzir činjenicu da je trajanje postupka za utvrđivanje prihvatljivost vrlo kratko te da u određenim slučajevima odluka, poput one koja se donosi u vezi s osnovom povezanom s prvom zemljom azila, nema automatskog suspenzivnog učinka, potrebno je osigurati da pojedinačni podnositelj uživa sva postupovna jamstva, posebice pravo na saslušanje u osobnom intervjuu, tumačenje i besplatnu pravnu pomoć (članak 36. stavak 1.). Međutim, kod tih se postupovnih jamstava dopuštaju iznimke u slučaju naknadnih zahtjeva. Postupanje s naknadnim zahtjevima Ovim prijedlogom razjašnjava se i pojednostavnjuje postupak povezan s postupanjem s naknadnim zahtjevima, dok su ponuđeni i alati potrebni za sprječavanje zlouporabe mogućnosti koju pružaju naknadni zahtjevi. Naknadni zahtjev je zahtjev koji podnosi isti podnositelj u bilo kojoj državi članici nakon što je prethodni zahtjev odbijen konačnom odlukom (članak 42. stavak 1.). Naknadni zahtjev podvrgava se preliminarnom razmatranju, u kojem će se utvrditi iznosi li podnositelj relevantne nove elemente ili zaključke koji bi mogli značajno povećati njegove izglede za ispunjavanje uvjeta za priznavanje međunarodne zaštite (članak 42. stavak 2.). Ako to nije slučaj, naknadni zahtjev odbacit će se kao neprihvatljiv ili kao očito neutemeljen kada je nedvojbeno bez osnove ili podnesen u cilju zloupotrebe zbog čega nema realne mogućnosti za uspjeh (članak 42. stavak 5.). Ovim prijedlogom predviđeno je da se preliminarno razmatranje treba izvršiti na osnovi pismenih podnesaka i osobnog intervjua. Međutim, osobni intervju može biti nepotreban ako je iz pismenih podnesaka vidljivo da u zahtjevu nisu izneseni relevantni novi elementi ili zaključci ili da je jasno neosnovan i nema realne mogućnosti za uspjeh (članak 42. stavak 3.). Nadalje, podnositelj neće uživati besplatnu pravnu pomoć u fazi preliminarnog razmatranja (članak 15. stavak 3. točka (c)). U slučaju naknadnih zahtjeva nema automatskog suspenzivnog učinka i mogu se učiniti iznimke u odnosu na pravo pojedinca da ostane na području države članice kada je naknadni zahtjev odbijen kao neprihvatljiv ili očito neutemeljen, ili u slučaju drugog ili dodatnih naknadnih zahtjeva, čim se u bilo kojoj državi članici podnese zahtjev nakon donošenja konačne odluke kojom je prethodni naknadni zahtjev odbijen kao neprihvatljiv, neutemeljen ili očito neutemeljen (članak 43.). Komisija ovaj pristup smatra opravdanim s obzirom na to da bi u tom trenutku zahtjev dotičnog podnositelja vjerojatno već bio prethodno razmatran u upravnom postupku, kao i na sudu, i da bi ondje podnositelj već bio iskoristio postupovna jamstva, uključujući osobni intervju, prijevod i besplatnu pravnu pomoć i zastupanje. Koncepti sigurne zemlje U Komunikaciji od 6. travnja 2016. Komisija je smatrala da je ključni aspekt zajedničkog pristupa povezan s primjenom mehanizama „sigurne zemlje”. Posebice, Komisija je najavila da bi se time uskladile postupovne posljedice koncepta i uklonila diskrecijska prava u pogledu njihove upotrebe. Primjena koncepata prve zemlje azila i sigurne treće zemlje omogućuje da se određeni zahtjevi proglase neprihvatljivima ako bi se zaštita mogla ostvariti u trećoj zemlji (članak 36. stavak 1. točke (a) i (b)). Ta dva koncepta mogu se primjenjivati u odnosu na podnositelja nakon pojedinačnog razmatranja koje je uključivalo intervju za utvrđivanje prihvatljivosti. Ovaj prijedlog pruža pojašnjenje tih dvaju koncepata. Oba su utemeljena na postojanju dostatne razine zaštite, kako je utvrđeno prijedlogom (članci 44. i 45.). Glavna razlika između tih dvaju koncepata odnosi se na pojedinačnog podnositelja. Dok na temelju koncepta prve zemlje azila podnositelj uživa zaštitu u skladu sa Ženevskom konvencijom ili dostatnu razinu zaštite u toj trećoj zemlji, a i dalje se može koristiti tom zaštitom, na temelju koncepta sigurne treće zemlje postoji mogućnost da podnositelj dobije zaštitu u skladu s temeljnim standardima Ženevske konvencije ili dostatnu razinu zaštite u skladu s ovim prijedlogom. Ta je razlika razlog zašto je ovim prijedlogom, kao i prema trenutačnom zakonodavnom okviru, predviđen automatski suspenzivni učinak žalbe u odnosu na neku odluku donesenu po osnovi sigurne treće zemlje, ali ne po osnovi prve zemlje azila (članak 53. stavak 2. točka (b)). Smatra se da je kod primjene koncepta sigurne treće zemlje rizik od moguće povrede članka 3. Europske konvencije o ljudskim pravima (EKLJP) veći te stoga suspenzivni učinak žalbe ostaje potreban da bi se osigurao učinkovit pravni lijek u skladu s člankom 13. EKLJP-a. U vezi s konceptom sigurne treće zemlje, u svojoj Komunikaciji od 10. veljače 2016. Komisija je potaknula sve države članice da predvide i zahtijevaju njegovu primjenu u svojim nacionalnim zakonodavstvima. U ovom prijedlogu Komisija predlaže pristup njegovoj primjeni usklađen na razini EU-a, uz potpuno poštovanje međunarodnih obveza iz Povelje, EKLJP-a i Ženevske konvencije, čime bi se jamčilo da se u svim državama članicama primjenjuje na jednak način, te predlaže da se na razini Unije trebaju imenovati sigurne treće zemlje uz pomoć buduće izmjene ove Uredbe na temelju uvjeta propisanih ovom Uredbom i nakon provođenja detaljne procjene utemeljene na dokazima koja uključuje temeljito istraživanje i opsežno savjetovanje s državama članicama i relevantnim dionicima (članak 46.). Međutim, koncept sigurne treće zemlje u pojedinačnim se slučajevima može primijeniti i izravno na temelju uvjeta propisanih uredbom. Primjena koncepta sigurne zemlje podrijetla omogućuje državi članici da razmotri zahtjev na temelju oborive pretpostavke da je podnositeljeva zemlja podrijetla sigurna. Primjenom ovog koncepta omogućuje se obrada zahtjeva u skladu s ubrzanim postupkom razmatranja (članak 40. stavak 1. točka (e)), a ako je zahtjev po toj osnovi odbijen kao očito neutemeljen, nema automatskog suspenzivnog učinka žalbe (članak 53. stavak 2. točka (a)).

