C 286/128

Mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora o Komunikaciji Komisije Europskom parlamentu, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Odboru regija – Unija ravnopravnosti: Strategija o ravnopravnosti LGBTIQ osoba 2020.–2025.

(COM(2020) 698 final)

(2021/C 286/22)

Izvjestitelj: Ionuţ SIBIAN Suizvjestiteljica: Maria del Carmen BARRERA CHAMORRO

Zahtjev za savjetovanje: Europska komisija, 14.1.2021. Pravni temelj: članak 304. Ugovora o funkcioniranju Europske unije Nadležna stručna skupina: Stručna skupina za zapošljavanje, socijalna pitanja i građanstvo Datum usvajanja u Stručnoj skupini: 16.4.2021. Datum usvajanja na plenarnom zasjedanju: 27.4.2021. Plenarno zasjedanje br.: 560 Rezultat glasovanja (za/protiv/suzdržani): 187/8/12

1. Zaključci i preporuke

1.1. EGSO pozdravlja i podržava hrabrost koju je Europska komisija pokazala usvojivši Strategiju o ravnopravnosti LGBTIQ osoba 2020. – 2025., čiji je cilj smanjiti diskriminaciju LGBTIQ osoba i zajamčiti njihovu sigurnost i temeljna prava u cijeloj Europskoj uniji donošenjem zakonodavnih mjera na europskoj razini i poticanjem država članica da na nacionalnoj razini osmisle i provedu akcijske planove koji se spominju u strategiji.

1.2. EGSO čvrsto vjeruje da je za uspjeh strategije presudno da Komisija uspostavi snažan mehanizam za njezinu provedbu te za redovito praćenje njezine primjene, kako horizontalno tako i vertikalno. Komisija u tom pogledu mora omogućiti opsežan dijalog između europskih i međunarodnih institucija, država članica, organizacija civilnog društva i socijalnih partnera.

1.3. EGSO je uvjeren da se Strategija o ravnopravnosti LGBTIQ osoba, kako bi se njezini ciljevi ostvarili, mora povezati s drugim europskim strategijama da bi se postigla međusektorska perspektiva, primjerice sa Strategijom za prava žrtava, Strategijom za rodnu ravnopravnost, Akcijskim planom EU-a za antirasizam, Strategijom o pravima osoba s invaliditetom i Strategijom o pravima djeteta.

1.4. queer osobe od diskriminacije u tim područjima. Osim toga, EGSO pozdravlja želju Komisije da proširi primjenjivost Direktive i na druga područja osim zapošljavanja jer je smatra učinkovitom mjerom za borbu protiv diskriminacije LGBTIQ osoba. Jedan od najvažnijih problema u vezi s diskriminacijom LGBTIQ osoba tiče se diskriminacije na radnom mjestu i u pogledu pristupa tržištu rada. Stoga se Direktivom o jednakom postupanju pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja (2000/78/EZ) ( 1 ) također moraju zaštititi transrodne, nebinarne, interseksualne iosobe od diskriminacije u tim područjima. Osim toga, EGSO pozdravlja želju Komisije da proširi primjenjivost Direktive i na druga područja osim zapošljavanja jer je smatra učinkovitom mjerom za borbu protiv diskriminacije LGBTIQ osoba.

1.5. Poboljšanje zapošljivosti LGBTIQ osoba iziskuje aktivne politike zapošljavanja i uvođenje LGBTIQ perspektive u planove zapošljavanja. Također je neophodno da poduzeća imaju planove za ravnopravnost LGBTIQ osoba radi borbe protiv diskriminacije kojoj su te osobe izložene na poslu, a isto je tako potrebno da donesu konkretne mjere, protokole i instrumente za borbu protiv diskriminacije.

1.6. Kako LGBTIQ osobe ne bi bile izložene socioekonomskoj oskudici i visokoj stopi siromaštva i socijalne isključenosti, neophodno je poticati države članice na pružanje medicinskih i socijalnih usluga, skloništa, programa pomoći i sigurnih mjesta za LGBTIQ osobe koje su žrtve obiteljskog nasilja, zločina iz mržnje i govora mržnje, mlade LGBTIQ osobe koje su ostale bez obiteljske potpore itd.

