Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o Zakoniku Unije o vizama (Zakonik o vizama) /* COM/2014/0164 final - 2014/0094 (COD) */





OBRAZLOŽENJE 1. KONTEKST PRIJEDLOGA Razlozi za prijedlog i ciljevi prijedloga Ovim se prijedlogom preinačuje i izmjenjuje Uredba (EZ) br. 810/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o uspostavi Zakonika Zajednice o vizama (Zakonik o vizama). U prijedlogu se uzima u obzir činjenica da se pridaje veći politički značaj gospodarskom učinku vizne politike na šire gospodarstvo Europske unije, a posebno na turizam, kako bi se osigurala veća usklađenost s ciljevima rasta Strategije Europa 2020., u skladu s Komunikacijom Komisije Provedba i razvoj zajedničke vizne politike za poticanje rasta u Europskoj uniji.[1] Prijedlog se isto tako temelji na zaključcima iz Izvješća Komisije Europskom parlamentu i Vijeću o ocjeni provedbe Zakonika o vizama[2]. Uz izvješće je priložen i radni dokument službi Komisije[3], koji sadržava detaljnu ocjenu. Ovaj prijedlog sadržava i dvije mjere za olakšavanje obiteljskih kontakata: u njemu se uvode pojednostavljeni postupci u slučaju kada bliža rodbina dolazi u posjetu građanima Unije na području države članice čiji su ti građani državljani te u slučaju kada bliža rodbina građana Unije koji žive u trećoj zemlji želi zajedno s njima posjetiti državu članicu čiji su ti građani državljani. Pored toga, u prijedlogu se pojašnjava da se isti pojednostavljeni postupci kao minimalni zahtjev trebaju omogućiti članovima obitelji građana EU-a koji ostvaruju prava na temelju članka 5. stavka 2. drugog podstavka Direktive 2004/38/EZ o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravište na području države članice Opći kontekst Uredba (EZ) br. 810/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o uspostavi Zakonika Zajednice o vizama (Zakonik o vizama) primjenjuje se od 5. travnja 2010. Odredbe o obavješćivanju i zahtjevima u vezi s obrazloženjem odbijanja, poništenja ili ukidanja vize te pravu na žalbu na takve odluke primjenjuju se od 5. travnja 2011. U članku 57. stavku 1. Zakonika o vizama od Komisije se zahtijeva da Europskom Parlamentu i Vijeću dvije godine nakon početka primjene svih odredaba Zakonika o vizama (tj. 5. travnja 2013.) pošalje izvješće o ocjeni njegove primjene. U međuvremenu je podnesena ocjena uz odgovarajući radni dokument službi Komisije. U članku 57. stavku 2. navodi se da se uz ocjenu može priložiti prijedlog izmjena Uredbe. U svjetlu zaključaka iz izvješća o ocjeni, Komisija je uz to izvješće odlučila podnijeti ovaj prijedlog izmjena zakonodavnog akta. Predloženim se izmjenama, uz zadržavanje razine sigurnosti na vanjskim granicama i osiguravanje dobrog funkcioniranja schengenskog prostora, olakšavaju zakonita putovanja te pojednostavljuje pravni okvir u interesu država članica, npr. omogućivanjem fleksibilnijih pravila o konzularnoj suradnji. Zajedničkom viznom politikom treba pridonijeti poticanju rasta, a trebala bi biti usklađena s politikama EU-a u vezi s vanjskim odnosima, trgovinom, obrazovanjem, kulturom i turizmom. Postojeće odredbe Uredba (EZ) br. 810/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o uspostavi Zakonika Zajednice o vizama (Zakonik o vizama). 2. REZULTATI SAVJETOVANJA SA ZAINTERESIRANIM STRANAMA I PROCJENA UTJECAJA Savjetovanje sa zainteresiranim stranama Savjetovanje sa zainteresiranim stranama obuhvaćeno je procjenom utjecaja[4] priloženom ovom prijedlogu. Procjena utjecaja Na temelju izvješća o ocjeni iz odjeljka 1., utvrđena su dva osnovna problemska područja. (1) Ukupno trajanje i troškovi (izravni i neizravni) te zahtjevna priroda postupaka; Složenost tog problema opisana je u Procjeni utjecaja. Kada je riječ o regulatornim mogućnostima, izdavanje viza za višekratni ulazak s dugim razdobljem valjanosti uz izvjesne pojednostavljene postupke smatralo se jedinim rješenjem koje bi u svakom slučaju imalo povoljan ishod za obje strane. Tim se rješenjem može smanjiti administrativno opterećenje konzulata te se ono istovremeno smatra značajnim pojednostavljenjem za određene skupine putnika. To bi u praksi bilo jednakovrijedno oslobođenju od obveze posjedovanja vize u razdoblju valjanosti vize za višekratni ulazak, što bi za posljedicu imalo znatne uštede i učinkovitiji postupak za podnositelje zahtjeva za vizu (u smislu trajanja i troškova), kao i za konzulate (u smislu trajanja). Mogućnosti politika koje se predviđaju za rješenje ovog problema stoga su veoma slične. Razlikuju se jedino korisnici koji bi njima trebali biti obuhvaćeni te dužina valjanosti viza za višekratni ulazak, i to kako slijedi: Mogućnost s minimalnim regulatornim elementom: uvođenje obveznih pojednostavljenih postupaka i obvezno izdavanje viza za višekratni ulazak na najmanje godinu dana te nakon toga na tri godine za podnositelje koji putuju često (definiraju se kao podnositelji koji su prethodno koristili najmanje tri vize (u prethodnih 12 mjeseci prije datuma podnošenja zahtjeva) i koji su registrirani u viznom informacijskom sustavu (VIS)). Mogućnost sa srednjim regulatornim elementom: uvođenje obveznih pojednostavljenih postupaka i obveza izdavanja viza za višekratni ulazak na najmanje tri godine, a zatim na pet godina za podnositelje koji putuju često (definiraju se kao podnositelji koji su prethodno zakonito koristili najmanje dvije vize koje su registrirane u VIS-u). U okviru utvrđene mogućnosti s maksimalnim regulatornim elementom obvezni pojednostavljeni postupci i obvezno neodložno izdavanje viza za višekratni ulazak na pet godina proširili bi se na većinu podnositelja zahtjeva („podnositelji registrirani u VIS-u”) tako što bi se zahtijevala samo jedna zakonski korištena viza (u razdoblju od dvanaest mjeseci prije datuma podnošenja zahtjeva) registrirana u VIS-u. Iz procjene utjcaja vidljivo je da bi se tim mogućnostima još više uskladio postojeći pravni okvir te da bi one dovele do istinske zajedničke vizne politike. Potencijalni gospodarski učinci tih mogućnosti u državama članicama nastaju tako što će korisnici viza za višekratni ulazak s dugim/dužim razdobljem valjanosti vjerojatno češće putovati u schengenski prostor nego što bi to inače činili. U Procjeni utjecaja navodi se da bi primjenom mogućnosti s minimalnim regulatornim elementom došlo do povećanja broja putovanja u schengenski prostor za 500 000, u slučaju mogućnosti sa srednjim elementom za 2 milijuna te u slučaju mogućnosti s maksimalnim regulatornim elementom za 3 milijuna. Veći broj putovanja u schengenski prostor očigledno rezultira i većim prihodima: oko 300 milijuna EUR u slučaju minimalne mogućnosti (oko 7 600 radnih mjesta u ekvivaletnu punog radnog vremena), više od milijardu EUR (oko 30 000 radnih mjesta u ekvivalentu punog radnog vremena) u slučaju srednje mogućnosti odnosno oko dvije milijarde EUR (50 000 radnih mjesta u ekvivalentu punog radnog vremena) u slučaju maksimalne mogućnosti. Iz procjene utjecaja isto je tako vidljivo da je visoki potencijalni gospodarski učinak maksimalne mogućnosti povezan s većim sigurnosnim rizikom. Niti jedna od tih mogućnosti ne uključuje znatnije dodatne troškove. Zapravo, jedna je od pokretačkih snaga mogućnosti politika postići uštede za države članice/konzulate i podnositelje zahtjeva za vizu. Primjenama tih mogućnosti dolazi do progresivnog smanjenja troškova podnositelja zahtjeva, uglavnom zbog većeg broja izdanih viza za višekratni ulazak. Sa stajališta podnositelja zahtjeva najučinkovitija je mogućnost s maksimalnim, a najneučinkovitija ona s minimalnim regulatornim elementom. Očekuje se da će smanjenjem broja zahtjeva za vizu u okviru sustava viza za višekratni ulazak doći do smanjenja prihoda koje države članice ostvaruju od izdavanja viza. Međutim, izdavanjem viza za višekratni ulazak isto se tako smanjuju i troškovi jer se obrađuje manji broj zahtjeva: gospodarske koristi u slučaju svih triju mogućnosti znatno nadmašuju procijenjene troškove. Premda je jasno da maksimalna mogućnost ima veoma visok potencijalni gospodarski učinak, ona je povezana i s potencijalno većim sigurnosnim rizikom. Kako bi se taj rizik ublažio, predlaže se postupno izdavanje viza za višekratni ulazak na duže razdoblje „podnositeljima koji putuju redovito i registrirani su u VIS-u” (najprije na tri godine, a nakon toga na osnovi zakonskog korištenja te vize, na pet godina). Učinci takvog pristupa bili bi između srednje i maksimalne mogućnosti iz Procjene utjecaja, vjerojatno bliže učincima maksimalne mogućnosti kada je riječ o gospodarskim učincima. (2) nedostatna zemljopisna pokrivenost u obradi viza. Minimalna mogućnost politike koja je ocjenjivana u vezi s ovim problemskim područjem sastojala bi se u stavljanju izvan snage članka 41. Zakonika o vizama (kolokacija, zajednički centri za podnošenje zahtjeva) i uvođenju općeg pojma/koncepta „Schengenskog viznog centra”, kojim bi se realnije i fleksibilnije definirali određeni oblici konzularne suradnje. U okviru srednje mogućnosti uz concept „Schengenskih viznih centara” uveo bi se i koncept „obveznog zastupanja”, prema kojem bi, ako država članica nadležna za obradu zahtjeva za vizu nije prisutna i nema predstavništvo (na temelju ugovora o zastupanju) u određenoj trećoj zemlji, bilo koja druga država članica prisutna u toj zemlji bila bi obvezna obrađivati zahtjeve za vize u njezino ime. Konačno, kao maksimalna mogućnost, kako bi se osigurala primjerena pokrivenost za prikupljanje/obradu zahtjeva za vizu, provedbenim odlukama Komisije definiralo bi se na koji bi način mreža za prikupljanje zahtjeva za schengenske vize u trećim zemljama trebala biti oblikovana u smislu ugovora o zastupanju, suradnje s vanjskim pružateljima usluga i udruživanja sredstava na drukčiji način. U procjeni utjecaja navodi se da bi maksimalna mogućnost mogla imati najpozitivnije učinke u smislu racionalizcije pokrivenosti prikupljanja/obrade zahtjeva za vizu te da bi njezina primjena imala znatne prednosti za podnositelje zahtjeva te dovela do učinkovitijeg rada konzulata. Međutim, čini se da je stupanj njezine izvedivosti nizak. Prema procjeni utjecaja srednja se mogućnost smatra najprikladnijom. U procjeni utjecaja ističe se da bi se „obveznim zastupanjem” osigurala konzularna pokrivenost u bilo kojoj trećoj zemlji gdje postoji barem jedan konzulat za obradu zahtjeva za vize. To bi moglo imati pozitivan učinak za oko 100 000 podnositelja koji bi zahtjeve mogli podnositi u svojim zemljama, umjesto da putuju u zemlje gdje je nadležna država članica prisutna ili ima predstavništvo. Gospodarski učinci svih triju mogućnosti politika smatraju se poprilično skromnima. Zbog same prirode problema cilj mogućnosti politika zapravo nije bio u prvom redu ostvariti gospodarski rast, nego podnositeljima zahtjeva za vizu pružiti bolju uslugu te državama članicama omogućiti primjeren pravni okvir za racionalizaciju njihovih resursa. Smatralo se da financijski učinci „obveznog zastupanja” nisu veliki zato što, u načelu, ako se u određenoj trećoj zemlji podnosi velik broj zahtjeva za vizu za jednu državu članicu, ta je država članica uglavnom već osigurala svoju konzularnu zastupljenost tako što je u toj trećoj zemlji prisutna ili u njoj ima predstavništvo. Osim toga, prosječnom se pristojbom za izdavanje vize u načelu pokrivaju troškovi obrade. Smatra se da bi neregulatorne mogućnosti politike imale veoma mali pozitivan učinak na rješavanje problema ili postizanje ciljeva politike, te je procijenjeno da ne bi bile učinkovite. U izvješću o procjeni navodi se niz drugih pitanja (uglavnom tehničke prirode), o kojima je riječ i u ovom prijedlogu. Ta pitanja nisu obuhvaćena Procjenom utjecaja zato što se smatralo da predviđene izmjene nemaju znatne i/ili mjerljive posljedice na proračun te socijalno i gospodarsko područje. Namjena je većine predloženih mjera pojasniti ili prilagoditi/dopuniti određene odredbe Zakonika o vizama bez izmjene njihova sadržaja. 