HR Službeni list Europske unije C 214/13

Mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora o „Trgovinskim odnosima između EU-a i Maroka” (samoinicijativno mišljenje)

2014/C 214/03

Izvjestitelj: Pedro NARRO

Suizvjestitelj: Juan MORENO

Na plenarnom zasjedanju u veljači 2013., sukladno pravilu 29. stavku 2. Poslovnika, Europski gospodarski i socijalni odbor odlučio je izraditi samoinicijativno mišljenje o

Trgovinskim odnosima između EU-a i Maroka.

Stručna skupina za vanjske poslove, odgovorna za pripremu rada Odbora o toj temi, usvojila je mišljenje dana 4. veljače 2014.

Na 496. plenarnom zasjedanju, održanom 26. i 27. veljače 2014. (sjednica od 26. veljače 2014.), Europski gospodarski i socijalni odbor usvojio je mišljenje sa 179 glasova za, 3 protiv i 3 suzdržana.

1. Zaključci

1.1 EGSO primjećuje produbljivanje trgovinskih odnosa između EU-a i Maroka. Međutim, poziva na veće sudjelovanje civilnog društva u oblikovanju i provedbi trgovinskih sporazuma i zalaže se za učinkovitu i široku integraciju održivog razvoja.

1.2 EGSO utvrđuje strah Maroka da će se novi trgovinski sporazumi s EU-om i dalje negativno odražavati na njegovu trgovinsku bilancu. Na rastući skepticizam civilnog društva u Maroku, EU mora odgovoriti trgovinskom strategijom koja bi, uz promicanje razmjene dobara, stvorila temelje za stvaranje pristojnih i kvalificiranih radnih mjesta, promicanje volonterskog sektora, konsolidaciju radničkih prava (1) te zaštitu okoliša.

1.3 Kako bi se osiguralo ispunjenje standarda održivog razvoja po stupanju na snagu Detaljnog i sveobuhvatnog sporazuma o slobodnoj trgovini (DCFTA), EGSO traži od Glavne uprave za trgovinu Europske komisije da inzistira na uključivanju poglavlja o održivom razvoju u sporazum i uspostavljanju mehanizama za praćenje za civilno društvo.

1.4 EU će moći u potpunosti iskoristiti potencijal novog trgovinskog sporazuma s Marokom samo ako dođe do napretka u zaštiti ulaganja te se ulagačima zajamči pravna sigurnost. EGSO napominje da je novi mehanizam za rješavanje trgovinskih sporova poticaj za povoljniju poslovnu klimu.

1.5 Međutim, EGSO želi naglasiti da civilno društvo koje će nadzirati poglavlje o održivom razvoju DCFTA-e trebaju usklađivati Gospodarsko, socijalno i ekološko vijeće Maroka i EGSO, s obzirom na reprezentativnu prirodu tih tijela i njihovu stručnost u takvoj vrsti praćenja.

1.6 EU i Maroko trebaju nastojati unaprijediti puni potencijal sporazuma što žurnijim povećanjem ulaganja na svim područjima obuke te u mjere za ravnopravnost spolova. Trebaju dati prvenstvo posebnim potrebama mladih, žena i osoba iz najugroženijih područja. EGSO smatra da programi financijske potpore EU-a moraju doprinijeti napretku u promicanju ljudskih prava, prava radnika, kao i zakonodavstva u korist ravnopravnosti.

1.7 Uspostava Partnerstva za mobilnost između Maroka i EU-a stvorit će nove mogućnosti za razvoj u najugroženijim područjima ako bude postojala čvrsta financijska potpora za jačanje pravnih i operativnih kapaciteta i instrumenata. Upravljanje migracijskim tokovima i slobodno kretanje ljudi može se poboljšati putem aktivnijeg sudjelovanja organizacija civilnog društva.