1.7. EGSO čvrsto vjeruje da bi sve države članice EU-a trebale zabraniti takozvane konverzijske prakse jer se njima krše temeljna prava i klasificirane su kao mučenje. Europska komisija treba podupirati države članice da zabrane sve vrste štetnih praksi, uključujući medicinski neopravdane zahvate na interseksualnim osobama, i da reformiraju svoje zakone o pravnom priznavanju roda kako bi se osiguralo da ispunjavaju standarde ljudskih prava u pogledu samoodređenja.

1.8. EGSO traži od Europske komisije da osigura financijska sredstva za osposobljavanje stručnjaka koji dolaze u kontakt s LGBTIQ osobama te da potiče države članice na međusobnu razmjenu najboljih praksi. Nadalje, sredstva Europske unije potrebna su za specijalizirano osposobljavanje liječnika, nastavnika i drugih stručnjaka kako bi bolje razumjeli posebne okolnosti i potrebe LGBTIQ osoba. Osim toga, u sklopu pilot-projekta EUHealth4LGBTIQ osiguravaju se priručnici za osposobljavanje pružatelja zdravstvene skrbi, a Europska komisija trebala bi podupirati države članice da te tečajeve osposobljavanja učine dostupnima na nacionalnoj razini.

1.9. Smatramo da kada je riječ o financijskim sredstvima koja države članice dobivaju iz europskog proračuna, Europska komisija mora uvesti čvrst mehanizam kojim bi se nadziralo koriste li države članice ta sredstva u skladu s europskim načelom nediskriminacije spomenutim u članku 2. Ugovora o Europskoj uniji i uz puno poštovanje temeljnih prava utvrđenih u Povelji o temeljnim pravima. Taj se nadzor mora provoditi ex ante putem revizije u pogledu raznolikosti, ali i ex post , kako je utvrđeno u Uredbi o zajedničkim odredbama za razdoblje financiranja 2021. – 2027.

1.10. Europska komisija mora preuzeti ulogu čuvarice ugovorâ Europske unije i pojačati svoje napore kako bi osigurala potpunu provedbu i primjenu relevantnog zakonodavstva EU-a i sudske prakse Suda Europske unije u državama članicama, posebno s obzirom na Direktivu 2004/38/EZ ( 2 ) i zakonodavstvo o azilu. U kontekstu slobodnog kretanja i prekograničnih situacija, također je važno na europskoj razini usvojiti jasno, uključivo i nediskriminirajuće određenje pojma „obitelj”, kojim se uključuju i dugine obitelji, kao i priznavanje rodnih listova transrodnih osoba u svim državama članicama, neovisno o ostalim upravnim ili sudskim postupcima.

1.11. Europska unija mora preuzeti ulogu promicanja ljudskih prava na globalnoj razini, uključujući slobodu i dostojanstvo LGBTIQ osoba. Kako bi se taj cilj ostvario, europska zajednica mora zajedno s međunarodnim i regionalnim institucijama raditi na općoj dekriminalizaciji homoseksualnosti i na poštovanju dostojanstva i temeljnih prava LGBTIQ osoba u cijelom svijetu.

2. Opće napomene

2.1. EGSO smatra neophodnim da i europske i nacionalne institucije donesu javne politike za zaštitu LGBTIQ osoba kako bi se osiguralo poštovanje vrijednosti utvrđenih u Povelji o temeljnim pravima i u Ugovoru o Europskoj uniji, a posebno „ljudskog dostojanstva, […] jednakosti, […] poštovanja ljudskih prava, uključujući i prava pripadnika manjina” ( 3 ) u cijeloj Uniji. EGSO podržava rezoluciju Europskog parlamenta kojom se EU proglašava „područjem slobode za LGBTIQ osobe”.