3. PRAVNI ELEMENTI PRIJEDLOGA Sažetak U predloženim je izmjenama riječ o sljedećim pitanjima: Odredbe o obvezi posjedovanja zrakoplovno-tranzitne vize koju su pojedine države članice uvele za državljane određenih trećih zemalja revidirane su kako bi se osigurala transparentnost i razmjernost (članak 3.). Kako bi se jasno razlikovale različite kategorije podnositelja zahtjeva za vizu uz istovremeno uzimanje u obzir puno uvođenje VIS-a, dodane su definicije pojmova „podnositelji registrirani u VIS-u" i „podnositelji koji putuju redovito i registrirani su u VIS-u”. Ta se razlika odražava u svim stadijima postupka (članci 5., 10., 12., 13., 18. i 21.). U nastavku teksta nalazi se pregled različitih pojednostavljenih postupaka: || Podnošenje zahtjeva osobno || Uzimanje otisaka prstiju || Popratne isprave || Vrsta vize Prvi zahtjev – podnositelj nije registriran u VIS-u || DA || DA || Pun popis u skladu sa svim uvjetima ulaska || Jednokratan ulazak u skladu sa svrhom putovanja Međutim može se izdati viza za višekratni ulazak ako konzulat podnositelja smatra pouzdanim. Podnositelj registriran u VIS-u (ali ne putuje redovito) || NE || NE, osim ako otisci nisu uzeti u posljednjih 59 mjeseci || Pun popis u skladu sa svim uvjetima ulaska || Viza za jednokratni ili višekratni ulazak Podnositelj koji putuje redovito i registriran je u VIS-u || NE || NE || Samo dokaz o svrsi putovanja Pretpostavka (zbog prethodnog korištenja viza) ispunjenja uvjeta ulaska u pogledu migracijskog i sigurnosnog rizika i dostatnih sredstava za uzdržavanje || Prvi zahtjev: viza za višekratni ulazak na tri godine Naredni zahtjevi: viza za višekratni ulazak na pet godina Odredbe o „nadležnoj državi članici” (članak 5.) pojednostavljene su kako bi se podnositeljima omogućilo da lakše saznaju gdje trebaju podnijeti zahtjev te osiguralo da u načelu uvijek mogu podnijeti zahtjev u državi boravka. To podrazumijeva da, u slučaju da nadležna država članica nije prisutna i nema predstavništvo na određenoj lokaciji, podnositelj ima pravo podnijeti zahtjev u jednom od postojećih konzulata u skladu s kriterijima utvrđenima u članku. Odredbama se omogućuju određeni pojednostavljeni postupci za bližu rodbinu građana Unije kako bi se pridonijelo njihovoj mobilnosti, posebno olakšavanjem obiteljskih posjeta (članci 8., 13., 14. i 20.). Kao prvo, odredbama se uvode pojednostavljeni postupci u slučaju kada članovi obitelji namjeravaju doći u posjetu građanima Unije koji borave na području države članice čiji su ti građani državljani te u slučaju kada članovi obitelji građana Unije koji žive u trećoj zemlji žele zajedno s njima posjetiti državu članicu čiji su ti građani državljani. Ni jedna od tih dviju situacija nije obuhvaćena Direktivom 2004/38/EZ. Sporazumi o pojednostavljenju viznih postupaka koje je EU sklopio i proveo s nizom trećih zemalja pokazuju značaj olakšavanja takvih posjeta: izmijenjenim sporazumima o pojednostavljenju viznih postupaka s Ukrajinom i Moldovom, kao i nedavnim sporazumima o pojednostavljenju viznih postupaka s Armenijom i Azerbajdžanom, omogućuju se pojednostavljeni postupci (npr. oslobađanje od plaćanja pristojbi za vizu i izdavanje viza za višekratni ulazak s dugim razdobljem valjanosti) za građane trećih zemalja u svrhu posjeta bližoj rodbini koja ima državljanstvo države članice u kojoj boravi. Takva praksa Unije trebala bi postati općenitom u Zakoniku o vizama. Pored toga, u skladu s odredbama isti se pojednostavljeni postupci omogućuju u situacijama obuhvaćenima Direktivom 2004/38/EZ. Kako je predviđeno u članku 5. stavku 2. Direktive, ako građanin EU-a ostvaruje pravo na slobodno kretanje i boravak na njihovu području, države članice mogu od člana obitelji koji nije građanin EU-a tražiti vizu za ulazak. Kao što je to potvrdio Sud[5], ti članovi obitelji, osim prava na ulazak na područje države članice, imaju i pravo na ulaznu vizu u tu svrhu. U skladu s člankom 5. stavkom 2. drugim podstavkom Direktive, države članice takvim osobama nude sve mogućnosti [6]za pribavljanje potrebnih viza, koje se izdaju bez naknade što je prije moguće i po žurnom postupku. Treba napomenuti da citirani članak 5. stavak 2. u osnovi sadržava iste odredbe kao i članak 3. stavak 2. Direktive 68/360/EEZ[7], koja je stavljena izvan snage Direktivom 2004/38/EZ. Članak 3. stavak 2. Direktive 68/360/EEZ donesen je u vrijeme kada Zajednica nije imala ovlasti donositi zakonodavne akte o vizama. Od stupanja na snagu Ugovora iz Amsterdama 1. svibnja 1999. Zajednica ima ovlasti donositi zakonodavne akte o vizama. Te ovlasti, trenutačno sadržane u članku 77. UFEU-a, korištene su u donošenju Zakonika o vizama. Poželjno je precizirati pojednostavljenja na koja se odnosi Direktiva 2004/38/EZ, a to je primjereno učiniti u Zakoniku o vizama, gdje su utvrđena detaljna pravila o uvjetima i postupcima za izdavanje viza. Uzimajući u obzir činjenicu da su države članice slobodne omogućivati dodatne pojednostvljene postupke, predložena pojednostavljenja za bližu rodbinu građana Unije koji se ne koriste svojim pravom na slobodno kretanje i boravak unutar Unije treba kao minimalan zahtjev primjenjivati u situacijama koje su obuhvaćene područjem primjene Direktive 2004/38/EZ. Takva pojednostavljenja za sve države članice koje obvezuje Zakonik o vizama predstavljaju ispunjenje obveze sadržane u članku 5. stavku 2. drugom podstavku Direktive 2004/38/EZ. Odredbe o oslobađanju od plaćanja vizne pristojbe postale su obvezne kako bi se osigurao ravnopravan tretman podnositelja zahtjeva (članak 14.) Neke su kategorije kojima se omogućuje oslobađanje od plaćanja vizne pristojbe proširene, npr. maloljetnici mlađi od 18 godina, a neke dodane (bliža rodbina građana Unije koji ne ostvaruju svoje pravo na slobodno kretanje). Opći pojednostavljeni postupci: – Ukinuto je načelo da svi podnositelji moraju zahtjev podnijeti osobno (vidi Radni dokument službi Komisije točku 2.1.1.1. (stavak (7)). Općenito gledano, podnositelji će morati osobno doći u konzulat ili kod vanjskog pružatelja usluga za uzimanje otisaka prstiju koji se pohranjuju u viznom informacijskom sustavu (članak 9.). – Krajnji rok za podnošenje zahtjeva produžen je kako bi se putnicima omogućilo planiranje unaprijed i izbjegavanje vrhunca sezone putovanja; isto tako utvrđen je minimalni rok za podnošenje zahtjeva kako bi se državama članicama omogućila primjerena ocjena zahtjeva i organizacija posla (članak 8.). – Opći obrazac zahtjeva za vizu (Prilog I.) pojednostavljen je te je dodano upućivanje na elektroničko ispunjavanje obrasca zahtjeva (članak 10.). – Popis popratnih isprava u Prilogu II. više nije „popis koji nije konačan” te je uspostavljena razlika između nepoznatog podnositelja i podnositelja koji putuje redovito i registriran je u VIS-u, u odnosu na popratne isprave koje se moraju priložiti (članak 13.). U članku 13. pojačane su odredbe o pripremnim aktivnostima u vezi sa sastavljanjem popisa prilagođenih lokalnim okolnostima u schengenskoj suradnji na lokalnoj razini. – Nepoznati podnositelj zahtjeva za vizu (tj. osoba koja prethodno nije podnosila zahtjeve) trebao bi dokazati da ispunjuje uvjete za izdavanje vize. – U tom se kontekstu skreće pažnja na nedavnu „presudu u predmetu Koushkaki”[8] prema kojoj se članak 23. stavak 4., članak 32. stavak 1. i članak 35. stavak 6. (članak 20. stavak 4., članak 29. stavak 1. i članak 32. stavak 5. preinačenog Zakonika o vizama) „moraju tumačiti u smislu da nadležna tijela države članice nakon razmatranja zahtjeva za jedinstvenu vizu podnositelju ne mogu odbiti izdavanje takve vize, osim ako se na podnositelja odnosi jedan od razloga za odbijanje vize navedenih u tim odredbama. Ta tijela imaju široka diskrecijska prava u razmatranju takvog zahtjeva ako se to odnosi na uvjete primjene tih odredaba i ocjenu relevantnih činjenica, kako bi se utvrdilo može li se na podnositelja primijeniti jedan od tih razloga za odbijanje.” – Europski sud isto je isto tako presudio da se odredbe članka 32. stavka 1. (sada članak 29. stavak 1.) Zakonika o vizama, u vezi s člankom 21. stavkom 1. (sada članak 18. stavak 1.) „moraju tumačiti u smislu da je obveza nadležnih tijela države članice da izda jedinstvenu vizu uvjetovana time da ne postoji opravdana sumnja u namjeru podnositelja zahtjeva da napusti teritorij država članica prije isteka zatražene vize, u svjetlu opće situacije u zemlji u kojoj podnositelj ima boravište i njegovih osobnih karakteristika utvrđenih na osnovi informacija koje je dostavio.” – Treba pretpostaviti da „podnositelji koji putuju redovito i registrirani su u VIS-u” ispunjuju uvjete za ulazak u pogledu rizika nezakonitog useljenja i posjedovanja dostatnih sredstava za uzdržavanje. Međutim treba postojati mogućnost neprimjenjivanja te pretpostavke u pojedinačnim slučajevima. – U prijedlogu se predviđa mogućnost da nadležna tijela država članica u pojedinačnim slučajevima ne primjenjuju pretpostavku ispunjenja uvjeta za ulazak te se utvrđuje na kojim se osnovama može donijeti takva odluka (članak 18. stavak 9.). – Općenito su skraćeni rokovi za odluku o zahtjevu za vizu (članak 20.) u smislu skraćivanja roka za davanje odgovora u postupku prethodnog savjetovanja (članak 19.). Uvode se kratki rokovi za razmatranje zahtjeva članova obitelji građana Unije koji ostvaruju pravo na slobodno kretanje i bliže rodbine građana Unije koji ne ostvaruju pravo na slobodno kretanje. – Viza za višekratni ulazak može se izdati na razdoblje duže od valjanosti putne isprave (članak 11. točka (a)). – Odredbe o putnom zdravstvenom osiguranju treba brisati jer nikada nije utvrđena stvarna dodana vrijednost tog osiguranja (vidi Radni dokument službi Komisije, točku 2.1.1.2. stavak (14)). – Standardni obrazaca za obavijest o odbijanju, poništenju ili ukidanju vize uz navođenje razloga revidiran je kako bi uključio konkretan razlog odbijanja zrakoplovno-tranzitne vize te kako bi se osiguralo da se dotična osoba primjereno informira o žalbenom postupku. – Uvedene su odredbe koje odstupaju od općih odredaba o izdavanju viza na vanjskim granicama u iznimnim slučajevima: državama članicama će u cilju promicanja kratkotrajnih turističkih boravaka biti dopušteno izdavati vize na vanjskim granicama u okviru privremenih programa, i to nakon objavljivanja organizacijskih modaliteta takvih programa (članak 33.). – Dodana su fleksibilna pravila kojima se državama članicama omogućuje racionalizacija resursa, povećavanje konzularne pokrivenosti i razvoj suradnje s drugim državama članicama (članak 38.). – Države članice vanjskog pružatelja usluga više ne koriste kao posljednje sredstvo. – Države članice ne moraju zadržati mogućnosti „izravnog pristupa” za podnošenje zahtjeva u konzulatima na mjestima gdje je za prikupljanje zahtjeva ovlašten vanjski pružatelj usluga (brisanje prijašnjeg članka 17. stavka 5.). Međutim, članovima obitelji građana Unije koji ostvaruju svoje pravo na slobodno kretanje i bližoj rodbini građana Unije koji ne ostvaruju svoje pravo na slobodno kretanje te podnositeljima koji imaju dokaze o hitnosti svojeg predmeta treba odmah omogućiti termin. – Države članice trebale bi svake godine Komisiju izvješćivati o suradnji s vanjskim pružateljima usluga, uključujući nadzor pružatelja usluga. – Pojednostavljenje odredaba o ugovorima o zastupanju (stavak 39.) (vidi Radni dokument službi Komisije, točke 2.1.1.5. (stavak 20.) i 2.1.4. (stavak 41.) – Kao što je objašnjeno u izvješću o ocjeni (točka 3.2.) zbog nedostatka iscrpnih statističkih podataka nije moguće ocijeniti provedbu određenih odredaba. Stoga je Prilog VII. izmijenjen kako bi se omogućilo prikupljanje svih relevantnih podataka uz dovoljan broj potpodjela za primjereno ocjenjivanje. Države članice sve odgovarajuće podatke uzimaju iz VIS-a, osim informacija o broju izdanih besplatnih viza, ali ti se podaci mogu lako dobiti s obzirom na to da su povezani s ministarstvima financija država članica. – Jačanje pravnog okvira u pogledu informiranja javnosti (članak 45.): - Komisija će pokrenuti zajedničku internetsku stranicu o schengenskim vizama. - Komisija izrađuje predložak za informacije koje se pružaju podnositeljima zahtjeva za vizu. Tehničke izmjene: – Brisanje posebne svrhe putovanja „tranzit” (u prvom redu članak 1. stavak 1.) s obzirom na to da se vize za kratkorajni boravak ne uvjetuju svrhom putovanja. Taj se pojam zadržava samo u upućivanjima na posebnu svrhu putovanja, npr. u Prilogu II. Zakoniku o vizama, u kojem se nalazi popis popratnih isprava koje se podnose u skladu sa svrhom putovanja. – Utvrđivanje usklađenih pravila o postupcima koji se primjenjuju kada se izgubi identifikacijska isprava ili važeća viza (članak 7.). – Precizni rokovi za razne obavijesti država članica (15 dana): o ugovorima o zastupanju, uvođenju prethodnog savjetovanja i naknadnom informiranju. – U skladu s člankom 290. UFEU-a Komisiji se može delegirati ovlast izmjene određenih elemenata Uredbe koji nisu ključni u odnosu na popis trećih zemalja čiji državljani trebaju imati zrakoplovno-transportnu vizu prilikom prelaska kroz međunarodna tranzitna područja