U rujnu 2015. Komisija je predložila donošenje Uredbe o utvrđivanju zajedničkog popisa EU-a sigurnih zemalja podrijetla, da bi se olakšala brza obrada zahtjeva osoba iz tih zemalja. Komisija smatra da bi zajednički popis EU-a sigurnih zemalja podrijetla trebao biti sastavni dio ovog nacrta Uredbe. Iz tog je razloga u ovaj prijedlog uključen Komisijin prijedlog Uredbe o uspostavljanju zajedničkog popisa EU-a sigurnih zemalja podrijetla, uključujući isti popis zemalja utemeljen na jednakim opravdanjima kao i u tom prijedlogu, uz manje izmjene teksta kojima se uzimaju u obzir rasprave među suzakonodavcima koje su u tijeku (članak 48.). Kada suzakonodavci postignu sporazum oko prijedloga Komisije o utvrđivanju zajedničkog popisa EU-a sigurnih zemalja podrijetla, taj bi se prijedlog trebao prihvatiti. Konačni tekst te nove Uredbe zatim bi trebalo uključiti u Uredbu o postupcima azila prije njezinog donošenja, a Uredba o utvrđivanju zajedničkog popisa sigurnih država podrijetla trebala bi se staviti izvan snage. Cilj je postizanje potpuno usklađenih popisa sigurnih zemalja podrijetla i sigurnih trećih zemalja na razini Unije, na temelju prijedloga Komisije, uz pomoć Agencije Europske unije za azil. Iz tog razloga ovaj prijedlog sadržava klauzulu o isteku, pri čemu bi države članice trebale zadržati nacionalne popise sigurnih zemalja podrijetla ili sigurnih trećih zemalja najdulje pet godina od stupanja na snagu ovog nacrta Uredbe (članak 50. stavak 1.). Pravo na učinkovit pravni lijek Kao opće pravilo, da bi podnositelj mogao ostvariti pravo na učinkovit pravni lijek, ima pravo na ostanak sve do isteka vremenskog roka za podnošenje žalbe u prvom stupnju te, u slučaju kada podnositelj ostvaruje to pravo, u očekivanju ishoda pravnog lijeka (članak 54. stavak 1.). Suspenzivni učinak žalbe samo u ograničenim slučajevima možda neće biti automatski, a tada bi dotični podnositelj morao zatražiti od suda da obustavi izvršenje odluke o vraćanju ili bi sud na vlastitu inicijativu donio odluku u tu svrhu. Ako je neki zahtjev odbijen kao očito neutemeljen ili neutemeljen u predmetima podvrgnutim ubrzanom postupku razmatranja ili postupku na granici, kao neprihvatljiv jer podnositelj dolazi iz prve zemlje azila ili je riječ o naknadnom zahtjevu, ako je zahtjev odbijen zbog izričitog povlačenja ili odustanka, sud na temelju podnositeljeva zahtjeva ili na temelju svoje odluke po službenoj dužnosti o obustavi izvršenja odluke o vraćanju (članak 54. stavak 2.). Kada podnositelj podnese dodatnu žalbu na odluku o prvoj ili kasnijoj žalbi, on u načelu nema pravo ostanka na području država članica (članak 54. stavak 5.). Kada se učini iznimka u pogledu prava na pravni lijek s automatskim suspenzivnim učinkom, podnositelju se trebaju na primjeren način jamčiti prava tako što će mu se omogućiti potrebno tumačenje i pravna pomoć, kao i ostavljanjem dovoljno vremena podnositelju da se pripremi i podnese svoj zahtjev sudu. Nadalje, kao što je zaključio Europski sud za ljudska prava (ESLJP) u predmetu M. S. S. protiv Belgije i Grčke, u takvom bi okviru sud trebao biti u mogućnosti razmotriti negativnu odluku nadležnog tijela u pogledu činjeničnih i pravnih pitanja. U tim slučajevima, uzimajući u obzir odluku ESLJP-a u predmetu I. M. protiv Francuske i odluku Suda Europske unije u predmetu Dörr, te s obzirom na stroge vremenske rokove za podnošenje žalbe, Komisija predlaže proširenje jamstava, koja su u Direktivi o postupcima azila bila primjenjiva jedino na postupak na granici, na sve slučajeve u kojima je podnositelj obvezan posebno zatražiti privremenu zaštitu (članak 54. stavak 3.). Podnositelju bi trebalo dopustiti ostanak na tom području dok iščekuje ishod postupka u kojem će se odlučiti može li ostati ili ne. Međutim, ta se odluka treba donijeti u roku od jednog mjeseca od podnošenja žalbe (članak 54. stavak 4.). Oduzimanje međunarodne zaštite U svom prijedlogu Uredbe o kvalifikaciji Komisija predlaže jačanje pravila o preispitivanju statusa, radi provjere jesu li kriteriji prihvatljivosti i dalje ispunjeni, uvođenjem sustavnih i redovitih provjera. Takve provjere provodit će se kada postoji znatna relevantna promjena situacije u zemlji podrijetla, o kojoj govore informacije o državi podrijetla na razini Unije i zajednička analiza koju priprema Agencija Europske unije za azil, te kada se boravišne dozvole obnavljaju prvi put za izbjeglice, te prvi i drugi put za korisnike supsidijarne zaštite. Nadležna će tijela opozvati, ukinuti ili odbiti obnoviti status ako više ne postoji potreba za zaštitom ili ako se pojavi osnova za isključenje nakon što je zaštita priznata. Postupak oduzimanja međunarodne zaštite u ovom prijedlogu ostaje najvećim dijelom nepromijenjen ako se uspoređuje s trenutačnim zakonodavnim okvirom. Međutim, s obzirom na predloženu redovitu provjeru statusa, smatralo se potrebnim pojačati postupovna jamstva za pojedince pružanjem mogućnosti da iznesu svoj slučaj u osobnom intervjuu, a ne samo pismenim podnescima, kao što je to trenutačno slučaj, te osiguravanjem potrebnog tumačenja (članak 52. stavak 1. točka (b) i članak 52. stavak 4.). Pojedinci će i dalje uživati pravo na besplatnu pravnu pomoć i zastupanje (članak 52. stavak 4.). 2016/0224 (COD) Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o utvrđivanju zajedničkog postupka za međunarodnu zaštitu u Uniji i stavljanju izvan snage Direktive 2013/32/EU EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, Uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno članak 78. stavak 2. točku (d), uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije, uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora, uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija, u skladu s redovitim zakonodavnim postupkom, budući da: (1)Cilj je ove Uredbe racionalizacija, pojednostavnjenje i usklađivanje postupovnih mehanizama država članica utvrđivanjem zajedničkog postupka za međunarodnu zaštitu u Uniji. Da bi se taj cilj postigao, provodi se veći broj suštinskih izmjena Direktive 2013/32/EU Europskog parlamenta i Vijeća, a tu bi Direktivi trebalo staviti izvan snage i zamjeniti Uredbom. Upućivanja na Direktivu stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Uredbu. (2)Zajednička politika o azilu, uključujući zajednički europski sustav azila utemeljen na potpunoj i inkluzivnoj primjeni Ženevske konvencije o statusu izbjeglica od 28. srpnja 1951., kako je izmijenjena Njujorškim protokolom od 31. siječnja 1967. (Ženevska konvencija), sastavni je dio cilja Europske unije u pogledu postupnog utvrđivanja područja slobode, sigurnosti i pravde otvorenog za one koji, prisiljeni okolnostima, na zakonit način traže zaštitu u Uniji. Takva bi se politika trebala temeljiti na načelu solidarnosti i poštene podjele odgovornosti, uključujući i financijske posljedice, između država članica.

