EUROPSKA KOMISIJA Bruxelles, 8.9.2022. SWD(2022) 258 final RADNI DOKUMENT SLUŽBI KOMISIJE Pregled aktivnosti u području okoliša 2022.



















Izvješće za Hrvatsku







































priložen dokumentu Komunikacija Komisije Europskom parlamentu, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Odboru regija Pregled aktivnosti u području okoliša 2022.: Promjena smjera usklađivanjem s propisima o okolišu {COM(2022) 438 final} - {SWD(2022) 252 final} - {SWD(2022) 253 final} - {SWD(2022) 254 final} - {SWD(2022) 255 final} - {SWD(2022) 256 final} - {SWD(2022) 257 final} - {SWD(2022) 259 final} - {SWD(2022) 260 final} - {SWD(2022) 261 final} - {SWD(2022) 262 final} - {SWD(2022) 263 final} - {SWD(2022) 264 final} - {SWD(2022) 265 final} - {SWD(2022) 266 final} - {SWD(2022) 267 final} - {SWD(2022) 268 final} - {SWD(2022) 269 final} - {SWD(2022) 270 final} - {SWD(2022) 271 final} - {SWD(2022) 272 final} - {SWD(2022) 273 final} - {SWD(2022) 274 final} - {SWD(2022) 275 final} - {SWD(2022) 276 final} - {SWD(2022) 277 final} - {SWD(2022) 278 final}



Ovo izvješće sastavilo je osoblje Glavne uprave za okoliš Europske komisije. Komentare možete poslati na ENV-EIR@ec.europa.eu Više informacija o Europskoj uniji dostupno je na http://europa.eu Fotografije: Za reprodukciju ili upotrebu fotografija u ovom dokumentu dopuštenje treba zatražiti izravno od nositelja autorskih prava. ©Europska unija, 2022. Umnožavanje je dopušteno uz navođenje izvora. Sadržaj Sažetak Dio I.: Tematska područja 1. Kružno gospodarstvo i gospodarenje otpadom Mjere za prelazak na kružno gospodarstvo

Gospodarenje otpadom 2. Bioraznolikost i prirodni kapital Zaštita i obnova prirode Morski ekosustavi Procjena i računi ekosustava 3. Nulta stopa onečišćenja Čisti zrak Industrijske emisije Sprečavanje velikih industrijskih nesreća – SEVESO Buka Kvaliteta vode i upravljanje vodama Kemikalije 4. Klimatska politika Glavne nacionalne klimatske politike i strategije Cilj u pogledu raspodjele tereta Glavna sektorska kretanja Upotreba prihoda od prodaje emisijskih jedinica u okviru ETS-a EU-a na dražbi Dio II.: Poticajni okvir: alati za provedbu 5. Financiranje Potrebe za ulaganjima u području okoliša u EU-u

Financijska sredstva EU-a za zaštitu okoliša 2014.–2020. Financijska sredstva EU-a za zaštitu okoliša za razdoblje 2021.–2027. Nacionalni rashodi za zaštitu okoliša Alati zelenog proračuna Ukupno financiranje u usporedbi s potrebama 6. Upravljanje okolišem Informacije, sudjelovanje javnosti i pristup pravosuđu Osiguravanje usklađenosti sa zakonodavstvom Djelotvornost uprava za okoliš Reforme u okviru Komisijina Instrumenta za tehničku potporu (TSI) Istorazinski projekti TAIEX EIR Sažetak U prethodnim pregledima aktivnosti u području okoliša za Hrvatsku su utvrđeni sljedeći glavni izazovi u pogledu provedbe politike i prava EU-a u području okoliša: ·poboljšanje gospodarenja otpadom, posebno odvojeno prikupljanje otpada, te pružanje potpore općinama u poboljšanju učinkovitosti recikliranja i smanjenju odlaganja otpada na odlagališta, ·jačanje sektora politike kako bi se ubrzalo uvođenje načela kružnog gospodarstva u sve gospodarske sektore, ·dovršetak određivanja područjâ mreže Natura 2000 (posebno područje očuvanja), uspostavljanje mehanizama za suradnju u upravljanju mrežom Natura 2000 s drugim sektorima i osiguravanje odgovarajućeg financiranja, ·provedba projekata u vodnom sektoru, posebno onih povezanih sa zaštitom od poplava, i postizanje usklađenosti sa zahtjevima Direktive o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda, osobito onima utvrđenima u članku 5. u pogledu strožeg pročišćavanja, posebno u velikim gradovima,

·ubrzanje smanjenja emisija i koncentracija lebdećih čestica (PM2,5 i PM10), emisija dušikovih oksida (NOx), koncentracija dušikova dioksida (NO2) i emisija amonijaka (NH3). Napredak u odvojenom prikupljanju i recikliranju otpada prilično je spor. Unatoč stalnom poboljšanju, stopa recikliranja u Hrvatskoj od 30,2 % i dalje je znatno ispod prosjeka EU-a za 2019. (47,7 %) te je znatno niža od cilja EU-a za 2020. (50 %). Većina komunalnog otpada i dalje se odlaže na odlagališta, često bez prethodne obrade. Komisija je 2021. pokrenula postupak zbog povrede uslijed odlaganja otpada na odlagališta bez prethodne obrade u pet hrvatskih županija (na temelju sudske prakse iz predmeta Malagrotta), iako većina županija u državi nema infrastrukturu za gospodarenje otpadom. Potrebno je uložiti dodatne napore kako bi se osiguralo da se otpadom u Hrvatskoj gospodari u skladu sa zakonodavstvom EU-a o otpadu. Ne postoji sveobuhvatna strategija kružnog gospodarstva, ali Hrvatska je u svoj nacionalni plan za oporavak i otpornost uključila reforme povezane s kružnim gospodarstvom, uključujući novi pravni okvir i reformu turističkog sektora. Napredak u određivanju posebnih područja očuvanja (SAC-ova) bio je spor jer 99 % područja od značaja za Zajednicu (SCI-jeva) (740 od 745) još nije određeno kao posebna područja očuvanja. U tijeku je opsežan rad, ali potrebni su dodatni napori kako bi se uvele konkretne mjere očuvanja, posebno u morskom okolišu. Kad je riječ o stanju očuvanosti, posebno vrsta, očiti su veliki nedostaci u sustavu praćenja. Glavni pritisci na prirodu izazvani ljudskim djelovanjem proizlaze iz poljoprivrede, šumarstva, urbanog razvoja, promjena u vodnom režimu, klimatskih promjena i stranih vrsta te je potreban mehanizam za ograničavanje utjecaja tih čimbenika na prirodu. Kad je riječ o upravljanju vodama, rizik od poplava raste zbog klimatskih promjena. Potrebno je pojačati napore u području zaštite od poplava, uzimajući u obzir alternativne mogućnosti i odgovarajuće mjere ublažavanja. Usklađenost s Direktivom o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda znatno je niža od prosjeka EU-a: 93 % komunalnih otpadnih voda ne prikuplja se niti pročišćava. Stoga je potrebno uložiti veće napore kako bi se postigla usklađenost. Provedba Direktive o nitratima blago se poboljšala. Napredak u pogledu kvalitete zraka je ograničen. Iako su se količine glavnih onečišćujućih tvari u zraku u Hrvatskoj posljednjih godina znatno smanjile, prekoračenja graničnih vrijednosti EU-a utvrđenih Direktivom o kvaliteti zraka zabilježena su za lebdeće čestice (PM10) i sitne lebdeće čestice (PM2,5) te je Komisija pokrenula postupak zbog povrede. Potrebno je poduzeti dodatne korake kako bi se riješili ti slučajevi neusklađenosti. Sredstva EU-a i dalje su važna potpora za uklanjanje nedostataka u provedbi mjera u području okoliša. Hrvatska bi trebala primiti više od 6 393,7 milijuna EUR bespovratnih sredstava na temelju svojeg plana za oporavak i otpornost (2021.–2026.) i 8 707,6 milijuna EUR u okviru kohezijske politike (2021.–2027.). Hrvatski nacionalni plan za oporavak i otpornost odgovor je na hitnu potrebu za poticanjem snažnog oporavka i pripremanjem Hrvatske za budućnost. Za klimatske će ciljeve biti namijenjeno 40,3 % potrošnje u okviru plana za oporavak i otpornost, dok će 76 reformi i 146 ulaganja sadržanih u planu za oporavak i otpornost pomoći Hrvatskoj da postane održivija i otpornija te da se bolje pripremi za izazove i prilike koje donose zelena i digitalna tranzicija. Ukupno financiranje u području okoliša u Hrvatskoj u razdoblju 2014.–2020. iznosilo je oko 1,32 % BDP-a (oko 4,5 milijardi EUR), a dodijeljena su sredstva podjednako potjecala iz sredstava EU-a i nacionalnih izvora. Procjenjuje se da će potrebe za ulaganjima za razdoblje 2021.–2027. iznositi najmanje 1,79 % BDP-a, što upućuje na manjak u financiranju od 0,48 % BDP-a (uz pretpostavku postojanja osnovnih razina financiranja).

Dio I.: Tematska područja 1. Kružno gospodarstvo i gospodarenje otpadom Mjere za prelazak na kružno gospodarstvo Novi akcijski plan za kružno gospodarstvo, donesen u ožujku 2020., jedna je od glavnih sastavnica europskog zelenog plana. Prelaskom EU-a na kružno gospodarstvo smanjit će se pritisak na prirodne resurse, ostvariti održivi rast i otvoriti održiva radna mjesta. To je i preduvjet za postizanje cilja klimatske neutralnosti EU-a do 2050. i zaustavljanje gubitka bioraznolikosti. U akcijskom planu utvrđuju se inicijative za svaku fazu životnog ciklusa proizvoda kako bi se u EU-u do 2030. smanjio otisak potrošnje i udvostručila stopa kružne upotrebe materijala. Usmjeren je na način osmišljavanja proizvoda, promicanje procesa kružnog gospodarstva, poticanje održive potrošnje, sprečavanje nastanka otpada i zadržavanje upotrijebljenih resursa u gospodarstvu EU-a što je dulje moguće. Stopa kružne upotrebe materijala (poznata i kao stopa kružnosti) dobar je pokazatelj kružnosti gospodarstva jer uključuje sve materijale koji se vraćaju u gospodarstvo. Stopa kružnosti znatno se razlikuje od države do države. Kako bi se postigao cilj iz akcijskog plana EU-a za kružno gospodarstvo da se u EU-u do 2030. udvostruči stopa kružne upotrebe materijala, države članice moraju poduzeti ambiciozne mjere usmjerene na cijeli životni ciklus proizvoda. Takve mjere kreću se od održivog dizajna proizvoda, kojim bi se povećala trajnost te mogućnost popravka, nadogradnje i recikliranja proizvoda, do drugih mjera kao što su ponovna proizvodnja, povećanje kružnosti u proizvodnim procesima, recikliranje, poticanje ekoloških inovacija i povećanje primjene zelene javne nabave. Stopa kružne (sekundarne) upotrebe materijala u Hrvatskoj bila je 4,8 % u 2014. i 5,1 % u 2020., dok je prosjek EU-a bio 12,8 %. Budući da stopa kružnosti u Hrvatskoj raste sporije nego na razini EU-a, povećala se razlika između Hrvatske i prosjeka EU-a. Najniža stopa zabilježena je u Rumunjskoj (1 %), a slijede je Irska i Portugal (po 2 %). Razlike u stopi kružnosti među državama članicama ne temelje se samo na opsegu recikliranja u svakoj zemlji nego i na strukturnim čimbenicima u nacionalnim gospodarstvima. Slika 1.: Stopa kružne upotrebe materijala (%), 2010.–2020. Produktivnost resursa odnosi se na to koliko se u gospodarstvu materijalni resursi učinkovito iskorištavaju za proizvodnju bogatstva. Povećanje produktivnosti resursa može pomoći da se negativni učinci na okoliš svedu na najmanju moguću mjeru i da se smanji ovisnost o nestabilnim tržištima sirovina. Kako je prikazano na slici 2., produktivnost resursa u Hrvatskoj, s generiranih 1,02 EUR po kilogramu potrošenog materijala 2020., znatno je ispod prosjeka EU-a od 2,09 EUR po kilogramu.