zračnih luka na području država članica (Prilog III.) te popis dozvola boravka koje njihovim nositeljima daju pravo na tranzit kroz zračne luke država članica bez zrakoplovno-tranzitne vize (Prilog IV.). – U skladu s člankom 291. UFEU-a, Komisiju treba ovlastiti za donošenje provedbenih akata o utvrđivanju popisa popratnih isprava koji se koriste na svakom pojedinom mjestu kako bi se uzele u obzir lokalne okolnosti, o pojedinostima u vezi s ispunjavanjem i stavljanjem naljepnica viza te pravilima o izdavanju viza pomorcima na vanjskim granicama. Stoga prijašnje Priloge VII., VIII. i IX. treba brisati. Pravna osnova Članak 77. stavak 2. točka (a) Ugovora o funkcioniranju Europske unije Ovim se prijedlogom preinačuje Uredba (EZ) br. 810/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o uspostavi Zakonika Zajednice o vizama (Zakonik o vizama), koja se temeljila na ekvivalentnim odredbama Ugovora o osnivanju Europske zajednice, tj. članku 62. stavku 2. točki (a) i točki (b) podtočki ii. Načelo supsidijarnosti Člankom 77. stavkom 2. točkom (a) UFEU-a Uniju se ovlašćuje za razvijanje mjera koje se odnose na „zajedničku politiku za vize i druge dozvole za kratkotrajni boravak”. Trenutačni je prijedlog u okviru područja utvrđenog tom odredbom. Cilj je ovog prijedloga još više razviti i poboljšati mjere iz Zakonika o vizama koje se odnose na uvjete i postupke izdavanja viza za planirani boravak na području država članica koji ne prelazi 90 dana u bilo kojem razdoblju od 180 dana. Taj se cilj ne može u dovoljnoj mjeri ostvariti pojedinačnim djelovanjem država članica jer izmjene postojećeg akta Unije (Zakonik o vizama) može provesti jedino Unija. Načelo proporcionalnosti U članku 5. stavku 4. UEU-a navodi se da sadržaj i oblik djelovanja Unije ne prelazi ono štoje potrebno za ostvarivanje ciljeva Ugovorâ. Oblik tog djelovanja bira se tako da se omogući postizanje cilja prijedloga i što učinkovitija provedba djelovanja. Zakonik o vizama u 2009. uspostavljen je Uredbom kako bi se osiguralo da će se primjenjivati na isti način u svim državama članicama koje primjenjuju schengensku pravnu stečevinu. Predložena inicijativa predstavlja izmjenu postojeće uredbe i stoga se mora provesti u obliku uredbe. Kada je riječ o sadržaju, ova se inicijativa ograničava na poboljšanje postojeće uredbe i temelji na ciljevima politike kojima je dodan i jedan novi: gospodarski rast. Stoga je prijedlog u skladu s načelom proporcionalnosti. Odabir instrumenta Ovim se prijedlogom preinačuje Uredba (EZ) br. 810/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o uspostavi Zakonika Zajednice o vizama (Zakonik o vizama). Stoga odabrani pravni instrument može biti samo uredba. 4. POSLJEDICE ZA PRORAČUN Predloženim izmjenama ne utječe se na proračun EU-a. 5. DODATNI ELEMENTI Posljedice raznih protokola uz Ugovore i sporazuma o pridruživanju sklopljenih s trećim zemljama Pravna osnova za ovaj prijedlog nalazi se u glavi V. trećeg dijela Ugovora o funkcioniranju Europske unije, te se kao rezultat toga primjenjuje sustav „varijabilne geometrije” predviđen u protokolima o stajalištu Ujedinjene Kraljevine, Irske i Danske i schengenskom protokolu. Prijedlog se temelji na schengenskoj pravnoj stečevini. Stoga treba uzeti u obzir posljedice za različite protokole u vezi s Danskom, Irskom i Ujedinjenom Kraljevinom, Islandom i Norveškom te Švicarskom i Lihtenštajnom. Isto tako treba uzeti u obzir i posljedice za različite akte o pristupanju. U uvodnim izjavama 49. – 57. ovog prijedloga detaljno se prikazuje položaj svake od tih država. Sustav „varijabilne geometrije” iz ovog prijedloga identičan je onom koji se primjenjuje na prvotni Zakonik o vizama, uz dodatno upućivanje na Akt o pristupanju Hrvatske iz 2011. Veza s istovremenim prijedlogom Uredbe o uspostavi vize za privremeni boravak[9] Moguće izmjene ovog prijedloga tijekom zakonodavnog pocesa utjecat će na prijedlog Uredbe o uspostavi vize za privremeni boravak, tako da posebnu pažnju treba posvetiti osiguravanju nužne sinergije između tih dvaju prijedloga tijekom procesa pregovaranja. Ako se tijekom tih pregovora učini mogućim donošenje u sličnim vremenskim okvirima, Komisija ta dva prijedloga namjerava spojiti u jedan prijedlog preinake. U slučaju da se zakonodavci sporazume o trenutačnom prijedlogu prije nego što se učini izglednim postizanje sporazuma o prijedlogu Uredbe o uspostavi vize za privremeni boravak, odredbe iz ovog prijedloga koje se odnose na planiranu vizu za privremeni boravak (članak 3. stavak 7., članak 12. stavak 3., članak 18. stavak 6.) ne bi se trebale zadržati u svrhu donošenja, ali se kasnije trebaju unijeti kao izmjene u Zakonik o vizama nakon što se postigne sporazum o prijedlogu u vezi s vizom za privremeni boravak. Sažet pregled predloženih izmjena Članak 1. – Izmjene Zakonika o vizama Članak 1.– Predmet i područje primjene – Horizontalne izmjene: u cijelom je tekstu izbrisan pojam „tranzit” kao svrha putovanja Članak 2. – Definicije – Dodaje se stavak 6. s upućivanjem na definiciju „vize za privremeni boravak” u odgovarajućoj Uredbi. – Dodaje se stavak 7., koji sadržava definiciju „bliže rodbine” (građana Unije). – Dodaje se stavak 8., koji sadržava definiciju „podnositelj registriran u VIS-u”, kako bi se u potpunosti iskoristile pogodnosti iz viznog informacijskog sustava. – Dodaje se stavak 9., koji sadržava definiciju „podnositelj koji putuje redovito i registriran je u VIS-u”, kako bi se u potpunosti iskoristile pogodnosti viznog informacijskog sustava te se u obzir uzima podnositeljevo prethodno korištenje viza. – Dodaje se stavak 12., koji sadržava definiciju pojma „valjan” u smislu da nije isteklo razdoblje valjanosti i kao pojam suprotan pojmovima lažan ili krivotvoren. – Stavak 16.: dodaje se pojam „pomorac” kako bi se osiguralo da svo osoblje koje radi na brodovima uživa pogodnosti različitih pojednostavljenih postupaka. Članak 3. – Državljani trećih zemalja kojima je potrebna zrakoplovno-tranzitna viza – Stavak 4.: odredbe o zrakoplovno-tranzitnim vizama koje pojedine države članice uvode za državljane određenih trećih zemalja revidirane su kako bi bile obuhvaćene primjerenim institucijskim pravnim okvirom. Članak 5. – Država članica nadležna za razmatranje i odlučivanje o zahtjevu – Stavak 1. točka (b) izmijenjena je kako bi sadržavala samo jedan objektivan kriterij, tj. dužinu boravka, za utvrđivanje države članice nadležne za razmatranje zahtjeva ako planirano putovanje obuhvaća više od jednog odredišta. Pored toga dodane su odredbe kojima se obuhvaća situacije kada putnik u kratkom razdoblju, tj. dva mjeseca, ide na više putovanja u različite države članice. – Mijenja se stavak 2. kako bi se riješile situacije kada „nadležna” država članica nije prisutna i nema predstavništvo u trećoj zemlji u kojoj podnositelj zahtjeva zakonito boravi. Odredbama se obuhvaćaju sve moguće situacije i pružaju rješenja u duhu suradnje i povjerenja, na kojima se schengenska suradnja temelji. Članak 7. – Nadležnost za izdavanje viza državljanima trećih zemalja koji se zakonito nalaze na području države članice – Stavak 1. mijenja se kao posljedica izmjena članka 5. – Umeću se stavci 2. i 3. kako bi se uspostavio usklađen pravni okvir za situacije kada državljanin treće zemlje pri boravku na području država članica izgubi svoju putnu izpravu ili kada je ta isprava ukradena. Članak 8. – Praktični načini podnošenja zahtjeva – U stavku 1. utvrđuje se opći najkraći i najduži rok za podnošenje zahtjeva. – Dodaje se stavak 3. u svrhu pojednostavljenja u određenim situacijama kada se rodbini građana Unije odmah treba omogućiti termin za podnošenje zahtjeva. – Stavak 4. mijenja se kako bi postao obvezujući („mora” umjesto „može”), što znači da se o hitnim slučajevima uvijek mora odmah odlučivati. – Stavak 5. izmijenjen je kako bi se razjasnila pravila o tome tko može podnijeti zahtjev u ime podnositelja te se upućuje na razliku između profesionalnih, kulturnih, sportskih i obrazovnih udruženja u odnosu na komercijalne posrednike. – Stavak 6. premješten je iz prijašnjeg članka 40. stavka 4. i izmijenjen kako bi obuhvaćao samo odredbu o tome da podnositelji moraju osobno doći samo na jedno mjesto kako bi podnijeli zahtjev. Članak 9. – Opća pravila za podnošenje zahtjeva – Stavak 1. zamijenjen je novim tekstom kako bi se u obzir uzelo ukidanje općeg načela da svi podnositelji zahtjev moraju podnijeti osobno (vidi Radni dokument službi Komisije, točka 2.1.1.1. (stavak 7.)) – Stavak 2. mijenja se kao posljedica izmjene članka 1. Članak 10. – Obrazac zahtjeva – Stavak 1. mijenja se kako bi se uputilo na mogućnost ispunjavanja obrasca zahtjeva elektroničkim putem. – Umeće se stavak 2. kako bi se osiguralo da eletronička verzija obrasca zahtjeva u potpunosti odgovara obrascu zahtjeva iz Priloga I. – Stavak 4. pojednostavljen je kako bi se osiguralo da obrazac zahtjeva bude dostupan barem na službenom jeziku države članice za čiju se vizu podnosi zahtjev i na jeziku zemlje domaćina. Članak 11. – Putna isprava – Točka (a) mijenja se uz upućivanje na novu odredbu u članku 21. stavku 2., vidi u nastavku teksta. – Točka (b) mijenja se kako bi se osiguralo da u podnositeljevoj putnoj ispravi bude dostupna dvostruka prazna stranica tako da se naljepnica vize i naknadni pečati za ulazak i izlazak nalaze na istom mjestu. Time će se olakšati granične kontrole; vidi Radni dokument službi Komisije, točka 2.1.1.2. (stavak 11.). Članak 12. – Biometrijski podaci – Stavci 2. i 4. mijenjaju se kao posljedica izmjena članka 9. stavka 1. – Stavak 3. mijenja se kako bi se uzeo u obzir prijedlog o „vizi za privremeni boravak”. Članak 13. – Popratne isprave – Umeće se stavak 2. kako bi se uzeli u obzir pojednostavljeni postupci koji se omogućuju podnositeljima koji putuju redovito i registrirani su u VIS-u, što znači da podnositelji iz te kategorije trebaju samo pružiti dokaz o svrsi putovanja. – Umeće se stavak 3. kako bi se omogućili ili pojasnili pojednostavljeni postpci za rodbinu građana Unije u određenim situacijama. – Stavak 4. mijenja se kako bi se utvrdilo da je usklađeni popis popratnih dokumenata u Prilogu II. konačan. – Umeće se stavak 6. kako bi se osiguralo da podnositelji zahtjeva mogu priložiti faksimile ili prijepise originalnih popratnih isprava. Podnositelji zahtjeva nakon toga trebaju priložiti originalne isprave, osim u posebnim slučajevima, kada se originalne isprave mogu tražiti zbog sumnje u vjerodostojnost isprava. – U stavku 7. točki (a) dodano je upućivanje na „privatni” smještaj. – Dodan je stavak 10. kako bi se uzele u obzir odredbe o provedbenim mjerama. Članak 14. – Vizna pristojba – Stavkom 3. točkom (a) proširuje se oslobađanje od plaćanja viznih pristojbi kako bi se obuhvatili maloljetnici do osamnaest godina životne dobi (prethodno do šest godina životne dobi), čime prestaje potreba za smanjenjem viznih pristojbi za dobnu skupinu od šest do dvanaest godina i neobaveznim oslobađanjem od plaćanja pristojbi u istoj dobnoj skupini. – Stavak 3. točka (c) mijenja se kako bi se jasno navela kategorija obuhvaćenih osoba. – U skladu sa stavkom 3. točkom (d) oslobađanje od plaćanja viznih pristojbi za nositelje diplomatskih i službenih putovnica postaje obavezno. – U skladu sa stavkom 3. točkom (e) oslobađanje od plaćanja viznih pristojbi za osobe životne dobi od 25 godina i mlađe koje sudjeluju na seminarima, konferencijama, sportskim, kulturnim ili obrazovnim događanjima koje organiziraju neprofitne organizacije postaje obavezno, čime prestaje potreba za neobaveznim oslobađanjem od pristojbi za tu dobnu skupinu i obaveznim oslobađanjem od plaćanja pristojbi za predstavnike životne dobi od 25 godina i mlađe koji sudjeluju na seminarima, konferencijama, sportskim, kulturnim ili obrazovnim događanjima koje organiziraju neprofitne organizacije. – Umeću se točke (f) i (g) kako bi se omogućilo oslobađanje od plaćanja viznih pristojbi za rodbinu građana Unije u određenim situacijama te pjasnili uvjeti tog oslobađanja. Vidi također Radni dokument službi Komisije, točka 2.1.1.3. (stavak 15.). Članak 15. – Pristojbe za usluge – U stavku 1. briše se upućivanje na „dodatnu” pristojbu. – Stavak 3. mijenja se kao posljedica izmjena članka 14. Članak 18. – Provjera uvjeta za ulazak i procjena rizika – Umeće se stavak 2. kako bi se uzelo u obzir umetanje članka 2. stavka 9. i članka 13. stavka 1. točke (e). – Umeće se stavak 3. kako bi se pojasnilo da su nadležna tijela države članice dužna opravdati neprimjenjivanje pretpostavke