OBRAZLOŽENJE

U skladu s člankom 395. stavkom 1. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost („Direktiva o PDV-u”), Vijeće, koje djeluje jednoglasno na prijedlog Komisije, može bilo kojoj državi članici odobriti primjenu posebnih mjera odstupanja od odredaba te direktive kako bi se pojednostavnio postupak naplate PDV-a ili spriječili određeni oblici utaje ili izbjegavanja poreza.

Dopisom evidentiranim u Komisiji 19. veljače 2021. Savezna Republika Njemačka (dalje u tekstu „Njemačka”) zatražila je odobrenje za nastavak primjene mjere kojom se odstupa od članaka 168. i 168.a Direktive o PDV-u kako bi se roba i usluge koje porezni obveznik više od 90 % upotrebljava u vlastite privatne svrhe ili one svojih zaposlenika, ili općenito u neposlovne svrhe ili za negospodarske aktivnosti, izuzeli od prava na odbitak poreza na dodanu vrijednost. Uz zahtjev je priloženo izvješće o primjeni te mjere u skladu s člankom 2. Provedbene odluke Vijeća 2009/791/EZ od 20. listopada 2009., kako je izmijenjena Provedbenom odlukom Vijeća (EU) 2018/2060 od 20. prosinca 2018.

U skladu s člankom 395. stavkom 2. Direktive o PDV-u Komisija je dopisima od 17. ožujka 2021. obavijestila ostale države članice o zahtjevu Njemačke. Komisija je dopisom od 18. ožujka 2021. obavijestila Njemačku da ima sve informacije potrebne za razmatranje zahtjeva.

1.KONTEKST PRIJEDLOGA

•Razlozi i ciljevi prijedloga

Člankom 168. Direktive o PDV-u predviđeno je da porezni obveznik ima pravo na odbitak PDV-a obračunanog pri kupnji robe i usluga koje se upotrebljavaju u svrhu njegovih oporezovanih transakcija. Člankom 168.a stavkom 1. Direktive o PDV-u propisuje se da se PDV povezan s troškovima nepokretne imovine koja je dio poslovne imovine poreznog obveznika i koja se upotrebljava u poslovne i u neposlovne svrhe može odbiti samo u onoj mjeri u kojoj se ta imovina upotrebljava za poslovanje tog poreznog obveznika. U skladu s člankom 168.a stavkom 2. Direktive o PDV-u države članice mogu taj propis primijeniti i kad je riječ o troškovima koji su povezani s drugom robom koja je dio poslovne imovine kako one odrede. Članak 168.a umetnut je u Direktivu o PDV-u Direktivom Vijeća 2009/162/EU od 22. prosinca 2009. kako bi se odbitak ograničio na udio stvarnog korištenja u poslovne svrhe i na taj način učinkovitije primijenilo načelo prema kojem odbitak nastaje samo u mjeri u kojoj se predmetna roba i usluge koriste za potrebe poslovanja poreznog obveznika.

U skladu s člankom 395. Direktive o PDV-u države članice mogu primjenjivati mjere odstupanja od odredaba te direktive kako bi se pojednostavnio postupak naplate PDV-a ili spriječili određeni oblici utaje ili izbjegavanja poreza ako im je Vijeće to odobrilo.

Njemačka je zatražila nastavak primjene mjere odstupanja od članaka 168. i 168.a Direktive o PDV-u kojom se u potpunosti isključuje pravo na odbitak PDV-a na robu i usluge koje porezni obveznik upotrebljava više od 90 % u privatne ili neposlovne svrhe, uključujući negospodarske aktivnosti.

Mjera odstupanja za Njemačku prvotno je bila odobrena Odlukom Vijeća 2000/186/EZ od 28. veljače 2000. za razdoblje do 31. prosinca 2002., a odobrenje je zatim Odlukom Vijeća 2003/354/EZ od 13. svibnja 2003. dodijeljeno za razdoblje do 30. lipnja 2004., Odlukom Vijeća 2004/817/EZ od 19. studenoga 2004. za razdoblje do 31. prosinca 2009. i Provedbenom odlukom Vijeća 2009/791/EZ od 20. listopada 2009. za razdoblje do 31. prosinca 2012. Potonje je odobrenje zatim produljeno do 31. prosinca 2015. Provedbenom odlukom Vijeća 2012/705/EU od 13. studenoga 2012., do 31. prosinca 2018. Provedbenom odlukom Vijeća (EU) 2015/2428 od 10. prosinca 2015. te do 31. prosinca 2021. Provedbenom odlukom Vijeća (EU) 2018/2060 od 20. prosinca 2018.

Njemačka je u trenutačnom zahtjevu obavijestila Komisiju da se mjera odstupanja pokazala vrlo djelotvornom i da je njome znatno pojednostavnjena naplata PDV-a. Mjera ujedno pomaže u sprječavanju utaje i izbjegavanja poreza.

Razina upotrebe robe od barem 10 % u poslovne svrhe koja je uvjet za omogućavanje odbitka ulaznog PDV-a relativno je niska. Njemačka navodi da produljenje posebne mjere stoga neće negativno utjecati na ukupni prihod od PDV-a koji se naplaćuje u fazi konačne potrošnje pa stoga ne utječe negativno ni na vlastita sredstva Unije koja proizlaze iz PDV-a.

Njemačka tvrdi da se mjerom smanjuje administrativno opterećenje poreznih obveznika i poreznih uprava jer se omjer upotrebe te robe u poslovne i neposlovne svrhe ne mora pratiti niti prilagođavati pa stoga o tim promjenama ne treba voditi evidenciju. Ograničenje od 10 % ujedno odgovara i odredbama njemačkog zakonodavstva o porezu na dohodak u kojima je propisano da se roba koja se barem 10 % upotrebljava u poslovne svrhe može smatrati poslovnom imovinom.