(3)Zajednički europski sustav azila utemeljen je na zajedničkim standardima za postupke odobravanja azila, priznavanje i zaštitu koji se pružaju na razini Unije, uvjetima prihvata i sustavu kojim se određuje država članica nadležna za tražitelje azila. Bez obzira na napredak koji je dosad postignut u postupnom razvoju zajedničkog europskog sustava azila, još uvijek postoje značajne razlike među državama članicama u odnosu na vrste postupaka kojima se koriste, stope priznavanja, vrstu zaštite koja se priznaje, razinu materijalnih uvjeta prihvata i pogodnosti koje se pružaju podnositeljima zahtjeva za međunarodnu zaštitu i njezinim korisnicima. Ove razlike važni su pokretači sekundarnih kretanja i potkopavaju cilj jamstva da se u zajedničkom europskom sustavu azila jednako postupa sa svim podnositeljima bez obzira na to u kojem su dijelu Unije podnijeli zahtjev. (4)U Komunikaciji od 6. travnja 2016. Komisija je odredila svoje mogućnosti za poboljšanje zajedničkog europskog sustava azila, a to su utvrđivanje održivog i pravednog sustava za određivanje koja je država članica nadležna za tražitelje azila, jačanje sustava Eurodac, postizanje veće konvergencije u sustavu azila EU-a, sprječavanje sekundarnih kretanja unutar Unije, te za novi mandat Agencije Europske unije za azil. Ta je Komunikacija u skladu s pozivima Europskog vijeća od 18. i 19. veljače 2016. na postizanje napretka u vezi s reformiranjem postojećeg okvira EU-a, kako bi se osigurala humana i djelotvorna politika azila. U njoj se predlažu i daljnji koraci u skladu s cjelovitim pristupom migraciji koji je Europski parlament utvrdio u svojem izvješću o inicijativi od 12. travnja 2016. (5)Da bi zajednički europski sustav azila dobro funkcionirao, potrebno je postići znatan napredak u pogledu konvergentnosti nacionalnih sustava azila. Postupci azila u svim državama članicama koji su trenutačno različiti trebaju se zamijeniti zajedničkim postupkom priznavanja i oduzimanja međunarodne zaštite, primjenjivim u svim državama članicama u skladu s Uredbom (EU) br. XXX/XXX Europskog parlamenta i Vijeća (Uredba o kvalifikaciji) kojim bi se osigurala pravodobnost i učinkovitost postupka. Zahtjevi za međunarodnu zaštitu državljana trećih zemalja i osoba bez državljanstva trebaju se razmatrati u postupku u kojem se primjenjuju ista pravila, bez obzira na državu članicu u kojoj se zahtjev podnosi, kako bi se osiguralo pravično postupanje u obradi zahtjeva za međunarodnu zaštitu te jasnoća i pravna sigurnost za podnositelje. (6)Zajedničkim postupkom priznavanja i oduzimanja međunarodne zaštite trebala bi se ograničiti sekundarna kretanja podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu među državama članicama, u mjeri u kojoj su takva kretanja izazvana razlikama u pravnim okvirima, tako što će se trenutačne diskrecijske odredbe zamijeniti usklađenim pravilima, dok će se prava i obveze podnositelja, kao i posljedice nepoštovanja tih obveza, pojasniti i uvest će se jednaki uvjeti za primjenu Uredbe (EU) br. XXX/XXX (Uredba o kvalifikaciji) u državama članicama. (7)Ta bi se Uredba trebala primjenjivati na sve zahtjeve za međunarodnu zaštitu podnesene na području država članica, uključujući one podnesene na vanjskoj granici, u teritorijalnim vodama ili u tranzitnim zonama država članica, kao i na oduzimanje međunarodne zaštite. Osobe koje zahtijevaju međunarodnu zaštitu, a nalaze se u teritorijalnim vodama države članice, trebale bi se iskrcati na kopno i njihovi se zahtjevi trebaju razmatrati u skladu s ovom Uredbom. (8)Ova Uredba trebala bi se primjenjivati na zahtjeve za međunarodnu zaštitu u postupku u kojem se razmatra kvalificiraju li se podnositelji kao korisnici međunarodne zaštite u skladu s Uredbom (EU) br. XXX/XXX (Uredba o kvalifikaciji). Osim međunarodne zaštite, države članice mogu, u skladu sa svojim nacionalnim pravom, priznati druge nacionalne humanitarne statuse onima koji se ne kvalificiraju za status izbjeglica ili status supsidijarne zaštite. U svrhu racionalizacije postupaka u državama članicama, države članice trebale bi imati mogućnost primjene ove Uredbe i na zahtjeve za bilo koju od tih drugih vrsta zaštite. (9)U odnosu na postupanje s osobama koje ulazi u područje primjene ove Uredbe, države članice imaju obveze na temelju instrumenata međunarodnog prava kojima su obvezane. (10)Sredstva Fonda za azil, migracije te integraciju trebala bi se mobilizirati radi pružanja primjerene potpore nastojanjima država članica oko primjene ove Uredbe, posebice onim državama članicama čiji su sustavi azila i prihvata suočeni sa specifičnim i nerazmjernim pritiscima. (11)Agencija Europske unije za azil trebala bi pružiti državama članicama potrebnu operativnu i tehničku pomoć u primjeni ove Uredbe, posebice angažiranjem stručnjaka koji će pomoći nacionalnim tijelima u prihvatu, evidentiranju i razmatranju zahtjeva za međunarodnu zaštitu, kao i pružanjem ažuriranih informacija o trećim zemljama, uključujući informacije o zemlji podrijetla i smjernice o situaciji u određenim zemljama podrijetla. Pri primjeni ove Uredbe države članice trebale bi uzeti u obzir operativne standarde, pokazatelje, smjernice i primjere najboljih praksi koje je razvila Agencija Europske unije za azil. (12)U interesu ispravnog priznavanja osoba kojima je potrebna zaštita kao izbjeglica u smislu članka 1. Ženevske konvencije ili kao osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu, svaki bi podnositelj trebao imati učinkovit pristup postupku, mogućnost da surađuje i na ispravan način komunicira s nadležnim tijelima, kako bi iznio relevantne činjenice svog predmeta, kao i dostatna postupovna jamstva da može slijediti svoj predmet kroz sve faze postupka. (13)Podnositelju treba pružiti stvarnu priliku da pred nadležnim tijelom iznese sve relevantne elemente kojima raspolaže. Iz tog bi razloga podnositelj trebao, uz ograničen broj iznimaka, uživati pravo da bude saslušan u osobnom intervjuu za utvrđivanje prihvatljivosti ili o osnovanosti svjeg zahtjeva, prema