ispunjenja uvjeta za ulazak u pojedinim slučajevima te isto tako pojasnili mogući razlozi za donošenje takve odluke. – Stavak 6. mijenja se kako bi se uzeo u obzir prijedlog o vizama za privremeni boravak te se briše izraz "koje izdaje druga država članica" jer može dovesti do zabune. – Stavak 10. mijenja se kako bi se državama članicama omogućilo korištenje suvremenih sredstava komuniciranja za razgovor s podnositeljem zahtjeva umjesto da se od njega traži da osobno dođe u konzulat. Članak 19. – Prethodno savjetovanje – Stavak 2. mijenja se te se njime sada određuje da države članice na zahtjev za savjetovanje odgovaraju u roku od pet kalendarskih dana, umjesto sedam. – U stavku 3. određuje se da države članice zahtjeve za prethodno savjetovanje objavljuju najkasnije 15 kalendarskih dana prije uvođenja mjere, kako bi se osiguralo pravovremeno informiranje podnositelja zahtjeva te državama članicama omogućilo da se pripreme na tehničkoj razini. – Stavak 5. briše se jer je zastario. Članak 20. – Odlučivanje o zahtjevu – U stavku 1. određuje se da se rok donošenja odluke skraćuje na najviše 10 kalendarskih dana. To je posljedica izmjene članka 19. stavka 2. i nalaza ocjene provedbe Zakonika o vizama, vidi Radni dokument službi Komisije, točku 2.1.1.6. (stavak 22.). – Stavak 2. mijenja se kako bi se skratio najduži rok za donošenje odluke na 20 dana te se briše njegova zadnja rečenica kao posljedica ukidanja odredbe kojom se zastupanoj državi članici omogućuje da od države zastupateljice zahtijeva da traži njezino mišljenje o predmetima u kojima ju zastupa. – Umeće se stavak 3. kako bi se omogućila pojednostavljenja za bližu rodbinu građana Unije u određenim situacijama te pojasnili uvjeti tog pojednostavljivanja. – Prijašnji stavak 3. briše se jer ne bi trebalo dopustiti da razmatranje o vizama za kratki boravak traje 60 kalendarskih dana. – Stavak 4. točka (d) briše se kao posljedica ukidanja odredbe kojom se zastupanoj državi članici dopušta davanje mišljenja; time se ukida obveza da država zastupateljica određene predmete prenese na odlučivanje zastupanoj državi članici Članak 21. – Izdavanje jedinstvene vize – Stavkom 2. zamjenjuje se bivši članak 24. stavak 1. podstavci 4. i 5. – Stavak 2. prvi podstavak mijenja se kako bi se uklonio pojam „vize za dva ulaska”, koji se čini suvišnim, te se upućuje na mogućnost izdavanja viza za višekratni ulazak na rok duži od razdoblja valjanosti putne isprave. – Dodaju se stavci 3. i 4. kako bi uzele u obzir izmjene članka 2. stavka 10. te uveli objektivni kriteriji za omogućivanje konkretnih pojednostavljenja. – Stavak 5. mijenja se kako bi se obuhvatili ostali slučajevi podnositelja kojima se može izdati viza za višekratni ulazak. Članak 24. – Ispunjavanje naljepnice vize – Umeće se stavak 2. kako bi se uzeo u obzir članak 51. stavak 2. – Stavak 3. mijenja se kako bi se ojačale odredbe o napomenama država članica na naljepnicama viza, vidi Radni dokument službi Komisije, točku 2.1.1.6. (stavak 27.). – Stavak 5. mijenja se kako bi se osiguralo da se samo vize za jednokratni ulazak mogu izdavati uz ručno ispunjavanje. Članak 25. – Poništenje ispunjene naljepnice vize – Stavak 2. mijenja se kako bi se uzela u obzir potreba stvaranja primjerene pravne osnove za najbolju praksu koja se preporučuje u Priručniku za Zakonik o vizama. Članak 26. – Unošenje naljepnice vize – Umeće se stavak 2. kako bi se uzele u obzir odredbe iz članka 51. stavka 2. Članak 28. – Informiranje središnjih tijela drugih država članica – Stavak 2. mijenja se kako bi se osiguralo pravovremeno informiranje drugih država članica, vidi napomene uz članak 19. Članak 29. – Odbijanje vize – Stavak 1. točka (a) podtočka vii. briše se kao posljedica ukidanja obveza o putnom zdravstvenom osiguranju. – Stavak 3. zamjenjuje se kako bi se navela potreba da države članice pružaju detaljne informacije o žalbenim postupcima. – Stavak 4. briše se kao posljedica brisanja odredbi kojima se zahtijeva da se određeni predmeti sa države zastupateljice prenesu na zastupanu državu članicu. Članak 31. – Poništenje i ukidanje – Stavak 4. mijenja se kako bi se uzele u obzir izmjene članka 13. Članak 32. – Vize čije je izdavanje iznimno zatraženo na vanjskoj granici – Mijenja se naslov kao posljedica unošenja članka 33. – Stavak 2. briše se kao posljedica ukidanja obveza o putnom zdravstvenom osiguranju. Članak 33. – Vize čije je izdavanje zatraženo za vanjskoj granici u okviru privremenih programa – Te su odredbe unesene kako bi se državama članicama omogućilo promicanje kratkotrajnih turističkih boravaka. One bi trebale biti ovlaštene za izdavanje viza na vanjskim granicama ne samo za svaki slučaj posebno, ovisno o pojedinačnoj situaciji državljana trećih zemalja, nego i na osnovi privremenih programa. U tom se članku utvrđuju pravila o prijavljivanju i objavi organizacijskih modaliteta privremenih programa i određuje da valjanost vize treba ograničiti na područje države članice koja ju izdaje. – U stavku 6. preciziraju se zahtjevi obavješćivanja za dotičnu državu članicu. Članak 34. – Vize koje se na vanjskoj granici izdaju pomorcima – Umeće se stavak 4. kako bi se uzele u obzir odredbe iz članka 51. stavka 2. Članak 38 – Konzularna organizacija i suradnja – U stavkuk 1. druga je rečenica zastarjela. – Stavak 2. točka (b) preformulirana je kao posljedica stavljanja izvan snage prijašnjeg članka 41. te nakon što se ukida klasificiranje vanjskih usluga kao „posljednjeg sredstva”. – Stavak 4. zamjenjuje se člankom 8. stavkom 6. Članak 39. – Ugovori o zastupanju – Stavak 1. odgovara prijašnjem čanku 8. stavku 1. – U stavku 2. opisuje se prikupljanje i prijenos spisa i podataka među državama članicama u situacijama kada jedna država članica zastupa drugu isključivo radi prikupljanja zahtjeva i biometrijskih podataka. – Stavak 3. mijenja se kako bi se uzelo u obzir brisanje mogućnosti da zastupana država članica zahtijeva da bude uključena u predmete o kojima je riječ u postupku zastupanja. – Stavci 4. i 5. odgovaraju prijašnjem članku 8. stavku 5. odnosno 6. – U stavku 6. utvrđuje se najkraći rok u kojem zastupana država članica mora Komisiju obavijestiti o sklapanju ili raskidanju ugovora o zastupanju. – U stavku 7. predviđa se da država zastupateljica istovremeno obavješćuje države članice i nadležnu delegaciju Europske unije o sklapanju ili raskidanju ugovora o zastupanju. – Stavak 8. odgovara prijašnjem čanku 8. stavku 9. Članak 40. – Obraćanje počasnim konzulima – U stavku 1. briše se riječ „također”. Članak 41. – Suradnja s vanjskim pružateljima usluga – Briše se prijašnji stavak 3. jer takvo usklađivanje u praksi nije moguće zato što države članice prethodno izrađuju nacrt općih ugovora s vanjskim pružateljima usluga. – Stavak 5. točka (e) mijenja se kao posljedica izmjena članka 9. – Stavak 12. mijenja se kako bi se od država članica zahtijevalo da svake godine izvješćuju o svojem nadzoru vanjskih pružatelja usluga i suradnji s njima, kako je predviđeno u Prilogu IX. Članak 42. – Šifriranje i siguran prijenos podataka – Stavci 1., 2. i 4. mijenjaju se kako bi se uzelo u obzir stavljanje izvan snage prijašnjeg članka 8. Članak 43. – Suradnja država članica s komercijalnim posrednicima – Stavak 1. mijenja se kao posljedica brisanja prijašnjeg članka 2. stavka 11. (tj. definicija komercijalnog posrednika). – Stavak 5. drugi podstvak mijenja se kako bi se osiguralo informiranje javnosti o akreditiranim trgovačkim posrednicima. Članak 45. – Informacije koje se pružaju javnosti – Stavak 1. točka (c) mijenja se kako bi se uzelo u obzir stavljanje izvan snage prijašnjeg članka 41. – Prijašnji stavak 1. točka (e) briše se kako bi se uzelo u obzir stavljanje izvan snage prijašnjeg članka 20. – Umeće se stavak 3., kojim se predviđa da Komisija uspostavlja usklađen predložak za informacije koje se pružaju u skladu s člankom 45. stavkom 1. – Umeće se stavak 4., kojim se predviđa da Komisija pokreće internetsku stranicu o schengenskim vizama, na kojem se nalaze sve relevantne informacije u vezi s podnošenjem zahtjeva za vizu. Članak 46. – Schengenska suradnjana lokalnoj razini – U stavku 1. mijenjaju se prva rečenica i točka (a) tako da se predviđa da se u okviru shcengenske suradnje na lokalnoj razini izrađuju usklađeni popisi popratnih isprava. – Stavak 1. točka (b) i zadnji podstavak mijenjaju se kao posljedica izmjena članka 14. – Stavak 2. mijenja se kao posljedica umetanja članka 45. stavka 3. – Stavak 3. točka (a) mijenja se tako da se predviđa tromjesečno prikupljanje statističkih podataka o vizama na lokalnoj razini te se dodaje upućivanje na vizu za privremeni boravak. – Stavak 3. točka (b) mijenja se kao posljedica preformuliranja prve rečenice.. – Stavak 7. mijenja se tako da se predviđa da Komisija na osnovi različitih izvješća koje se sastavljaju u okviru schengenske suradnje na lokalnoj razini sastavlja godišnje izvješće koje se podnosi Europskom parlamentu i Vijeću. Članci 48. – 49. Delegiranje – Ti se članci unose kako bi se u obzir uzele odredbe članka 290. UFEU-a o delegiranim aktima. Članak 50. – Upute za praktičnu primjenu Zakonika o vizama – Članak se izmjenjuje kako bi se uzele u obzir odredbe iz članka 51. stavka 2. Članak 51. – Odborski postupak – Taj se članak mijenja kako bi se uzele u obzir odredbe kojima se uređuje ostvarivanje provedbenih ovlasti Komisije u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011. Članak 52. – Obavješćivanje – Stavak 1. točka (g) mijenja se kao posljedica izmjena članka 38. – Stavak 2. mijenja se kao posljedica umetanja članka 45. stavka 4.. Članak 54. – Nadzor i ocjenjivanje – Riječ je o standardnim odredbama o nadzoru i ocjenjivanju pravnih instrumenata. Članak 55. – Stupanje na snagu – Riječ je o standardnoj klauzuli o stupanju na snagu i izravnoj primjenjivosti. Primjena Uredbe odgađa se za šest mjeseci nakon stupanja na snagu, osim članka 51. stavka 2., koji se primjenjuje tri mjeseca nakon stupanja na snagu, kako bi se omogućilo donošenje provedbenih akata predviđenih u člancima 24., 26., 32. i 50. Prilozi – Zamjenjuje se Prilog I. – Prilog V.: - briše se prijašnja točka 7. o putnom zdravstvenom osiguranju; - dodaje se nova točka 10., kojom se obuhvaćaju slučajevi kada se odbija zrakoplovno-tranzitna viza. ê 810/2009 (prilagođeno) 2014/0094 (COD) Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA O o uspostavi Zakonika Zajednice Ö o Zakoniku Unije Õ o vizama (Zakonik o vizama) (preinaka) EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice Ö o funkcioniranju Europske unije (UFEU) Õ , a posebno njegov članak 62. Ö 77. Õ stavak 2. točku (a), i točku (b) podtočku (ii) uzimajući u obzir prijedlog Komisije, nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima, uzimajući u obzir mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora[10], u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom, budući da: ò novo (1) Uredba (EZ) br. 810/2009 Europskog parlamenta i Vijeća[11] nekoliko je puta bitno izmijenjena. Budući da se trebaju unijeti nove izmjene, Uredbu je u interesu jasnoće potrebno preinačiti. ê 810/2009 uvodna izjava 1. (prilagođeno) (1) U skladu s člankom 61. Ugovora, stvaranje područja na kojem se osobe mogu slobodno kretati potrebno je pridružiti mjerama o kontroli vanjskih granica, azilu i imigraciji. ê 810/2009 uvodna izjava 2. (prilagođeno) (2) U skladu s člankom 62. stavkom 2. Ugovora, mjerama o prelasku vanjskih granica država članica utvrđuju se pravila o vizama za planirani boravak koji nije duži od tri mjeseca, uključujući postupke i uvjete za izdavanje viza od strane država članica. ònovo (2) Politika Unije u području viza kojom se dopušta boravak do 90 dana u bilo kojem razdoblju od 180 dana temeljna je komponenta stvaranja zajedničkog prostora bez unutarnjih granica Zajednička pravila o uvjetima i postupcima izdavanja viza trebala bi se rukovoditi načelima solidarnosti i uzajamnog povjerenja među državama članicama. ê 810/2009 uvodna izjava 3. (prilagođeno) (3) U pogledu vizne politike, uspostava ‚zajedničkog korpusa’ propisa, posebno konsolidacijom i razvojem pravne stečevine (mjerodavne odredbe Konvencije o provedbi Schengenskog sporazuma od 14. lipnja 1985. Ö Cilj je Uredbe br. 810/2009, među ostalim, Õ i Zajedničkih konzularnih uputa , jedna je od temeljnih sastavnica ‚daljnjieg razvoj zajedničke vizne politike kao dijela kompleksnog sustava čiji je cilj olakšavanje Ö u cilju olakšavanja Õ zakonitog putovanja i suzbijanje nezakonite Ö suzbijanja nezakonite Õ imigracije