Slika 2.: Produktivnost resursa 2010.–2020. Strategije kružnog gospodarstva Komisija potiče države članice da donesu i provedu nacionalne/regionalne strategije kružnog gospodarstva koje obuhvaćaju cijeli životni ciklus proizvoda jer je to jedan od najdjelotvornijih načina za napredak prema kružnom gospodarstvu na razini država članica. Od pokretanja Europske platforme dionika kružnog gospodarstva 2017., nacionalna, regionalna i lokalna tijela upotrebljavaju je za razmjenu strategija i planova. Osim nekih izoliranih inicijativa, Hrvatska nema sveobuhvatnu strategiju kružnog gospodarstva ni ikakve sektorske strategije. Hrvatska je u svoj nacionalni plan za oporavak i otpornost uključila sljedeće reforme povezane s kružnim gospodarstvom: -novi pravni okvir za olakšavanje sprečavanja, ponovne upotrebe i recikliranja otpada, -reformu za poboljšanje sustavâ doniranja hrane, -reformu kojom se povećava održivost turističkog sektora u cilju razvoja novog modela turizma koji doprinosi zelenoj tranziciji i koji je u skladu s načelima kružnog gospodarstva, te razvoj okvira za osmišljavanje i provedbu strategija zelene urbane obnove u cilju razvoja modelâ za kružno upravljanje prostorom i zgradama. Ekoinovacije Za uspješan prelazak na kružno gospodarstvo potrebne su društvene i tehnološke inovacije jer se puni potencijal kružnog gospodarstva može ostvariti samo ako se ono provodi u svim lancima vrijednosti. Stoga su ekoinovacije važan čimbenik uspjeha kružnog gospodarstva. Pristupi dizajnu proizvoda i novi poslovni modeli mogu pridonijeti sustavnim inovacijama u području kružnosti i stvaranju novih poslovnih prilika. S ukupnim rezultatom od 86 bodova, Hrvatska je na 21. mjestu na europskoj ljestvici pokazatelja ekoinovacija za 2021., što znači da se ubraja među države koje su uhvatile korak s ekoinovacijama. Iako je Hrvatska u svim komponentama indeksa ekoinovacija EU-a za 2021. ostvarila rezultate ispod prosjeka EU-a, najbolji rezultati zabilježeni su kad je riječ o aktivnostima u području ekoinovacija (1 % ispod prosjeka EU-a) i učinkovitosti resursa (11 % ispod prosjeka EU-a). Uspješnost Hrvatske u pogledu ulaganja u ekoinovacije, rezultata ekoinovacija i socioekonomskih ishoda znatno je ispod prosjeka EU-a. Slika 3. Rezultati u području ekoinovacija, 2010.–2019. Zelena javna nabava

Javna nabava čini velik dio europske potrošnje, a kupovna moć javnih tijela čini 14 % BDP-a EU-a. Zelena javna nabava stoga može pomoći u poticanju potražnje za održivim proizvodima koji ispunjavaju standarde u pogledu mogućnosti popravka i recikliranja. Hrvatska od 2015. ima nacionalni akcijski plan za zelenu javnu nabavu. U studiji iz 2020. razvijena je metodologija za izračun ušteda ugljikova dioksida (CO2) u pet kategorija javne nabave u kojima se provodi većina nabava i za koje postoje kriteriji EU-a za zelenu javnu nabavu. Te su kategorije: -opskrba električnom energijom, -automobili i laka gospodarska vozila, -energetska obnova vanjske ovojnice uredskih zgrada, -informatički uređaji (računala i monitori) i punjači za mobilne telefone, -obnova/modernizacija javne rasvjete. Prema toj studiji, zahvaljujući zelenoj javnoj nabavi u tim kategorijama proizvoda 2018. ostvarene su uštede od 121 000 tona CO2. U Hrvatskoj se učestalost primjene zelene javne nabave prati na godišnjoj razini putem službenog Elektroničkog oglasnika javne nabave. Prema prikupljenim podacima, u razdoblju od 2016. do 2019. učestalost primjene zelene javne nabave naglo se povećala. Godine 2019. javni naručitelji sklopili su 1 731 ugovor koji uključuje kriterije zelene javne nabave, a 2021. Vlada Republike Hrvatske donijela je odluku prema kojoj će Središnji državni ured za javnu nabavu (četvrti najveći javni naručitelj u Hrvatskoj) provoditi zelenu javnu nabavu. Znak za okoliš EU-a i sustav upravljanja okolišem i neovisnog ocjenjivanja (EMAS) Broj proizvoda sa znakom za okoliš EU-a i broj organizacija s dozvolom u okviru sustava EMAS u određenoj zemlji donekle su pokazatelj toga u kojoj su mjeri privatni sektor i nacionalni dionici aktivno uključeni u prelazak na kružno gospodarstvo te koliko javna tijela podupiru instrumente osmišljene za promicanje kružnog gospodarstva. U rujnu 2021. Hrvatska je od ukupno 83 590 proizvoda i 2 057 dozvola u EU-u imala 43 proizvoda i 18 dozvola registriranih u okviru programa dodjele znaka za okoliš EU-a. Dakle, interes je za te dozvole slab. Međutim, interes se u Hrvatskoj povećao u odnosu na brojke navedene u izvješću o pregledu aktivnosti u području okoliša za 2019. (pet proizvoda i dvije registrirane dozvole). Osim toga, tri organizacije iz Hrvatske trenutačno su registrirane u EMAS-u, sustavu upravljanja okolišem i neovisnog ocjenjivanja Europske komisije, dok je u izvješću o pregledu aktivnosti u području okoliša za 2019. bilo navedeno da nije bilo takvih organizacija. Stoga je ipak ostvaren određeni napredak jer Hrvatska kreće s niske razine primjene znaka za okoliš i EMAS-a. Hrvatska je ostvarila ograničen napredak u jačanju svojeg političkog okvira za kružno gospodarstvo pa je zadržana prioritetna mjera iz 2019. te je dodana nova mjera za povećanje stope kružne upotrebe materijala.

Prioritetne mjere 2022. ·Jačanje okvira politike kako bi se ubrzao prelazak na kružno gospodarstvo u svim gospodarskim sektorima, uključujući prioritetne sektore kao što su sektori plastike, tekstila i građevinarstva. ·Donošenje mjera za povećanje stope kružne upotrebe materijala. Gospodarenje otpadom Pretvaranje otpada u resurse podupire se: i. potpunom provedbom zakonodavstva EU-a o otpadu, što uključuje hijerarhiju otpada, osiguravanje odvojenog prikupljanja otpada, ciljeve u pogledu preusmjeravanja otpada s odlagališta itd.; ii. smanjenjem stvaranja otpada po stanovniku općenito;

iii. ograničavanjem energetske oporabe na otpad koji se ne može reciklirati i postupnim ukidanjem odlaganja otpada koji se može oporabiti na odlagališta. Ovaj odjeljak usmjeren je na gospodarenje komunalnim otpadom , za koje su zakonodavstvom EU-a propisani obvezni ciljevi recikliranja. Što dulje sprečavanje da proizvodi i materijali postanu otpad najučinkovitiji je način za povećanje učinkovitosti resursa i smanjenje utjecaja otpada na okoliš. Sprečavanje nastanka otpada i ponovna upotreba najpoželjnije su opcije te su u samom vrhu hijerarhije otpada. Količina nastalog komunalnog otpada dobar je pokazatelj djelotvornosti mjera za sprečavanje nastanka otpada. Nakon silaznog se trenda posljednjih godina količina komunalnog otpada u Hrvatskoj počela povećavati. Godine 2020. iznosila je 418 kg po stanovniku godišnje, što je i dalje ispod prosjeka EU-a (505 kg po stanovniku godišnje), kako je prikazano na slici 4. To upućuje na to da gospodarski rast Hrvatske još nije odvojen od stvaranja otpada. Slika 4. Komunalni otpad prema obradi u Hrvatskoj 2010.–2020. Prema podacima Europske agencije za okoliš (EEA), na odlagališta je 2010. odloženo 95 % komunalnog otpada, dok je 2019. odloženo 59 %. Nadalje, količina biorazgradivog komunalnog otpada koji je završio na odlagalištima 2015. iznosila je 110 % količine koja je završila na odlagalištima 1997., koja se uzima kao referentna godina. Stoga je očito da cilj iz Ugovora o pristupanju EU-u za 2013. – odlaganje najviše 75 % ukupne količine biorazgradivog komunalnog otpada na odlagališta – ni izdaleka nije postignut. U skladu s tim ugovorom otpad se od 31. prosinca 2018. više ne smije odlagati na odlagališta koja ne ispunjavaju zahtjeve iz Direktive o odlagalištima otpada. Nadalje, informacije dostupne Komisiji upućuju na to da u Hrvatskoj radi znatan broj nezakonitih odlagališta otpada koja ne zadovoljavaju standarde, što predstavlja ozbiljan rizik za zdravlje ljudi i okoliš. U studijama i istragama koje je pokrenula Europska komisija utvrđeno je da se komunalni otpad odlaže bez ikakve obrade na svim posjećenim lokacijama (Diklo, Karepovac, Mraclinska Dubrava, Sv. Juraj i Totovec). Tim lokacijama, kao i županijama u kojima se nalaze￼ , a i ostalim županijama u Hrvatskoj , nedostaju i infrastrukturni kapaciteti. Komisija je stoga u studenome 2021. pokrenula postupak zbog povrede protiv Hrvatske . Unatoč nastojanjima da se nezakonita odlagališta otpada zatvore i saniraju, i dalje ima prostora za poboljšanje. Sud Europske unije donio je 2. svibnja 2019. presudu u predmetu C-250/18 i osudio Hrvatsku zbog kršenja članka 5. stavka 1., članka 13. i članka 15. stavka 1. Okvirne direktive o otpadu (2008/98/EZ). Predmet se odnosi na nezakonito odlagalište u Biljanima Donjim, gdje je od 2010. izravno na tlu, na manje od 50 metara od kuća, odloženo oko 140 000 tona proizvodnih ostataka nastalih preradom feromangana i silikomangana. Budući da Hrvatska još nije izvršila presudu, u kolovozu 2021. upućeno je pismo opomene u skladu s člankom 260. UFEU-a. Osim toga, Komisija je u siječnju 2022. pokrenula postupak zbog povrede protiv Hrvatske zbog neizvješćivanja o mjerama za prenošenje Direktive (EU) 2019/904 o smanjenju utjecaja određenih plastičnih proizvoda na okoliš. Tijekom proteklog je desetljeća Hrvatska ostvarila spor, ali stabilan napredak u povećanju stope recikliranja i zaustavljanju slanja komunalnog otpada na odlagališta. Međutim, nakon skromnog rasta od 2017., stopa recikliranja komunalnog otpada 2020. iznosila je 34,3 %. To je znatno ispod prosjeka EU-a za 2020. (47,8 %) i znatno niže od cilja za cijeli EU za 2020. (50 %). Na slici 5. vidljivo je da Hrvatska mora više ulagati u recikliranje kako bi ispunila EU-ove ciljeve u pogledu recikliranja za 2020. i 2025. Slika 5. Stopa recikliranja komunalnog otpada 2010.–2020. Zbog toga je u Komisijinu Izvješću o ranom upozoravanju utvrđeno da je Hrvatska jedna od zemalja za koje postoji rizik da neće ispuniti EU-ov cilj da se do 2020. postigne stopa recikliranja komunalnog otpada od 50 %. U izvješću su navedene glavne prioritetne mjere koje bi Hrvatska trebala poduzeti kako bi se uklonili nedostaci u provedbi. Komisija trenutačno dovršava svoju analizu napretka postignutog s obzirom na preporuke iz izvješćâ o ranom upozoravanju iz 2018. te analizu napretka u postizanju ciljeva za recikliranje otpada za 2025. Izvješće će biti predstavljeno krajem 2022. Provedba zakonodavnog paketa o otpadu iz 2018. Države članice imale su rok do 5. srpnja 2020. da usklade svoje nacionalno pravo s izmjenama iz revidirane Okvirne direktive o otpadu, Direktive o ambalaži i ambalažnom otpadu te Direktive o odlagalištima otpada . Hrvatska do srpnja 2021. to još nije učinila za cijeli paket o otpadu pa je Komisija uputila obrazloženo mišljenje u kojem je pozvala Hrvatsku da nova pravila EU-a o otpadu u potpunosti prenese u nacionalno zakonodavstvo jer se predmet u protivnom može uputiti Sudu Europske unije. Hrvatska je u srpnju 2021. donijela novi zakon o gospodarenju otpadom. Planovi gospodarenja otpadom i programi sprečavanja nastanka otpada ključni su za pravilnu provedbu zakonodavstva EU-a o otpadu. U njima se utvrđuju glavne odredbe i ulaganja za usklađivanje s postojećim i novim pravnim zahtjevima (npr. ciljevi u pogledu sprečavanja nastanka otpada, odvojenog prikupljanja za niz posebnih tokova otpada, recikliranja i odlaganja otpada na odlagališta). Rok za izradu revidiranih planova i programa bio je 5. srpnja 2020. Plan gospodarenja otpadom za razdoblje 2017.–2022. donesen je u siječnju 2017. i sadržava program za sprečavanje nastanka otpada. Revidirana verzija hrvatskog plana gospodarenja otpadom – samo za 2022. – donesena je u prosincu 2021. Trenutačno se provodi procjena tog plana. Započeo je rad na pripremi sljedećeg plana gospodarenja otpadom, za razdoblje 2023.–2027. Nadalje, 2019. donesen je plan sprečavanja i smanjenja nastanka otpada od hrane za razdoblje 2019.–2022. te se trenutačno radi na pripremi plana sprečavanja i smanjenja nastanka otpada od hrane za razdoblje 2023.–2028.

