Djelovanje EU-a moglo bi se ograničiti na promicanje dobrovoljnog djelovanja sektora i određene popratne mjere. Međutim, to vjerojatno ne bi bilo učinkovito jer bi ovisilo o volji samog sektora da promijeni sadašnju situaciju. Prethodni neobvezujući pristupi, kao što su Komunikacija o ekonomiji suradnje iz 2016. i načela politike iz 2018., nisu doveli do znatnih poboljšanja transparentnosti u sektoru kratkoročnog iznajmljivanja smještaja te su ih brojni dionici smatrali nedostatnima. To je potvrđeno i u pozivima Vijeća i Parlamenta na veću pravnu sigurnost i transparentnost te u postupku savjetovanja i procjene učinka, u kojem su dionici istaknuli ograničenja i neučinkovitost neobvezujućih instrumenata kao što su dobrovoljni sporazumi koji su se dosad primjenjivali na razini EU-a i na nacionalnoj razini. Osim toga, pravilima Opće uredbe o zaštiti podataka zahtijevaju se pravna osnova i zaštitne mjere za ciljeve Prijedloga koji se odnose na promicanje razmjene osobnih podataka.

(6)Ova bi se Uredba trebala primjenjivati na usluge kratkoročnog iznajmljivanja namještenog smještajnog objekta uz naknadu, na profesionalnoj ili neprofesionalnoj osnovi. Usluge kratkoročnog iznajmljivanja smještaja mogu se odnositi, na primjer, na prostoriju u primarnom boravištu iznajmljivača dok je iznajmljivač prisutan, primarno ili sekundarno boravište iznajmljivača koje se iznajmljuje na ograničen broj dana godišnje ili jednu ili više nekretnina koje je iznajmljivač kupio kao ulaganje koje će se kratkoročno iznajmljivati, obično manje od godinu dana tijekom cijele godine. Iznajmljivanje namještenog smještajnog objekta za trajnije korištenje, obično na godinu dana ili dulje, ne bi se trebalo smatrati kratkoročnim iznajmljivanjem. Usluge kratkoročnog iznajmljivanja smještaja nisu ograničene na smještajne jedinice koje se iznajmljuju u turističke ili rekreacijske svrhe, već bi trebale uključivati kratkoročne boravke u druge svrhe, na primjer poslovne ili studijske.

(7)Pravila utvrđena u ovoj Uredbi ne bi se trebala primjenjivati na hotele i druge slične turističke smještaje, uključujući hotele odmarališta, hotele s apartmanima, hostele ili motele, jer su njihove usluge već obuhvaćene postojećim obvezama transparentnosti i izvješćivanja, posebno Uredbom (EU) br. 692/2011 Europskog parlamenta i Vijeća. Tim pravilima ne bi trebao biti obuhvaćen ni smještaj koji se pruža u kampovima i prostorima za kampiranje kao što su šatori, kamp-kućice ili rekreacijska vozila jer se obično nalazi u namjenskim prostorima kao što su kampovi ili autokampovi te ne utječe na stambene prostore na način usporediv s utjecajem usluga kratkoročnog iznajmljivanja smještaja.

(8)Pravila utvrđena u ovoj Uredbi trebala bi se primjenjivati na internetske platforme u smislu članka 3. točke (i) Uredbe (EU) 2022/2065 Europskog parlamenta i Vijeća, koje gostima omogućuju da s iznajmljivačima sklapaju ugovore na daljinu za pružanje usluga kratkoročnog iznajmljivanja smještaja. Stoga bi internetske stranice koje samo povezuju iznajmljivače s gostima i nemaju druge uloge u sklapanju izravnih transakcija trebalo isključiti iz područja primjene ove Uredbe. Internetske platforme koje posreduju u pružanju usluga kratkoročnog iznajmljivanja smještaja bez plaćanja (na primjer, internetske platforme koje posreduju u razmjeni stambenih objekata) nisu obuhvaćene ovim pravilima jer su obuhvaćene samo usluge kratkoročnog iznajmljivanja smještaja koje se pružaju uz naknadu.

