1.

odlučuje osnovati Posebni odbor za terorizam sa sljedećim strogo utvrđenim nadležnostima, i to: (a) nepristrano ispitivanje, analiza i ocjenjivanje činjenica koje dostavljaju tijela kaznenog progona država članica, nadležne agencije EU-a i priznati stručnjaci te razmjera terorističke prijetnje na europskom tlu i predlaganje odgovarajućih mjera kako bi Europska unija i njezine države članice mogle pomoći u sprečavanju, istrazi i progonu kaznenih djela povezanih s terorizmom; (b) na temelju pristupa koji se zasniva na dokazima nepristrano utvrđivanje te analiza mogućih grešaka i nepravilnosti zbog kojih je došlo do nedavnih terorističkih napada u različitim državama članicama, posebno na način da se prikupljaju, sistematiziraju i analiziraju sve informacije o počiniteljima koje su dostupne obavještajnim službama država članica ili tijelima kaznenog progona i pravosudnim tijelima prije počinjenja kaznenog djela terorizma; (c) ispitivanje i ocjenjivanje provedbe postojećih mjera i instrumenata u području upravljanja vanjskim granicama, uključujući nepravilnosti pri kontroli na vanjskim granicama koje su pojedincima omogućile ulazak u Europu s krivotvorenim ispravama te ocjenjivanje uzroka zbog kojih neke države članice nisu u potpunosti ispunile svoje obveze utvrđene u Uredbi (EZ) br. 1987/2006 Europskog parlamenta i Vijeća (1) (Uredba o Schengenskom informacijskom sustavu); prikupljanje i analiza informacija o mogućim propustima država članica i Komisije u osiguranju potpune provedbe odgovarajućih odredbi Uredbe (EU) 2016/399 Europskog parlamenta i Vijeća (2) (Zakonik o schengenskim granicama) i predlaganje odgovarajućih mjera za uklanjanje utvrđenih nedostataka; (d) utvrđivanje nedostataka u dijeljenju informacija iz područja pravosuđa, kaznenog progona i obavještajnih službi među državama članicama; istraga navodnih raširenih propusta u prikupljanju, analizi i prosljeđivanju informacija koje bi mogle pomoći u sprečavanju napada, posebno: — analizom i ocjenjivanjem uspješnosti baza podataka EU-a kao što su Schengenski informacijski sustav (SIS), Vizni informacijski sustav (VIS) i zajednički Europski model za razmjenu informacija (EIXM) i mogućih propusta država članica u provedbi postojećih pravnih instrumenata kao što je Odluka Vijeća 2008/615/PUP (3) ili Okvirna odluka Vijeća 2006/960/PUP (4); posebno analizom uzroka propusta nekih država članica da doprinose unosu informacija u te baze podataka, prije svega u pogledu njihovih obveza utvrđenih u Uredbi o Schengenskom informacijskom sustavu i Odluci Vijeća 2007/533/PUP (5); — analizom navodnih propusta država članica u ispunjenju obveza utvrđenih u članku 2. stavku 3. Odluke Vijeća 2005/671/PUP (6) kojim se jamči da su barem informacije iz stavaka 4. i 5. tog članka koje je prikupilo nadležno tijelo proslijeđene Europolu i Eurojustu; — prikupljanjem informacija o obvezama iz članaka 3. i 7. Okvirne odluke 2006/960/PUP i analizom poštovanja tih obveza od strane nadležnog tijela država članica, a osobito jamčenjem da nadležna tijela zadužena za izvršavanje zakona dostavljaju nadležnim tijelima zaduženim za izvršavanje zakona drugih država članica informacije i obavještajne podatke u slučajevima kad postoje činjenični razlozi za pretpostavku da bi te informacije i obavještajni podaci mogli pomoći u otkrivanju, sprečavanju ili istrazi kaznenih djela iz članka 2 stavka 2. Okvirne odluke 2002/584/PUP (7); — ispitivanjem ispunjava li Europol u potpunosti svoju dužnost obavješćivanja, propisanu člankom 17. Odluke Vijeća 2009/371/PUP (8) koja je stavljena izvan snage Uredbom (EU) 2016/794 Europskog parlamenta i Vijeća (9); — ispitivanjem jesu li nacionalne jedinice država članica u potpunosti ispunile obveze iz članka 8. stavka 4. točke (a) Odluke 