U Pregledu aktivnosti u području okoliša za 2019. utvrđene su četiri prioritetne mjere za Hrvatsku. Budući da je u njihovoj provedbi ostvaren slab ili nikakav napredak, zadržane su te je dodana nova prioritetna mjera za usklađivanje s pravilima EU-a o otpadu. Prioritetne mjere 2022. ·Poboljšavanje i proširivanje odvojenog prikupljanja otpada, uključujući biootpad. Utvrđivanje minimalnih standarda za odvojeno prikupljanje (npr. učestalost prikupljanja, vrste kontejnera) u općinama kako bi se osigurala visoka stopa prikupljanja otpada koji se može reciklirati. ·Izrada i provedba programa potpore provedbi za općine kako bi im se pomoglo u organizaciji odvojenog prikupljanja otpada, provedbi programa „plati koliko baciš” i povećanju učinkovitosti recikliranja. ·Poboljšanje funkcioniranja sustavâ proširene odgovornosti proizvođača, u skladu s odgovarajućim općim minimalnim zahtjevima. ·Uvođenje i postupno povećavanje naknade za odlaganje otpada na odlagališta kako bi se postupno ukinulo odlaganje otpada koji se može reciklirati i oporabiti na odlagališta. ·Provedba nacionalnog plana gospodarenja otpadom koji je u skladu s revidiranom Okvirnom direktivom o otpadu.

2. Bioraznolikost i prirodni kapital Cilj je strategije EU-a za bioraznolikost do 2030., donesene u svibnju 2020., pokrenuti oporavak bioraznolikosti u EU-u i utvrditi nove ciljeve i mehanizme upravljanja za postizanje zdravih i otpornih ekosustava. Konkretno, u strategiji su utvrđeni ambiciozni ciljevi: i. zaštititi najmanje 30 % kopnenih i 30 % morskih područja EU-a i integrirati ekološke koridore kao dio istinske transeuropske mreže prirodnih područja; ii. strogo zaštititi najmanje trećinu zaštićenih područja u EU-u, uključujući sve preostale primarne šume i šume starog rasta; iii. djelotvorno upravljati svim zaštićenim područjima, odrediti jasne ciljeve i mjere za očuvanje te ih na odgovarajući način pratiti. U okviru strategije utvrđen je i plan EU-a za obnovu prirode – niz konkretnih obveza i mjera za obnovu i održivo upravljanje narušenim ekosustavima u EU-u do 2030, čime se rješavaju glavni uzročnici gubitka bioraznolikosti. Strategija i akcijski plan zaštite prirode Hrvatske, koje je sabor donio 7. srpnja 2017. , sadrže brojne relevantne nacionalne aktivnosti. Komisija je u svibnju 2020. pokrenula postupak zbog povrede protiv Hrvatske zbog sustavnog neprovođenja odgovarajuće procjene utjecaja promjena projekata vjetroelektrana na područjima mreže Natura 2000, što je u suprotnosti s člankom 6. stavkom 3. i člankom 7. Direktive 92/43/EEZ o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore. Zaštita i obnova prirode

Direktiva o staništima i Direktiva o pticama EU-a temelj su zakonodavstva EU-a za očuvanje divljih vrsta, prirodnih staništa i ekosustava u EU-u. Kao takvi, ključni su zakonodavni alati za ostvarivanje ciljeva strategije EU-a za bioraznolikost do 2030. Natura 2000, najveća koordinirana mreža zaštićenih područja na svijetu, temeljni je instrument za postizanje ciljeva Direktive o pticama i Direktive o staništima u pogledu osiguravanja dugoročne zaštite, očuvanja i opstanka najvrjednijih i najugroženijih europskih vrsta i staništa te ekosustava čiji su temelj. Uspostava koherentne mreže Natura 2000, određivanje područja od značaja za Zajednicu kao posebnih područja očuvanja te utvrđivanje ciljeva i mjera očuvanja za područja mreže Natura 2000 glavne su etape za postizanje ciljeva direktiva. Uspostava usklađene mreže područja Natura 2000 U Hrvatskoj je prisutno 76 stanišnih tipova i 244 vrste obuhvaćene Direktivom o staništima. Prisutne su i populacije 125 taksona ptica navedenih u Prilogu I. Direktivi o pticama. Do 2021. mrežom Natura 2000 bilo je obuhvaćeno 36,7 % kopnene površine Hrvatske (prosjek EU-a: 18,5 %), posebnim zaštićenim područjima klasificiranima u skladu s Direktivom o pticama bilo je obuhvaćeno 30,2 % (prosjek EU-a: 12,8 %), a područjima od značaja za Zajednicu u skladu s Direktivom o staništima 28,4 % (prosjek EU-a: 14,2 %) državnog područja. Iako se kopnena mreža uglavnom može smatrati dovršenom, još uvijek postoje nedostaci u morskoj mreži. Uzimajući u obzir mrežu Natura 2000 i druga nacionalno određena zaštićena područja, Hrvatska je zakonski zaštitila 37,8 % svoje kopnene površine (prosjek u EU-27: 26,4 %) i 9,5 % svojih morskih područja (prosjek u EU-27: 10,7 %). Slika 6. Pokrivenost zaštićenim morskim i kopnenim područjima, 2021.



Slika 7. Pokrivenost zaštićenim kopnenim područjima u okviru mreže Natura 2000, 2021. Određivanje posebnih područja očuvanja i utvrđivanje ciljeva i mjera očuvanja Rok od šest godina utvrđen Direktivom o staništima za određivanje područja od značaja za Zajednicu kao posebnih područja očuvanja i za utvrđivanje odgovarajućih ciljeva i mjera očuvanja istekao je 4. prosinca 2020. za gotovo sva područja u Hrvatskoj. Međutim, 99 % područja od značaja za Zajednicu (740 od 745) još nije određeno kao posebna područja očuvanja. Nadalje, za ta područja nisu utvrđeni za njih specifični ciljevi očuvanja. Kad je riječ o potrebnim mjerama očuvanja, Hrvatska je utvrdila planove upravljanja za samo nekoliko područja od značaja za Zajednicu. U tijeku je opsežan rad u okviru nekoliko nacionalnih projekata, uz potporu fondova EU-a, u cilju: - uspostave okvira za upravljanje mrežom Natura 2000, -izrade planova upravljanja za ta područja,