(9)Postupci registracije nadležnim tijelima omogućuju prikupljanje informacija o iznajmljivačima i smještajnim jedinicama za pružanje usluga kratkoročnog iznajmljivanja smještaja. Registracijski broj, koji je jedinstvena identifikacijska oznaka smještajne jedinice koja se iznajmljuje, trebao bi služiti tomu da se podaci koje platforme prikupljaju i razmjenjuju mogu pravilno pripisati iznajmljivačima i smještajnim jedinicama. Stoga bi nadležna tijela, ako žele primati podatke od pružatelja internetskih platformi za kratkoročno iznajmljivanje smještaja, trebala uspostaviti ili provoditi postupke registracije za iznajmljivače i njihove smještajne jedinice na nacionalnoj, regionalnoj ili lokalnoj razini.

(10)Kako bi nadležna tijela potrebne informacije i podatke dobila bez nametanja neproporcionalnog opterećenja internetskim platformama i iznajmljivačima, potrebno je utvrditi zajednički pristup postupcima registracije u državama članicama koji je ograničen na osnovne informacije koje omogućuju identifikaciju smještajne jedinice i iznajmljivača. U tu bi svrhu države članice trebale osigurati da se nakon podnošenja svih relevantnih informacija i dokumenata iznajmljivačima i smještajnim jedinicama dodijeli registracijski broj. Iznajmljivači bi se trebali moći identificirati i autentificirati sredstvima elektroničke identifikacije izdanima u okviru prijavljenog sustava elektroničke identifikacije u skladu s Uredbom (EU) br. 910/2014 Europskog parlamenta i Vijeća kako bi proveli te postupke registracije.

(11)Iznajmljivači bi trebali dostaviti informacije o sebi, smještajnim jedinicama koje nude za usluge kratkoročnog iznajmljivanja smještaja i druge potrebne informacije kako bi nadležna tijela znala njihov identitet, podatke za kontakt te lokaciju, vrstu (npr. kuća, apartman, soba) i značajke smještajne jedinice. Te su informacije potrebne radi sljedivosti iznajmljivača i ponuđenih smještajnih jedinica. Opis značajki jedinice trebao bi uključivati naznaku o tome nudi li se cijela smještajna jedinica ili njezin dio te koristi li iznajmljivač jedinicu u stambene svrhe kao primarno ili sekundarno boravište ili u druge svrhe. Iznajmljivači bi trebali navesti i informacije o najvećem broju gostiju koji se mogu smjestiti u smještajnu jedinicu.

(12)Države članice trebale bi moći zahtijevati od iznajmljivača da dostave dodatne informacije i dokumentaciju kojom se potvrđuje usklađenost sa zahtjevima utvrđenima nacionalnim pravom, kao što su sigurnosni i zdravstveni zahtjevi te zahtjevi za zaštitu potrošača. Za potrebe jednakog pristupa i uključenosti države članice posebno mogu zahtijevati da iznajmljivači navedu informacije o pristupačnosti smještajnih jedinica koje se nude za usluge kratkoročnog iznajmljivanja smještaja za osobe s invaliditetom u skladu s nacionalnim ili lokalnim zahtjevima za pristupačnost. Međutim, svi zahtjevi trebali bi biti u skladu s načelima nediskriminacije i proporcionalnosti, što znači da moraju biti primjereni i nužni za ostvarenje legitimnog regulatornog cilja, i u skladu s Ugovorom o funkcioniranju Europske unije i Direktivom 2006/123/EZ. Osim toga, države članice trebale bi moći iznajmljivačima uvesti zahtjeve za dostavu informacija koji su usklađeni s pravom Unije u odnosu na pitanja koja nisu obuhvaćena ovom Uredbom, kao što su neplaćeni boravci, među ostalim ako se smještaj pruža ranjivim osobama kao što su izbjeglice ili korisnici privremene zaštite.

