I. UVOD

Komisija je 12. travnja 2016. predstavila Komunikaciju o trenutačnom stanju i mogućem načinu njegova poboljšanja u pogledu nedostatka reciprociteta s određenim trećim zemljama u području vizne politike. U toj je Komunikaciji istaknuto da je uz aktivnu potporu Komisije riješena velika većina slučajeva nedostatka reciprociteta u osam trećih zemalja. Međutim, u Komunikaciji se podsjeća da ako predmetna treća zemlja nije ukinula obvezu posjedovanja vize do 12. travnja 2016., Uredbom Vijeća (EZ) br. 539/2001 od 15. ožujka 2001., kako je izmijenjena Uredbom (EU) br. 1289/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2013., Komisiju se obvezuje donijeti delegirani akt kojim se za državljane te treće zemlje na 12 mjeseci obustavlja ukidanje obveze posjedovanja vize. Uredbom se zahtijeva i da Komisija vodi računa o posljedicama obustave ukidanja obveze posjedovanja viza za vanjske odnose EU-a i država članica.

U Komunikaciji iz travnja 2016. ocijenjene su posljedice i učinak obustave putovanja bez vize za građane i poduzeća iz EU-a te za državljane trećih zemalja na koje se to odnosi, a Europski parlament i Vijeće pozvani su da rasprave o najprimjerenijim daljnjim koracima. Komisija je naknadno predstavila četiri Komunikacije: u srpnju i prosincu 2016. te u svibnju i prosincu 2017. U posljednjoj Komunikaciji o viznom reciprocitetu iz prosinca 2017. Komisija je dala pregled trenutačnog stanja i mogućih načina njegova poboljšanja u pogledu nedostatka reciprociteta sa Sjedinjenim Američkim Državama (obavijest poslali Bugarska, Hrvatska, Cipar, Poljska i Rumunjska); riječ je o posljednjem preostalom slučaju nedostatka reciprociteta.

Kada je u Europskom parlamentu predstavljena najnovija Komunikacija, neki članovi Odbora Europskog parlamenta za građanske slobode, pravosuđe i unutarnje poslove pozvali su Komisiju da donese delegirani akt o obustavi izuzeća od obveze posjedovanja viza za državljane Sjedinjenih Američkih Država, dok su se drugi složili s Komisijom u pogledu učinka takve obustave na transatlantske odnose te uvažili tekuće napore za ostvarivanje viznog reciprociteta. Kao što je navedeno u prethodnim Komunikacijama, tijekom prethodnih 12 mjeseci Vijeće nije raspravljalo o ovom pitanju.

U ovoj se Komunikaciji procjenjuje napredak ostvaren u uspostavi viznog reciprociteta sa Sjedinjenim Američkim Državama od prosinca 2017.

II. NAJNOVIJI DOGAĐAJI

1.Zahtjevi programa za izuzeće od obveze posjedovanja vize SAD-a i razvoj situacije

Sjedinjene Američke Države određuju zahtjeve iz programa za izuzeće od obveze posjedovanja vize SAD-a, a oni su propisani pravom SAD-a, posebno stopa odbijanja zahtjeva za vizu, ili su dio izvršnih zahtjeva koje uvodi Ministarstvo domovinske sigurnosti.

Program za izuzeće od obveze posjedovanja vize Sjedinjene Američke Države smatraju programom za pospješivanje putovanja, ali i sigurnosnim programom. Sjedinjene Američke Države ojačale su sigurnosne elemente programa, posebno uvođenjem dodatnih zahtjeva u prosincu 2017. Dodatne zahtjeve uvelo je Ministarstvo domovinske sigurnosti, a uglavnom su se odnosili na prekoračenje dopuštenog boravka, sigurnost zrakoplovstva i dodatno postroženje sigurnosnih zahtjeva, posebno onih kojima se zahtijeva puna provedba postojećih aranžmana za razmjenu informacija radi sustavnog pregleda putnika i usporedbe s informacijama Sjedinjenih Američkih Država u području protuterorizma. Komisija pažljivo prati te zahtjeve koji se odnose na trenutačne i buduće sudionike programa za izuzeće od obveze posjedovanja viza, a odsad će se smatrati temeljnim zahtjevima.