daljnjim usklađivanjem nacionalnih zakonodavstava i uređivanjem praksi i lokalnim konzularnim misijama’, kako je definirano u Haškom programu: jačanje slobode, sigurnosti i pravde u Europskoj uniji. ê 810/2009 uvodna izjava 8. (prilagođeno) (4) Ako su ispunjeni Ö Njome bi se isto tako trebalo osigurati da se pod određenim Õ uvjeti, uvjetima trebalo bi izdati Ö izdaju Õ vize za višekratni ulazak radi smanjivanja administrativnog opterećenja konzulata država članica i olakšavanja nesmetanog putovanja putnicima koji putuju često ili redovito. Podnositelji zahtjeva koji su konzulatu poznati po svojem integritetu i pouzdanosti trebali bi u što je moguće većoj mjeri koristiti pojednostavljeni postupak. ò novo (5) Uredbom (EZ) br. 810/2009 pojašnjen je i pojednostavljen pravni okvir te su u velikoj mjeri osuvremenjeni i standardizirani postupci izdavanja viza. Međutim, određene odredbe koje su bile namijenjene za olakšavanje postupaka u pojedinačnim slučajevima na osnovi subjektivnih kriterija ne primjenju se dovoljno. (6) Mudra vizna politka trebala bi uključivati nastavak sigurnosnih mjera na vanjskim granicama uz istovremeno osiguravanje učinkovitog funkcioniranja schengenskog prostora i olakšavanje zakonitog putovanja. Zajedničkom viznom politikom trebalo bi se pridonijeti poticanju rasta, a trebala bi biti usklađena s politikama Unije, primjerice u vezi s vanjskim odnosima, trgovinom, obrazovanjem, kulturom i turizmom. (7) Kako bi se povećala mobilnost i olakšali obiteljski posjeti državljana trećih zemalja u posjeti članovima bliže rodbine koji su građani Unije i koji borave na području države članice čiji su ti građani Unije državljani te za bližu rodbinu građana Unije koji borave u trećoj zemlji koji zajedno s njima žele posjetiti državu članicu čiji je taj građanin Unije državljanin, ovom bi se Uredbom trebali omogućiti određeni pojednostavljeni postupci. (8) Ista bi se pojednostavljenja, kao minimalan zahtjen, trebala omogućiti članovima obitelji u situacijama na koje se odnosi Direktiva 2004/38/[12], u skladu s člankom 5. stavkom 2. te Direktive. (9) Treba razlikovati osobe koje prvi puta podnose zahtjev od podnositelja koji su prethodno već dobili vize te su registrirani uviznom informacijskom sustavu (VIS), kako bi se pojednostavio postupak za registrirane putnike uz istovremeno uzimanje u obzir rizika nezakonitog useljavanja te sigurnosnih rizika u vezi s nekim putnicima. Takvo bi se razlikovanje trebalo odražavati u svim fazama postupka. (10) Treba pretpostaviti da podnositelji zahtjeva koji su registrirani u VIS-u i koji su dobili i zakonito koristili dvije vize unutar 12 mjeseci prije podnošenja zahtjeva ispunjuju uvjete u pogledu rizika nezakonitog useljenja i posjedovanja dostatnih sredstava za uzdržavanje. Međutim, treba postojati mogućnost neprimjenjivanja te pretpostavke kada nadležna tijela ustanove da se u pojedinačnim slučajevima ne ispunjuje jedan ili više uvjeta. (11) Procjena o tome je li se izdana viza zakonito koristila treba se temeljiti na elementima poput poštovanja roka dopuštenog boravka, teritorijalne valjanosti vize te pravila o pristupu tržištu rada i vršenju gospodarskih aktivnosti. ê 810/2009 uvodna izjava 5. (prilagođeno) ðnovo (12) Potrebno je postaviti pravila o prelasku preko međunarodnih područja zračnih luka s ciljem suzbijanja nezakonite imigracije. Ö S tim ciljem Õ Državljani trećih zemalja treba uspostaviti zajednički popis trećih zemalja ð čiji bi građaniï morali imati zrakoplovno-tranzitne ðvizeï . Ipak, u hitnim slučajevima masovnog ð kada država članica doživi nagli povećan ï dolazak nezakonitih imigranata, države članice Ö mora Õ joj biti bi trebale dozvoliti Ö omogućeno privremeno uvođenje zrakoplovno-tranzitnih Õ viza primjenu takvih zahtjeva Ö za Õ državljane Ö određene Õ treće na državljane trećih zemalja Ö zemlje Õ koji se ne nalaze na zajedničkoj listi. Pojedinačne odluke država članica trebale bi se preispitivati svake godine. ð Treba utvrditi uvjete i postupke takvog uvođenja, kako vi se osiguralo da primjena te mjere bude vremenski ograničena te da u skladu s načelom proporcionalnosti ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje cilja. Područje primjene obveze posjedovanja zrakoplovno-tranzitne vize treba ograničiti na rješavanje posebnih situacija koje su razlog uvođenja te mjere. ï ò novo (13) Obveza posjedovanja zrakoplovno-tranzitne vize ne bi se trebala primjenjivati na nositelje viza i boravišnih dozvola koje izdaju određene zemlje. (14) Treba razjasniti koja je država članica nadležna za razmatranje zahtjeva za vizu, posebno kada se planira boravak u više država članica. (15) Podnositeljima bi trebalo omogućiti podnošenje zahtjeva u zemlji boravka čak i kada nadležna država članica nije prisutna i nema predstavništvo u toj zemlji. (16) Treba osigurati usklađeno postupanje s nositeljima viza čije su putne isprave izgubljene ili ukradene tijekom boravka na području država članica. ê 810/2009 uvodna izjava 9. (prilagođeno) (17) Zbog unosa biometrijskih podataka u vizni informacijski sustav (VIS), koji je uspostavljen Uredbom (EZ) br. 767/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. srpnja 2008. o viznom informacijskom sustavu (VIS) i razmjeni podataka među državama članicama o vizama za kratkotrajni boravak (Uredba o VIS-u) [13], osobno pojavljivanje podnositelja zahtjeva – barem prilikom prvog unosa – trebao bi biti temeljni uvjet za zahtjev za vizu. ê 810/2009 uvodna izjava 10. (18) S ciljem olakšavanja postupka podnošenja zahtjeva za vizu prilikom kasnijih podnošenja zahtjeva, trebalo bi biti moguće kopirati otiske prstiju od prvog unosa u VIS unutar razdoblja od 59 mjeseci. Protekom tog vremena, otisci prstiju ponovno se uzimaju. ê 810/2009 uvodna izjava 11. (19) Svaki dokument, podatak ili biometrijski identifikator koji država članica zaprimi tijekom postupka podnošenja zahtjeva za vizu, smatra se konzularnim dokumentom prema Bečkoj konvenciji o konzularnim odnosima od 24. travnja 1963. i s njime se postupa na takav način. ê 810/2009 uvodna izjava 12. (20) Direktiva 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom prijenosu takvih podataka primjenjuje se na države članice u pogledu obrade osobnih podataka u skladu s ovom Uredbom[14]. ò novo (21) Treba utvrditi rokove za različite faze postupka, posebno kako bi se putnicima omogućilo planiranje unaprijed i izbjegavanje vrhunca sezone u konzulatima. (22) Konzulati država članica trebali bi naplaćivati iste vizne pristojbe za obradu zahtjeva za vizu. Kategorije osoba koje se oslobađaju od plaćanja viznih pristojbi trebaju biti jedinstvene i jasno definirane. Državama članicama treba dopustiti oslobađanje od plaćanja viznih pristojbi u pojedinačnim slučajevima (23) Od podnositelja zahtjeva ne bi se trebalo tražiti da podnesu dokumente o putnom zdravstvenom osiguranju kada podnose zahtjev za vizu za kratkotrajni boravak jer to predstavlja nerazmjerno opterećenje za podnositelje zahtjeva i ne postoje dokazi da nositelji viza za kratkotrajni boravak predstavljaju veći rizik u smislu javnih zdravstvenih troškova u državama članicama od građana trećih zemalja kojima nije potrebna viza. (24) Profesionalna, kulturna i sportska udruženja te akreditirani komercijalni posrednici trebali bi moći podnositi zahtjeve u ime podnositelja zahtjeva za vizu. (25) Odredbe u kojima je riječ, među ostalim, o „dodatnom razdoblju”, ispunjavanju naljepnice vize i poništenju ispunjene naljepnice vize treba pojasniti. (26) Vize za višekratni ulazak s dugim razdobljem valjanosti treba izdavati u skladu s objektivno utvrđenim kriterijima. Rok valjanosti vize za višekratni ulazak može biti duži od valjanosti putne isprave u koju se unosi. (27) U obrascu zahtjeva treba uzeti u obzir puno uvođenje VIS-a. Države članice bi, koliko je to moguće, trebale omogućiti da se obrasci zahtjeva za vizu ispunjavaju i podnose elektronički te bi trebale prihvaćati faksimile ili prijepise popratnih dokumenata. Originalne bi dokumente trebalo zahtijevati samo u posebnim slučajevima. (28) Standardni obrazaca za obavijest o razlozima odbijanja, poništenju ili ukidanju vize trebao bi uključivati konkretan razlog odbijanja zrakoplovno-tranzitne vize te kako bi se osiguralo da se dotična osoba primjereno informira o žalbenom postupku. (29) Pravila o razmjeni informacija među nadležnim tijelima država članica u pogledu izdavanja viza pomorcima na vanjskim granicama i obrazac koji se u tu svrhu popunjava trebaju biti što je moguće jednostavniji i jasniji. (30) Izdavanje viza na vanjskim granicama u načelu bi trebalo biti iznimka. Međutim, kako bi se državama članicama omogućilo promicanje kratkotrajnih turističkih boravaka, treba im biti dopušteno izdavati vize na vanjskim granicama u okviru privremenih programa, a nakon objavljivanja organizacijskih modaliteta takvih programa. Takvi bi programi trebali biti privremenog karaktera a valjanost viza koje se u njihovu okviru izdaju treba ograničiti na područje države članice koja ih izdaje. ê 810/2009 uvodna izjava 6. (prilagođeno) ð novo (31) Uvjeti primitka podnositelja zahtjeva trebali bi poštovati ljudsko dostojanstvo. Obrada zahtjeva za vize treba se obavljati profesionalno i uljudno i te razmjerno ð ne bi trebala prelaziti ono što je potrebno za ï za Ö postizanje Õ postavljenih ciljeva. ê 810/2009 uvodna izjava 7. (prilagođeno) ð novo (32) Države članice su dužne osigurati da kvaliteta usluge koja se nudi javnosti bude na visokoj razini, poštujući dobru upravnu praksu. Trebale bi dodijeliti odgovarajući broj osposobljenih članova osoblja, kao i dostatna sredstva za što je moguće veće olakšavanje postupka podnošenja zahtjeva za vizu. Države članice su dužne osigurati da se načelo „sve na jednom mjestu” Ö podnositelj zahtjeva Õ za vizu Ö pojavi samo na jednom mjestu u svrhu podnošenja zahtjeva Õ ðTime se ne bi trebala dovoditi u pitanje mogućnost vođenja razgovora s podnositeljem ï ê 810/2009 uvodna izjava 13. (prilagođeno) ð novo (33) Radi olakšavanja postupka, Ö Uredbom (EZ) br. 810/2009. predviđa se Õ potrebno je predvidjeti nekoliko oblika suradnje kao što su ograničeno zastupanje, pridruženi/zajednički smještaj (kolokacija), zajednička mjesta za podnošenje zahtjeva, upućivanje na počasne konzule i suradnja s vanjskim pružateljima usluga, uzimajući u obzir zahtjeve o zaštiti podataka iz Direktive 95/46/EZ. Ö između država članica, s jedne strane omugućujući državama članicama da udružuju resurse te, s druge strane, poboljšavajući konzularnu pokrivenost u korist podnositelja zahtjeva Õ . Države članice bi trebale u skladu s uvjetima iz ove Uredbe, utvrditi vrste organizacijske strukture koju će koristiti u svim trećim zemljama. ðTreba utvrditi fleksibilna pravila kako bi se državama članicama omogućilo optimizirati razmjenu resursa i povećati konzularnu pokrivenost. Suradnja među državama članicama („Schengenski vizni centri”) može se provoditi u bilo kojem obliku prilagođenom lokalnim prilikama u cilju povećanja zemljopisne konzularne pokrivenosti, uz smanjenje troškova država članica, povećanja vidljivosti Europske unije i poboljšanja usluga koje se nude podnositeljima zahtjeva za vizu. ï ê 810/2009 uvodna izjava 4. (prilagođeno) ð novo (34) Države članice bi trebale biti prisutne ili imati predstavništvo za potrebe viza u svim trećim zemljama na čije se državljane odnose zahtjevi za vize. ðDržave članice trebale bi težiti većoj konzularnoj pokrivenosti. ï Države članice koje nemaju vlastite konzulate u predmetnim trećim zemljama ili određenim dijelovima trećih zemalja trebale bi Ö stoga Õ nastojati zaključiti ugovore o zastupanju s ciljem izbjegavanja nerazmjernih napora podnositelja zahtjeva za vize da dođu do konzulata. ò novo (35) Ugovore o zastupanju trebalo bi pojednostaviti te bi trebalo izbjegavati prepreke takvim ugovorima među državama članicama, a država zastupateljica trebala bi biti odgovorna za provedbu cjelokoupnog postupka u vezi sa zahtjevima za vizu, bez sudjelovanja zastupane države članice. ê 810/2009 uvodna izjava 14. (36) Potrebno je predvidjeti situacije u kojima države članice odlučuju surađivati s vanjskim pružateljima usluga za prikupljanje zahtjeva. Takve se odluke mogu donijeti ako se pod određenim okolnostima ili iz određenih razloga vezanih uz lokalnu situaciju, suradnja s drugim državama u obliku zastupanja, ograničenog zastupanja, kolokacije ili zajedničkog centra za podnošenje zahtjeva pokaže neodgovarajućom za određenu državu članicu. Takvi bi dogovori trebali biti sklapani