(13)Ako su informacije i dokumentacija koje su iznajmljivači dostavili u postupku registracije valjane tijekom ograničenog razdoblja, primjerice kad je riječ o identifikacijskoj ispravi ili certifikatu o protupožarnoj zaštiti ili drugom sigurnosnom certifikatu, iznajmljivači bi trebali moći ažurirati informacije ili dokumentaciju. Ako iznajmljivač ne dostavi ažurirane informacije i dokumentaciju, nadležna tijela trebala bi biti ovlaštena suspendirati valjanost registracijskog broja do dostave ažuriranih informacija ili dokumentacije. Informacije i dokumentaciju koje podnese iznajmljivač trebalo bi čuvati tijekom cijelog razdoblja valjanosti registracijskog broja i najdulje godinu dana nakon zahtjeva iznajmljivača za brisanje smještajne jedinice iz registra kako bi se nadležnim tijelima omogućilo da sve relevantne provjere provedu čak i nakon brisanja jedinice iz registra.

(14)Informacije i dokumentaciju koje iznajmljivači dostave u postupku registracije nadležna tijela trebala bi provjeriti tek nakon izdavanja registracijskog broja. Primjereno je omogućiti iznajmljivačima da u razumnom roku isprave dostavljene informacije i dokumentaciju koje nadležno tijelo smatra nepotpunima ili netočnima. Ako iznajmljivač ne ispravi informacije i dokumentaciju u navedenom roku, nadležno tijelo trebalo bi biti ovlašteno suspendirati valjanost registracijskog broja. Nadležno tijelo trebalo bi biti ovlašteno suspendirati valjanost registracijskog broja i ako utvrdi da postoje očite i ozbiljne sumnje u vjerodostojnost i valjanost informacija ili dokumentacije koje je dostavio iznajmljivač. U tim slučajevima nadležna tijela trebala bi iznajmljivače obavijestiti o namjeri da suspendiraju valjanost registracijskog broja i o razlozima za to. Iznajmljivači bi trebali imati mogućnost da se očituju i, ako je to primjereno, da u razumnom roku isprave dostavljene informacije i dokumentaciju. Ako je valjanost registracijskog broja suspendirana, nadležna tijela trebala bi biti ovlaštena izdati nalog kojim se od internetskih platformi za kratkoročno iznajmljivanje smještaja traži da bez nepotrebne odgode uklone ponudu koja se odnosi na predmetnu smještajnu jedinicu ili da onemoguće pristup toj ponudi. Ti bi nalozi trebali sadržavati sve informacije potrebne za identifikaciju ponude smještajne jedinice, uključujući njezin pojedinačni jedinstveni lokator resursa (URL).

(15)Ako se primjenjuje postupak registracije, iznajmljivači bi trebali biti obvezni svoje registracijske brojeve dostaviti internetskim platformama za kratkoročno iznajmljivanje smještaja, prikazati ih na svakoj ponudi smještajne jedinice i dostaviti njezin registracijski broj gostima. Ako se primjenjuje postupak registracije, države članice trebale bi se pobrinuti da nadležna tijela na temelju nacionalnog prava internetskim platformama za kratkoročno iznajmljivanje smještaja mogu naložiti da uklone ponude smještajnih jedinica koje se nude bez registracijskog broja ili s nevažećim registracijskim brojem.