potrebi. Da bi se pravo na osobni intervju moglo ostvariti, podnositelj bi trebao dobiti pomoć tumača, kao i priliku da ponudi sveobuhvatna objašnjenja u vezi s razlozima svjeg zahtjeva. Podnositelj bi trebao dobiti dovoljno vremena da se pripremi i posavjetuje sa svojim pravnim savjetnikom, a tijekom intervjua može dobiti pomoć pravnog savjetnika. Osobni intervju trebao bi se voditi u uvjetima kojima se osigurava odgovarajuća povjerljivost, kao i s primjereno obučenim i kompetentnim osobljem, uključujući, ondje gdje je to potrebno, osoblje tijela drugih država članica ili stručnjake koje je dodijelila Agencija Europske unije za azil. Osobni intervju može se izostaviti jedino ako se ovlašteno tijelo sprema donijeti pozitivnu odluku o zahtjevu ili je mišljenja da podnositelj nije sposoban ili u stanju da bude ispitan uslijed trajnih okolnosti izvan njegove kontrole. S obzirom na to da je osobni intervju neophodan dio razmatranja zahtjeva, intervju bi se trebao snimati, a podnositelji i njihovi pravni savjetnici trebali bi imati pristup snimci, kao i izvješću ili transkriptu intervjua, prije nego što nadležno tijelo donese odluku ili, u slučaju ubrzanog postupka razmatranja, istodobno s donošenjem odluke. (14)U interesu je kako država članica tako i podnositelja zahtjeva da pružanjem kvalitetnih informacija i pravne podrške osiguraju ispravno priznavanje potreba za međunarodnom zaštitom već u fazi upravnog postupka, što će dovesti do djelotvornijeg i kvalitetnijeg donošenja odluka. U tu bi svrhu pristup pravnoj pomoći i zastupanju trebao biti sastavni dio zajedničkog postupka za međunarodnu zaštitu. Da bi se osigurala učinkovita zaštita podnositeljevih prava, posebice prava na obranu i načela pravednosti, te da bi se osigurala ekonomičnost postupka, podnositelji bi trebali, na svoj zahtjev i prema uvjetima utvrđenima ovom Uredbom, dobiti besplatnu pravnu pomoć i zastupanje tijekom upravnog postupka te u žalbenom postupku. Besplatnu pravnu pomoć i zastupanje trebale bi pružati osobe koje su prema nacionalnom pravu za to ovlaštene. (15)Određeni podnositelji mogli bi imati potrebu za posebnim postupovnim jamstvima zbog, među ostalim, svoje dobi, spola, seksualne orijentacije, spolnog identiteta, invaliditeta, teške bolesti, psihičkih poremećaja ili kao posljedice mučenja, silovanja ili drugih ozbiljnih oblika psihološkog, fizičkog, seksualnog ili rodno uvjetovanog nasilja. Potrebno je na sustavan način procijeniti jesu li dotičnom podnositelju potrebna posebna postupovna jamstva i čim ranije identificirati te podnositelje, od trenutka podnošenja zahtjeva i prije donošenja odluke. (16)Da bi se osiguralo da se podnositelji kojima su potrebna posebna postupovna jamstva čim prije identificiraju, osoblje tijela nadležnih za prihvat i evidentiranje zahtjeva trebalo bi biti primjereno obučeno za otkrivanje znakova ranjivosti i trebalo bi u tu svrhu dobiti odgovarajuće upute. Dodatne mjere za identifikaciju i dokumentaciju simptoma i znakova mučenja ili drugih ozbiljnih činova fizičkog ili psihološkog nasilja, uključujući djela seksualnog nasilja, u postupcima na koje se odnosi ova Uredba trebale bi se, među ostalim, temeljiti na Priručniku o učinkovitoj istrazi i dokumentiranju mučenja i drugog okrutnog, nehumanog i ponižavajućeg postupanja ili kažnjavanja (Protokol iz Istanbula). (17)Podnositeljima za koje je utvrđeno da trebaju posebna postupovna jamstva treba se pružiti odgovarajuća podrška, uključujući dovoljno vremena kako bi se stvorili uvjeti potrebni za učinkovit pristup postupcima i za iznošenje elemenata koji su im potrebni da bi potkrijepili svoje zahtjeve za međunarodnu zaštitu. Kada nije moguće pružiti primjerenu podršku u okviru ubrzanog postupka razmatranja ili postupka na granici, podnositelj kojem su potrebna posebna postupovna jamstva treba se izuzeti iz tih postupaka. Potreba za posebnim postupovnim jamstvima koja su takve naravi da mogu spriječiti primjenu ubrzanog postupka ili postupka na granici trebala bi također značiti da su podnositelju zahtjeva osigurana dodatna jamstva kada njegova žalbanema automatski suspenzivni učinak, kako bi pravni lijek u njegovim posebnim okolnostima bio učinkovit. (18)S ciljem osiguravanja suštinske jednakosti između ženskih i muških podnositelja zahtjeva, postupci razmatranja trebaju biti rodno osviješteni. Posebice, osobni intervjui trebali bi biti organizirani na način koji omogućava i muškim i ženskim podnositeljima zahtjeva da slobodno govore o svojim iskustvima u slučajevima rodno uvjetovanog progona. U tu bi svrhu ženama trebalo omogućiti da ih se ispita odvojeno od supružnika, partnera ili drugih članova obitelji. Kad je to moguće, ženama i djevojčicama trebalo bi dodijeliti ženske tumače i ispitivače. Zdravstvene preglede žena i djevojčica trebali bi obavljati ženski liječnici, posebice uzimajući u obzir da je podnositeljica možda bila žrtva rodno uvjetovanog nasilja. Složenost zahtjeva povezanih sa spolom posebno treba uzeti u obzir u postupcima utemeljenim na konceptu prve zemlje azila, konceptu sigurne treće zemlje, konceptu sigurne zemlje podrijetla i kod naknadnih zahtjeva. (19)Ako se u okviru razmatranja zahtjeva pretražuje podnositelj zahtjeva, taj pregled treba obavljati osoba istog spola. To ne dovodi u pitanje pregled koji se u skladu s nacionalnim pravom provodi iz sigurnosnih razloga. (20)Pri primjeni ove Uredbe primarni bi cilj država članica trebala biti zaštita interesa djeteta, u skladu s člankom 24. Povelje te Konvencijom Ujedinjenih naroda o pravima djeteta iz 1989. godine. U ocjenjivanju najboljeg interesa djeteta, države članice trebale bi posebno uzeti u obzir dobrobit maloljetnika i njegov socijalni razvoj, uključujući okruženje iz kojeg dolazi. S obzirom na članak 12. Konvencije Ujedinjenih naroda o pravima djeteta koji se odnosi na pravo djeteta na saslušanje, ovlašteno tijelo pružit će maloljetnoj osobi mogućnost osobnog intervjua, osim ako to očito nije u najboljem interesu maloljetne osobe. (21)Zajedničkim