1.8 Maroko se oslanja na poljoprivredu kao jedan od glavnih pokretača gospodarstva. Nove mogućnosti za marokansku poljoprivredu na tržištu EU-a ne smiju dovesti zemlju do ovisnosti o uvozu osnovnih sirovina, gubitka biološke raznolikosti i nestanka obiteljskih gospodarstava. (2) Maroko i EU moraju surađivati kako bi se osigurala prehrambena sigurnost.

1.9 Trenutni pregovori o Detaljnom i sveobuhvatnom sporazumu o slobodnoj trgovini (DCFTA) trebaju približiti marokansko zakonodavstvo pravnoj stečevini EU-a. Ovaj će proces biti složen i zahtijevat će blisku i kontinuiranu suradnju s realnim rokovima, o važnim pitanjima kao što su intelektualno vlasništvo ili sanitarne i fitosanitarne mjere.

1.10 EGSO traži da gospodarski i društveni akteri Maroka i EU-a aktivnije sudjeluju u oblikovanju, praćenju i provedbi trgovinskih sporazuma. S tim u vezi, EGSO se zalaže za osnivanje zajedničkog savjetodavnog odbora sastavljenog od Gospodarskog, socijalnog i ekološkog vijeća Maroka i EGSO-a, sukladno članku 85. Sporazuma o pridruživanju, kako bi se organiziranom civilnom društvu omogućilo praćenje učinka svih sporazuma između EU-a i Maroka, uključujući sveukupan učinak trgovinskih sporazuma između ove dvije zemlje. Također bi se morale ojačati izravne veze između sličnih organizacija Maroka i EU-a, kako bi se podržale njihove inicijative u kontekstu socijalnog dijaloga između radnika i poslodavaca i u drugim područjima.

2. Uvod

2.1 EU i Maroko imaju snažne bilateralne veze koje su rezultirale značajnim sporazumima utemeljenim, između ostaloga, na trgovinskim vezama. EU nije samo glavni trgovinski partner Maroka, nego i računa na Maroko kao na najvažnijeg strateškog partnera za razvoj demokracije i blagostanja u mediteranskom području.

2.2 Tradicionalno, trgovinski odnosi EU-a i Maroka obilježeni su snažnim i ponekad problematičnim pregovorima o pristupu tržištu i postepenoj liberalizaciji tarifa. Prvenstveno se raspravljalo o poljoprivredi, ali sad, s gotovo potpunom liberalizacijom poljoprivrednog poglavlja, opredijelilo se, preko novih instrumenata, za širu dinamiku kojoj je cilj poboljšanje sveukupne poslovne klime.

2.3 Maroko je započeo složeni proces približavanja standardima pravne stečevine EU-a. Ovaj bi napor trebao dopustiti bolje iskorištavanje instrumenata koje pruža nova Europska politika susjedstva i višu stopu integracije. Kraljevina Maroko i dalje je glavni korisnik fondova EU-a za tehničku i financijsku suradnju.

2.4 Odgovor EU-a na „arapsko proljeće” usmjerio se na promicanje trgovinskih odnosa s četirima mediteranskim zemljama: Egiptom, Tunisom, Jordanom i Marokom. EU je intenzivirao pregovore s Marokom i ostalim mediteranskim partnerima, a istovremeno je i preusmjerio vlastito iščitavanje političke i socijalne situacije u regiji i detaljno revidirao svoju političku strategiju za cijelo mediteransko područje.

2.5 Maroko je pokrenuo niz reformi koje su rezultirale novim ustavom koji se nastoji prilagoditi promjenama koje su se zbile na mediteranskom području i ispuniti uvjete EU-a radi napretka k većoj integraciji. Međutim, EGSO smatra da su izazovi i dalje golemi te da zahtijevaju kontinuirano i dosljedno dugotrajno djelovanje.