u skladu s temeljnim načelima za izdavanje viza te u skladu sa zahtjevima o zaštiti podataka iz Direktive 95/46/EZ. Nadalje, kod utvrđivanja i provođenja tih dogovora treba uzeti u obzir potrebu sprječavanja trgovanja vizama. ê 810/2009 uvodna izjava 15. Ako država članica odluči surađivati s vanjskim pružateljem usluga, trebala bi svim podnositeljima zahtjeva omogućiti da podnose zahtjeve izravno u njezinim diplomatskim misijama i konzularnim uredima. ê 810/2009 uvodna izjava 16. (prilagođeno) ð novo (37) Država članica bi trebala surađivati s vanjskim pružateljem usluga na temelju pravnog instrumenta koji sadrži odredbe o njegovim točnim nadležnostima, o izravnom i potpunom pristupu Ö države članice Õ njegovim prostorijama Ö vanjskog pružatelja usluga Õ , informacijama za podnositelje zahtjeva, povjerljivosti i okolnostima, uvjetima i postupcima za prekid ili prestanak suradnje. ðDržave članice trebale bi svake godine Komisiju izvješćivati o suradnji s vanjskim pružateljima usluga, uključujući nadzor pružatelja usluga. ï ê 810/2009 uvodna izjava 17. Ova Uredba, omogućavajući državama članicama suradnju s vanjskim pružateljima usluga prilikom prikupljanja zahtjeva kod utvrđivanja načela ‚sve na jednom mjestu’ u pogledu podnošenja zahtjeva, odstupa od općeg pravila da se podnositelj zahtjeva mora osobno pojaviti u diplomatskoj misiji ili konzularnom uredu. To ne dovodi u pitanje mogućnost pozivanja podnositelja zahtjeva na osobni razgovor. ê 810/2009 uvodna izjava 19. ð novo (38) Statistički su podaci važno sredstvo nadzora migracijskih kretanja i mogu poslužiti kao učinkovit upravljački alat. Stoga, takvi podaci se trebaju redovito prikupljati u jedinstvenom obrascu. ðU cilju skupljanja komparativnih statističkih podataka za omogućivanje ocjene provedbe ove Uredbe na osnovi dokaza, potrebno je prikupljati detaljne podatke o vizama. ï ê 810/2009 uvodna izjava 23. (prilagođeno) ð novo (39) ÖJavnosti bi trebalo pružiti sve relevantne informacije o podnošenju zahtjeva za vizu te bi trebalo poboljšati prepoznatljivost i jedinstvenu percepciju zajedničke vizne politike. S tim ciljem Õ treba uspostaviti zajedničku internestku stranicu o schengenskim vizama kako bi se poboljšala prepoznatljivost i jedinstvena percepcija zajedničke vizne politike ð te izraditi zajednički predložak za informacije koje države članice pružaju javnosti ï. Takva će stranica poslužiti kao sredstvo kojim će se javnosti osiguravati sve važne informacije u vezi sa zahtjevom za vizu. ê 810/2009 uvodna izjava 18. (prilagođeno) (40) Schengenska suradnja na lokalnoj razini bitna je za usklađenu primjenu zajedničke vizne politike i za ispravnu procjenu migracijskih i/ili sigurnosnih rizika. Zbog različitosti lokalnih okolnosti, praktična primjena određenih Ö posebnih Õ zakonskih odredaba trebala bi biti ocjenjena između diplomatskih misija i konzularnih ureda država članica na pojedinačnim lokacijama radi osiguranja usklađene primjene zakonskih odredaba o sprječavanju trgovanja vizama i nejednakom postupanju s podnositeljima zahtjeva za vizu. ò novo (41) Ako na određenom mjestu ne postoji usklađen popis popratnih isprava, države članice mogu definirati konkretne popratne isprave koje podnositelji prijava za vize podnose kako bi dokazali ispunjivanje uvjeta za ulazak koji se traže u skladu s ovom Uredbom. Ako takav usklađeni popis popratnih isprava postoji, u cilju pojednostavljenja postupka za podnositelje zahtjeva za vizu Državama članicama treba dopustiti iznimke u odnosu na taj popis kada se na njihovu području organiziraju velike međunarodne manifestacije. Takve manifestacije moraju biti velikih razmjera i od posebnog značaja s obzirom na njihov učinak u području turizma i/ili kulture, primjerice, međunarodne ili svjetske izložbe te sportska natjecanja. ê 810/2009 uvodna izjava 27. (42) Kada država članica ugošćuje olimpijske igre i paraolimpijske igre, trebao bi se primjenjivati posebni režim koji bi olakšavao izdavanje viza za članove olimpijske obitelji. ê 810/2009 uvodna izjava 20. Mjere koje su potrebne za provedbu ove Uredbe trebalo bi donijeti u skladu s Odlukom Vijeća 1999/468/EZ od 28. lipnja 1999. o utvrđivanju postupaka za izvršavanje provedbenih ovlasti dodijeljenih Komisiji . ê 810/2009 uvodna izjava 21. Osobito, Komisija bi trebala biti ovlaštena donositi izmjene priloga ovoj Uredbi. S obzirom da su te mjere općeg opsega i da su namijenjene izmjenama elemenata Uredbe koji nisu ključni, inter alia, dopunjavanjem tim novim elementima koji nisu ključni, one moraju biti donesene u skladu s regulatornim postupkom s kontrolom iz članka 5.a Odluke 1999/468/EZ. ê 810/2009 uvodna izjava 22. S ciljem osiguranja usklađene primjene ove Uredbe na operativnoj razini, trebalo bi sastaviti upute o praksi i postupcima koje primjenjuju države članice prilikom obrade zahtjeva za vizu. ò novo (43) Kako bi se omogućila prilagodba izmijenjenim okolnostima u odnosu na popis trećih zemalja čiji državljani trebaju imati zrakoplovno-transportnu vizu prilikom prelaska kroz međunarodna tranzitna područja zračnih luka na području država članica te popis dozvola boravka koje njihovim nositeljima daju pravo na tranzit kroz zračne luke država članica bez zrakoplovno-tranzitne vize, u skladu s člankom 290. UFEU-a, Komisiji treba delegirati ovlast donošenja akata . Od posebnog je značaja da se Komisija na primjeren način savjetuje tijekom pripremnog rada, između ostalog i na razini sručnjaka. (44) Kako bi se osigurali jedinstveni uvjeti za provedebu ove Uredbe, u odnosu na utvrđivanje radnih uputa o praksi i postupcima koji se moraju poštovati pri obradi zahtjeva za vizu, popise popratnih dokumenata koji se primjenjuju u svakom području nadležnosti, obavezne podatke u naljepnicama vize, pravila o unošenju naljepnice vize te pravila o izdavanju viza pomorcima na granicama, Komisiji treba dodijeliti provedbene ovlasti. Te se ovlasti trebaju izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća[15]. Za donošenje takvih provedbenih akata treba primenjivati postupak ispitivanja. ê 810/2009 uvodna izjava 26. (prilagođeno) (45) Bilateralni sporazumi sklopljeni između Zajednice Ö Unije Õ i trećih zemalja čiji je cilj olakšavanje obrade zahtjeva za vize mogu odstupati od ove Uredbe. ê 810/2009 uvodna izjava 30. (46) Uvjeti koji uređuju ulazak na državno područje država članica ili izdavanje viza ne utječu na pravila koja trenutačno uređuju priznavanje valjanosti putnih isprava. ê 810/2009 uvodna izjava 28. (prilagođeno) ð novo (47) S obzirom da je ð se ï cilj ove Uredbe, posebno utvrđivanje postupaka i ð zajedničkih ï uvjeta Ö i postupaka Õ za izdavanje tranzitnih viza ili viza namijenjenih za boravak na teritoriju država članica koji nije duži od tri mjeseca Ö 90 dana Õ u svakom šestomjesečnom razdoblju Ö od 180 dana Õ , ne može se dostatno postići od strane država članica, ali se stoga može bolje postići Ö samo Õ na razini Zajednice Ö Unije Õ , Zajednica Ö Unija Õ može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti, kako je navedeno u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji (UEU) . U skladu s načelom proporcionalnosti, kako je navedeno u tom članku, ova Uredba ne prelazi što je potrebno u postizanju tog cilja. ê 810/2009 uvodna izjava 29. (prilagođeno) ð novo (48) Ova Uredba poštuje temeljna prava i načela posebno priznata u Konvenciji Vijeća Europe o zaštiti ljudskih prava i temeljnih sloboda i u Povelji Europske unije o temeljnim pravima. ð Ovom se Uredbom posebno nastoji osigurati puno poštovanje privatnog i obiteljskog života iz članka 7., zaštita osobnih podataka iz članka 8. i prava djeteta iz članka 24. Povelje o temeljnim pravima Europske unijeï . ê 810/2009 uvodna izjava 31. (prilagođeno) ðnovo (49) U skladu s člancima 1. i 2. Protokola Ö br. 22 Õ o stajalištu Danske koji je priložen Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o osnivanju Europske zajednice Ö funkcioniranju Europske unije Õ , Danska ne sudjeluje u donošenju ove Uredbe i nije njome vezana, niti se na nju primjenjuje. S obzirom na to da se ova Uredba temelji na schengenskoj pravnoj stečevini prema odredbama dijela trećeg glave IV. Ugovora o osnivanju Europske zajednice, Danska u skladu s člankom 4. tog Protokola mora odlučiti u roku od šest mjeseci od donošenja ove Uredbe ð nakon što Vijeće odluči o ovoj Uredbi ï hoće li je prenijeti u svoje nacionalno pravo. ê 810/2009 uvodna izjava 32. (prilagođeno) (50) U pogledu Islanda i Norveške, ova Uredba predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u smislu Sporazuma zaključenog između Vijeća Europske unije i Republike Islanda i Kraljevine Norveške u vezi s pridruživanjem tih dviju država provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine[16] iz članka 1. točke B Odluke Vijeća 1999/437/EZ[17] o određenim aranžmanima za primjenu tog Sporazuma. ê 810/2009 uvodna izjava 33. (prilagođeno) Sporazum bi trebao omogućiti predstavnicima Islanda i Norveške da se priključe radu odbora koji pomažu Komisiji u izvršavanju njenih ovlasti prema ovoj Uredbi. Takav je sporazum predviđen u Razmjeni pisama između Vijeća Europske unije i Islanda i Norveške o odborima koji pomažu Europskoj komisiji u izvršavanju njenih izvršnih ovlasti , koje su priložene navedenom Sporazumu. Komisija je dostavila Vijeću nacrt preporuka s ciljem pregovaranja o tom sporazumu. ê 810/2009 uvodna izjava 34. (prilagođeno) (51) U pogledu Švicarske ova Uredba predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u smislu Sporazuma između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pridruživanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine iz članka 1. točke B Odluke Vijeća 1999/437/EZ u vezi s člankom 3. Odluke Vijeća 2008/146/EZ[18] o zaključivanju tog Sporazuma. ê 810/2009 uvodna izjava 35. (prilagođeno) ð novo (52) U pogledu Lihtenštajna, ova Uredba predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u smislu Protokola potpisnog između Europske unije, Europske zajednice, Švicarske Konfederacije i Kneževine Lihtenštajn o pristupanju Kneževine Lihtenštajn Sporazumu između Europske unije, Europske zajednice, Švicarske Konfederacije i o pridruživanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine koja ulazi u područje iz članka 1. točke B Odluke 1999/437/EZ u vezi s člankom 3. Odluke Vijeća 2008/261/EZ 2011/350/EU[19]o potpisivanju ð sklapanju ï tog Protokola. ê 154/2012 uvodna izjava 11. (53) Što se tiče Cipra, ova Uredba predstavlja akt koji se temelji na schengenskoj pravnoj stečevini ili je s njom na koji drugi način povezan u smislu članka 3. stavka 12. Akta o pristupanju iz 2003. ê 154/2012 uvodna izjava 12. (54) Što se tiče Bugarske i Rumunjske ova Uredba predstavlja akt, koji se temelji na schengenskoj pravnoj stečevini ili je s njom na koji drugi način povezan u smislu članka 4. stavka 12. Akta o pristupanju iz 2005. ò novo (55) Što se tiče Hrvatske, ova Uredba predstavlja akt koji se temelji na schengenskoj pravnoj stečevini ili je s njom na koji drugi način povezan u smislu članka 4. stavka 2. Akta o pristupanju iz 2011. ê 810/2009 uvodna izjava 36. (prilagođeno) (56) Ova Uredba predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u kojoj Ujedinjena Kraljevina ne sudjeluje, u skladu s Odlukom Vijeća 2000/365/EZ od 29. svibnja 2000. o zahtjevu Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske za sudjelovanje u pojedinim odredbama schengenske pravne stečevine[20]. Ujedinjena Kraljevina stoga ne sudjeluje u njenom donošenju, nije njome vezana, niti se na nju primjenjuje. ê 810/2009 uvodna izjava 37. (prilagođeno) (57) Ova Uredba predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u kojoj Irska ne sudjeluje, u skladu s Odlukom Vijeća 2002/192/EZ od 28. veljače 2002. o zahtjevu Irske za sudjelovanje u provedbi nekih odredbi schengenske pravne stečevine [21]. Irska stoga ne sudjeluje u njenom donošenju, nije njome vezana, niti se na nju primjenjuje. ê 810/2009 uvodna izjava 38. (prilagođeno) Ova Uredba, uz iznimku članka 3., predstavlja odredbe koje nadograđuju schengensku pravnu stečevinu ili su na drugi način s njome povezane u smislu članka 3. stavka 2. Akta o pristupanju iz 2003. i u smislu članka 4. stavka 2. Akta o pristupanju iz 2005. ê 810/2009 (prilagođeno) DONIJELI SU OVU UREDBU: GLAVA I. OPĆE ODREDBE Članak 1. Cilj Ö Predmet Õ i područje primjene ê 610/2013 članak 6.1 (prilagođeno) 1. Ova Uredba utvrđuje postupke i uvjete Öuvjete i postupke Õ za izdavanje viza za tranzit kroz ili za planirani boravak na državnom području država članica koji ne prelazi 90 dana tijekom bilo kojeg razdoblja od 180 dana. ê 810/2009 (prilagođeno) 2. Odredbe ove Uredbe primjenjuju se na državljane trećih zemalja koji moraju imati vizu prilikom prelaska vanjskih granica država članica sukladno Uredbi Vijeća (EZ) br. 539/2001 od 15. ožujka 2001. u kojoj se navode treće zemlje čiji državljani moraju imati vizu prilikom prelaska vanjskih granica te čiji državljani su izuzeti od te obveze [22], ne dovodeći u pitanje: (a) prava slobodnog kretanja koja imaju državljani trećih zemalja koji su članovi obitelji građana Unije; (b) slična prava koja imaju državljani trećih zemalja i članovi njihovih obitelji koji prema sporazumima između Unije i njenih država članica, s jedne strane i tih trećih zemalja s druge strane, uživaju prava slobodnog kretanja koja su jednaka onima koja imaju građani Unije i članovi njihovih obitelji. 