- razvoja sustava za praćenje i izvješćivanje te -mapiranja obalnih staništa i staništa na morskom dnu te bioraznolikosti u vodama pod jurisdikcijom Hrvatske. Međutim, potrebno je više raditi na uspostavljanju konkretnih mjera očuvanja za predmetna područja kad je riječ o aktivnostima povezanima s najvažnijim pritiscima, posebno poljoprivredom, šumarstvom, ribarstvom, energetikom i upravljanjem vodama. Stoga Hrvatska tek mora utvrditi potrebne ciljeve i mjere očuvanja za određena područja te ukloniti nedostatke u pogledu određivanja za morski okoliš. Napredak u održavanju ili obnavljanju povoljnog stanja očuvanosti vrsta i staništa Rezultati izvješća o napretku u održavanju ili obnovi povoljnog stanja očuvanosti vrsta i staništa iz članka 17. Direktive o staništima i članka 12. Direktive o pticama ključni su za mjerenje uspješnosti država članica. Prema izvješću Hrvatske o stanju očuvanosti staništa i vrsta obuhvaćenih člankom 17. Direktive o staništima za razdoblje 2013.–2018. (prvo takvo izvješće koje je Hrvatska podnijela), procjene staništa pokazuju da je 39,2 % staništa u dobrom stanju očuvanosti. Međutim, procjene zaštićenih vrsta pokazale su da je 2018. samo 7,14 % zaštićenih vrsta bilo u dobrom stanju očuvanosti. U mnogim je procjenama stanja očuvanosti, posebno za vrste (46,67 %), stanje prijavljeno kao nepoznato, što upućuje na vrlo velike nedostatke u sustavu praćenja. Kad je riječ o pticama, samo je za 10 % gnjezdarica zabilježeno povećanje ili stabilnost kratkoročnih trendova populacija (za ključne vrste koje prezimljavaju ta je brojka bila 11 %). Međutim, za 83 % gnjezdarica i 84 % ključnih vrsta koje prezimljavaju nisu dostupni dostatni podaci. Skupine staništa koje su u posebno lošem stanju jesu dine, cretovi, travnjaci, slatkovodna staništa i obalna staništa. Kad je riječ o skupinama vrsta, u posebno su lošem stanju sisavci, ribe, vaskularne biljke i mekušci. Međutim, treba napomenuti da je dostupno vrlo malo podataka o stanju očuvanosti vrsta. Slika 8. Procjene stanja očuvanosti staništa za izvještajna razdoblja 2007.–2012. i 2013.–2018. Slika 9. Procjene stanja očuvanosti vrsta za izvještajna razdoblja 2007.–2012. i 2013.–2018. Komisija je u svibnju 2020. Hrvatskoj uputila službenu opomenu zbog nepravilne primjene Direktive Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore jer nije osigurala odgovarajuću procjenu promjena u projektima vjetroelektrana. Kad je riječ o održavanju ili obnovi povoljnog stanja očuvanosti vrsta i staništa, napredak je spor, djelomično zbog velikog nedostatka podataka koji bi bili dobiveni na temelju praćenja. Glavni pritisci koje uzrokuje čovjek, o kojima se izvješćuje u skladu s člankom 17. Direktive o staništima i člankom 12. Direktive o pticama, proizlaze iz poljoprivrede, šumarstva, urbanog razvoja, promjena u vodnom režimu, klimatskih promjena i stranih vrsta. Vraćanje prirode u poljoprivredno zemljište i obnova ekosustava tla Poljoprivredno zemljište Strategija za bioraznolikost povezana je s novom strategijom „od polja do stola” i novom zajedničkom poljoprivrednom politikom (ZPP), a zajednički im je cilj podržati i ostvariti prelazak na potpuno održivu poljoprivredu. U strategiji za bioraznolikost i strategiji „od polja do stola” utvrđena su četiri važna cilja za 2030.: — smanjenje ukupne upotrebe i rizika od kemijskih pesticida za 50 %, — smanjenje upotrebe opasnijih pesticida za 50 %, — smanjenje gubitka hranjivih tvari iz gnojiva za 50 %, uz istovremeno održavanje razine plodnosti tla (što će dovesti do smanjenja upotrebe gnojiva za 20 %),

— vraćanje obilježjâ krajobraza visoke raznolikosti na najmanje 10 % poljoprivrednih površina i povećanje površine na kojoj se provodi ekološka poljoprivreda na najmanje 25 %. Procjenjuje se da se na 7,21 % poljoprivredne površine Hrvatske provodi ekološka poljoprivreda, što je manje od prosjeka EU-a, koji iznosi 9,07 % (podaci iz 2020., Eurostat). Slika 10. Udio ukupne korištene poljoprivredne površine na kojoj se provodi ekološka poljoprivreda, po državi članici, 2020. Hrvatski poljoprivredni sektor zaostaje za prosjekom EU-a u pogledu konkurentnosti i produktivnosti, ali ostvaruje bolje rezultate u pitanjima povezanima s okolišem i klimom u području poljoprivrede (npr. bioraznolikost, emisije stakleničkih plinova). Kao i u mnogim drugim državama članicama EU-a, generacijska obnova i dalje je izazov, a ruralna područja suočavaju se s negativnim demografskim trendovima, depopulacijom i nedostatkom osnovne infrastrukture. Ekosustav tla U novoj strategiji EU-a za tlo, donesenoj 17. studenoga 2021., naglašava se važnost zaštite tla, održivog upravljanja tlom i obnove degradiranog tla kako bi se do 2030. postigli ciljevi zelenog plana te neutralnost degradacije zemljišta. To podrazumijeva: i. sprečavanje daljnje degradacije tla; ii. održivo upravljanje tlom kao novu uobičajenu praksu; iii. poduzimanje mjera za obnovu ekosustava. Jedan je od čimbenika degradacije područje tla koje je prekriveno ili ima umjetni pokrov. U Hrvatskoj se preuzimanje zemljišta na godišnjoj razini u razdoblju od 2012. do 2018. (vidjeti sliku 11.) može smatrati pokazateljem jednog od važnih izvora pritiska na prirodu i bioraznolikost – prenamjene zemljišta. To je i izvor ekološkog pritiska na stanovnike urbaniziranih područja. Preuzimanje zemljišta u EU-28 u razdoblju 2012.–2018. iznosilo je 539 km2 godišnje unatoč smanjenju u proteklom desetljeću (s više od 1 000 km2 godišnje u razdoblju 2000.–2006.). Za izračun neto preuzimanja zemljišta uspoređuje se površina preuzetog zemljišta s površinom zemljišta vraćenog u kategorije zemljišta koja nisu umjetna (rekultivacija). Iako je u razdoblju 2000.–2018. u EU‑28 dio zemljišta rekultiviran, preuzeta je 11 puta veća površina. Hrvatska je sa 179,4 m2/km2 iznad prosjeka EU-a u pogledu neto preuzimanja zemljišta (prosjek u EU-27: 83,8 m2/km2). Slika 11. Preuzimanje i rekultivacija zemljišta u EU-27 (m²/km²), 2012.–2018. Šume i drvo Strategija EU-a za šume do 2030., donesena u srpnju 2021., dio je paketa „Spremni za 55 %”. Strategijom se promiču brojne usluge koje pružaju šume. Glavni joj je cilj osigurati da šume u EU-u budu zdrave, raznolike i otporne i da znatno pridonose jačanju ambicija u području bioraznolikosti i klime.

Šume su važni ponori ugljika i njihovo je očuvanje neophodno ako EU želi postići klimatsku neutralnost do 2050. Iako je 27 % šumskih područja u EU-u zaštićeno Direktivom o staništima, manje od 15 % procjena pokazuje povoljno stanje očuvanosti. Udio procjena koje pokazuju loše stanje očuvanosti u EU-u povećao se s 27 % u 2015. na 31 %. Šume pokrivaju 47,86 % državnog područja Hrvatske i više od 25 % procjena pokazuje povoljno stanje očuvanosti, što je znatno iznad prosjeka EU-a . Hrvatska je 2020. imala 7 000 ha primarnih šuma . Komisija trenutačno procjenjuje pritužbu na nezakonitu sječu na područjima mreže Natura 2000 podnesenu 2021. Slika 12. Stanje očuvanosti šuma zaštićenih na temelju Direktive o staništima u državama članicama EU-a, 2013.–2018. (postotak procjena) Uredbom Europske unije o drvu, kojom se zabranjuje stavljanje nezakonito posječenog drva na tržište EU-a, od nadležnih tijela u državama članicama EU-a zahtijeva se da provode redovite provjere gospodarskih subjekata i trgovaca te u slučaju neusklađenosti primjenjuju kazne. Izmjenom članka 20. Uredbe Europske unije o drvu umjesto dvogodišnjeg izvješćivanja uvedeno je godišnje, a od 2019. izvješća obuhvaćaju kalendarsku godinu. U razdoblju od ožujka 2017. do veljače 2019. Hrvatska je provela 104 provjere gospodarskih subjekata koji uvoze drvo. Procjenjuje se da je Hrvatska u izvještajnom razdoblju imala 3 589 gospodarskih subjekata koji su stavljali u promet uvezene vrste drva. Prijedlog uredbe o stavljanju na raspolaganje na tržištu Unije i izvozu iz Unije određenih roba i proizvoda povezanih s krčenjem i propadanjem šuma (Uredba o krčenju šuma) donesen je 17. studenoga 2021. nakon zahtjeva Vijeća iz 2019. za podnošenje zakonodavnog prijedloga za rješavanje tog problema i rezolucije Europskog parlamenta u kojoj se Komisiji preporučuje da iznese pravni okvir EU-a za zaustavljanje i poništavanje globalnog krčenja šuma koje je uzrokovao EU. Tom će se uredbom staviti izvan snage i zamijeniti Uredba EU-a o drvu jer će se njome u osnovi obuhvatiti i poboljšati postojeći sustav za nadzor zakonitosti drva. Invazivne strane vrste Invazivne strane vrste jedan su od glavnih uzroka gubitka bioraznolikosti u EU-u (uz promjene u upotrebi zemljišta i mora, prekomjerno iskorištavanje, klimatske promjene i onečišćenje). Osim što nanose veliku štetu prirodi i gospodarstvu, mnoge invazivne strane vrste olakšavaju i izbijanje i širenje zaraznih bolesti koje predstavljaju prijetnju ljudima i divljim vrstama. Potrebno je poboljšati provedbu Uredbe EU-a o invazivnim stranim vrstama i drugog relevantnog zakonodavstva. Strategijom za bioraznolikost do 2030. nastoji se upravljati priznatim invazivnim stranim vrstama i za 50 % smanjiti broj vrsta na crvenom popisu koje one ugrožavaju. Glavni element Uredbe o invazivnim stranim vrstamajest popis invazivnih stranih vrsta koje izazivaju zabrinutost u Uniji. Trenutačno ima 66 invazivnih stranih vrsta koje izazivaju zabrinutost u Uniji, od čega je 30 životinjskih vrsta i 36 biljnih vrsta. Prema izvješću iz 2021. o preispitivanju primjene Uredbe o invazivnim stranim vrstama, provedbom Uredbe već se počinju ostvarivati njezini ciljevi, kao što su dosljedan okvir za rješavanje problema invazivnih stranih vrsta na razini EU-a i veća informiranost o problemu invazivnih stranih vrsta. U izvješću su istodobno utvrđeni određeni izazovi i područja u kojima su potrebna poboljšanja. Budući da su rokovi za provedbu raznih obveza iz Uredbe o invazivnim stranim vrstama bili raspoređeni od srpnja 2016. do srpnja 2019., bilo bi prerano donositi zaključke o nekim aspektima provedbe te uredbe. Prema izvješću o referentnoj rasprostranjenosti iz 2021. , od 66 vrsta na popisu EU-a, 23 su uočene u okolišu u Hrvatskoj. Rasprostranjenost je prikazana na slici 13. Slika 13. Broj invazivnih stranih vrsta koje izazivaju zabrinutost u EU-u, na temelju dostupnih georeferenciranih podataka za Hrvatsku, 2021.