2.2. Podaci ( 4 ) Agencije Europske unije za temeljna prava pokazuju da su LGBTIQ osobe ranjiva skupina kojoj je potrebna podrška europskih institucija i nacionalnih tijela u državama članicama. Smatramo da je Strategija o ravnopravnosti LGBTIQ osoba 2020. – 2025. prvi korak u borbi protiv diskriminacije na temelju spolne orijentacije, rodnog identiteta/izražavanja i spolnih obilježja, kao i u osiguravanju sigurnog prostora za LGBTIQ zajednicu u cijeloj Europskoj uniji.

2.3. EGSO pozdravlja upotrebu intersekcionalnosti kao horizontalnog načela u Komisijinu dokumentu: spolna orijentacija, rodni identitet/izražavanje i/ili spolna obilježja uzimaju se u obzir zajedno s drugim osobnim obilježjima ili identitetima, kao što su rod, rasno i etničko podrijetlo, vjera, uvjerenje, invaliditet i dob. Sve se to također dovodi u kontekst krize uzrokovane bolešću COVID-19, koja je nerazmjerno utjecala na ranjive LGBTIQ osobe.

2.4. Međutim, Komisija za učinkovitu i djelotvornu provedbu Strategije o ravnopravnosti LGBTIQ osoba 2020. – 2025. u cijeloj Europskoj uniji mora uvesti mehanizam za operacionalizaciju i praćenje kako bi mogla nadgledati provodi li se strategija i u kojoj mjeri. U tom pogledu, Komisija mora svake godine provjeravati jesu li europske institucije i države članice provele ključne prioritete iz strategije i u kojoj su mjeri to učinile. Ta bi se evaluacija trebala provesti uz savjetovanje s državama članicama i organiziranim civilnim društvom.

3. Posebne napomene

3.1. Diskriminacija LGBTIQ osoba

3.1.1. LGBTIQ osobe izložene su diskriminaciji u svim razdobljima života. Djeca i mladi koji pripadaju toj skupini, kao i djeca iz LGBTIQ ili duginih obitelji u kojima je jedan član LGBTIQ osoba, često su stigmatizirani od rane dobi te postaju meta diskriminacije i agresije koja utječe na njihove obrazovne rezultate, izglede za zapošljavanje i svakodnevni život, kao i na dobrobit njihove cijele obitelji. Stoga su potrebne snažnije i bolje mjere za zaštitu djece, posebno u području obrazovanja, kako bi se iskorijenila diskriminacija kojoj su izložene LGBTIQ osobe.

3.1.2. queer osobe od diskriminacije u tim područjima. Osim toga, EGSO pozdravlja želju Komisije da proširi primjenjivost Direktive i na druga područja osim zapošljavanja i strukovnog osposobljavanja jer je smatra učinkovitom mjerom za borbu protiv diskriminacije LGBTIQ osoba. Jedan od najvažnijih problema u vezi s diskriminacijom LGBTIQ osoba tiče se diskriminacije na radnom mjestu ( 5 ) i u pogledu pristupa tržištu rada. Stoga Direktiva o jednakom postupanju pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja također mora zaštititi transrodne, nebinarne, interseksualne iosobe od diskriminacije u tim područjima. Osim toga, EGSO pozdravlja želju Komisije da proširi primjenjivost Direktive i na druga područja osim zapošljavanja i strukovnog osposobljavanja jer je smatra učinkovitom mjerom za borbu protiv diskriminacije LGBTIQ osoba.

3.1.3. Transrodnim osobama mora se pridati posebna pozornost u pogledu diskriminacije na radnom mjestu zbog društvenih izazova s kojima se suočavaju (primjerice, neusklađenosti svog činjeničnog i pravnog stanja koje je posljedica otežanih postupaka za promjenu osobnih isprava u većini država članica, nedostatka medicinskih zahvata, predrasuda s kojima se suočavaju itd.). Ti društveni izazovi mogu dovesti do uznemiravanja na radnom mjestu, otkaza i općenito do brojnih problema, od potrage za poslom nadalje.