postupkom postiže se racionalizacija vremenskih rokova u kojim pojedinac može pristupiti postupku, rokova u kojima će nadležno tijelo razmotriti zahtjev, kao i u kojima će pravosudna tijela razmotriti žalbe prvog stupnja. Dok bi nerazmjeran broj istodobnih zahtjeva mogao uzrokovati rizik odgode pristupa postupku i razmatranja zahtjeva, povremeno će možda biti potrebna određena mjera fleksibilnosti da bi se rokovi iznimno produžili. Međutim, da bi se osigurala učinkovitost procesa, produženje tih rokova trebalo bi biti krajnja mjera, s obzirom na to da bi države članice trebale redovito preispitivati svoje potrebe da bi održale djelotvoran sustav azila, uključujući i pripremanjem kriznih planova ondje gdje je to potrebno, te uzimajući u obzir da bi Agencija Europske unije za azil trebala pružiti državama članicama potrebnu operativnu i tehničku pomoć. Kada države članice predviđaju da neće moći ispoptovati propisane vremenske rokove, trebale bi zatražiti pomoć od Agencije Europske unije za azil. Kada takav zahtjev nije podnesen, a uslijed nerazmjernog pritiska sustav azila neke države članice postane neučinkovit do te mjere da ugrožava funkcioniranje zajedničkog europskog sustava azila, Agencija može, na temelju provedbene odluke Komisije, poduzeti mjere za pružanje potpore toj državi članici. (22)Pristup zajedničkom postupku treba se sastojati od triju koraka, a to su sastavljanje, evidentiranje i podnošenje zahtjeva. Sastavljanje zahtjeva prvi je korak kojim se pokreće primjena ove Uredbe. Smatra se da su državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva podnijeli zahtjev ako zatraže međunarodnu zaštitu od neke države članice. Ta se želja može izraziti u bilo kojem obliku i podnositelj ne mora nužno upotrebljavati određene riječi poput međunarodne zaštite, azila ili supsidijarne zaštite. Definirajući element trebala bi biti činjenica da su državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva izrazili strah od progona ili ugroze života te teških povreda i ozljeda nakon povratka u državu podrijetla, ili u slučaju osobe bez državljanstva, u zemlju prethodnog uobičajenog boravišta. U slučaju dvojbi može li se određena izjava protumačiti kao zahtjev za međunarodnu zaštitu, državljanina treće zemlje ili osobu bez državljanstva treba izričito pitati traži limeđunarodnu zaštitu. Podnositelj bi trebao uživati prava iz ove Uredbe i Direktive XXX/XXX/EU (Direktiva o uvjetima prihvata) čim podnese zahtjev.

(23)Zahtjev bi se trebao evidentirati čim se podnese. U ovoj fazi, tijela nadležna za prihvat i evidentiranje zahtjeva, uključujući graničnu policiju, policijske službenike, tijela nadležna za useljavanje i tijela nadležna za objekte za zadržavanje trebala bi evidentirati zahtjev zajedno s osobnim podacima o dotičnom podnositelju. Ta bi tijela trebala obavijestiti podnositelja o njegovim pravima i obvezama, kao i o posljedicama koje će pretrpjeti ako ne poštuje te obveze. Podnositelj bi trebao dobiti dokument kojim se potvrđuje da je zahtjev podnesen. Rok za podnošenje zahtjeva počinje teći od trenutka kada je zahtjev evidentiran. (24)Podnošenje zahtjeva čin je kojim se formalizira zahtjev za međunarodnu zaštitu. Podnositelj bi trebao dobiti potrebne informacije o tome kako i gdje da podnese svoj zahtjev te bi mu se trebala pružiti stvarna prilika da to i učini. U ovoj fazi on mora predočiti sve elemente koji su mu na raspolaganju, a potrebni su da bi se zahtjev potkrijepio i upotpunio. Rok za upravni postupak počinje teći od trenutka kada je zahtjev podnesen. U to vrijeme, podnositelj bi trebao dobiti dokument kojim se potvrđuje njegov status podnositelja zahtjeva, a koji bi trebao ostati valjan dok je god važeće njegovo pravo da ostane na području države članice nadležne za razmatranje zahtjeva. (25)Podnositelj bi trebao biti ispravno i pravodobno upoznat sa svojim pravima i obvezama, i to na jeziku koji razumije ili je razumno očekivati da ga razumije. Uzimajući u obzir da se, kada, primjerice, podnositelj odbije surađivati s nacionalnim tijelima uskraćivanjem elemenata potrebnih za razmatranje zahtjeva te otisaka prstiju ili prikaza lica ili ne podnese zahtjev unutar utvrđenog vremenskog roka, zahtjev može odbiti zbog odustanka, potrebno je da podnositelj bude upoznat s posljedicama neispunjenja tih obveza. (26)Da bi moglo ispuniti svoje obveze iz ove Uredbe, osoblje tijela nadležnih za zaprimanje i evidentiranje zahtjeva trebalo bi raspolagati odgovarajućim znanjem i proći potrebnu obuku iz područja međunarodne zaštite, također uz potporu Agencije Europske unije za azil. Trebaju dobiti i odgovarajuća sredstva i upute koji će im omogućiti da učinkovito izvršavaju svoje zadatke. (27)S ciljem olakšavanja pristupa postupku na graničnim prijelazima i u objektima za zadržavanje, potrebno je pružati informacije o mogućnosti podnošenja zahtjeva za međunarodnu zaštitu. U okviru tumačenja trebalo bi osigurati temeljnu komunikaciju koja je potrebna da bi nadležna tijela razumjela žele li osobe podnijeti zahtjev za međunarodnu zaštitu. (28)Ovom bi se Uredbom trebala predvidjeti mogućnost da podnositelji podnesu zahtjev u ime svog supružnika, partnera u stabilnom i trajnom odnosu te uzdržavanih odraslih ili maloljetnih osoba. Ova mogućnost omogućuje zajedničko razmatranje tih zahtjeva. Pravo svakog pojedinca da zatraži međunarodnu zaštitu zajamčeno je činjenicom da ako podnositelj ne podnese zahtjev u ime supružnika, partnera ili uzdržavane odrasle ili maloljetne osobe unutar vremenskog roka koji je utvrđen za podnošenje zahtjeva, supružnik ili partner to i dalje može učiniti u vlastito ime, a uzdržavanoj odrasloj ili maloljetnoj osobi trebalo bi u tome pomoći tijelo odlučivanja. Međutim, ako zasebni zahtjev nije opravdan, trebao bi se smatrati neprihvatljivim. (29)Da bi se osiguralo da se maloljetnim osobama bez pratnje omogući učinkovit pristup postupku, uvijek bi im se trebao dodijeliti skrbnik. Skrbnik bi trebao biti osoba ili predstavnik neke organizacije imenovan da pomaže i vodi