2009/371/PUP, stavljene izvan snage Uredbom (EU) 2016/794, i dostavile Europolu na vlastitu inicijativu informacije i obavještajne podatke potrebne za izvršenje zadaća Europola; — istragom mogućih nedostataka u razmjeni informacija među agencija EU-a te pravnih sredstava i potreba tih agencija za pristupom Schengenskom informacijskom sustavu i drugim relevantnim informacijskim sustavima EU-a; — ocjenjivanjem postojeće neformalne suradnje među obavještajnim službama država članica i razine učinkovitosti u pogledu razmjene informacija i praktične suradnje; — ispitivanjem odnosa Europske unije s trećim zemljama i međunarodnim agencijama u području borbe protiv terorizma. uključujući postojeću međunarodnu suradnju i instrumente u borbi protiv terorizma, među ostalim razmjenu najbolje prakse i učinkovitost aktualne razine razmjene informacija; (e) ocjenjivanje učinka zakonodavstva EU-a u području borbe protiv terorizma i njegove provedbe na temeljna prava; (f) ocjenjivanje dostupnosti i učinkovitosti svih resursa dodijeljenih nadležnim tijelima koja sudjeluju u borbi protiv terorizma (policija, vojska, pravosuđe, proračunska tijela, obavještajne agencije, nadzorne službe, službe zadužene za informacije, IT, itd.) u državama članicama i na razini EU-a; analiza mogućih nedostataka u sklopu policijske suradnje i prepreka za praktičnu prekograničnu suradnju u području kaznenog progona u vezi s borbom protiv terorizma, te utvrđivanje tehničkih, strukturnih i pravnih ograničenja kapaciteta za istrage; (g) istraga nedostataka u pravosudnim sustavima i pravosudnoj suradnji na razini EU-a te suradnji u području prekograničnih istraga, posebno u okviru Eurojusta, Europske pravosudne mreže, zajedničkih istražnih timova te europskog uhidbenog naloga i Europskog istražnog naloga; utvrđivanje tehničkih, strukturnih i pravnih ograničenja kapaciteta za istrage i kazneni progon; (h) ispitivanje trenutačne razmjene najbolje prakse i suradnje između nacionalnih nadležnih tijela i mjerodavnih tijela EU-a u pogledu zaštite lakih meta, uključujući tranzitna područja kao što su zračne luke i željeznički kolodvori te zaštita kritične infrastrukture kako je predviđeno u Direktivi Vijeća 2008/114/EZ (10); (i) ispitivanje aktualnih mehanizama dostupnih žrtvama terorizma, osobito Direktive 2012/29/EU Europskog parlamenta i Vijeća (11) te utvrđivanje postojećih dobrih praksi koje treba razmijeniti; (j) prikupljanje informacija i analiza procesa radikalizacije i učinkovitosti programa za deradikalizaciju uspostavljenih u ograničenom broju država članica; utvrđivanje dobrih praksi koje treba razmijeniti te utvrđivanje jesu li države članice s tim u vezi poduzele odgovarajuće mjere; (k) ocjenjivanje učinkovitosti suradnje među državama članicama te učinkovitosti suradnje među nadležnim tijelima, obveznicima i tijelima kaznenog progona u borbi protiv pranja novca i financiranja terorizma u skladu s Direktivom 2005/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (12) te suradnja s relevantnim akterima u bankarskom sektoru, tijelima za istragu prijevara i tijelima kaznenog progona kako bi se utvrdili novi oblici financiranja terorizma kao i njegova povezanost s organiziranim kriminalom; (l) davanje preporuka koje smatra potrebnima u vezi sa svim navedenim pitanjima i u tu svrhu uspostava potrebnih kontakata, obavljanje posjeta i održavanje saslušanja s institucijama EU-a i relevantnim agencijama te s međunarodnim i nacionalnim institucijama, nacionalnim parlamentima i vladama država članica i trećih zemalja, te sa dužnosnicima koji su svakodnevno uključeni u borbu protiv terorizma kao što su tijela kaznenog progona, policija, obavještajne službe, suci i predstavnici znanstvene zajednice, poduzeća i civilno društvo, uključujući organizacije žrtava;