Prioritetne mjere 2022. ·Dovršenje postupka određivanja područja od značaja za Zajednicu u morskom okolišu. Određivanje svih posebnih područja očuvanja te utvrđivanje ciljeva očuvanja za pojedina područja i potrebnih mjera očuvanja za sva područja mreže Natura 2000. ·Dovršenje odgovarajućeg okvira za upravljanje mrežom Natura 2000, uključujući osiguravanje dostatnih financijskih i ljudskih resursa u skladu s potrebama utvrđenima u prioritetnom akcijskom okviru. ·Uspostavljanje mehanizma za djelotvornu suradnju s gospodarskim sektorima, posebno sa sektorima upravljanja vodama, šumarstva, poljoprivrede, ribarstva i energetike, u pitanjima koja se odnose na upravljanje mrežom Natura 2000 i obnovu staništa i vrsta. ·Uklanjanje nedostataka u sustavu za praćenje stanja očuvanosti zaštićenih staništa i vrsta. ·Pojačanje nadzora nad sječom u područjima mreže Natura 2000, a posebno učinkovito sprečavanje i kazneni progon nezakonite sječe. ·Provedba akcijskih planova potrebnih za kontrolu širenja invazivnih stranih vrsta u skladu s Uredbom o invazivnim stranim vrstama. Morski ekosustavi Strategijom EU-a za bioraznolikost do 2030. nastoje se znatno smanjiti negativni učinci na osjetljive vrste i staništa u morskim ekosustavima i postići dobro stanje okoliša te zaustaviti ili smanjiti slučajni ulov zaštićenih, ugroženih i osjetljivih vrsta na razinu koja omogućuje oporavak i očuvanje vrsta . Okvirnom direktivom o morskoj strategiji od država članica zahtijeva se da postignu dobro stanje okoliša svojih morskih voda. U tu svrhu države članice moraju razviti morske strategije za svoje morske vode i surađivati s državama članicama u istoj morskoj regiji ili podregiji. Te morske strategije sadržavaju korake koje je potrebno razviti i provesti u šestogodišnjim ciklusima. Okvirnom direktivom o morskoj strategiji od država članica zahtijeva se, među ostalim, da do 15. listopada 2018. za svaki deskriptor utvrde skup karakteristika dobrog stanja okoliša (članak 9.) i dostave početnu procjenu svojih morskih voda (članak 8.). Komisija zatim procjenjuje je li to odgovarajući okvir za ispunjavanje zahtjeva Direktive. Komisija je procijenila utvrđivanje dobrog stanja okoliša koje je Hrvatska provela 2018. za svaki od 11 deskriptora iz Okvirne direktive o morskoj strategiji te je utvrdila njihovu razinu primjerenosti u odnosu na Odluku Komisije o kriterijima i metodološkim standardima za dobro stanje okoliša morskih voda . Dobar ili vrlo dobar rezultat upućuje na to da su nacionalna određivanja dobrog stanja okoliša dobro usklađena sa zahtjevima iz Odluke Komisije o dobrom stanju okoliša te da su utvrđeni kvalitativni i kvantitativni nacionalni okolišni ciljevi koje treba ostvariti za njihove morske vode. Slika 14. Razina primjerenosti određivanja dobrog stanja okoliša u Hrvatskoj (regija Sredozemlje: Jadransko more) s obzirom na kriterije utvrđene u članku 9. Odluke Komisije o dobrom stanju okoliša (postupak izvješćivanja iz 2018.) Hrvatska ima jednu morsku podregiju (Sredozemlje: Jadransko more). U toj je morskoj podregiji šest od 11 utvrđivanja dobrog stanja okoliša ocijenjeno kao dobro ili vrlo dobro, što upućuje na to da je nacionalno utvrđivanje dobrog stanja okoliša u Hrvatskoj dosljedno za šest od 11 deskriptora. Okvirnom direktivom o morskoj strategiji od država članica zahtijeva se i da provedu procjenu trenutačnog stanja okoliša svojih morskih voda s obzirom na utvrđivanje dobrog stanja okoliša. Dobar ili vrlo dobar rezultat ukazuje na to da države članice imaju dobre kapacitete za procjenu svojeg morskog okoliša u skladu sa zahtjevima utvrđenima u Odluci Komisije o dobrom stanju okoliša. Slika 15. Razina primjerenosti nacionalne procjene morskog okoliša u Hrvatskoj (regija Sredozemlje: Jadransko more) s obzirom na kriterije utvrđene u članku 8. Odluke Komisije o dobrom stanju okoliša (postupak izvješćivanja iz 2018.)

Sedam od 11 deskriptora ocijenjeno je dobrima ili vrlo dobrima. Procjena morskog okoliša koju je provela Hrvatska stoga je u skladu sa zahtjevima utvrđenima u Odluci Komisije o dobrom stanju okoliša za sedam od 11 deskriptora. U Pregledu aktivnosti u području okoliša za 2019. Komisija je Hrvatskoj preporučila da osigura pravodobno izvješćivanje o elementima iz Okvirne direktive o morskoj strategiji kako bi Hrvatska mogla sudjelovati u budućim procjenama Komisije. Ta je prioritetna mjera ispunjena. Kako je istaknuto u Komisijinu izvješću o provedbi Okvirne direktive o morskoj strategiji, iako se regionalna suradnja poboljšala od donošenja Okvirne direktive o morskoj strategiji, potrebno je pojačati suradnju kako bi se postigla potpuna regionalna usklađenost morskih strategija, kako se zahtijeva Direktivom. Nadalje, u ožujku 2022. Europska komisija objavila je komunikaciju s preporukama za države članice. U Komisijinoj procjeni ističe se da države članice moraju intenzivnije raditi na utvrđivanju dobrog stanja okoliša i poboljšati primjenu kriterija i metodoloških standarda utvrđenih u Odluci Komisije o dobrom stanju okoliša. Ta su razmatranja temelj prioritetnih mjera za 2022. Prioritetne mjere 2022. ·Poboljšanje statusa deskriptora koji su ocijenjeni kao vrlo loši. ·Provedba Komisijinih preporuka u vezi s pripremom morskih strategija, što obuhvaća procjenu, određivanje dobrog stanja okoliša i utvrđivanje ekoloških ciljeva. ·Osiguravanje regionalne suradnje s državama članicama u istoj morskoj (pod)regiji kako bi se ublažili najveći pritisci. Procjena i računi ekosustava Strategijom EU-a za bioraznolikost do 2030. države članice se pozivaju da bolje integriraju pitanja bioraznolikosti u donošenje javnih i poslovnih odluka na svim razinama te da razviju računovodstvo prirodnog kapitala. EU-u je potrebna učinkovitija mreža za promatranje bioraznolikosti i dosljednije izvješćivanje o stanju ekosustavâ. Prva studija o mapiranju i evaluaciji ekosustava na nacionalnoj razini izrađena je 2015. To je bila prva inicijativa za provedbu obveza država članica u okviru strategije EU-a za bioraznolikost do 2020. Rezultat je projekta karta ekosustava i sažeti pregled stanja vrsta ekosustava u Hrvatskoj. Nažalost, karta je izrađena u mjerilu 1 : 100 000 i pruža samo općenite informacije o rasprostranjenosti ekosustava u Hrvatskoj. Hrvatska agencija za okoliš i prirodu pokrenula je 2018. projekt ocjenjivanja kvalitete dostupnih podataka za procjenu usluga ekosustava te utvrđivanja i povezivanja znanstvenika i drugih relevantnih stručnjaka koji bi mogli provoditi procjenu usluga ekosustava u Hrvatskoj. Posljednjih se godina znatno povećao broj studija o uslugama ekosustava na lokalnoj razini. Sve te studije, zajedno s navedenim projektima, doprinose radu na nacionalnom projektu za mapiranje i procjenu stanja ekosustava i usluga ekosustava na nacionalnoj razini. Hrvatska je dostavila ažurirane informacije, prema kojima je od siječnja 2016. zabilježen znatan napredak (slika 16.). Ta se procjena temelji na 27 pitanja o provedbi i ažurira se svakih šest mjeseci. Slika 16. Barometar ESMERALDA MAES (siječanj 2016. – ožujak 2021.) Napredak u provedbi računa ekosustava procjenjuje se na nacionalnoj razini na temelju 13 pitanja (vidjeti sliku 17.). Slika 17. Barometar računa ekosustava

Prioritetne mjere 2022. ·Daljnja potpora mapiranju i procjeni ekosustava i usluga ekosustava te razvoju računa ekosustava s pomoću odgovarajućih pokazatelja za integriranje opsega ekosustava, stanja ekosustava i usluga ekosustava (uključujući neke novčane vrijednosti) u nacionalne račune; daljnja potpora razvoju nacionalnih poslovnih platformi i platformi za bioraznolikost, uključujući sustave za račune prirodnog kapitala, kako bi se pratio i ocijenio učinak poslovanja na bioraznolikost. 3. Nulta stopa onečišćenja Čisti zrak Politikama i zakonodavstvom EU-a za čisti zrak potrebno je znatno poboljšati kvalitetu zraka u EU-u, i to tako da se kvaliteta zraka u EU-u približi onoj koju preporučuje Svjetska zdravstvena organizacija, a emisije glavnih onečišćujućih tvari u zraku smanje. Onečišćenje zraka i njegove utjecaje na ekosustave i bioraznolikost treba dodatno smanjiti, uz dugoročni cilj da se ne premašuju kritična opterećenja i razine. Stoga je potrebno intenzivnije raditi na postizanju potpune usklađenosti sa zakonodavstvom EU-a o čistom zraku te definirati strateške ciljeve i mjere za 2030. i razdoblje nakon toga. Cilj akcijskog plana za nultu stopu onečišćenja do 2030. jest smanjiti utjecaj onečišćenja zraka na zdravlje za 55 % i smanjiti udio ekosustava u EU-u koje ugrožava onečišćenje zraka za 25 % u odnosu na 2005. EU je razvio sveobuhvatno zakonodavstvo o kvaliteti zraka, kojim se za brojne onečišćujuće tvari u zraku utvrđuju zdravstveno utemeljeni standardi i obveze smanjenja emisija. Kvaliteta zraka u Hrvatskoj zabrinjavajuća je. Najnovije dostupne godišnje procjene (za 2019.) Europske agencije za okoliš upućuju na oko 4 200 slučajeva preuranjene smrti (ili 43 400 izgubljenih godina života (YLL)) koje se mogu pripisati koncentracijama sitnih lebdećih čestica , 240 slučajeva (2 600 YLL) koncentraciji ozona i 170 slučajeva (1 700 YLL) koncentracijama dušikova dioksida . U Hrvatskoj su se posljednjih godina znatno smanjile emisije glavnih onečišćujućih tvari u zraku, dok je BDP-a nastavio rasti (vidjeti sliku 18.). Prema najnovijim projekcijama dostavljenima u skladu s člankom 10. stavkom 2. Direktive o nacionalnim obvezama smanjenja emisija , Hrvatska očekuje da će ispuniti svoje obveze smanjenja emisija za sve onečišćujuće tvari u zraku obuhvaćene Direktivom za razdoblje od 2020. do 2029. i za većinu onečišćujućih tvari za razdoblje od 2030. nadalje. Međutim, predviđanja ne upućuju na to da će se obveze smanjenja emisija za NOx ispuniti za razdoblje od 2030. nadalje. Najnoviji podaci iz inventara koje je Hrvatska podnijela, a Komisija još nije pregledala, pokazuju da Hrvatska ispunjava obveze smanjenja emisija za sve onečišćujuće tvari 2020. Hrvatska je svoj nacionalni program kontrole onečišćenja zraka dostavila 11. listopada 2019. Slika 18. Kretanja emisija glavnih onečišćujućih tvari/BDP u Hrvatskoj, 2005.–2019. Slika 19. Emisije PM2,5 i NOx po sektorima u Hrvatskoj (2019.)