maloljetnu osobu kroz postupak, kako bi zaštitio najbolje interese djeteta i osigurao njegovu dobrobit. Ondje gdje je to potrebno, skrbnik treba imati poslovnu sposobnost za maloljetnu osobu. Da bi se maloljetnim osobama bez pratnje omogućila učinkovita podrška, skrbnici ne bi trebali biti zaduženi za nerazmjeran broj takvih maloljetnih osoba u isto vrijeme. Države članice trebale bi imenovati subjekte ili osobe odgovorne za podršku, nadzor i praćenje skrbnika u izvršavanju njihovih zadataka. Maloljetna osoba bez pratnje trebala bi podnijeti zahtjev u svoje vlastito ime ili preko skrbnika. Radi zaštite prava i postupovnih jamstava maloljetne osobe bez pratnje, rok u kojem može podnijeti zahtjev treba početi teći od trenutka kada mu je dodijeljen skrbnik i oni se susretnu. Kada skrbnik ne podnese zahtjev unutar utvrđenog roka, maloljetna osoba bez pratnje trebala bi dobiti mogućnost da podnese zahtjev u svoje ime uz pomoć tijela odlučivanja. Činjenica da je maloljetna osoba bez pratnje odlučila podnijeti zahtjev u svoje vlastito ime ne sprječava da joj bude dodijeljen skrbnik. (30)Da bi se podnositeljima jamčila njihova prava, odluke o svim zahtjevima za međunarodnu zaštitu trebaju se donositi na temelju činjenica, objektivno, nepristrano i na pojedinačnoj osnovi nakon pomnog razmatranja kod kojeg su uzeti u obzir svi elementi koje je iznio podnositelj i specifične okolnosti podnositelja. Da bi se osiguralo pomno razmatranje zahtjeva, nadležno tijelo trebalo bi uzeti u obzir relevantne, točne i aktualne informacije u vezi sa situacijom u podnositeljevoj zemlji podrijetla koje je dobilo od Agencije Europske unije za azil te iz drugih izvora, poput visokog povjerenika Ujedinjenih naroda za izbjeglice. Nadležno tijelo trebalo bi uzeti u obzir i sve relevantne zajedničke analize informacija o zemlji podrijetla koje je izradila Agencija Europske unije za azil. Svaka odgoda završetka postupka trebala bi u potpunosti biti u skladu s obvezama država članica iz Uredbe (EU) br. XXX/XXX (Uredba o kvalifikaciji) i s pravom na dobru upravu, ne dovodeći u pitanje učinkovitost i pravednost postupka na temelju ove Uredbe. (31)Da bi se jamčilo ostvarenje podnositeljevih prava, odluka o njegovom zahtjevu treba se donijeti u pismenom obliku. Kada je donesena odluka da se ne priznaje međunarodna zaštita, podnositelj bi trebao doznati razloge te odluke i informacije o posljedicama odluke, kao i način na koji može osporavati tu odluku. Ne dovodeći u pitanje podnositeljevo pravo na ostanak niti načelo zabrane vraćanja, takva odluka mogla bi sadržavati odluku o vraćanju, izdanu u skladu s člankom 6. Direktive 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, ili bi se te dvije odluke mogle zajedno donijeti. (32)Potrebno je da odluke o svim zahtjevima za međunarodnu zaštitu donose tijela čije osoblje ima odgovarajuće znanje i potrebnu izobrazbu u području međunarodne zaštite te da provode svoje aktivnosti uz dužno poštovanje primjenjivih etičkih načela. To bi se trebalo primjenjivati na osoblje tijela iz drugih država članica i stručnjake koje je dodijelila Agencija Europske unije za azil kako bi pomogla ovlaštenom tijelu države članice u razmatranju zahtjeva za međunarodnom zaštitom. (33)Ne dovodeći u pitanje razmatranje zahtjeva na primjeren i cjelovit način, u interesu je država članica i podnositelja da se odluka donese čim prije. Trebaju se odrediti najdulji mogući rokovi za trajanje upravnog postupka, kao i za prvi stupanj žalbe radi racionaliziranja postupka za međunarodnu zaštitu. Na taj bi način podnositelji trebali biti u stanju dobiti odluku o svom zahtjevu u najkraćem mogućem vremenu u svim državama članicama, čime se osigurava brz i učinkovit postupak. (34)Da bi se smanjilo cjelokupno trajanje postupaka u nekim predmetima, države članice trebaju imati mogućnost da u skladu sa svojim nacionalnim potrebama daju prednost nekim zahtjevima tako da ih razmatraju prije zahtjeva koji su ranije podneseni, ali ne odstupajući od uobičajenih i važećih postupovnih rokova, načela i jamstava. (35)Prije određivanja države članice nadležne u skladu s Uredbom (EU) br. XXX/XXX Europskog parlamenta i Vijeća (Dublinska uredba), prva država članica u kojoj je podnesen zahtjev trebala bi razmotriti prihvatljivost tog zahtjeva ako se zemlja koja nije država članica smatra prvom zemljom azila ili sigurnom trećom zemljom za podnositelja. Osim toga, zahtjev se treba smatrati neprihvatljivim kada je to naknadni zahtjev bez novih relevantnih elemenata ili zaključaka i kada se zasebni zahtjev koji je podnio supružnik, partner, uzdržavana odrasla ili maloljetna osoba ne smatra opravdanim. (36)Koncept prve zemlje azila trebao bi se primijeniti kao osnova za neprihvatljivost kada se može razumno pretpostaviti da bi druga zemlja priznala zaštitu u skladu s temeljnim standardima Ženevske konvencije ili da bi podnositelj u toj zemlji dobio dostatnu razinu zaštite. Posebice, države članice ne bi trebale razmatrati utemeljenost zahtjeva kada je prva zemlja azila podnositelju priznala status izbjeglice ili dostatnu razinu zaštite na neki drugi način. Države članice trebale bi djelovati po toj osnovi jedino ako su uvjerene, uključujući, gdje je to potrebno ili prikladno, na temelju osiguranja koja su dobile od dotične treće zemlje, da podnositelj uživa te će i dalje uživati zaštitu u toj zemlji u skladu sa Ženevskom konvencijom ili je uživao i nastavit će uživati dostatnu mjeru zaštite na drugi način, posebice u odnosu na pravo na zakonito boravište, odgovarajući pristup tržištu rada, objektima za prihvat, zdravstvenoj skrbi i obrazovanju te pravo na spajanje obitelji u skladu s međunarodnim standardima ljudskih prava. (37)Koncept sigurne treće zemlje trebao bi se primjenjivati kao osnova za neprihvatljivost kada je razumno za očekivati da će podnositelj, zbog povezanosti s trećom zemljom, uključujući i onu kroz koju je putovao, zatražiti zaštitu u toj zemlji i ako postoji osnova za vjerovanje da će podnositelj biti primljen ili ponovno