3.1.4. Naglašavamo da Europska unija treba uspostaviti smjer djelovanja u pogledu aktivnih politika zapošljavanja kako bi države članice i nacionalna tijela razvili nacionalne planove zapošljavanja koji uključuju posebne mjere za LGBTIQ osobe i ograničavaju učinke nedostatka pristupa zapošljavanju s kojim se te osobe suočavaju na strukturnoj razini.

3.1.5. EGSO smatra da je neophodno proširiti europske propise o jednakom postupanju pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja s ciljem uključivanja transrodnih, nebinarnih, interseksualnih i queer osoba kako bi se sve LGBTIQ osobe zaštitilo od diskriminacije pri zapošljavanju na temelju spolne orijentacije, rodnog identiteta i izražavanja te spolnih obilježja.

3.1.6. EGSO podržava prijedlog Europske komisije da se Direktiva o jednakom postupanju proširi i na druga područja osim rada i strukovnog osposobljavanja. U tom pogledu smatramo da treba podržati Komisijin zahtjev Vijeću da usvoji taj prijedlog kako bi se otklonili nedostaci u pravu EU-a kada je riječ o diskriminaciji na temelju spolne orijentacije, rodnog identiteta/izražavanja, spolnih obilježja i obiteljske zajednice.

3.1.7. EGSO podržava poziv koji su europske institucije uputile državama članicama da usvoje Konvenciju br. 190 Međunarodne organizacije rada o iskorjenjivanju nasilja i uznemiravanja u svijetu rada, u kojoj se navode razni oblici neprihvatljivog ponašanja i praksi kojima su osobe izložene zbog svojeg spola ili roda i koja sadržava smjernice upućene vladama i socijalnim partnerima o pronalaženju alata za sprečavanje i suzbijanje tih oblika diskriminacije. Kolektivno pregovaranje na svim razinama i kolektivni ugovori, kao i provedba autonomnog sporazuma europskih socijalnih partnera protiv nasilja na radnom mjestu, mogu pomoći u određivanju ciljanih mjera kada je riječ o zaštiti na radnom mjestu.

3.1.8. Zbog diskriminacije LGBTIQ osoba u obiteljskom okruženju, gdje bi se one trebale osjećati najsigurnije, mnogi pripadnici LGBTIQ zajednice, posebno mladi, završe kao beskućnici. U mnogim državama članicama tijela vlasti nemaju mogućnost pružanja socijalnih i medicinskih usluga u vidu potpore tim osobama. Stoga je od ključne važnosti da LGBTIQ osobe imaju na raspolaganju sigurna skloništa i medicinske usluge kako bi se mogle uklopiti u društvo i pronaći stabilno i sigurno zaposlenje.

3.1.9. Uz reformu zajedničkog europskog sustava azila koju je Komisija predložila, neophodno je da Europska unija osigura financijska sredstva za osposobljavanje sudaca, tužitelja, službenika graničnog nadzora, stručnjaka koji rade u imigracijskim službama i usmenih prevoditelja kako bi oni razumjeli posebne potrebe ranjivih podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu, uključujući LGBTIQ osobe.

3.1.10. U tom pogledu, EGSO smatra da je neophodno ograničiti primjenu politika vraćanja migranata na granicama EU-a, uzimajući o obzir činjenicu da mnoge od tih osoba bježe od progona u svojim zemljama podrijetla kojem su izloženi zbog svoje spolne orijentacije, rodnog identiteta/izražavanja i spolnih obilježja. Vraćanjem tih osoba bez pružanja prilike da zatraže međunarodnu zaštitu krše se najtemeljnija ljudska prava i međunarodni ugovori, a u nekim slučajevima i nacionalni zakoni o međunarodnoj zaštiti.

3.1.11. Naše je mišljenje da bi Komisija trebala razmotriti priznavanje prava transrodnih osoba na rodno samoodređenje u skladu s najvišim međunarodnim standardima poštovanja ljudskih prava te da bi trebala promicati njihovo priznavanje u državama članicama i od strane nacionalnih tijela kako bi transrodne osobe mogle ostvariti priznanje svojeg identiteta, a da to ne treba dokazivati treća strana.