3. U ovoj se Uredbi također navode treće zemlje za čije se državljane traži da imaju zrakoplovno-tranzitnu vizu odstupajući od načela slobodnog tranzita koje je utvrđeno u Prilogu 9 Konvenciji iz Chicaga o međunarodnom civilnom zrakoplovstvu, te se utvrđuju postupci i uvjeti Ö uvjeti i postupci Õ za izdavanje viza u svrhu tranzita preko tranzitnih područja zračnih luka država članica. Članak 2. Definicije U smislu ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije: 1. ‚državljanin treće zemlje’ znači svaka osoba koja nije građanin Unije u smislu članka 17 Ö 20. Õ stavka 1. Ugovora Ö UFEU-a Õ ; 2. ‚viza’ znači odobrenje koje je izdala država članica radi: ê 610/2013 članak 6.2. (prilagođeno) (a) tranzit kroz ili planiranog boravka na državnom području država članica u trajanju koje ne prelazi 90 dana tijekom bilo kojeg razdoblja od 180 dana; Ö ili Õ ę 810/2009 (b) tranzita preko međunarodnih tranzitnih područja zračnih luka država članica; 3. ‚ jedinstvena viza’ znači viza koja vrijedi za čitavo područje država članica; 4. ‚viza s ograničenom prostornom valjanošću’ znači viza koja vrijedi za područje jedne ili više država članica, ali ne za sve države članice; 5. ‚zrakoplovno-tranzitna viza’ znači viza koja vrijedi za tranzit preko međunarodnih tranzitnih područja jedne ili više zračnih luka država članica; ò novo 6. ‚viza za privremeni boravak’ znači viza kako je definirana u članku 3. stavku 2. [Uredbe br. …/…]; 7. ‚bliža rodbina’ znači supružnik, djeca, roditelji, nositelji roditeljskog prava, djedovi, bake i unuci; 8.‚podnositelj registriran u VIS-u’ znači podnositelj zahtjeva čiji su podaci registrirani u viznom informacijskom sustavu; 9.‚podnositelj koji putuje redovito i registriran je u VIS-u’ znači podnositelj koji je registriran u viznom informacijskom sustavu i koji je dobio dvije vize u razdoblju od 12 mjeseci prije podnošenja zahtjeva; ê 810/2009 (prilagođeno) ðnovo 6.10. ‚naljepnica vize’ znači jedinstveni obrazac za vize kako je utvrđen Uredbom Vijeća (EZ) br. 1683/95 od 29. svibnja 1995. o utvrđivanju jedinstvenog viznog obrasca [23]; 711. ‚priznata putna isprava’ znači putna isprava koju je jedna ili više država članica priznala u svrhu ð prelaska vanjskih granica i ï unošenja viza ð , u skladu s Odlukom br. 1105/2011/EU Europskog parlamenta i Vijeća[24] ï ; ò novo 12.‚valjana putna isprava’ znači putna isprava koja nije lažna ili krivotvorena i čije razdoblje valjanosti kako ga definira tijelo koje je putnu ispravu izdalo nije isteklo; ê 810/2009 (prilagođeno) 8.13. ‚poseban list za unošenje vize’ znači jedinstveni oblik obrasca za unošenje vize koji države članice izdaju nositeljima putnih isprava što ih država članica koja sastavlja obrazac ne priznaje, kako je utvrđeno Uredbom Vijeća (EZ) br. 333/2002 od 18. veljače 2002. o jedinstvenom obliku obrazaca za unošenje vize koju države članice izdaju nositeljima putnih isprava koje država članica koja sastavlja obrazac ne priznaje[25] ; 914. ‚konzulat’ znači diplomatska misija ili konzularni ured države članice ovlašteni za izdavanje viza pod vodstvom karijernog konzularnog službenika, kako je definirano u Bečkoj konvenciji o konzularnim odnosima od 24. travnja 1963.; 1015.‚zahtjev’ znači zahtjev za izdavanje vize; 11. ‚komercijalni posrednik’ znači privatna upravna agencija, prijevozno poduzeće ili putna agencija (organizator putovanja ili prodavatelj na malo). ò novo 16. ‚pomorac’ znači svaka osoba koja je zaposlena, uzeta u službu ili koja radi u bilo kojem svojstvu na brodu na koji se primjenjuje Konvencija o radu pomoraca iz 2006. ę 810/2009 GLAVA II. ZRAKOPLOVNO-TRANZITNA VIZA Članak 3. Državljani trećih zemalja kojima je potrebna zrakoplovno-tranzitna viza 1. Državljani trećih zemalja navedeni u Prilogu IV. III. moraju imati zrakoplovno-tranzitnu vizu prilikom prelaska preko međunarodnih tranzitnih područja zračnih luka na području država članica. ò novo 2. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 48. u vezi s izmjenama popisa trećih zemalja utvrđenog u Prilogu III. Kada se to u slučaju pojave rizika zahtijeva zbog hitnosti, postupak predviđen u članku 49. primjenjuje se na delegirane akte donesene u skladu s ovim stavkom. ê 810/2009 (prilagođeno) ðnovo 3. U hitnim slučajevima masovnog ÖKada dođe do naglog povećanog Õ priliva nezakonitih migranata, pojedine države članice mogu tražiti da državljani trećih zemalja, osim onih iz stavka 1. imaju zrakoplovno-tranzitnu vizu prilikom prelaska preko međunarodnih tranzitnih područja zračnih luka na njihovu području. Države članice obavješćuju Komisiju o takvim odlukama prije njihova stupanja na snagu i o ukidanju takvog zahtjeva za zrakoplovno-tranzitnom vizom. ðTrajanje takvih mjera ne smije prelaziti 12 mjeseci. Opseg i trajanje obveze posjedovanja zrakoplovno-tranzitne vize ne smije prelaziti ono što je nužno kao odgovor na nagli povećan priliv nezakonitih imigranata. ï ò novo 4. Kada država članica u skladu sa stavkom 3. planira uvesti zrakoplovno-tranzitne vize, o tome mora što je prije moguće obavijestiti Komisiju te dostavlja sljedeće informacije: (a) razlog za planirano uvođenje zrakoplovno-tranzitnih viza, uz dokaz o naglom povećanom prilivu nezakonitih imigranata; (b) opseg i trajanje planiranog uvođenja zrakoplovno-tranzitnih viza. 5. Nakon obavijesti koju dotična država članica dostavi u skladu sa stavkom 4., Komisija može izdati mišljenje. 6. Država članica obvezu posjedovanja zrakoplovno-tranzitne vize može produžiti samo jedanput ako bi ukidanje vize dovelo do znatnog priliva nezakonitih migranata. Na takva se produženja primjenjuje stavak 3. 7. Komisija jedanput godišnje Europski parlament i Vijeće informira o primjeni ovog članka. ê 810/2009 3. U okviru Odbora iz članka 52. stavka 1., te se obavijesti razmatraju svake godine u svrhu uvrštavanja određenih trećih zemlja u popis iz Priloga IV. 4. Ako treća zemlja nije uvrštena u popis iz Priloga IV., određena država članica može zadržati, uz uvjet ispunjenja zahtjeva iz stavka 2., ili ukinuti zahtjev za zrakoplovno-tranzitnom vizom. ę 810/2009 ð novo 58. Sljedeće kategorije osoba oslobađaju se od obveze da imaju zrakoplovno-tranzitnu vizu iz stavaka 1. i 3.: (a) nositelji valjanih jedinstvenih viza, ð viza za privremeni boravak, ï nacionalnih viza za dugotrajni boravak ili dozvola za boravak koje su izdale države članice; ê 154/2012 članak 1. (prilagođeno) ð novo „(b) državljani trećih zemalja koji imaju važeću boravišnu dozvolu koju je izdala država članica koja ne sudjeluje u donošenju ove Uredbe ili država članica koja još u cijelosti ne primjenjuje odredbe schengenske pravne stečevine ili državljani trećih zemalja koji imaju važeću boravišnu dozvolu navedenu u Prilogu V IV. koju je izdala Andora, Kanada, Japan, San Marino ili Sjedinjene Američke Države koje nositelju jamče bezuvjetan ponovni prihvat ð , ili imaju boravišnu dozvolu za karipsko područje Kraljevine Nizozemske, (Aruba, Curaçao, Sint Maarten, Bonaire, Sint Eustatius i Saba) ï; (c) državljani trećih zemalja koji imaju važeću vizu za državu članicu koja ne sudjeluje u donošenju ove Uredbe, Ö ili Õ za državu članicu koja još u cijelosti ne primjenjuje odredbe schengenske pravne stečevine, ð ili za zemlju koja je stranka Sporazuma o Europskm gospodarskom prostoru, ï ili za Kanadu, Japan ili Sjedinjene Američke Države, ð ili nositelji viza za karipsko područje Kraljevine Nizozemske (Aruba, Curaçao, Sint Maarten, Bonaire, Sint Eustatius i Saba), ï kad putuju u zemlju koja je izdala vizu ili koju drugu treću zemlju ili kad se nakon uporabe vize vraćaju iz zemlje koja je izdala vizu; ê 810/2009 (prilagođeno) ð novo (d) članovi obitelji državljana Unije iz članka 1. stavka 2. točke (a)ð 3. Direktive 2004/38/EZ ï (e) nositelji diplomatskih ð , službenih ili posebnih ï putovnica; (f) članovi zrakoplovne posade koji su državljani ugovorne stranke Čikaške konvencije o međunarodnom civilnom zrakoplovstvu. ò novo 9. Komisija je u skladu s člankom 48. ovlaštena donositi delegirane akte o izmjenama popisa valjanih dozvola boravka koje njihovim nositeljima daju pravo na tranzit kroz zračne luke država članica bez zrakoplovno-tranzitne vize, utvrđenog u Prilogu IV. ê 810/2009 (prilagođeno) ð novo GLAVA III. POSTUPCI I UVJETI Ö I POSTUPCI Õ ZA IZDAVANJE VIZA POGLAVLJE I. Tijela koja sudjeluju u postupcima vezanima uz zahtjeve Članak 4. Tijela nadležna za sudjelovanje u postupcima vezanim uz zahtjeve 1. Zahtjeve razmatraju i o njima odlučuju konzulati. 2. Iznimno od stavka 1., zahtjeve mogu razmatrati i o njima odlučivati na vanjskim granicama država članica tijela nadležna za provjere osoba u skladu s člancima 35.32. ð , 33. ïi 36.34. 3. U ne-europskim prekomorskim područjima država članica zahtjeve razmatraju i o njima odlučuju tijela koja odredi konkretna država članica. 4. Država članica može zahtijevati sudjelovanje i drugih tijela, osim onih iz stavka 1. i 2., u razmatranju i odlučivanju o zahtjevima. 5. Država članica može zahtijevati da se druga država članica s njom savjetuje i da je informira u skladu s člancima 22.19. i 31.28. Članak 5. Država članica nadležna za razmatranje i odlučivanje o zahtjevu 1. Država članica nadležna za razmatranje i odlučivanje o zahtjevu za jedinstvenu vizu je: (a) država članica čije je područje jedino odredište posjeta(â); (b) ako posjet uključuju više od jednog odredišta, ð ili ako se planira više odvojenih posjeta u razdoblju od dva mjeseca, ï država članica čije je državno područje glavno odredište posjeta u smislu duljine ili svrhe boravka ð , izraženo u danima ï; ili (c) ako se ne može utvrditi glavno odredište, država članica čiju vanjsku granicu podnositelj zahtjeva namjerava prijeći kako bi ušao na područje država članica. 42. Države članice surađuju u sprječavanju situacija kada zahtjev ne može biti razmatran i o njemu odlučeno stoga što Ö Ako Õ država članica koja je nadležna u skladu sa stavkomcima 1. do 3. ð , točkom (a) ili (b), ï nije prisutna i nema predstavništvo u trećoj zemlji gdje podnositelj predaje zahtjev u skladu sa člankom 6., ð podnositelj ima pravo podnijeti zahtjev: ï ò novo a) u konzulatu jedne od država članica koje su odredište planiranog posjeta, b) u konzulatu države članice prvog ulaska, ako nije primjenjiva točka a), c) u svim drugim slučajevima, u konzulatu svake države članice koja je prisutna u dotičnoj zemlji. ę 810/2009 3. Država članica nadležna za razmatranje i odlučivanje o zahtjevu za zrakoplovno-tranzitnu vizu je: (a) u slučaju samo jednoga zrakoplovnog tranzita, država članica na čijem je državnom području tranzitna zračna luka; ili (b) u slučaju dvaju ili više zrakoplovnih tranzita, država članica na čijem je državom području zrakoplovna luka prvog tranzita. Članak 6. Konzularna područna nadležnost 1. Zahtjev razmatra i o njemu odlučuje samo konzulat nadležne države članice na čijem konzularnom području podnositelj zahtjeva zakonito boravi. 2. Konzulat nadležne države članice razmatra i odlučuje o zahtjevu što ga je podnio državljanin treće zemlje koji se zakonito nalazi, ali nema boravište na njegovu konzularnom području, ako je podnositelj dao opravdanje za podnošenje zahtjeva u tom konzulatu. Članak 7. Nadležnost za izdavanje viza državljanima trećih zemalja koji se zakonito nalaze na području države članice 1. Državljani trećih zemalja koji se zakonito nalaze na državnom području države članice i koji moraju imati vizu za ulazak na državno područje jedne ili područje više drugih država članica, dužni su podnijeti zahtjev za vizu u konzulatu države članice koja je nadležna prema članku 5. stavku 1. ili 2. ò novo 2. Državljani trećih zemalja koji su izgubili svoju putnu ispravu ili kojima je ta isprava ukradena tijekom boravka na području države članice mogu tu državu napustiti bez vize ili drugog odobrenja na temelju valjane putne isprave na osnovi koje imaju pravo prijeći granicu, a koju izda konzulat države članice čiji su oni državljani. 