primljen u tu zemlju. Države članice trebale bi djelovati po toj osnovi jedino u slučajevima ako su uvjerene, uključujući, gdje je to potrebno ili prikladno, na temelju osiguranja koja su dobile od dotične treće zemlje da će podnositelj imati mogućnost primiti zaštitu u skladu s temeljnim standardima Ženevske konvencije ili će uživati dostatnu mjeru zaštite, posebice u odnosu na pravo na zakonito boravište, odgovarajući pristup tržištu rada, objektima za prihvat, zdravstvenoj skrbi i obrazovanju, te pravo na spajanje obitelji u skladu s međunarodnim standardima ljudskih prava. (38)Da bi se utvrdilo kvalificira li se podnositelj za međunarodnu zaštitu u skladu s Uredbom (EU) br. XXX/XXX (Uredba o kvalifikaciji), trebalo bi razmotriti utemeljenost zahtjeva za međunarodnu zaštitu. Nije potrebno razmatrati utemeljenost u slučajevima kada bi se zahtjev trebao proglasiti neprihvatljivim u skladu s ovom Uredbom. Međutim, kada je iz prima facie procjene vidljivo kako bi zahtjev mogao biti odbijen kao očito neutemeljen, taj se zahtjev može odbiti po toj osnovi bez razmatranja njegove prihvatljivosti. (39)Razmatranje zahtjeva trebalo bi ubrzati i završiti u roku od najviše dva mjeseca u onim slučajevima kada je zahtjev očito neutemeljen jer je podnesen u cilju zlopotrebe, uključujući slučajeve kada podnositelj dolazi iz sigurne zemlje podrijetla ili podnosi zahtjev samo da bi odgodio ili ugrozio provedbu odluke o protjerivanju ili kada postoje ozbiljni razlozi za javnu bojazan ili brigu oko nacionalne sigurnosti, kada nije zatražio međunarodnu zaštitu u državi članici prvog ulaska ili u državi članici u kojoj ima zakonito boravište ili kada je podnositelj čiji se zahtjev razmatra i koji je podnio zahtjev u drugoj državi članici ili koji se nalazi na teritoriju druge države članice bez boravišne isprave vraćen na temelju Dublinske uredbe. U potonjem slučaju, razmatranje zahtjeva ne bi se trebalo ubrzati ako podnositelj može iznijeti potkrijepljena opravdanja zašto je bez odobrenja otišao u drugu državu članicu, podnio zahtjev u drugoj državi članici ili na neki drugi način bio nedostupan nadležnim tijelima, primjerice da nije na primjeren i pravodoban način bio upoznat sa svojim obvezama. Nadalje, ubrzani postupak razmatranja može se primijeniti na maloljetne osobe bez pratnje samo u okviru ograničenih okolnosti utvrđenih ovom Uredbom. (40)Brojni zahtjevi za međunarodnu zaštitu podneseni su na granici ili tranzitnoj zoni države članice prije odluke o tome hoće li se podnositelju zahtjeva dopustiti ulazak. Države članice trebale bi moći omogućiti razmatranje prihvatljivosti ili utemeljenosti, čime bi se omogućilo da se odluke o tim zahtjevima donesu na tim lokacijama u dobro utvrđenim okolnostima. Granični postupak ne bi trebao trajati dulje od četiri tjedna i nakon tog bi se razdoblja podnositeljima trebao odobriti ulazak na područje države članice. Postupak na granici može se primjenjivati na lokacijama u blizini granice ili tranzitne zone jedino ako nerazmjeran broj podnositelja podnese zahtjev na granici ili u tranzitnoj zoni. Postupak na granici može se primijeniti na maloljetne osobe bez pratnje samo u okviru ograničenih okolnosti utvrđenih ovom Uredbom. (41)Pojam javnog reda može, među ostalim, pokrivati osuđujuću presudu za počinjenje teškog kaznenog djela (42)Dok god podnositelj može navesti dobar uzrok, nedostatak dokumenata o ulasku ili upotreba krivotvorenih dokumenata ne bi sami po sebi trebali dovesti do automatskog posezanja za ubrzanim postupkom razmatranja ili postupkom na granici.

(43)Kada podnositelj izričito i na vlastiti poticaj povuče zahtjev ili ne ispunjava obveze koje proizlaze iz ove Uredbe, Uredbe (EU) br. XXX/XXX (Dublinska uredba) ili Direktive XXX/XXX/EU (Direktiva o uvjetima prihvata), čime prešutno povlači zahtjev, zahtjev ne bi trebalo dalje razmatrati i trebao bi se odbiti zbog izričitog povlačenja ili odustanka, dok bi se svaki zahtjev koji u državama članicama naknadno podnese isti podnositelj nakon te odluke trebao smatrati naknadnim zahtjevom. Međutim, prešutno povlačenje ne bi trebalo biti automatsko, već bi se podnositelju trebala dati mogućnost da se prijavi ovlaštenom tijelu i pokaže da je nepoštovanje tih obveza uzrokovano okolnostima izvan njegove kontrole. (44)Kada podnositelj podnese naknadni zahtjev bez iznošenja novih dokaza ili zaključaka koji znatno povećavaju vjerojatnost da ispunjava uvjete za međunarodnu zaštitu ili koji se odnose na razloge zbog kojih je prethodni zahtjev odbijen kao neprihvatljiv, taj naknadni zahtjev ne bi trebao biti podvrgnut novom postupku cjelovitog razmatranja. U tim slučajevima, nakon preliminarnog razmatranja, zahtjev bi se trebao odbaciti kao neprihvatljiv ili kao očito neutemeljen ako je nedvojbeno bez osnove ili podnesen u cilju zloupotrebe zbog čega nema realne mogućnosti za uspjeh, u skladu s načelom res judicata. Preliminarno razmatranje provodi se na osnovi pismenih podnesaka i osobnog intervjua, no osobni intervju može biti nepotreban ako je iz pismenih podnesaka vidljivo da u zahtjevu nisu izneseni relevantni novi elementi ili zaključci ili da je isti očito neosnovan i nema realne mogućnosti za uspjeh. U slučaju naknadnih zahtjeva mogu se dopustiti iznimke u odnosu na pravo pojedinca da ostane na području države članice nakon što je naknadni zahtjev odbijen kao neprihvatljiv ili neutemeljen, ili u slučaju drugog ili dodatnih naknadnih zahtjeva, čim se u bilo kojoj državi članici podnese zahtjev nakon donošenja konačne odluke kojom je prethodni naknadni zahtjev odbijen kao neprivhatljiv, neutemeljen ili očito neutemeljen. (45)Primarna je briga kada je riječ o tome je li zahtjev za međunarodnu zaštitu utemeljen ili ne, sigurnost podnositelja u njegovoj zemlji podrijetla. Uzimajući u obzir da je cilj Uredbe (EU) br. XXX/XXX (Uredba o kvalifikaciji) postizanje visoke razine konvergentnosti u odnosu na kvalifikaciju državljana trećih zemalja i osoba bez državljanstva kao korisnika međunarodne zaštite, ovom Uredbom