3.1.12. Europska komisija trebala bi pratiti pristup transrodnih osoba zdravstvenoj skrbi za tretmane potvrđivanja roda i surađivati s državama članicama kako bi se u potpunosti iskoristile mogućnosti okvira EU-a za prekograničnu zdravstvenu zaštitu u vidu popunjavanja nedostataka na nacionalnoj razini.

3.1.13. Komisija bi trebala poticati države članice na donošenje strategija za nadzor, kontrolu i prevenciju spolno prenosivih bolesti na nacionalnoj razini. U tom području također je neophodno dati prednost financijskim sredstvima za zdravstvene djelatnike i sudjelovati u osposobljavanju u skladu s preporukama Svjetske zdravstvene organizacije (WHO) i s 11. izdanjem Međunarodne statističke klasifikacije bolesti i povezanih zdravstvenih problema (ICD-11). Osim toga, ključno je da države članice potiču razmjenu iskustava i praksi među specijaliziranim zdravstvenim djelatnicima u različitim državama članicama.

3.1.14. Države članice trebalo bi poticati da zabrane „konverzijsku terapiju” u cijelom EU-u jer se radi o ponižavajućoj praksi koja ostavlja brojne posljedice na fizičko i mentalno zdravlje LGBTIQ osoba. Osim toga, države članice trebalo bi poticati na donošenje zakonodavnih mjera kojima se zabranjuje „sakaćenje interseksualnih osoba”. Time bi se osiguralo da interseksualne osobe imaju pravo same odlučiti žele li se podvrgnutii medicinskim zahvatima za dodjelu određenog spola, a odstupanje od tog pravila bilo bi dopušteno isključivo u slučaju hitnih medicinskih potreba ako je život interseksualne osobe u opasnosti.

3.1.15. Programi financiranja Europske unije trebali bi biti uvjetovani i tijesno povezani s vrijednostima EU-a koje se promiču u članku 2. UEU-a. Isto tako, države članice trebale bi biti obvezne provesti procjenu učinka na ranjive skupine, uključujući LGBTIQ osobe, za velike projekte financirane sredstvima EU-a. Stoga bi financiranje sredstvima EU-a trebalo biti podložno reviziji na razini država članica kojom se ocjenjuje raznolikost, a koju bi provodila neovisna komisija sastavljena od lokalnih ili središnjih nacionalnih javnih tijela i organizacija civilnog društva. ( 6 )

3.1.16. Trebalo bi uvesti program osposobljavanja, razvijen na europskoj razini, za stručnjake koji će provoditi tu reviziju raznolikosti u okviru programa financiranja EU-a s ciljem razvoja vještina i poticanja država članica na razmjenu dobrih praksi u pogledu utjecaja programa financiranja EU-a na ranjive skupine, uključujući LGBTIQ zajednicu. Za provedbu te mjere u cijelom EU-u potrebno je uspostaviti nadzorni mehanizam na razini Europske komisije.

3.1.17. Države članice trebalo bi poticati na provedbu nacionalnih obrazovnih i informativnih kampanja i programa kako bi se smanjila i suzbila diskriminacija osoba različite spolne orijentacije i rodnog identiteta. U tom bi pogledu nacionalna tijela trebala osigurati da obvezni nacionalni školski kurikulumi obuhvaćaju informacije o ljudskim pravima, među ostalim o spolnoj orijentaciji, rodnom identitetu i izražavanju, kako bi se stalo na kraj diskriminaciji, predrasudama i stereotipima. Osim toga, osnovne i srednje škole trebale bi pružati sveobuhvatan spolni odgoj u sklopu kojeg bi djeca i adolescenti stekli znanje i vještine zahvaljujući kojima će moći voditi zdraviji život i uspostavljati ravnopravne odnose.

3.2. Jamčenje sigurnosti LGBTIQ osoba

3.2.1. Poznato je da su u nekoliko država članica provedeni referendumi za izmjenu nacionalnih ustava s ciljem ograničavanja prava LGBTIQ osoba ili stigmatiziranja te skupine pred širom javnošću. S obzirom na prekogranični protok informacija u cijeloj Europskoj uniji, države članice trebaju osigurati transparentnost javnog financiranja za sve aktere uključene u takve referendume.