2.6 U ovom novom pogledu na trgovinu, neophodno je razmisliti o tome kako osigurati učinkovito sudjelovanje civilnog društva EU-a i Maroka u osmišljavanju i provedbi trgovinskih sporazuma, sukladno načelu sudjelovanja civilnoga društva prisutnom u drugim trgovinskim sporazumima koje je EU u posljednje vrijeme zaključio. Te zajedničke rasprave trebale bi uzeti u obzir i moguće socijalne i ekološke probleme u društvu koje sve više traži održivost kao smjernicu budućih trgovinskih sporazuma.

3. Dugotrajne trgovinske veze između EU-a i Maroka

3.1 EU je glavni trgovinski partner i strani ulagač Maroka, a slijede ga, sa znatne udaljenosti, SAD i Kina, koje su posljednjih godina naporno radile na osnaživanju trgovinskih odnosa s mediteranskim partnerom.

3.2 Maroko ima gospodarstvo utemeljeno na uslužnim djelatnostima koje je posljednjih godina učinilo znatne napore u sektorskoj diversifikaciji. Najveći dio trgovinske razmjene između EU-a i Maroka odnosi se na sektor prerađenih proizvoda, transportnu opremu i strojeve, hranu i kemijske materijale. Maroko ima gospodarstvo visokog potencijala, no posljednjih godinu dana došlo je do pada gospodarskog rasta.

3.3 Unutar EU-a, njegov najvažniji partner je Francuska, koju odmah slijede Španjolska i Ujedinjena Kraljevina, čija su ulaganja usmjerena na sektore poput turizma, usluga, bankarstva i prijevoza. Iako Maroko nije osjetio puni udar međunarodne gospodarske krize, počinje trpjeti kolateralnu štetu od neizvjesnog gospodarskog okruženja u sektorima poput turizma, prijevoza ili u priljevima novca od iseljenika. Siromaštvo i opća nezaposlenost u ishodištu su gospodarskih, migracijskih i sigurnosnih problema u regiji. Usporavanje europskog gospodarstva također utječe na situaciju.

3.4 U posljednjem su desetljeću ojačale trgovinske veze stupanjem na snagu Sporazuma o pridruživanju 2000. godine te usvajanjem Akcijskog plana u srpnju 2005. kao sastavnog dijela Europske politike susjedstva. Napredni status, odobren 2008. godine, označio je novu fazu te uveo pridruživanje na ambiciozniju i širu razinu. Novi mehanizam za rješavanje trgovinskih sporova pušten je u rad 2012. godine. Iste godine, poljoprivreda i ribarstvo bili su predmet spornih trgovinskih sporazuma. EU je 2013. godine otvorio pregovore s Marokom o sporazumu o zaštiti geografskih oznaka, a stranke se nadaju zaključiti sporazum do 2014.

4. Arapsko proljeće i razvoj novog pogleda na trgovinu

4.1 Arapsko proljeće oživjelo je napore Europske Unije da preradi svoju ulogu u regiji kroz temeljito preispitivanje svojih postupaka, instrumenta i odnosa. EU je usvojio nove instrumente za pružanje, putem uravnotežene i postepene liberalizacije trgovine, brzog i usklađenog odgovora za uspostavljanje područja mira i blagostanja na Mediteranu.

4.2 U svibnju 2012. godine, Komisija je objavila plan za provedbu politike EU-a prema mediteranskim partnerima u okviru nove Europske politike susjedstva.

4.3 Promicanje trgovinskih odnosa s mediteranskim partnerima, a posebice s Marokom, postalo je važan cilj EU-a u ovoj novoj strategiji koja nastoji nadvladati politički i gospodarski kontekst prepun nedoumica.

4.4 Dana 1. ožujka 2013. EU je započeo službeni postupak pregovora s Marokom o ambicioznom Detaljnom i sveobuhvatnom sporazumu o slobodnoj trgovini. Cilj je, kao što to pokazuju slični sporazumi o kojima je EU pregovarao (no koji još nisu dovršeni) sa susjedima iz istočnog partnerstva, poglavito s Ukrajinom, Gruzijom i Moldavijom, „prijeći granice” kako bi se postigla veća regulatorna dosljednost između EU-a i pojedinih susjednih država. Cilj je proširiti tradicionalna pitanja vezana za trgovinu te obraditi bitne teme za opće poboljšanje poslovne klime (zaštita ulaganja, javna nabava, usluge, itd.), približiti Maroko pravilima europskog unutarnjeg tržišta i otvoriti posebna pitanja marginalizirana u prethodnim pregovorima (intelektualno vlasništvo, sanitarne i fitosanitarne mjere, itd.)