utvrđuju se zajednički kriteriji za imenovanje trećih zemalja sigurnim zemljama podrijetla i, s obzirom na potrebu jačanja primjene koncepta sigurne zemlje podrijetla kao ključnog alata za podršku brze obrade zahtjeva koji će vjerojatno biti proglašeni neutemeljenima, ovom Uredbom utvrđuje se zajednički popis EU-a sigurnih zemalja podrijetla. (46)Činjenicom da se neka treća zemlja nalazi na zajedničkom popisu EU-a sigurnih zemalja podrijetla ne može se uspostaviti apsolutno jamstvo sigurnosti za državljane te zemlje te ona stoga ne znači prestanak potrebe za provedbom prikladnog individualnog razmatranja zahtjeva za međunarodnu zaštitu. Zbog same njezine naravi, u procjeni na temelju koje se zemlje imenuju mogu se uzeti u obzir jedino opće, društvene, pravne i političke okolnosti u toj zemlji te jesu li počinitelji progona, mučenja ili nehumanog i ponižavajućeg postupanja ili kažnjavanja podložni sankcijama ako ih se u toj zemlji proglasi odgovornima. Iz tog razloga, ako podnositelj pokaže da postoje ozbiljni razlozi za to da se ta zemlja ne smatra sigurnom u njegovim specifičnim okolnostima, određivanje te zemlje kao sigurne više se ne može smatrati mjerodavnim za njega. (47)U odnosu na određivanje sigurnih trećih zemalja na razini Unije, ono je predviđeno ovom Uredbom. Treće zemlje trebaju se odrediti kao sigurne na razini Unije uz pomoć izmjene ove Uredbe na temelju uvjeta propisanih ovom Uredbom i nakon provedbe detaljne procjene utemeljene na dokazima koja uključuje temeljito istraživanje i opsežno savjetovanje s državama članicama i relevantnim dionicima. (48)Utvrđivanjem zajedničkog popisa EU-a sigurnih zemalja podrijetla i zajedničkog popisa EU-a sigurnih trećih zemalja trebale bi se ukloniti neke od postojećih razlika među nacionalnim popisima sigurnih zemalja u državama članicama. Dok bi države članice trebale zadržati pravo na primjenu ili uvođenje zakonodavstva kojim se dopušta određivanje trećih zemalja na nacionalnoj razini, osim onih koje su određene kao sigurne na razini Unije ili se nalaze na zajedničkom popisu EU-a sigurnih zemalja podrijetla, utvrđivanjem takvog zajedničkog određivanja ili popisa trebalo bi se osigurati da taj koncept primjenjuju sve države članice na jednak način u odnosu na podnositelje čije se države podrijetla nalaze na zajedničkom popisu ili koji su povezani sa sigurnom trećom zemljom. Time bi se trebala olakšati konvergencija u primjeni postupaka te time odvraćati podnositelje zahtjeva za međunarodnu zaštitu od sekundarnih kretanja. Iz tog razloga, mogućnost korištenja nacionalnim popisima ili oznakama trebalo bi ukinuti u roku od pet godina od stupanja na snagu ove Uredbe. (49)Komisija bi, uz pomoć Agencije Europske unije za azil, trebala redovito preispitivati stanje u trećim zemljama određenim kao sigurnim trećim zemljama na razini Unije ili zemljama koje se nalaze na popisu EU-a sigurnih zemalja podrijetla. U slučaju iznenadnog pogoršanja stanja u takvoj trećoj zemlji, Komisija bi trebala biti u stanju povući oznaku te treće zemlje kao sigurne treće zemlje na razini Unije ili ukloniti tu treću zemlju sa zajedničkog popisa EU-a sigurnih zemalja podrijetla na ograničeno vrijeme uz pomoć delegiranog akta u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. Nadalje, u tom bi slučaju Komisija trebala predložiti izmjenu tako da dotična treća zemlja više ne bude određena kao sigurna treća zemlja ili da se ta treća zemlja ukloni sa zajedničkog popisa EU-a sigurnih zemalja podrijetla u roku od 3 mjeseca od donošenja delegiranog akta o suspenziji te treće zemlje. (50)Za potrebe te potkrijepljene procjene, Komisija bi trebala uzeti u obzir niz izvora informacija koje su joj na raspolaganju, posebice uključujući svoja godišnja izvješća o napretku za treće zemlje koje je Europsko vijeće imenovalo zemljama kandidatkinjama, redovita izvješća Europske službe za vanjsko djelovanje te informacije država članica, Agencije Europske unije za azil, visokog povjerenika Ujedinjenih naroda za izbjeglice, Vijeća Europe i drugih mjerodavnih međunarodnih organizacija. Komisija bi trebala biti u stanju produžiti obustavu oznake treće zemlje kao sigurne treće zemlje na razini Unije ili prisutnosti te zemlje na zajedničkom popisu EU-a sigurnih zemalja podrijetla za razdoblje od šest mjeseci, uz mogućnost da se to produženje jedanput obnovi. Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući ona na razini stručnjaka. Prilikom pripreme i izrade delegiranih akata, Komisija bi trebala osigurati da se relevantni dokumenti Europskom parlamentu i Vijeću šalju istodobno, na vrijeme i na primjeren način. (51)Nakon isteka razdoblja valjanosti delegiranog akta i njegovih produžetaka, a da nije donesen novi delegirani akt, oznaka treće zemlje kao sigurne treće zemlje na razini Unije više ne bi trebala biti obustavljena, niti bi zemlja trebala i dalje biti isključena sa zajedničkog popisa EU-a sigurnih zemalja podrijetla. Time se ne bi trebala dovesti u pitanje bilo kakva predložena izmjena radi uklanjanja te treće zemlje s popisa. (52)Komisija bi, uz pomoć Agencije Europske unije za azil, trebala redovito preispitivati stanje u trećim zemljama koje su uklonjene sa zajedničkog popisa EU-a sigurnih zemalja podrijetla ili sigurnih trećih zemalja, uključujući i slučajeve kada je neka država članica obavijestila Komisiju da smatra, na temelju potkrijepljene procjene, da, uslijed promjena stanja u toj trećoj zemlji, ista opet ispunjava uvjete utvrđene ovom Uredbom da bi bila određena kao sigurna. U takvom bi slučaju države članice jedino mogle odrediti tu treću zemlju kao sigurnu zemlju podrijetla ili sigurnu treću zemlju na nacionalnoj razini ako Komisija ne uloži prigovore takvoj oznaci. Ako Komisija smatra da su ti uvjeti ispunjeni, može predložiti izmjenu oznake sigurnih trećih zemalja na razini Unije ili zajedničkog popisa EU-a sigurnih zemalja podrijetla dodavanjem te treće zemlje. (53)Što se tiče sigurnih zemalja podrijetla, prema zaključcima Vijeća za pravosuđe i unutarnje p