3. Kada državljanin treće zemlje iz stavka 2. namjerava nastaviti putovanje u schengenskom prostoru, tijela države članice u kojoj on prijavi gubitak ili krađu svoje putne isprave izdaje vizu s identičnim razdobljem valjanosti i dopuštenom dužinom boravka prvobitne vize, na temelju podataka zabilježenih u VIS-u. ê 810/2009 (prilagođeno) ðnovo POGLAVLJE II. Zahtjev Članak 9.8. Praktične upute za podnošenje zahtjeva 1. Zahtjevi se podnose ð mogu podnijeti ï najviše tri mjeseca ð šest mjeseci ï prije ð i najviše 15 kalendarskih dana prije ïpočetka planiranog posjeta. Nositelji vize za višekratni ulazak mogu podnijeti zahtjev prije isteka vize čiji je rok valjanosti najmanje šest mjeseci. ê 810/2009 (prilagođeno) 2. Od podnositelja se može Ö Konzulati od podnositelja mogu Õ zahtijevati da zakažu termin za podnošenje zahtjeva. U pravilu, termin se zakazuje u roku dva tjedna od datuma kada je zatražen. ò novo 3. Konzulat mora dopustiti podnošenje zahtjeva bez prethodno zakazanog termina ili uz omogućivanje termina odmah članovima bliske rodbine građana Unije koji: (a) namjeravaju posjetiti članove bliže rodbine koji su građani Unije i koji borave u državi članici čiji su državljani. (b) zajedno sa članovima bliže rodbine koji su građani Unije i koji borave u trećoj zemlji namjeravaju putovati u državu članicu čiji su ti građani Unije državljani. 4. Konzulat mora dopustiti podnošenje zahtjeva bez prethodno zakazanog termina ili uz omogućivanje termina odmah članovima obitelji građana Unije kako je navedeno u članku 3. Direktive 2004/38/EZ. ê 810/2009 (prilagođeno) ðnovo 5. U opravdanim slučajevima hitnosti, konzulat može ð mora ï dopustiti podnošenje zahtjeva podnositeljima bez zakazivanja termina ili se on omogućuje odmah. 6. ð Ne dovodeći u pitanje članak 12., ï zahtjeve mogu podnijeti: u konzulatu (a) podnositelji ili (b) akreditirani komercijalni Ö posrednici iz članka 43. Õ posrednici, kako je predviđeno člankom 45. stavkom 1., ne dovodeći u pitanje članak 13. ili u skladu s člancima 42. ili 43 Ö(c) profesionalno, kulturno, sportsko ili obrazovno udruženje ili institucija. Õ Ö 7. Od podnositelja se ne smije tražiti da se osobno pojavi na više od jednog mjesta u svrhu podnošenja zahtjeva Õ ê 810/2009 (prilagođeno) ðnovo Članak 10.9. Opća pravila za podnošenje zahtjeva 1. Ne dovodeći u pitanje odredbe članaka 13., 42., 43. i 45. pPpodnositelji when lodging an application ð se osobno pojavljuju za uzimanje otisaka pristiju, u skladu s čankom 12. stavcima 2. i 3. ï . ò novo 2. Od podnositelja registriranih u VIS-u ne smije se tražiti da se osobno pojave pri podnošenju zahtjeva ako su njihovi otisci prstiju uneseni u VIS manje od 59 mjeseci prije podnošenja. ê 810/2009 (prilagođeno) 2. Konzulati mogu odstupiti od zahtjeva iz stavka 1., ako im je podnositelj poznat po poštenju i pouzdanosti. 3. Prilikom podnošenja zahtjeva, podnositelj treba: (a) predočiti obrazac zahtjeva u skladu s člankom 11.10.; (b) predočiti putnu ispravu u skladu s člankom 12.11.; (c) predočiti fotografiju u skladu sa standardima utvrđenim Uredbom (EZ) br. 1683/95 ili, gdje je VIS operativan, sukladno članku 48. Uredbe o VIS-u Ö (EZ) br. 767/2008 Õ , u skladu sa standardima iz članka 13.12.ove Uredbe; (d) ako je primjenjivo, dopustiti uzimanje njegovih otisaka prstiju u skladu s člankom 13.12., (e) platiti viznu pristojbu u skladu s člankom 16.14.; (f) dostaviti popratne isprave u skladu s člankom 14.13. i prilogom II.;. (g) ako je primjenjivo, podnijeti dokaz o posjedovanju odgovarajućeg i valjanog putnog zdravstvenog osiguranja u skladu s člankom 15. Članak 11. Obrazac zahtjeva Članak 11.10. Obrazac zahtjeva 1. Svaki je podnositelj dužan priložiti potpun Ö ručno i elektronički ispunjen Õ i potpisan obrazac zahtjeva, kako je navedeno u Prilogu I. Osobe navedene u putnoj ispravi podnositelja prilažu posebni obrazac zahtjeva. Maloljetne osobe prilažu obrazac zahtjeva koji je potpisala osoba koja trajno ili privremeno ima roditeljsko pravo ili zakonsko skrbništvo. ò novo 2. Sadržaj elektroničke verzije obrasca zahtjeva, ako se primjenjuje, utvrđen je u Prilogu I. ê 810/2009 (prilagođeno) ðnovo 23. Konzulati su dužni pobrinuti se da obrazac zahtjeva bude svagdje pristupačan i lako dostupan podnositeljima zahtjeva, i besplatan. 34. Obrazac treba ð , kao minimalan zahtjev, ï biti dostupan na sljedećim jezicima: (a) službenom jeziku/jezicima države članice za koju se viza traži; Ö te Õ (b) službenom jeziku/jezicima zemlje domaćina;. (c) službenom jeziku/jezicima zemlje domaćina i službenom jeziku/jezicima države članice za koju se viza traži; ili (d) u slučaju zastupanja, službenom jeziku/jezicima države članice zastupateljice. Uz jezik/jezike iz točke (a), obrazac može biti dostupan na Ö bilo kojem Õ drugom službenom jeziku institucija Europske unije. 45. Ako obrazac zahtjeva nije dostupan na službenom jeziku/jezicima zemlje domaćina, potrebno je učiniti ga dostupnim podnositeljima prevođenjem na taj/te jezik/jezike. 56. Prijevod obrasca zahtjeva na službeni jezik/jezike zemlje domaćina obavlja se u skladu sa schengenskom suradnjom na lokalnoj razini iz članka 48.46. 67. Konzulat obavješćuje podnositelje zahtjeva o jeziku/jezicima koji se mogu koristiti prilikom ispunjavanja obrasca zahtjeva. Članak 12.11 Putna isprava Podnositelj zahtjeva mora predočiti valjanu putnu ispravu koja ispunjava sljedeće uvjete: (a) Ö ne dovodeći u pitanje članak 21. stavak 2., Õ mora biti valjana najmanje tri mjeseca nakon planiranog datuma odlaska s područja država članica, ili u slučaju nekoliko posjeta, nakon posljednjeg planiranog datuma odlaska s područja država članica. Međutim, u opravdanim slučajevima hitnosti, od ovog se zahtjeva može odstupiti; (b) mora sadržavati najmanje dvije ð jednu ï prazneu ð dvostruku ï straniceu ð , a ako jedna putna isprava važi za više osoba, mora sadržavati po jednu praznu dvostruku stranicu za svakog podnositelja ï ; (c) mora biti izdana u prethodnih 10 godina. Članak 13.12. Biometrijski podaci 1. Države članice uzimaju biometrijske podatke podnositelja koji sadržavaju njegovu fotografiju i otiske njegovih 10 prstiju u skladu sa zaštitnim mjerama utvrđenima u Konvenciji Vijeća Europe o zaštiti ljudskih prava i temeljnih sloboda, Povelji Europske unije o temeljnim pravima i Konvenciji Ujedinjenih naroda o pravima djeteta. 2. Kod podnošenja prvog zahtjeva, podnositelj se treba osobno pojaviti. Tada se uzimaju se sljedeći biometrjski podaci: – fotografija, skenirana ili snimljena u vrijeme podnošenja zahtjeva; i – otisci njegovih 10 prstiju uzeti s ravno položenih prstiju i digitalno pohranjeni. 3. Kada su otisci prstiju podnositelja zahtjeva kao dio prethodnog zahtjeva ð za vizu za kratkotrajni ili privremeni boravak ï prvi put uneseni u VIS manje od 59 mjeseci prije datuma novog zahtjeva, oni se kopiraju u sljedeći zahtjev. Međutim, kada postoji opravdana sumnja u vezi s identitetom podnositelja, konzulat uzima otiske prstiju u razdoblju iz prvog stavka. Nadalje, ako se u vrijeme podnošenja zahtjeva ne može odmah potvrditi da su otisci prstiju uzeti u razdoblju iz prvog stavka, podnositelj zahtjeva može zahtijevati njihovo uzimanje. 4. U skladu s člankom 9. stavkom 5. Uredbe o VIS-u Ö (EZ) br. 767/2008 Õ , fotografija priložena svakom zahtjevu unosi se u VIS. Podnositelj zahtjeva se u tu svrhu ne mora osobno pojaviti. Tehnički zahtjevi za fotografiju moraju ispunjavati međunarodne standarde koji su utvrđeni u Dokumentu 9303, dio 1, šesto izdanje Međunarodne organizacije za civilno zrakoplovstvo (ICAO). 5. Otisci prstiju uzimaju se u skladu sa standardima ICAO-a i Odlukom Komisije 2006/648/EZ[26] 6. Biometrjske podatke uzima stručno i valjano ovlašteno osoblje nadležnih tijela u skladu s člankom 4. stavcima 1., 2. i 3. Pod nadzorom konzulata biometrijske podatke također mogu uzimati stručno i valjano ovlašteno osoblje počasnog konzula prema članku 42. 40. ili vanjski pružatelji usluga prema članku 4341. Konkretna/e država članica/države članice treba/trebaju, ako postoji sumnja, predvidjeti mogućnost da se u konzulatu provjere otisci prstiju koje su uzeli vanjski pružatelji usluga. 7. Sljedeći podnositelji izuzeti su od zahtjeva davanja otisaka prstiju: (a) djeca mlađa od 12 godina; (b) osobe kod kojih je uzimanje otisaka prstiju fizički nemoguće. Ako je moguće uzimanje manje od 10 otisaka prstiju, uzima se najveći mogući broj otisaka prstiju. Međutim, ako je nemogućnost privremena, podnositelj je dužan dati otiske prstiju kod sljedećeg zahtjeva. Nadležna tijela u skladu s člankom 4. stavkom 1., 2. i 3. ovlaštena su zatražiti dodatno objašnjenje o razlozima privremene nemogućnosti. Države članice osiguravaju da postoje odgovarajući postupci kojima se jamči dostojanstvo podnositelja u slučaju poteškoća kod uzimanja; (c) čelnici države i vlade i članovi nacionalne vlade u pratnji supružnika, članovi njihovih službenih izaslanstava koje su vlade država članica ili međunarodne organizacije pozvale u službeni posjet; (d) vladari i drugi visoki članovi kraljevske obitelji, kada ih vlade država članica ili međunarodne organizacije pozovu u službeni posjet. 8. U slučajevima iz stavka 7., unos ‚nije primjenjivo’ unosi se u VIS u skladu s člankom 8. stavkom 5. Uredbe o VIS-u Ö (EZ) br. 767/2008 Õ . Članak 1413. Popratne isprave 1. Prilikom podnošenja zahtjeva za jedinstvenu vizu, podnositelj zahtjeva je dužan priložiti: (a) isprave kojima se dokazuje svrha putovanja; (b) isprave u vezi sa smještajem, ili dokaz o dostatnim sredstvima za pokrivanje troškova smještaja; (c) isprave kojima se dokazuje da podnositelj ima dostatna sredstva za uzdržavanje tijekom namjeravanog boravka i za povratak u svoju zemlju podrijetla ili boravišta, ili za prelazak u treću zemlju u kojoj je siguran da će biti prihvaćen, ili da je u mogućnosti zakonito pribaviti takva sredstva u skladu s člankom 5. stavkom 1. točkom (c) i stavkom 3. Zakonika o schengenskim granicama Ö Uredbe (EZ) br. 562/2006 Europskog parlamenta i Vijeća[27] Õ ; (d) informacije na temelju kojih se može provjeriti namjera podnositelja da napusti područje država članica prije isteka zatražene vize. ònovo 2. Točke (b), (c) i (d) stavka 1. ne primjenjuju se na podnositelje zahtjeva koji su putnici koji putuju redovito i registrirani su u okviru VIS-a te koji su zakonski iskoristili dvije prethodno dobivene vize. 3. Bliska rodbina građana Unije iz članka 8. stavka 3. predočuju samo dokument kojim se dokazuje obiteljska veza s građaninom Unije te da ga posjećuju ili putuju s njime. Bliska rodbina građana Unije iz članka 3. Direktive 2004/38/EZ predočuju samo dokumentaciju kojom se dokazuje da prate građanina Unije ili mu se pridružuju i kojom se dokazuje obiteljska veza s građaninom Unije, kako je navedeno u članku 2. stavku 2. ili ostale okolnosti iz članka 3. stavka 2. Direktive. ê 810/2009 (prilagođeno) 34. Ö Popis Õ popratnih isprava koji nije konačan, a koje konzulat može Ö se mogu zatražiti Õ od podnositelja kao bi provjerio ispunjavanje uvjeta iz stavaka 1. i 2. naveden je u Prilogu II. 65. Konzulati mogu ukinuti jedan ili više uvjeta za izdavanje jednog ili više dokumenata iz stavka 1. od točke (a) do točke (d) ako im je podnositelj poznat po poštenju i pouzdanosti, posebno po zakonitom korištenju prethodnih viza, i ako nema sumnje da će ispunjavati uvjete iz članka 5. stavka 1. Ö Uredbe (EZ) br. 562/2006 Õ Zakonika o schengenskim granicama u trenutku prelaska vanjskih granica država članica. ònovo 6. Konzulat počinje obradu zahtjeva za vizu na temelju faksimila ili kopija popratnih isprava. Podnositelji zahtjeva koji nisu registrirani u VIS-u predočuju original. Konzulat može tražiti originale dokumenata od podnositelja zahtjeva koji su registrirani u VIS-u ili su redovni putnici registrirani u VIS-u samo ako postoji sumnja o vjerodostojnosti određenog dokumenta. ê 810/2009 (prilagođeno) 47. Države članice mogu zatražiti od podnositelja da podnese dokaz o plaćanju troškova i/ili privatnom smještaju ispunjavanjem obrasca koji sastavlja svaka država članica. Taj obrazac posebno navodi: (a) je li njegova svrha dokaz o plaćanju troškova i/ili Ö privatnom Õ smještaju; (b) je li domaćin Ö sponzor/osoba koja poziva Õ pojedinac, trgo