Europska komisija prepoznala je važnost poglavlja o društvenoj i ekološkoj održivosti u novom sporazumu, slijedeći primjer svih trgovinskih sporazuma koje je EU u posljednje vrijeme zaključio. EGSO je također usvojio brojna mišljenja u kojima poziva EU da društvena i ekološka razmatranja također budu prioriteti u pregovorima o sporazumima o slobodnoj trgovini.

5. Trgovinski aspekti održivog razvoja – Pregovori o Temeljnom i sveobuhvatnom sporazumu o slobodnoj trgovini (DCFTA) između EU-a i Maroka

5.1 Posljednja etapa odnosa između EU-a i Maroka bit će određena otvaranjem pregovora o DCFTA-i. Nakon što dođe do ukidanja tarifa za poljoprivredne i industrijske proizvode, glavni će cilj biti poboljšati poslovnu klimu i približiti marokansko zakonodavstvo pravnoj stečevini EU-a (3). Ovaj bilateralni ugovor iznimno je važan budući da će služiti kao model za slične sporazume između EU-a i nekih od najvažnijih partnera na južnom Mediteranu.

5.2 Europska komisija odlučila je uključiti u pregovore posebno poglavlje o održivom razvoju. Ustvari, EU je od konzultantske kuće ECORYS naručio studiju učinka za poglavlje o „održivom razvoju” (4) sporazuma.

5.3 Studija se bavi ključnim pitanjima kojima EGSO želi konstruktivno doprinijeti, kako bi oba pregovaračka partnera osigurala da trgovina bude u službi održivog razvoja. U nastavku se iznose ključni aspekti koje, prema mišljenju EGSO-a, EU i Maroko moraju uzeti u obzir kako bi se produbljivanje njihovih trgovinskih odnosa ostvarilo u skladu s gospodarskim, društvenim i ekološkim razvojem.

Gospodarski razvoj

5.4 Marokanski trgovinski deficit s EU-om porastao je posljednjih godina, djelomično kao posljedica sporazuma o liberalizaciji trgovine, te je rezultirao određenim marokanskim skepticizmom o „prilikama” koje nudi novi sporazum. Prethodno iskustvo, iz sporazuma sa SAD-om i Turskom, povećava oprez i zabrinutost zbog prekomjerne ovisnosti o uvozu. Jedan od najvažnijih sektora poput poljoprivrede pokazuje sve veću ovisnost Maroka o uvozu sirovina poput mlijeka i žitarica, što potkopava prehrambeni suverenitet zemlje. Trgovinska strategija obje stranke mora promicati diversifikaciju proizvodnje.

5.5 Europski sektor i dalje poziva na veću zaštitu ulaganja kako bi se osigurala potrebna pravna sigurnost te tako olakšala izravna strana ulaganja. Napredak ostvaren posljednjih godina treba dovesti do daljnjih promjena marokanskog zakonodavstva. Europske tvrtke i dalje biraju Maroko kao odredište za premještaj određenih faza proizvodnje izvan vlastitih teritorija. Automobilska, zrakoplovna i elektronička industrija bile su pioniri, ali transparentna regulacija i novi oblici suradnje s domaćim poduzećima mogu stvoriti nove prilike.

5.6 EU prepoznaje velik potencijal za svoje tvrtke da iskoriste nove mogućnosti u uslužnom i financijskom sektoru. Sa svoje strane, Maroko želi više fondova EU-a kako bi se olakšao složeni postupak usklađivanja zakonodavstva.