Prekoračenja graničnih vrijednosti za EU utvrđenih Direktivom o kvaliteti zraka za 2020. zabilježena su u dvije aglomeracije za lebdeće čestice (PM10), odnosno u jednoj zoni za sitne lebdeće čestice (PM2,5). Nadalje, ciljne vrijednosti u pogledu koncentracije ozona nisu postignute za jednu zonu kvalitete zraka. Europska komisija u svim relevantnim državama članicama, uključujući Hrvatsku, putem postupaka zbog povrede (uglavnom zbog prekoračenja graničnih vrijednosti PM10 i NO2) prati stalna kršenja zahtjeva u pogledu kvalitete zraka, koja imaju ozbiljne negativne učinke na zdravlje i okoliš. Cilj je uspostaviti odgovarajuće mjere kako bi se osigurala usklađenost za sve zone kvalitete zraka. U tijeku je postupak zbog povrede koji se odnosi na dnevna prekoračenja graničnih vrijednosti PM10 i PM2,5 za tri zone kvalitete zraka u Hrvatskoj. Stalno praćenje PM10 u Hrvatskoj pokazuje trajno prekoračenje graničnih vrijednosti za PM10: u dvjema aglomeracijama (Zagreb i Osijek) i jednoj zoni (Industrijska zona) granične vrijednosti bile su prekoračene više od 35 dana (a u nekim godinama čak 100 dana) godišnje od 2013. do barem 2018., dok je granična vrijednost za godišnji prosjek prekoračena i u Industrijskoj zoni. Praćenje PM2,5 u Hrvatskoj pokazuje da je godišnja granična vrijednost za PM2,5 (25 μg/m³) prekoračena u aglomeraciji Zagreb i Industrijskoj zoni od 2015. do barem 2018.; u nekim godinama koncentracije PM2,5 dosegnule su čak 41 μg/m³. Trendovi prekoračenja u tim područjima ne pokazuju znakove promjene, što upućuje na to da mjere poduzete u okviru planova hrvatskih nadležnih tijela za kvalitetu zraka nisu djelotvorne. Budući da se emisije lebdećih čestica nisu smanjile, očito je da prioritetne mjere iz 2019. nisu u potpunosti provedene. Prioritetne mjere 2022. ·Provedba dodatnih mjera za smanjenje emisija potrebnih za ispunjavanje obveza smanjenja emisija iz Direktive o nacionalnim gornjim graničnim vrijednostima emisija jer najnovije projekcije emisija onečišćujućih tvari u zrak upućuju na to da su takve mjere potrebne. ·Poduzimanje mjera za smanjenje glavnih izvora emisija u okviru nacionalnog programa kontrole onečišćenja zraka. ·Zadržavanje trenda smanjenja emisija onečišćujućih tvari u zrak i smanjenje negativnih učinaka onečišćenja zraka na zdravlje i gospodarstvo kako bi se u budućnosti postigle vrijednosti iz smjernica Svjetske zdravstvene organizacije i potpuna usklađenost sa standardima EU-a za kvalitetu zraka ako oni nisu ispunjeni. Industrijske emisije Glavni su ciljevi politike EU-a o industrijskim emisijama: i. zaštita zraka, vode i tla; ii. sprečavanje nastanka otpada i gospodarenje otpadom; iii. poboljšanje energetske učinkovitosti i učinkovitosti resursa;

iv. čišćenje onečišćenih lokacija. Kako bi to postigao, EU primjenjuje integrirani pristup prevenciji i kontroli rutinskih industrijskih emisija i industrijskih emisija uzrokovanih nesrećama. Temelj je te politike Direktiva o industrijskim emisijama . Komisija je u travnju 2022. podnijela prijedlog . Cilj je revizije povećati doprinos te direktive ostvarenju cilja nulte stope onečišćenja i poboljšati njezinu usklađenost s politikama u području klime, energetike i kružnog gospodarstva. Pregled industrijskih aktivnosti reguliranih Direktivom o industrijskim emisijama naveden u nastavku temelji se na podacima dostavljenima u Registar EU-a (2018.) . U Hrvatskoj oko 230 industrijskih postrojenja mora imati dozvolu na temelju Direktive o industrijskim emisijama. Raspodjela tih postrojenja po sektorima djelatnosti prikazana je na slici u nastavku. U Hrvatskoj je 2018. najviše postrojenja obuhvaćenih Direktivom o industrijskim emisijama bilo u sljedećim sektorima: intenzivni uzgoj peradi ili svinja (23 %), odlagališta otpada (23 %), proizvodnja minerala (12 %) te prehrambena industrija i industrija pića (7 %). Slika 20. Broj industrijskih postrojenja obuhvaćenih Direktivom o industrijskim emisijama po sektoru u Hrvatskoj, 2018.

Industrijski sektori za koje je utvrđeno da najviše opterećuju okoliš u smislu emisija u zrak bili su energetski sektor (elektrane i rafinerije) kad je riječ o emisijama sumporovih oksida (SOx), lebdećih čestica (PM2,5), arsena (As), kroma (Cr) i nikla (Ni); površinska obrada organskim otapalima kad je riječ o emisijama nemetanskih hlapljivih organskih spojeva (NMHOS); intenzivan uzgoj peradi ili svinja kad je riječ o emisijama amonijaka (NH3); upotreba ostalih industrijskih proizvoda kad je riječ o emisijama olova (Pb), bakra (Cu) i kadmija (Cd); proizvodnja minerala kad je riječ o emisijama dušikovih oksida (NOx), žive (Hg) i cinka (Zn); te gospodarenje otpadom kad je riječ o emisijama dioksina. Raščlanjeni podaci prikazani su u grafikonu u nastavku. Slika 21. Emisije u zrak iz sektora obuhvaćenih Direktivom o industrijskim emisijama i ostale nacionalne ukupne emisije u zrak, Hrvatska, 2018. Opterećenje za okoliš uslijed industrijskih emisija u vodu uglavnom proizlazi iz proizvodnje kemikalija, kad je riječ o dušiku, i rafinerija, kad je riječ o teškim metalima (na temelju podataka iz E-PRTR-a). U skladu s pristupom EU-a izvršavanju zakonodavstva u okviru Direktive o industrijskim emisijama javnosti se daju čvrsto utemeljena prava na pristup relevantnim informacijama i sudjelovanje u postupku izdavanja dozvola za postrojenja obuhvaćena Direktivom o industrijskim emisijama. Time se jača uloga javnosti i nevladinih organizacija kako bi se osiguralo primjereno izdavanje dozvola i poštovanje njihovih uvjeta. U okviru inspekcije zaštite okoliša nadležna tijela provode terenske posjete postrojenjima obuhvaćenima Direktivom o industrijskim emisijama kako bi uzela uzorke i prikupila potrebne informacije. Člankom 23. stavkom 4. Direktive o industrijskim emisijama propisano je da se terenski posjeti moraju provoditi učestalošću između jednom godišnje i jednom u tri godine, ovisno o rizicima koje postrojenja predstavljaju za okoliš. Hrvatska je 2018. obavila oko 200 terenskih posjeta, većinom odlagalištima (38 %), zatim postrojenjima za proizvodnju minerala (12 %), rafinerijama (7 %) te postrojenjima za proizvodnju hrane i pića (7 %). Slika 22. Broj inspekcija u postrojenjima obuhvaćenima Direktivom o industrijskim emisijama u Hrvatskoj, 2018.

Izradom referentnih dokumenata o najboljim raspoloživim tehnikama i zaključaka o najboljim raspoloživim tehnikama (NRT-ima) osigurava se dobra suradnja s dionicima i bolja provedba Direktive o industrijskim emisijama. Od posljednjeg izvješća o pregledu aktivnosti u području okoliša doneseni su zaključci o NRT-ima za spaljivanje otpada, za prehrambenu industriju, industriju pića i mliječnu industriju te za površinsku obradu upotrebom organskih otapala, uključujući zaštitu drva i proizvoda od drva kemikalijama. Komisija se oslanja na to da će nacionalna nadležna tijela pri određivanju uvjeta okolišnih dozvola primijeniti pravno obvezujuće zaključke o NRT-ima i razine emisija povezane s NRT-ima. Njihov rad doveo je do znatnog i kontinuiranog smanjenja onečišćenja. Prioritetne mjere koje je Hrvatska provela 2019. uključivale su preispitivanje dozvola kako bi se osiguralo da su u skladu s nedavno donesenim zaključcima o NRT-ima te jačanje kontrole i izvršenja kako bi se osigurala usklađenost sa zaključcima o NRT-ima. Komisija je pratila provođenje tih mjera na temelju podataka koje je Hrvatska dostavila u Registar EU-a te je utvrdila da u relevantnim područjima nije bilo sustavnih povreda prava EU-a. Godine 2018. nije prijavljena nijedna nesukladna dozvola. Hrvatska je 2019. utvrdila da je provedba NRT-a u sektoru gospodarenja otpadom jedan od najvećih izazova. Komisija je za potporu provedbi u tom području razvila razne alate, primjerice platformu za razmjenu podataka o provedbi i posebne radionice. Hrvatska još uvijek nije pravilno prenijela neke članke Direktive o industrijskim emisijama te se protiv nje vodi postupak zbog povrede prava. Među ostalim, pogrešno su prenesene definicije „postrojenja”, „najboljih raspoloživih tehnika” i „početnog stanja”. Osim toga, u nacionalnom zakonodavstvu nedostaju posebni zahtjevi u pogledu učestalosti terenskih posjeta i pravodobnosti inspekcijskih pregleda te se u njemu ne utvrđuje jasna obveza da se u izvješću o inspekcijskom pregledu opišu relevantni nalazi. Sprečavanje velikih industrijskih nesreća – SEVESO Glavni su ciljevi politike EU-a o sprečavanju velikih industrijskih nesreća: i. kontrola opasnosti od velikih nesreća koje uključuju opasne tvari, posebno kemikalije; ii. ograničavanje posljedica takvih nesreća na zdravlje ljudi i okoliš; iii. stalno unaprjeđivanje prevencije, pripravnosti i odgovora na velike nesreće. Temelj te politike jest Direktiva 2012/18/EU (Direktiva Seveso III). Pregled industrijskih postrojenja uređenih Direktivom Seveso III („objekti obuhvaćeni Direktivom Seveso”) u nastavku temelji se na podacima unesenima u bazu podataka eSPIRS (2018.) i izvješću Hrvatske o provedbi Direktive Seveso III za razdoblje 2015.–2018. Od 72 objekta obuhvaćena Direktivom Seveso u Hrvatskoj, 37 ih je svrstano u objekte niže razine (LTE), a 35 u objekte više razine (UTE) s obzirom na količinu opasnih tvari koja je vjerojatno prisutna. Objekti više razine podliježu strožim zahtjevima. Na slici 24. prikazana je promjena broja objekata obuhvaćenih Direktivom Seveso. Slika 23. Broj objekata obuhvaćenih Direktivom Seveso u Hrvatskoj, 2014. i 2018.

