Primjena načela zemlje podrijetla na stjecanje prava na dodatne usluge na internetu koje pružaju organizacije za radiodifuziju bila bi novost za nositelje prava pri odobravanju licencija za svoj sadržaj pružateljima radiodifuzijskih usluga za emitiranje na internetu. Međutim, riječ je o ciljanoj intervenciji (koja je ograničena na dodatne usluge na internetu koje pružaju organizacije za radiodifuziju i koja ne utječe na ugovornu slobodu pružatelja radiodifuzijskih usluga i nositelja prava) kojom bi se olakšao razvoj tržišta bez ometanja postojećih poslovnih modela i strategija distribucije. Primjenom obveznog kolektivnog ostvarivanja prava za određene vrste digitalnih usluga reemitiranja ograničeno bi se utjecalo na odluke o licenciranju koje donose nositelji prava. Troškovi usklađivanja bili bi zanemarivi jer bi se ista mreža organizacija za kolektivno ostvarivanje prava koja se koristi za licenciranje prava na kabelsko reemitiranje mogla upotrijebiti za licenciranje prava na reemitiranje i putem drugih sredstava. U pogledu mehanizma za pregovore, koji je usmjeren na olakšavanje licenciranja prava na emitiranje na zahtjev, troškovi provedbe bili bi ograničeni jer bi se države članice mogle osloniti na postojeće strukture koje imaju potrebno znanje. Moguće je da će dionici (nositelji prava, distributeri, platforme za emitiranje na zahtjev) snositi neke troškove sudjelovanja u mehanizmu za pregovore. Ti bi se troškovi, međutim, nadoknadili povećanjem učinkovitosti koje proizlazi iz uspješnih pregovora. Mogućnost kojoj se daje prednost za nedostupna djela, kao takva ne bi podrazumijevala nikakve dodatne troškove. U slučaju da se upotrijebe pravni mehanizmi, organizacije za kolektivno ostvarivanje prava snosile bi neke troškove povezane sa zahtjevima transparentnosti te upravljanjem izuzećima i licencijama. U području iznimaka ne očekuje se da će mogućnosti kojima se daje prednost bitno utjecati na prihode nositelja prava ostvarene licenciranjem. Iz potrebe za prilagodbom područja primjene postojećih licencija kako bi obuhvatile nove iznimke mogu proizaći vrlo ograničeni troškovi usklađivanja. Za podučavanje ne očekuje se da bi nova iznimka imala utjecaj na primarno tržište nositelja prava, posebno zbog svrhe i uvjeta povezanih s iznimkom (davanje primjera u nastavi, digitalne upotrebe na osiguranim elektroničkim mrežama). Ona može podrazumijevati određene troškove usklađivanja za države članice koje odluče uvjetovati iznimku dostupnošću licencija koje se odnose na jednake upotrebe, zbog zahtjeva da se osigura dostupnost i vidljivost takvih licencija. Ipak, tim bi se troškovima omogućilo znatno smanjenje administrativnog opterećenja za obrazovne ustanove. U slučaju rudarenja teksta i podataka, uvjetom za zakonit pristup predviđenim za upotrebu iznimke osiguralo bi se da mogućnost kojoj se daje prednost ne utječe na tržište pretplatnika nositelja prava. Mogućnost kojoj se daje prednost za očuvanje kulturne baštine ne bi uzrokovala posebne troškove usklađivanja, a utjecaj na dohodak nositelja prava bio bi minimalan, čak i zanemariv, jer bi se ta iznimka primjenjivala samo na djela koja institucije kulturne baštine već imaju u svojim stalnim kolekcijama te ne utječe na uvođenje stalnih primjeraka u kolekciju. Pružatelji internetskih usluga koji distribuiraju sadržaj koji učitavaju njihovi korisnici snosili bi troškove usklađivanja jer trebaju uvesti tehnologije. Ti bi troškovi ovisili o količini i vrsti sadržaja koji je potrebno identificirati. Očekuje se da će bit ograničeni zahvaljujući činjenici da tehnologije koje treba uvesti trebaju biti srazmjerne te da se većina pružatelja usluga koje obuhvaća već koriste nekom tehnologijom za određivanje sadržaja. U vezi s uvođenjem srodnih prava koja obuhvaćaju upotrebu tiskanih publikacija u digitalnom obliku ne očekuju se veći troškovi licenciranja za pružatelje internetskih usluga koji su već stekli licencije koje se izričito odnose na upotrebu sadržaja digitalnih vijesti. Troškove bi snosili samo oni pružatelji internetskih usluga koji ne još ne stječu licencije za ponovnu upotrebu sadržaja izdavača, iako bi to u principu trebali činiti, u skladu sa zakonodavstvom o autorskom pravu. Mogućnost koju imaju države članice, da svim izdavačima omoguće stjecanje udjela u naknadi za upotrebu sadržaja u okviru iznimke ne bi uzrokovala troškove s obzirom na to da udruge za kolektivno ostvarivanje prava koje su nadležne za naplatu naknade za izdavače već postoje u većini država članica. U pogledu naknade za stvaratelje, obveze transparentnosti uzrokovale bi troškove usklađivanja za stranke koje sa stvarateljima sklapaju ugovore, no očekuje se da će oni biti razumni. Zbog vrlo ograničene dostupnosti podataka nije bilo moguće odrediti ukupni iznos tih troškova, no u procjenu učinka uključene su procjene na temelju nekoliko primjera koje su prijavili dionici. Očekuje se da će mehanizam za prilagodbu ugovora uzrokovati ograničene troškove (npr. troškove ponovnih pregovora) jer će se vjerojatno najviše upotrebljavati kao prednost u pregovorima. Države članice mogu se koristiti postojećim strukturama kako bi smanjile moguće troškove uspostavljanja mehanizma za rješavanje sporova.