Kada Sjedinjene Američke Države ocjenjuju pet država članica na koje se to odnosi, kako bi se razmotrilo njihovo uvrštavanje u program za izuzeće od obveze posjedovanja viza SAD-a, posebno se usmjeravaju na sljedeće zahtjeve:

Stopa odbijanja zahtjeva za vizu

Prema zakonodavstvu Sjedinjenih Američkih Država, kako je navedeno u njihovu Zakonu o useljavanju i državljanstvu, zemlje koje žele ući u program za izuzeće od obveze posjedovanja viza SAD-a trebaju imati stopu odbijanja zahtjeva za neuseljeničke vize manju od 3 % godišnje ili dvogodišnji prosjek manji od 2 %. Prema statistici o odbijenim zahtjevima za vizu za 2017., četiri od pet država članica iznad su propisanog praga od 3 % (Bugarska 14,97 %, Hrvatska 5,1 %, Poljska 5,92 % i Rumunjska 11,76 %). Te države članice aktivno rade na smanjenju stope odbijanja. Bilježi se napredak jer su stope odbijanja zahtjeva za vizu iz nekoliko predmetnih država članica smanjene s obzirom na postotak iz 2016. Bugarska je tijekom nekoliko proteklih godina zabilježila kontinuirano smanjenje, sa 17,3 % u 2015., 16,9 % u 2016. do 14,97 % u 2017. Stopa odbijanja zahtjeva za vizu iz Hrvatske smanjena je sa 6,8 % u 2016. na 5,1 % u 2017. Cipar je i dalje ispod praga od 3 %, a stopa odbijanja smanjena je s 2 % u 2016. na 1,69 % u 2017. Iako je stopa odbijanja zahtjeva za vizu iz Poljske u 2017. blago povećana u usporedbi s prethodnom godinom (5,4 % u 2016.), ukupne brojke tijekom proteklih godina u stalnom su padu. Stopa odbijanja zahtjeva za vizu iz Rumunjske na istoj je razini tijekom proteklih godina, pri čemu je stopa za 2017. blago povećana u usporedbi s 2016. (11,4 %).

Nekoliko država članica provodi informacijske kampanje uz financijsku potporu EU-a i aktivno sudjelovanje lokalnih konzularnih ureda Sjedinjenih Američkih Država kako bi se podigla svijest o uvjetima za putovanje u SAD, a time i smanjila stopa odbijanja zahtjeva za vizu SAD-a (to je posebno slučaj za Hrvatsku, Bugarsku i Rumunjsku tijekom 2017.) Druge države članice na koje se to odnosi provodile su aktivnosti informiranja: Bugarska je surađivala s lokalnim konzularnim uredom SAD-a u pripremi smjernica za objašnjenje postupka podnošenja zahtjeva za vizu za SAD, što uključuje vizni intervju. I druge države članice na koje se to odnosi u prošlosti su provodile slične aktivnosti.

U tom smislu od nadležnih tijela Sjedinjenih Američkih Država zatražena je detaljna raščlamba stopa odbijanja zahtjeva za vizu iz predmetnih država članica radi bolje prilagodbe informacijskih kampanja.

Provedba sporazuma o sprječavanju i suzbijanju teških kaznenih djela.

Osim što države koje žele ući u program za izuzeće od obveze posjedovanja vize SAD-a moraju potpisati Sporazum o sprječavanju i suzbijanju teških kaznenih djela, zahvaljujući ciljanim proširenjima zahtjeva programa koje je 2017. uvelo američko Ministarstvo domovinske sigurnosti iz 2017. sada taj sporazum moraju i u potpunosti provesti. Sve države članice na koje se to odnosi ubrzale su rad na ispunjenju tog kriterija. Bugarska, Hrvatska, Cipar i Rumunjska potpisali su i ratificirali tu vrstu sporazuma sa Sjedinjenim Američkim Državama te su radili na njegovoj punoj provedbi radi ispunjenja utvrđenih kriterija iz programa za izuzeće od obveze posjedovanja vize SAD-a.

Na tripartitnom sastanku u svibnju 2018. (vidjeti odjeljak II.2 u nastavku) Poljska je najavila svoju namjeru ponovnog pokretanja pregovora sa Sjedinjenim Američkim Državama radi potpisivanja Sporazuma o sprječavanju i suzbijanju teških kaznenih djela, koji je parafiran 2013. ali još nije potpisan. Nakon tripartitnog sastanka u listopadu, rasprava se usmjerila na ubrzanje rada na potpisivanju i zaključivanju Sporazuma o sprječavanju i suzbijanju teških kaznenih djela između Sjedinjenih Američkih Država i Poljske, a dogovoreno je da će se revizija parafiranog Sporazuma provesti do kraja 2018. Komisija podupire brzo sklapanje Sporazuma i njegovu provedbu jer je to uvjet koji su Sjedinjene Američke Države postavile kako bi razmotrile bezvizni režim za neku državu.