3.2.2. EGSO podržava inicijativu za proširenje popisa „kaznenih djela u EU-u” iz članka 83. stavka 1. UFEU-a kako bi on obuhvaćao zločine iz mržnje i govor mržnje, među ostalim i kad su oni usmjereni protiv LGBTIQ osoba. Stoga je potrebno da Komisija donese mjere za informiranje i podizanje razine osviještenosti o tom pitanju na europskoj razini. Komisija bi trebala pokrenuti komunikacijsku kampanju s ciljem suzbijanja tog trenda i s njime povezanih ponašanja te promicanja ravnopravnosti svih građana. Predlažemo da se ta kampanja pokrene na europskoj razini i da se njome obuhvate problemi koji su prisutni u svakoj državi članici na lokalnoj razini. Te bi inicijative trebalo uključiti u okvir akcijskog plana EU-a za demokraciju. Osim toga, sve europske zemlje obvezale su se prikupljati podatke o zločinima iz mržnje za Organizaciju za europsku sigurnost i suradnju (OESS), i oni se mogu upotrijebiti u tom kontekstu.

3.2.3. Europska komisija trebala bi također u suradnji s državama članicama donijeti brojne mjere za borbu protiv lažnih vijesti i dezinformacija te govora mržnje na internetu i izvan njega. Komisija u tom pogledu mora razviti mehanizam za praćenje pravilne provedbe Direktive o audiovizualnim medijskim uslugama na razini država članica, ali isto tako mora donijeti i europski zakonodavni okvir za lakšu borbu protiv lažnih vijesti i dezinformacija.

3.2.4. Kada je riječ o borbi protiv govora mržnje u internetskom okruženju, smatramo da je rad Komisije na promicanju i provedbi Kodeksa postupanja za borbu protiv nezakonitog govora mržnje na internetu, koji su potpisali Facebook, Microsoft, Twitter i YouTube, iznimno ohrabrujuć. Ta vrsta instrumenta, kodeks postupanja za suzbijanje govora mržnje, trebala bi se provesti kao preporuka na razini država članica, kako u internetskom tako i u audiovizualnom prostoru, kako bi se stvorio siguran prostor za LGBTIQ osobe i druge ranjive skupine koje se mogu lako naći na meti uznemiravanja na internetu ili govora mržnje ( 7 )

3.2.5. Strategiju o ravnopravnosti LGBTIQ osoba 2020. – 2025. trebalo bi povezati sa Strategijom za prava žrtava 2020. – 2025. kako bi pripadnici seksualnih manjina mogli s povjerenjem prijaviti zločine iz mržnje počinjene protiv njih. Stoga je potrebno osigurati kontinuirano stručno osposobljavanje policajaca, odvjetnika i sudaca u području zločina iz mržnje, predrasuda i stereotipa, uz neophodnu suradnju s nevladinim organizacijama koje pružaju podršku LGBTIQ osobama u tom području.

3.2.6. Tijekom pandemije bolesti COVID-19 pokazalo se da većina država članica nema dovoljne kapacitete za osiguravanje skloništa za hitne situacije ili kratkoročnih skloništa za LGBTIQ osobe koje su žrtve obiteljskog nasilja, posebno transrodne osobe, ili koje su izložene napadima vlastitih obitelji. Stoga izgradnja skloništa, sigurnih kuća i centara za pomoć te pružanje integriranih usluga pomoći iziskuju suradnju nacionalnih tijela i nevladinih organizacija, kao i financijska sredstva EU-a.

3.3. Izgradnja uključivih društava za LGBTIQ osobe

3.3.1. Europska komisija mora preuzeti ulogu čuvarice prava Europske unije, proizašlog iz europskih regulatornih akata i sudske prakse Suda Europske unije za ispravnu i ujednačenu primjenu europskog prava u svim državama članicama. Mora pojačati napore i razviti opsežne mehanizme za praćenje primjenjivosti europskog prava i odluka Suda Europske unije u okviru nacionalnog prava i u praksama nacionalnih tijela.