5.7 Gospodarske blagodati slobodne trgovine s Marokom često su bile usmjerene na određene sektore ili područja zemlje, doprinoseći tako marginaliziranju najugroženijih područja. Studije učinka moraju prvenstveno analizirati prednosti i rizike za lokalne i regionalne zajednice.

Društveni razvoj

5.8 Novi trgovinski zamah ne smije dovesti do gubitka radničkih prava. Sindikalna prava moraju se osnažiti te se moraju postaviti temelji za stvaranje dostojanstvenog i kvalitetnog zapošljavanja, u skladu s parametrima Međunarodne organizacije rada (ILO). Jedna od tradicionalnih slabosti u trgovinskim odnosima između EU-a i Maroka bila je nedostatak stvaranja radnih mjesta.

5.9 EU i Maroko moraju ulagati u osposobljavanje kako bi od novih mogućnosti korist mogli imati i nisko kvalificirani radnici, radnici iz ugroženih područja, mladi i žene. Promicanje poduzetnika, jačanje zadruga i razvoj malih i srednjih poduzeća mora biti stup nove strategije osposobljavanja. Treba promicati inicijative socijalne ekonomije.

5.10 Partnerstvo za mobilnost između Maroka i EU-a (5) rezultat je napornog rada obiju strana kako bi se olakšalo slobodno kretanje ljudi i upravljalo migracijskim tokovima. EGSO pozdravlja obvezu koju su EU i Maroko preuzeli o davanju veće uloge organizacijama civilnog društva u praćenju različitih elemenata koje su stranke dogovorile.

5.11 Spomenuto partnerstvo treba pridonijeti poboljšanju akademske razmjene, prijenosu znanja proizašlih iz istraživanja i promicanju kulturnih i turističkih tokova. Odljev mozgova očit je problem koji mora biti predmet posebnih odredbi.

5.12 Financijska potpora EU-a za olakšavanje zakonodavne konvergencije mora pogodovati praktičnoj primjeni zakonodavstva u korist ravnopravnosti spolova i temeljnih prava. Nije dovoljno proširiti zakonodavstvo za jačanje položaja žena; na terenu se redovno treba vidjeti napredak i treba podržati rad civilnoga društva.

Ekološki razvoj

5.13 Očuvanje prirodnih resursa i biološke raznolikosti nisu u suprotnosti s većim trgovinskim rastom. Liberalizacija trgovine ne smije dovesti do porasta djelatnosti s potencijalno negativnim utjecajem na okoliš. EU i Maroko moraju dati prioritet postepenom usklađivanju, s određenim vremenskim rokovima, o pitanjima zaštite okoliša, unatoč mogućem financijskom trošku proizašlom iz usklađivanja propisa za sanitarnu i fitosanitarnu zaštitu, upravljanje industrijskim otpadom i zagađenje voda.

5.14 Procjene učinka održivosti trgovine koje EU provodi o trgovinskim odnosima s Marokom i dalje ne ispunjavaju veliku prazninu u tim sporazumima; detaljno praćenje njihovog utjecaja na okoliš kako dolazi do napretka u liberalizaciji trgovine. Zbog toga je neophodno osigurati instrumente za civilna društva EU-a i Maroka kako bi podržala svoje vlasti u teškoj zadaći da se gospodarski rast i jačanje trgovine provode bez štetnih posljedica na nužnu zaštitu okoliša.

5.15 Pregovori o sporazumu o ribarstvu između EU-a i Maroka (6) ilustriraju potrebu da bilo koja trgovinska inicijativa mora uključivati i poštovanje ljudskih prava, održivost okoliša i korist pogođenim lokalnim zajednicama. Legitimnost ovih sporazuma moguća je samo ako ih prate mjere koje osiguravaju njihovu održivost.

