·Sporazumi između država članica i trećih zemalja u pogledu automatske razmjene informacija o financijskim računima na temelju Zajedničkog standarda izvješćivanja (CRS) OECD-a.

Važno je pojasniti da postojeći porezni instrumenti na razini EU-a ne sadržavaju izričite odredbe koje zahtijevaju da države članice razmjenjuju informacije ako saznaju za mehanizme utaja i/ili izbjegavanja plaćanja poreza. Direktiva o administrativnoj suradnji sadržava općenitu obvezu nacionalnih poreznih tijela da u određenim okolnostima spontano prenose informacije drugim poreznim tijelima unutar EU-a. To uključuje gubitak poreza u državi članici ili porezne uštede proizašle iz umjetnih prijenosa dobiti unutar skupina poduzeća. Cilj postojeće inicijative je da se s pomoću posrednika otkriju potencijalno agresivni aranžmani poreznog planiranja te da se na njih primjeni obvezna automatska razmjena informacija.

•Dosljednost u odnosu na druge politike Unije (moguće buduće inicijative važne za područje politike)

Učinak odvraćanja predloženog ex ante otkrivanja potencijalno agresivnih aranžmana poreznog planiranja može se povećati ako se obveza otkrivanja informacija poreznim tijelima proširi na revizore koji odobravaju financijska izvješća poreznog obveznika. Tijekom obavljanja svojih profesionalnih dužnosti ti revizori obrađuju znatne količine podataka. Na taj način oni mogu otkriti aranžmane koji bi se mogli smatrati praksama agresivnog poreznog planiranja. Otkrivanjem takvih aranžmana tijelima proširilo bi se obvezno otkrivanje sličnih mehanizama koje je propisano za posrednike, projektante, promotore, savjetnike itd. Stoga bi se u budućnosti moglo planirati provođenje takve inicijative u zakonodavstvu.

2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST

•Pravna osnova

Članak 115. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) pravna je osnova za zakonodavne inicijative u području izravnog oporezivanja. Premda nema izričitog upućivanja na izravno oporezivanje, članak 115. odnosi se na direktive o približavanju nacionalnih zakona jer oni izravno utječu na uspostavu i funkcioniranje unutarnjeg tržišta. Za ispunjavanje ovog uvjeta nužno je da se predloženi akt EU-a u području izravnog oporezivanja usmjeri na ispravljanje postojeće neusklađenosti u funkcioniranju unutarnjeg tržišta. U mnogim slučajevima to bi značilo da se mjerama EU-a isključivo uređuju prekogranične situacije.

•Supsidijarnost

Iskustvo pokazuje da nacionalne odredbe protiv agresivnog planiranja ne mogu biti u potpunosti djelotvorne. Razlog je taj što znatni broj struktura koje su razvijene radi izbjegavanja plaćanja poreza ima prekograničnu dimenziju, dok se istovremeno povećava mobilnost kapitala i osoba, posebno na integriranom tržištu kao što je unutarnje tržište EU-a. Potreba za zajedničkim djelovanjem na razini EU-a radi poboljšanja trenutačnog stanja stvari postala je očita i može biti koristan doprinos postojećim inicijativama na tom području, posebno u kontekstu Direktive o administrativnoj suradnji („DAC”). Ovo je još izraženije s obzirom da se pokazalo da postojeći instrumenti na nacionalnoj razini mogu biti samo djelomično djelotvorni u povećanju transparentnosti.

U tom je smislu unutarnjem tržištu potreban pouzdani mehanizam za rješavanje nedostataka u propisima na jedinstven način i ispravljanje postojećih narušavanja s pomoću osiguravanja pravodobnih i odgovarajućih informacija za porezna tijela o potencijalno agresivnim aranžmanima poreznog planiranja s prekograničnim učincima.

Uzimajući u obzir da je obvezno otkrivanje usmjereno na obavješćivanje poreznih tijela o aranžmanima s dimenzijom koja prelazi jednu jurisdikciju, nužno je da se svaka takva inicijativa pokrene kroz djelovanje na razini EU-a radi osiguravanja jedinstvenog pristupa utvrđenom problemu. Neusklađeno samostalno djelovanje država članica dovelo bi do neujednačenih pravila u pogledu obveze posrednika o otkrivanju aranžmana. Posljedica toga vjerojatno bi bio nastavak nepravednog poreznog natjecanja.

Čak i kada je samo jedna država članica uključena u potencijalno agresivni aranžman poreznog planiranja ili niz takvih aranžmana s trećom zemljom, postoji prekogranični element koji može dovesti do rizika od poremećaja u funkcioniranju unutarnjeg tržišta. Naime, ustroj unutarnjeg tržišta sazdan je na načelu slobodnog kretanja ljudi, robe, usluga i kapitala te je povezan s dobrobitima koje proizlaze iz direktiva o oporezivanju poduzeća. Proizlazi da stvarnu razinu zaštite unutarnjeg tržišta općenito određuje upućivanje na najslabiju državu. Iz tog razloga potencijalno agresivni prekogranični aranžman poreznog planiranja koji uključuje jednu državu članicu u stvarnosti utječe na sve države članice.

Prepuštanje odluke o ovom pitanju pojedinačnim nacionalnim inicijativama značilo bi to da bi se neke države članice mogle odlučiti na djelovanje, a druge ne. To je posebno tako s obzirom na to da mjera 12. BEPS-a nije minimalni standard te da bi se njezina provedba u EU-u mogla znatno razlikovati. U stvari, 39 od 131 dionika u javnoj raspravi odgovorilo je da se zahtjevi u pogledu transparentnosti ne bi uveli da nema mjere na razini EU-a, a 107 dionika navelo je da bi se vjerojatno ili vrlo vjerojatno uveli različiti zahtjevi u pogledu transparentnosti. Iz tih bi se razloga uvođenjem obveze izvješćivanja diljem zakonodavstva u EU-u u pogledu razmjene informacija riješili utvrđeni problemi te bi se doprinijelo poboljšanju funkcioniranja unutarnjeg tržišta.

Štoviše, mjera o otkrivanju na razini EU-a donijet će dodanu vrijednost u usporedbi s pojedinačnim inicijativama država članica na tom području. To je zato što će otkrivanje potencijalno agresivnih aranžmana poreznog planiranja, posebno ako je praćeno razmjenom informacija, omogućiti poreznim tijelima da dobiju potpunu sliku utjecaja prekograničnih transakcija na ukupnu poreznu osnovicu. Stoga je EU u boljem položaju za osiguravanje djelotvornosti i cjelovitosti sustava razmjene informacija od pojedinačnih država članica.