Prema navodima Hrvatske, za 37 objekata više razine potreban je vanjski plan za slučaj opasnosti (EEP). Tijekom 2018. svih 37 objekata više razine imalo je vanjski plan za slučaj opasnosti te je u posljednje tri godine testirano svih tih 37 vanjskih planova za slučaj opasnosti. Sažetak je prikazan na slici 25. Uspostava vanjskih planova za slučaj opasnosti od ključne je važnosti za omogućivanje pravilne pripreme i djelotvorne provedbe potrebnih mjera za zaštitu okoliša i stanovništva u slučaju velike industrijske nesreće. Slika 24. Stanje u pogledu vanjskih planova za slučaj opasnosti u Hrvatskoj, 2018. Informacije za javnost iz Priloga V. Direktivi Seveso III, a posebno informacije o tome kako će javnost biti upozorena u slučaju velike nesreće, o primjerenom ponašanju u slučaju velike nesreće i o datumu posljednjeg terenskog posjeta, trajno su dostupne za sve objekte obuhvaćene Direktivom Seveso u Hrvatskoj. Na slici 26. prikazan je udio objekata više razine za koje su posljednjih godina javnosti aktivno stavljene na raspolaganje informacije o sigurnosnim mjerama i primjerenom ponašanju. Slika 25. Udio objekata više razine u Hrvatskoj za koje su posljednjih godina javnosti aktivno stavljene na raspolaganje informacije o sigurnosnim mjerama i odgovarajućem ponašanju, 2014. i 2018. Prenošenje nekoliko odredbi Direktive Seveso III u Hrvatskoj bilo je neusklađeno. To uključuje definicije koje su važne za definiranje područja primjene Direktive, odredbe o rokovima za podnošenje izvješća o sigurnosti, odredbu o obvezama operatera u slučaju izmjene objekata i postrojenja te određene zahtjeve u pogledu planova za slučaj opasnosti. Osim toga, hrvatsko zakonodavstvo ne sadržava sva jamstva koja se odnose na pravo javnosti na pristup informacijama i sudjelovanje u donošenju odluka. Postupak zbog povrede koji je Komisija pokrenula u tijeku je od listopada 2019. Buka Direktivom o buci iz okoliša propisuje se zajednički pristup za izbjegavanje, sprečavanje i smanjenje štetnih učinaka izloženosti buci iz okoliša iako se njome ne utvrđuju granične vrijednosti buke kao takve. Njezini su glavni instrumenti u tom pogledu izrada strateških karata buke i planiranje. Jedan od glavnih ciljeva u okviru akcijskog plana za nultu stopu onečišćenja do 2030. jest smanjiti udio građana kronično izloženih buci od prometa za 30 % u odnosu na 2017. Prekomjerna buka zrakoplova i vozila u željezničkom i cestovnom prometu jedan je od glavnih uzroka zdravstvenih problema povezanih s okolišem u EU-u. Uzrokuje ishemijsku bolest srca, moždani udar, prekide sna, kognitivna oštećenja i stres. Prema ograničenom skupu podataka , procjenjuje se da buka iz okoliša u Hrvatskoj godišnje uzrokuje najmanje 100 slučajeva preuranjene smrti i 200 slučajeva ishemijske bolesti srca . Osim toga, oko 15 000 ljudi pati od poremećaja spavanja. Dostavljeni podaci pokazuju da se ukupna izloženost buci u Hrvatskoj u razdoblju od 2012. do 2017. smanjila za 22 %. Na temelju najnovijeg cjelovitog skupa informacija koje su analizirane dovršeno je mapiranje buke aglomeracija, cesta i željeznica. Kvaliteta vode i upravljanje vodama

Zakonodavstvom i politikom EU-a zahtijeva se da se znatno smanji utjecaj pritisaka na prijelazne, obalne i slatke vode (uključujući površinske i podzemne vode). Postizanjem, održavanjem ili poboljšanjem dobrog stanja vodnih tijela, kako je određeno Okvirnom direktivom o vodama, građanima EU-a osigurat će se kvalitetna i sigurna voda za piće i kupanje. Osigurat će se i održivije upravljanje ciklusom hranjivih tvari (dušik i fosfor) s učinkovitijim iskorištavanjem resursa. Okvirna direktiva o vodama Okvirna direktiva o vodama temelj je vodne politike EU-a u 21. stoljeću . Uz ostalo zakonodavstvo povezano s vodama , Okvirnom direktivom o vodama utvrđuje se okvir za održivo i integrirano upravljanje vodama, čiji je cilj visoka razina zaštite vodnih resursa, sprečavanje daljnjeg pogoršanja i obnova dobrog stanja. Države članice moraju do ožujka 2022. izvijestiti o trećoj generaciji planova upravljanja riječnim slivovima sastavljenima u skladu s Okvirnom direktivom o vodama. Komisija će procijeniti stanje i napredak opisane u izvješćima te će provjeriti jesu li uzeti u obzir nalazi utvrđeni u procjeni drugih planova upravljanja riječnim slivovima . Hrvatska još nije izvijestila o trećim planovima upravljanja riječnim slivovima. Komisija je u prosincu 2021. objavila šesto izvješće o provedbi Okvirne direktive o vodama i Direktive o poplavama. To izvješće uključuje privremenu procjenu napretka ostvarenog u provedbi programâ mjera i praćenja novih prioritetnih tvari. U izvješću o procjeni za Hrvatsku procijenjeno je da provedba programa mjera ne bi omogućila postizanje ciljeva zaštite voda do kraja 2021. Prema izvješćima o drugim planovima upravljanja riječnim slivovima i podacima objavljenima 2020. , u Hrvatskoj 42,1 % svih tijela površinskih voda ima dobro ekološko stanje, a 91,8 % dobro kemijsko stanje, dok 9,1 % tijela podzemnih voda nije postiglo dobro kemijsko stanje, a 3 % ima loše kvantitativno stanje. Na slici u nastavku prikazan je udio tijela površinskih voda koja ne postižu dobro ekološko stanje u Hrvatskoj i drugim europskim zemljama. Slika 26. Udio tijela površinskih voda (rijeka, jezera, prijelaznih i obalnih voda) koja nisu u dobrom ekološkom stanju u svakom vodnom području Na sljedećoj slici prikazan je postotak tijela površinskih voda koja ne postižu dobro kemijsko stanje u Hrvatskoj i drugim europskim zemljama. Za Hrvatsku taj postotak iznosi 8,2 %; to uključuje vodna tijela koja propadaju zbog sveprisutnih postojanih, bioakumulativnih i toksičnih tvari. Ako se isključe tijela koja zbog tih tvari ne postižu dobro stanje, ta brojka iznosi 6 %. Slika 27. Postotak tijela površinskih voda koja ne postižu dobro kemijsko stanje Ukupna količina vode zahvaćena iz površinskih i podzemnih voda u Hrvatskoj na godišnjoj razini (u skladu s polaznom crtom iz 2019.) iznosi 680,74 hm3 (Europska agencija za okoliš, 2022.). Postotak zahvaćene vode po sektorima iznosi: 4,39 % za poljoprivredu, 66,26 % za javnu opskrbu vodom, 11,37 % za hlađenje u proizvodnji električne energije, 10,70 % za proizvodnju, 6,74 % za hlađenje u proizvodnji te 0,53 % za rudarstvo i vađenje, kako je prikazano na slici u nastavku. Hrvatska se koristi registrom za bilježenje zahvaćanja vode koja podliježu dozvolama. To se automatski ažurira svaki put kad se dozvole izmijene. Za zahvaćanja malog volumena u Hrvatskoj nisu potrebne dozvole i takva zahvaćanja nisu navedena u registru. Slika 28. Zahvaćanje vode po sektorima u Hrvatskoj

Indeks iskorištavanja vode plus (WEI+) u Hrvatskoj iznosi 0,36 %, što je znatno manje od općeprihvaćenog pokazatelja nestašice vode, koji iznosi 20 %. Na grafikonu u nastavku prikazan je WEI+ za Hrvatsku i druge europske zemlje. Prema indeksu WEI+, Hrvatska se nalazi na 25. mjestu (od većeg prema manjem postotku). Slika 29. Indeks iskorištavanja vode plus za Hrvatsku i EU, 2017. Hrvatska je razvila sustav izvješćivanja koji se temelji na najboljim praksama (projekt EstuarIS) radi razmjene znanja o upravljanju podacima o okolišu i izvješćivanju u području voda. To se može istaknuti kao dobra praksa. Sustav se može upotrebljavati za upravljanje pohranom podataka, primanje, pohranu i obradu podataka, pregledavanje informacija te pripremu, izradu i distribuciju izvješća. Direktiva o poplavama Kako je prethodno navedeno, Komisija je u prosincu 2021. objavila šesto izvješće o provedbi. To izvješće uključuje preispitivanje i ažuriranje preliminarnih procjena poplavnih rizika provedenih tijekom drugog ciklusa (2016.–2021.). Izvješće o procjeni pokazalo je da su u procjeni budućih rizika od poplava uzete u obzir klimatske promjene. Osim toga, rizik od poplava procijenjen je za svako naselje i za sve povijesne poplave za koje su se mogli pronaći podaci (od 1667.). Važnost povijesnih poplava procijenjena je na temelju stručne prosudbe. Međutim, preliminarna procjena poplavnih rizika mogla bi se poboljšati u budućim ciklusima primjenom pristupa procjeni rizika koji se temelji na poboljšanom prikupljanju podataka. Hrvatska nije donijela drugu generaciju planova upravljanja rizicima od poplava u skladu s Direktivom o poplavama niti je o njoj izvijestila. Europska komisija procijenit će napredak od donošenja prvih planova upravljanja rizicima od poplava i objaviti novo izvješće, kao što je to učinila 2019. Direktiva o vodi za piće Kad je riječ o Direktivi o vodi za piće , od Pregleda aktivnosti u području okoliša za 2019. nije izdana nova procjena kvalitete vode za piće. Kvaliteta vode za piće u Hrvatskoj nije navedena kao problematično područje. Preinačena Direktiva stupila je na snagu 12. siječnja 2021., a države članice moraju je prenijeti u svoje nacionalne pravne sustave do 12. siječnja 2023. Hrvatska će se morati uskladiti s revidiranim standardima kvalitete iz te direktive. Direktiva o kvaliteti vode za kupanje Kad je riječ o Direktivi o kvaliteti vode za kupanje, na slici 31. vidljivo je da je 2020. 95,1 % od 935 tijela vode za kupanje u Hrvatskoj bilo izvrsne kvalitete . Detaljne informacije o vodi za kupanje u Hrvatskoj dostupne su na nacionalnom portalu i preko interaktivnog preglednika karata Europske agencije za okoliš . Slika 30. Kvaliteta vode za kupanje u Europi u sezoni 2020.



Slika 31. Kvaliteta vode za kupanje u Hrvatskoj i EU-u, 2017.–2020. Direktiva o nitratima U najnovijem izvješću Komisije o provedbi Direktive o nitratima89, koje se odnosi na razdoblje 2016.–2019.90, upozorava se na to da nitrati i dalje uzrokuju štetno onečišćenje voda u EU-u. Prekomjerna količina nitrata u vodi uzrokuje gubitak kisika i eutrofikaciju, što šteti zdravlju ljudi i ekosustavima. U državama u kojima su nacionalna tijela i poljoprivrednici očistili vode, to je pozitivno utjecalo na opskrbu pitkom vodom i bioraznolikost te na sektore koji o njima ovise, kao što su ribarstvo i turizam. Međutim, pretjerana gnojidba i dalje je problem u mnogim dijelovima EU-a. Prema izvješću o provedbi za razdoblje 2016.–2019., kvaliteta podzemnih voda blago se poboljšala u odnosu na prethodno razdoblje izvješćivanja: postotak postaja u kojima je izmjereno 40 ili 50 mg nitrata po litri ili više od toga smanjio se s 23,91 % na 21,4 %, odnosno s 20,4 % na 17,9 %. Stanje u pogledu koncentracija nitrata u površinskim vodama prilično je dobro i stabilno te su zabilježena određena poboljšanja kad je riječ o smanjenju eutrofikacije površinskih voda. Hrvatska ima nisku gustoću stoke, višak dušika otprilike je na razini prosjeka EU-a, a višak fosfora je nizak. Postoji dobro razvijena mreža mjernih postaja u zonama ranjivima na onečišćenje nitratima, ali izvan tih zona nema postaja za praćenje. Kvaliteta podzemnih voda općenito je dobra. Međutim, mnoga su tijela površinskih voda eutrofična. Direktiva o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda Hrvatska se suočava s poteškoćama u ispunjavanju obveza iz Direktive o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda. Ukupna stopa usklađenosti Hrvatske 2018. bila je 7 %, što je znatno niže od prosjeka EU-a, koji je bio 76 %. U Hrvatskoj se 93 % komunalnih otpadnih voda ne prikuplja i/ili ne ispunjava zahtjeve za biološko pročišćavanje. Na temelju Ugovora o pristupanju Hrvatska bi do kraja 2023. trebala postići potpunu usklađenost sa zahtjevima Direktive. Međutim, već je jasno da će Hrvatska morati uložiti još više truda ako želi poštovati rokove iz Ugovora o pristupanju. Slika 32. Udio komunalnih otpadnih voda koje ispunjavaju sve zahtjeve iz Direktive o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda (prikupljanje, biološko pročišćavanje, biološko pročišćavanje uklanjanjem dušika i/ili fosfora) u gradskim područjima usklađenima s Direktivom o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda („stopa usklađenosti”), 2018. Prioritetne mjere 2022. ·Procjena novih fizičkih promjena vodnih tijela u skladu s člankom 4. stavkom 7. Okvirne direktive o vodama, uz osiguravanje da te procjene uključuju alternativne mogućnosti i odgovarajuće mjere ublažavanja. ·Nastavak trenutačnog rada na osiguravanju da hidrotehničke aktivnosti zaštite od poplava ne dovedu do dodatnog ozbiljnog hidromorfološkog pogoršanja.