(16)Člankom 31. Uredbe (EU) 2022/2065 utvrđuju se određeni zahtjevi u pogledu dužne pažnje za pružatelje internetskih platformi koje potrošačima omogućuju sklapanje ugovora na daljinu s trgovcima. Ti se zahtjevi primjenjuju na internetske platforme za kratkoročno iznajmljivanje smještaja u odnosu na usluge kratkoročnog iznajmljivanja smještaja koje nude iznajmljivači koji se smatraju trgovcima. Međutim, karakteristično je obilježje sektora kratkoročnog iznajmljivanja to da su iznajmljivači često privatne osobe koje povremeno nude usluge kratkoročnog iznajmljivanja smještaja među ravnopravnim sudionicima, koje ne ispunjavaju nužno uvjete da bi ih se moglo kategorizirati kao „trgovce” na temelju prava Unije. Stoga je u skladu s konceptom i ciljem „integrirane usklađenosti” iz članka 31. Uredbe (EU) 2022/2065 te kako bi se nadležnim tijelima omogućilo da provjere poštuju li se primjenjive obveze registracije primjereno primijeniti posebne uvjete za integriranu usklađenost u kontekstu usluga kratkoročnog iznajmljivanja smještaja, uključujući one koje nude iznajmljivači koji se ne smatraju trgovcima na temelju prava Unije. Internetske platforme za kratkoročno iznajmljivanje smještaja trebale bi se pobrinuti da se usluge ne nude ako nije naveden registracijski broj u slučajevima kad iznajmljivač izjavi da se primjenjuje takav registracijski broj. To ne bi trebalo dovesti do obveze internetskih platformi za kratkoročno iznajmljivanje da općenito prate usluge koje nude iznajmljivači putem njihove platforme ni opće obveze utvrđivanja činjenica radi procjene točnosti registracijskog broja prije objave ponude usluga kratkoročnog iznajmljivanja smještaja.

(17)Ako nadležna tijela žele primati informacije o aktivnostima iznajmljivača od internetskih platformi za kratkoročno iznajmljivanje smještaja, trebala bi biti obvezna uspostaviti ili provoditi postupak registracije.

(18)Nadležna tijela koja žele primati informacije o aktivnostima iznajmljivača od internetskih platformi za kratkoročno iznajmljivanje smještaja i koja su uspostavila sustave registracije trebala bi moći redovito dobivati podatke o aktivnostima od internetskih platformi. Trebalo bi u potpunosti uskladiti vrstu podataka koji se mogu prikupljati, koji bi trebali sadržavati informacije o broju noćenja za koje je iznajmljena registrirana smještajna jedinica i broju gostiju koji su boravili u jedinici po noćenju, zatim registracijski broj i URL ponude smještajne jedinice, što je potrebno radi lakše identifikacije iznajmljivača i jedinice koja je ponuđena za usluge kratkoročnog iznajmljivanja smještaja ako registracijski broj nije dostavljen ili je netočan. Obveza dostavljanja podataka o aktivnostima, registracijskog broja i URL-a ponude smještajne jedinice primjenjuje se samo na internetske platforme koje zaista posreduju u sklapanju izravnih transakcija između iznajmljivača i gostiju jer samo one mogu prikupljati podatke kao što su broj noćenja za koje se jedinica iznajmljuje i broj gostiju koji su boravili u jedinici po noćenju. Države članice ne bi trebale provoditi ili uvoditi mjere kojima se od platformi zahtijeva da izvješćuju o pružateljima usluga kratkoročnog iznajmljivanja smještaja i njihovim aktivnostima koje se razlikuju od onih utvrđenih ovom Uredbom, osim ako je drukčije predviđeno pravom Unije.

(19)Kako bi obrada osobnih podataka bila primjerena, relevantna i ograničena na ono što je nužno u odnosu na svrhe u koje se podaci obrađuju, od internetskih platformi za kratkoročno iznajmljivanje smještaja ne bi trebalo zahtijevati da dostavljaju dodatne informacije o identitetu iznajmljivača i o smještajnim jedinicama jer nadležna tijela te informacije već prikupljaju u okviru postupaka registracije koji se primjenjuju na iznajmljivače.