3.3.2. U pogledu prava na slobodno kretanje kao jednog od stupova europskog prava, Europska komisija mora razviti mehanizam za praćenje kako bi se osiguralo da svim europskim građanima i njihovim obiteljima, uključujući dugine obitelji u cijeloj Uniji, budu priznata prava koja proizlaze iz Direktive 2004/38/EZ, a posebno pravo na slobodno kretanje i život.

3.3.3. Kako bi sve LGBTIQ osobe ostvarile pravo na slobodno kretanje u cijeloj Europskoj uniji, pozivamo Europsku komisiju da s jedne strane izradi regulatorni okvir kojim bi se pojam „obitelj” definirao autonomno i nezavisno od nacionalnog prava država članica, posebno u prekograničnim situacijama, a s druge strane da zajamči da se u svim državama članicama priznaju rodni listovi razmijenjeni nakon upravnih ili sudskih postupaka u kontekstu slobodnog kretanja. Europska komisija trebala bi surađivati s državama članicama na olakšavanju prijave srodstva za transrodne roditelje u skladu s njihovim pravno priznatim rodnim identitetom kako bi se te obitelji zaštitile od neželjenog razotkrivanja, diskriminacije i nasilja.

3.4. Predvođenje borbe za ravnopravnost LGBTIQ osoba u cijelom svijetu

3.4.1. Europske institucije moraju preuzeti ulogu jamca i zaštitnika temeljnih ljudskih prava u svojem unutarnjem i vanjskom djelovanju. Da bi se to ostvarilo, potrebna je suradnja s drugim regionalnim i međunarodnim institucijama, poput Vijeća Europe i Ujedinjenih naroda, kako bi se LGBTIQ osobama i borcima za ljudska prava zajamčila sigurnost i ravnopravnost koju zaslužuju. Uz mjere potpore u okviru Instrumenta pretpristupne pomoći (IPA) za suzbijanje nasilja i mržnje prema LGBTIQ osobama i njihove diskriminacije u zemljama kandidatkinjama ili potencijalnim kandidatkinjama, važno je i da europske institucije uvedu te kriterije u svoje vanjsko djelovanje, u području financiranja za zemlje koje nisu članice EU-a.

Bruxelles, 27. travnja 2021. Predsjednica Europskog gospodarskog i socijalnog odbora Christa SCHWENG

(1) SL L 303, 2.12.2000., str. 16.

(2) SL L 158, 30.4.2004., str. 77.

(3) Članak 2. Ugovora o Europskoj uniji.

(4) https://fra.europa.eu/sites/default/files/fra_uploads/fra-2020-lgbti-equality-1_en.pdf.

(5) LGBTIQ osobe i dalje se suočavaju s diskriminacijom na radnom mjestu tijekom zapošljavanja i rada te na kraju karijere, što je protivno jasnom zakonodavstvu EU-a u tom području. Mnoge LGBTIQ osobe suočavaju se s brojnim preprekama u pronalaženju pravednih i stabilnih poslova, što ih izlaže povećanom riziku od siromaštva, socijalne isključenosti i beskućništva.

(6) Kako bi se ta mjera provela, potrebno je formirati stručno tijelo koje će procjenjivati u kojoj se mjeri projektima koje provode države članice pomaže ranjivim skupinama, uključujući LGBTIQ zajednicu, a uz to je potrebna i ex ante i ex post analiza provedbe projekata koji se financiraju europskim sredstvima na temelju tablice za evaluaciju donesene na europskoj razini.

(7) Kodeksi postupanja trebali bi biti inspirirani vrijednostima EU-a u pogledu ravnopravnosti, ljudskih prava, raznolikosti i slobode izražavanja, a trebalo bi i osnovati stručnu skupinu koja će pratiti provedbu i primjenu tog radnog instrumenta, među ostalim uz sudjelovanje organizacija civilnog društva koje djeluju u području borbe za ljudska prava i ranjivih skupina.