6. Pitanje poljoprivrede: prijetnja ili prilika?

6.1 Poljoprivredni sektor važan je element marokanske društveno-gospodarske strukture. U 2012. godini predstavljao je 15 % BDP-a te je i dalje najveći poslodavac u zemlji, s 43 % radne snage i 78 % radnih mjesta u ruralnim područjima. Prosječna plaća u Maroku iznosi EUR 0,55-0,65/sat (7), sezonski radnici ne uživaju puna radnička prava, a dječji rad i dalje je prisutan na marokanskim imanjima. Stočarski sektor također je važan za agrarnu ekonomiju Maroka i predstavlja 30 % poljoprivredne dodane vrijednosti i 20 % ruralne radne snage.

6.2 Nadalje, prehrambena industrija ima stratešku ulogu u marokanskom gospodarstvu. Sektor broji 1.700 poduzeća, što je četvrtina ukupne industrijske proizvodnje u zemlji.

7. Poljoprivredni sporazum između EU-a i Maroka

7.1 Snažne poljoprivredne veze između EU-a i Maroka započele su potpisivanjem Euro-mediteranskog sporazuma o pridruživanju između Europskih zajednica i Maroka 26. veljače 1996. i njegovim izmjenama s novim sporazumima. Posljednja etapa dovršena je 2012. novim poljoprivrednim sporazumom, za koji je glasovala većina u Europskom parlamentu.

7.2 Usredotočimo li se samo na poljoprivredni sporazum, odnosi između dviju država bili su teški, posebno s državama južne Europe, što je posljedica konkurencije u sektoru voća i povrća, poglavito zbog sporova oko prekoračenja kvota i povremenih navodnih nepravilnosti u ulaznim cijenama marokanskih rajčica, glavnom proizvodu sporazuma.

7.3 EGSO smatra da bi u poljoprivredni sporazum između EU-a i Maroka trebalo uključiti kriterije i odredbe za omogućavanje provjere učinka otvaranja trgovine za obje strane, posebice učinka na okoliš i prava radnika.

8. Plan za zeleni Maroko (Plan Maroc Vert – PMV)

8.1 Okvir poljoprivrednog sporazuma zatvaraju dvije usko povezane buduće akcije: Plan za zeleni Maroko (PMV) i takozvani „Napredni status”.

8.2 PMV 2020. ima za cilj povećati dodanu vrijednost poljoprivrednog bruto domaćeg proizvoda i učetverostručiti proizvodnju maslinovog ulja do 2020. na 3 40 000 tona, dok se proizvodnja agruma treba povećati s 1,5 na 3,7 milijuna tona, a proizvodnja voća i povrća s trenutačnih 4,45 milijuna tona na 10 milijuna tona. Istovremeno, sveukupnih 5,3 milijuna hektara za uzgoj žitarica smanjit će se na 4,2 milijuna hektara. Marokanska vlada tvrdi da namjerava povećati produktivnost iako će strana ulaganja ići u sektor voća i povrća. Shodno tome, marokanski glavni prioritet je poboljšanje trgovinske bilance te zbog toga mora podupirati izvozni sektor.

9. Napredni status

9.1 Komisija je 17. travnja 2013. objavila Zajednički prijedlog odluke Vijeća za provedbu akcijskog plana EU-Maroko za postizanje naprednog statusa (2013.—2017.), u kojem se jasno, kao prva mjera, navodi: „Modernizacija i izgradnja kapaciteta u poljoprivredi radi liberalizacije trgovine, u skladu s perspektivama Plana za zeleni Maroko (Plan Maroc Vert – PMV)”.

9.2 Mjere za poboljšanje poljoprivrede sadržane u planu za postizanje naprednog statusa već imaju koristi od fondova EU-a koja izravno i isključivo idu za pomoć drugom stupu Plana za zeleni Maroko. Posljednjih deset godina EU je Maroku dodijelio 1,33 milijarde EUR iz fondova za razvoj. Između 2011. i 2013. predviđeno je još 565 milijuna EUR, uključujući 70 milijuna EUR kroz program potpore politikama poljoprivrednog sektora Maroka (PAPSA), te 60 milijuna EUR za drugi program. Dio potpore EU-a koristi se za razvoj mediteranske arborikulture, osobito maslinika.