(20)Ne bi trebalo očekivati da internetske platforme za kratkoročno iznajmljivanje smještaja koje se smatraju malim poduzećima ili mikropoduzećima u smislu Preporuke Komisije 2003/361/EZ koriste načine razmjene podataka komunikacijom među strojevima ako u prethodnom tromjesečju nisu dosegnule mjesečni prosjek od najmanje 2 500 aktivnih iznajmljivača u Uniji. Dopuštanjem takvim internetskim platformama za kratkoročno iznajmljivanje smještaja da upotrebljavaju ručna sredstva za razmjenu podataka s jedinstvenom digitalnom ulaznom točkom smanjuje se njihovo opterećenje povezano s usklađivanjem i uzimaju u obzir njihovi financijski ili tehnički resursi, a nadležna tijela i dalje dobivaju relevantne podatke. Pretpostavka je da bi internetske platforme za kratkoročno iznajmljivanje smještaja koje su mala poduzeća ili mikropoduzeća u smislu Preporuke 2003/361/EZ i koje dosežu ili premašuju taj prag već trebale imati uspostavljene sustave koji omogućuju ispunjavanje zahtjeva za prijenos među strojevima.

(21)Od internetskih platformi za kratkoročno iznajmljivanje smještaja trebalo bi zahtijevati da ispune obveze izvješćivanja o uslugama kratkoročnog iznajmljivanja smještaja u čijem pružanju posreduju za smještajne jedinice koje se nalaze na području na kojem je uspostavljen postupak registracije i ako je država članica uspostavila jedinstvenu digitalnu ulaznu točku. Te je informacije potrebno prikupljati i dijeliti kako bi nadležna tijela mogla pratiti usklađenost s postupcima registracije koji se primjenjuju na iznajmljivače i kako bi države članice mogle osmisliti i provesti primjerene i proporcionalne politike u području usluga kratkoročnog iznajmljivanja smještaja.

Kako internetske platforme za kratkoročno iznajmljivanje ne bi morale ispunjavati različite tehničke zahtjeve i razmjenjivati podatke putem različitih pristupnih točaka unutar države članice, trebalo bi uspostaviti nacionalnu jedinstvenu digitalnu ulaznu točku kao točku pristupa za elektronički prijenos podataka između internetskih platformi za kratkoročno iznajmljivanje smještaja i nadležnih tijela kako bi se podaci razmjenjivali pravodobno, pouzdano i učinkovito.

(23)Kako bi se smanjili pogreške i nedosljednosti pri prijenosu podataka te opterećenje povezano s usklađivanjem, jedinstvene digitalne ulazne točke trebale bi omogućiti internetskim platformama za kratkoročno iznajmljivanje smještaja da provode nasumičnu provjeru valjanosti registracijskog broja ili točnosti osobnih izjava. Jedinstvena digitalna ulazna točka ne bi trebala zahtijevati stvarnu pohranu registracijskog broja, ali bi trebala omogućiti provedbu nasumičnih provjera bilo automatski s pomoću aplikacijskog programskog sučelja koje omogućuje da se registracijski broj usporedi s određenim unosima u registru pojedinačnih postupaka registracije u državi članici povezanih s jedinstvenom digitalnom ulaznom točkom ili ručno, primjerice unosom registracijskog broja u internetsko sučelje i primanjem potvrde o njegovoj valjanosti. Internetske platforme za kratkoročno iznajmljivanje smještaja trebale bi moći provoditi dodatne provjere putem jedinstvene digitalne ulazne točke. Države članice trebale bi nastaviti izvršavati obveze registracije s pomoću alata koji su im već dostupni.

(24)Kako bi uvjeti za provedbu tehničkih rješenja kojima se podupire razmjena podataka bili jedinstveni i kako bi se promicala interoperabilnost nacionalnih jedinstvenih digitalnih ulaznih točaka, Komisiji bi trebalo dodijeliti provedbene ovlasti za utvrđivanje, prema potrebi, primjenjivih standarda i zahtjeva interoperabilnosti. Te bi ovlasti trebalo izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća.

(25)Različiti registri u istoj državi članici trebali bi biti usklađeni i interoperabilni s jedinstvenom digitalnom ulaznom točkom kako bi se uklonile semantičke i tehničke prepreke razmjeni podataka te uspostavili djelotvorniji i učinkovitiji administrativni postupci. Subjekti zaduženi za uspostavu jedinstvenih digitalnih ulaznih točaka na nacionalnoj razini i Komisija trebali bi olakšati provedbu na nacionalnoj razini i suradnju među državama članicama.