10. Prehrambena sigurnost

10.1 Te mjere za razvoj marokanske agrarne ekonomije nedvojbeno će doprinijeti ispunjenju ciljeva prvog stupa PMV-a: porast izvoza voća i povrća prvenstveno iz navodnjavanja. S razlogom rezultati modela iz procjena učinka koje je 17. listopada 2013. objavio Ecorys predviđaju moguću ekspanziju sektora voća i povrća i biljnih proizvoda zahvaljujući DCFTA-i.

10.2 Hvalevrijedni napori koji Maroko čini ne bi li poboljšao poljoprivrednu učinkovitost nailaze na problem nedostatka obradivog zemljišta. Proizvodnja žitarica zauzima 65 % poljoprivrednog zemljišta, nakon čega slijede voćnjaci (agrumi i masline) s 11 %; industrijsko bilje (šećerna repa i šećerna trska) s 4 % te mahunarke s 4 % i ostalo voće (rajčice, jagode, dinje, itd.) s 3 %. Voće i povrće čini okosnicu marokanskog izvoza.

10.3 Važna je i otežavajuća okolnost za razvoj drugog stupa PMV-a: samo 12 % zemljišta iskorištena je poljoprivredna površina, velikim dijelom bez navodnjavanja. Mala obiteljska poljoprivredna gospodarstva manja od 5 hektara dominiraju poljoprivrednim krajobrazom (više od 70 % ukupnog broja marokanskih gospodarstava zauzima manje od trećine poljoprivrednog zemljišta Maroka).

10.4 Prijelaz s poljoprivrede utemeljene na uzgoju žitarica na intenzivnu poljoprivredu u Maroku pogoršava salinizaciju – koja nama na sjevernoj obali Mediterana, štoviše, nije strana – i koja pogađa 5 % površine zemlje. EU mora pomoći da se postigne ravnoteža između dva stupa PMV-a i podupirati poljoprivredni sektor prilagođen malim posjednicima, budući da je trenutačno potpuno neuravnotežen u korist izvozne poljoprivrede, koja u velikoj mjeri isključuje većinu marokanskih proizvođača. Sljedeći pilot-projekti „ENPARD” u Maroku mogli bi i njima otvoriti nove prilike.

11. Uloga civilnog društva

11.1 Reforme, sloboda udruživanja i civilno društvo

11.1.1 U slučaju nekih država regije sloboda udruživanja, u više ili manje konsolidiranom obliku, nije postojala prije demokratskih promjena u toku. Ali, u Maroku su već i prije najnovijih reformi postojale nezavisne udruge radnika, poslodavaca i druge udruge civilnog društva. Te udruge uživale su slobodu djelovanja, iako su bile podvrgnute određenim ograničenjima i restrikcijama od strane političkih vlasti.

11.1.2 Reforme koje su provedene posljednjih godina poboljšale su situaciju, zbog čega se politička liberalizacija Maroka često predstavlja kao model koji bi trebale slijediti druge arapske zemlje. Međutim, i dalje je u mnogim područjima moguće poboljšanje.

11.1.3 Organizacije civilnog društva proživljavaju fazu procvata, iako se mnogi aktivisti žale na postojanje administrativnih prepreka, posebno u postupku registracije udruga.

11.1.4 Među institucionalnim instrumentima usvojenim u sklopu političke reforme treba spomenuti osnivanje Gospodarskog i socijalnog vijeća Maroka u veljači 2011. (sad Gospodarsko, socijalno i ekološko vijeće), kao tijela za savjetovanje i vrednovanje Vlade, Zastupničkog doma i Doma vijećnika s obzirom na usmjeravanje gospodarske i ekološke politike te politike strukovnog osposobljavanja. Marokansko je vijeće odgovorno i za promicanje i jačanje veza s gospodarskim i socijalnim dionicima.

11.1.5 Postoji i niz udruga koje nisu zastupljene u marokanskom vijeću, ali koje su se iskazale u zaštiti ženskih prava i ljudskih prava u cjelini ili u borbi protiv korupcije.

11.1.6 Ostala savjetodavna tijela uređena ustavom uključuju Nacionalno vijeće za ljudska prava, Središnji promatrački centar za suzbijanje korupcije, Vijeće mladih, Vijeće marokanske zajednice u inozemstvu, Vijeće za konkurenciju i Vijeće za sigurnost. Tek se trebaju uspostaviti vijeća za pravdu, obitelj, jednakost te nacionalno vijeće marokanskih jezika i kulture.

11.2 Sudjelovanje europskog i marokanskog civilnog društva u sporazumima između EU-a i Maroka

11.2.1 Kao što se navodi u prethodnom mišljenju EGSO-a o Maroku (8), pregovori o Sporazumu o pridruživanju provedeni su bez dostatnog prethodnog savjetovanja s gospodarskim i socijalnim organizacijama.

11.2.2 Sporazum o pridruživanju koji je na snazi ne uspostavlja konkretan mehanizam za sudjelovanje civilnog društva u praćenju i razvoju sporazuma.

11.2.3 U članku 85. Sporazuma o pridruživanju zahtijeva se da Vijeće za pridruživanje poduzme mjere kako bi se olakšala suradnja između Europskog gospodarskog i socijalnog odbora i odgovarajuće marokanske institucije.

11.2.4 S obzirom na to da je marokansko Gospodarsko, socijalno i ekološko vijeće već uspostavljeno i da blisko surađuje s EGSO-om EU-a, dvije bi institucije trebale pozvati Vijeće za pridruživanje da uspostavi zajednički savjetodavni odbor, koji bi mogao podnositi izvješća i zahtjeve Vijeću za pridruživanje i Odboru za pridruživanje.

11.2.5 Zajednički savjetodavni odbor sastojao bi se od šest predstavnika marokanskog Gospodarskog, socijalnog i ekološkog vijeća i šest predstavnika EU-ovog EGSO-a, koji bi se sastajali dvaput godišnje, a mjesta sastanka izmjenjivala bi se između Maroka i EU-a.

11.2.6 Također bi bilo prikladno ustanoviti druge mehanizme kao dopunu sudjelovanju u odnosima između EU-a i Maroka, primjerice u području socijalnog dijaloga između poslodavaca i radnika.

U Bruxellesu 26. veljače 2014. Predsjednik Europskog gospodarskog i socijalnog odbora Henri MALOSSE

(1) Prema odredbama Međunarodne organizacije rada (ILO).

(2) Vidjeti definiciju FAO-a o obiteljskoj poljoprivredi. www.fao.org/family-farming-2014

(3) Predviđeno je da 2015. godine Maroko predstavi plan konvergencije zakonodavstva s pravnom stečevinom EU-a.

(4) Trade sustainability impact assestment (TSIAs) in support of negotiations of DCFTAs between the EU and the kingdom of Morocco and the Republic of Tunisia (Procjena učinka održivosti trgovine u svrhu potpore pregovorima o DCFTA-i između EU-a i Kraljevine Maroko te Republike Tunisa).

(5) U Bruxellesu je 3. lipnja 2013. potpisana Zajednička izjava o uspostavi Partnerstva za mobilnost između Kraljevine Maroka, Europske unije i njezinih država članica.

(6) Dana 24. srpnja Europska komisija i Kraljevina Maroko sklopili su novi sporazum o ribarstvu koji bi trebao okončati 18-mjesečnu paralizu europske ribarske flote u marokanskim ribolovnim zonama. Europski parlament morat će usvojiti ili odbiti sporazum, kako bi se osigurala njegova ekološka održivost.

(7) Izvor: Marokanska nacionalna federacija za poljoprivredni sektor (UMT).

(8) Mišljenje CES264/2010, izvjestiteljica: Margarita López Almendáriz.