·Poboljšanje koordinacije provedbe politika u području voda, mora i prirode. ·Razvoj infrastrukture potrebne za potpunu provedbu Direktive o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda u svim aglomeracijama. Kemikalije EU nastoji osigurati da se kemikalije proizvode i upotrebljavaju na način kojim se znatni štetni učinci na zdravlje ljudi i okoliš svode na najmanju moguću mjeru. Europska komisija objavila je 14. listopada 2020. strategiju održivosti u području kemikalija „Prelazak na netoksični okoliš” , što je dovelo do sustavnih promjena u zakonodavstvu EU-a o kemikalijama. Strategija je dio EU-ove ambicije da postigne nultu stopu onečišćenja, što je jedna od glavnih obveza u okviru europskog zelenog plana. Zakonodavstvom EU-a o kemikalijama osigurava se osnovna zaštita zdravlja ljudi i okoliša, kao i stabilnost i predvidljivost za poduzeća koja posluju na unutarnjem tržištu. Komisija od 2007. prikuplja informacije o izvršavanju Uredbe o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) te Uredbe o razvrstavanju, označivanju i pakiranju tvari i smjesa (CLP). U prosincu 2020. Komisija je ocijenila izvješća država članica o provedbi i izvršavanju tih uredbi u skladu s člankom 117. stavkom 1. Uredbe REACH i člankom 46. stavkom 2. Uredbe CLP. Prema novim podacima (za razdoblje 2015.–2019.), nacionalne izvršne strukture nisu se znatno promijenile. Međutim, iz posljednjeg izvješća (2020.) vidljivo je da i dalje postoje brojne razlike u provedbi Uredbe REACH i Uredbe CLP, posebno u području izvršenja. Komisija je u kolovozu 2021. objavila mjerljivu procjenu izvršenja dviju glavnih uredbi EU-a o kemikalijama s pomoću skupa pokazatelja koji obuhvaćaju razne aspekte izvršenja. Za provjeru usklađenosti s Uredbom REACH u Hrvatskoj odgovoran je državni inspektorat . Hrvatska nije izradila ni provela strategiju za izvršenje Uredbe REACH ni Uredbe CLP, ali planira to učiniti . Sve povrede Uredbe REACH u pravilu se smatraju teškim ili vrlo teškim upravnim prekršajima protiv okoliša. Ako je povreda dovoljno ozbiljna, nadležno tijelo može uz novčanu kaznu odlučiti izreći i dodatne kazne. To tijelo može i, prema potrebi, naložiti privremeno oduzimanje imovine i dokumenata. U Hrvatskoj su za izvršenje Uredbe REACH i Uredbe CLP na nacionalnoj razini imenovana četiri inspektora, a na regionalnoj razini 30 inspektora . Zbog toga je broj kontrola u skladu s Uredbom REACH provedenih u razdoblju izvješćivanja (62) i dalje znatno ispod prosjeka. Većina provedenih kontrola proaktivna je (inspekcije), a ne reaktivna/nerutinska (tj. istrage kao odgovor na pritužbe, nesreće i upućivanja). Postotak slučajeva neusklađenosti u ukupnom broju kontrola manji je od prosjeka EU-a . Slika 33. Postotak slučajeva neusklađenosti u ukupnom broju kontrola na temelju Uredbe REACH i Uredbe CLP provedenih 2019., po državi članici i u usporedbi s prosjekom EU-a Prioritetne mjere 2022. ·Unapređenje provedbe i izvršenja. Poboljšanje administrativnih kapaciteta za provedbu i izvršenje kako bi se prešlo na nultu toleranciju u slučaju neusklađenosti. ·Osmišljavanje i provedba strategije za izvršenje Uredbe REACH i Uredbe CLP.

4. Klimatska politika U skladu s Pariškim sporazumom i u okviru europskog zelenog plana, u Europskom zakonu o klimi utvrđuje se cilj EU-a za postizanje klimatske neutralnosti do 2050. i za smanjenje emisija stakleničkih plinova za 55 % do 2030. u odnosu na 1990. Tim se zakonom ograničava i doprinos uklanjanja ugljika smanjenju emisija do 2030. kako bi se osiguralo da se dovoljno radi na ublažavanju. U prosincu 2020. EU i njegove države članice Okvirnoj konvenciji Ujedinjenih naroda o promjeni klime (UNFCCC) dostavili su ažurirani nacionalno utvrđen doprinos. EU radi u svim sektorima i politikama na smanjenju emisija stakleničkih plinova i prelasku na klimatski neutralno i održivo gospodarstvo, kao i na rješavanju neizbježnih posljedica klimatskih promjena. Zakonodavstvom EU-a o klimi potiče se smanjenje emisija iz proizvodnje električne energije, industrije, prometa, pomorskog sektora i fluoriranih plinova (F-plinova) koji se upotrebljavaju u proizvodima. Kad je riječ o cestovnom prometu, zakonodavstvom EU-a zahtijeva se da se intenzitet stakleničkih plinova u gorivima za upotrebu u vozilima smanji za 6 % do 2020. u odnosu na 2010. te se utvrđuju obvezujući standardi za emisije stakleničkih plinova za razne kategorije vozila. U skladu s Uredbom o fluoriranim stakleničkim plinovima, emisije fluoriranih stakleničkih plinova u EU-u smanjit će se za dvije trećine do 2030. u odnosu na razine iz 2014. Od 2021. emisije i uklanjanja stakleničkih plinova iz korištenja zemljišta, prenamjene zemljišta i šumarstva (LULUCF) uključeni su u nastojanja EU-a za smanjenje emisija. EU-ova politika prilagodbe sastavni je dio europskog zelenog plana. Od 2021. države članice dužne su izvješćivati o svojim nacionalnim politikama prilagodbe jer je u Europskom zakonu o klimi prilagodba prepoznata kao jedan od glavnih elemenata dugoročnog globalnog odgovora na klimatske promjene. Države članice morat će donijeti nacionalne strategije, a EU će u okviru svojeg općeg upravljanja djelovanjem u području klime redovito ocjenjivati napredak. U ažuriranoj strategiji EU-a za prilagodbu, objavljenoj u veljači 2021., utvrđuje se kako se EU može prilagoditi neizbježnim učincima klimatskih promjena i do 2050. postati otporan na klimatske promjene. Glavne nacionalne klimatske politike i strategije Hrvatska ima integrirani nacionalni energetski i klimatski plan (NECP) za razdoblje 2021.–2030. Komisija je 2021. donijela dugoročnu strategiju za dekarbonizaciju, u kojoj je utvrđen cilj smanjenja emisija stakleničkih plinova za 57–73 % do 2050. (isključujući korištenje zemljišta i šumarstvo). Iako će Hrvatska vjerojatno ostvariti predloženi i ambiciozniji cilj za 2030. ako se provedu sve dodatne mjere, gospodarstvo će se trebati brže dekarbonizirati kako bi se do 2050. postigla klimatska neutralnost. U svojem planu za oporavak i otpornost Hrvatska za klimatske ciljeve dodjeljuje oko 40 % rashoda te navodi glavne reforme i ulaganja za potporu prelasku na održivije gospodarstvo s niskim emisijama ugljika koje je otporno na klimatske promjene. Zakon o klimatskim promjenama i zaštiti ozonskog sloja (Narodne novine br. 127/19) temeljni je pravni akt Republike Hrvatske kojim se uređuje pitanje prilagodbe klimatskim promjenama. Njime se određuju relevantne odgovornosti i provedbeni dokumenti te se utvrđuju sektori koji su najizloženiji klimatskim promjenama. Hrvatska od 2020. ima strategiju za prilagodbu klimatskim promjenama. Ukupne emisije stakleničkih plinova Hrvatskoj znatno su se smanjile do 2020. u odnosu na 1990., iako manje nego u EU-u u cjelini. Od 1990. do 2020. emisije stakleničkih plinova u Hrvatskoj smanjile su se za 25 %. Međutim, hrvatsko gospodarstvo i dalje bilježi velike količine stakleničkih plinova. Slika 34. Ukupne emisije stakleničkih plinova (uključujući međunarodni zračni promet) u Hrvatskoj, 1990.–2020. Cilj u pogledu raspodjele tereta Kad je riječ o emisijama koje nisu obuhvaćene sustavom EU-a za trgovanje emisijama, države članice imaju obvezujuće nacionalne ciljeve na temelju zakonodavstva o raspodjeli tereta. Emisije u Hrvatskoj iz sektora koji nisu obuhvaćeni sustavom EU-a za trgovanje emisijama (kao što su zgrade, cestovni promet, poljoprivreda, mala industrija i otpad) 2019. bile su niže od njezina cilja za 2020. da se povećanje ograniči na 11 % u odnosu na 2005. Hrvatska je stoga ispunila svoj cilj smanjenja emisija raspodjelom tereta za 2020.

Nacionalnim energetskim i klimatskim planom Hrvatske nastoje se postići veća smanjenja od cilja od 7 % do 2030., utvrđenog u Uredbi o raspodjeli tereta. Slika 35. Emisije i ciljevi za Hrvatsku u skladu s Odlukom o zajedničkom naporu/Uredbom o raspodjeli tereta za 2020. i 2030. kao postotna promjena u odnosu na 2005. Slika 36. Emisije, godišnje emisijske kvote i akumulirani višak/manjak godišnjih emisijskih kvota za Hrvatsku na temelju Odluke o zajedničkom naporu, 2013.–2020. ‑ Glavna sektorska kretanja U cestovnom se prometu intenzitet stakleničkih plinova iz goriva za upotrebu u vozilima u Hrvatskoj smanjio za 2,5 % od 2010. do 2019. Hrvatska mora brzo djelovati da bi ostvarila trenutačni cilj smanjenja od 6 % do 2020. Države članice u tom pogledu mogu poduzeti nekoliko vrsta mjera, kao što su daljnje proširenje upotrebe električne energije u cestovnom prometu, podupiranje upotrebe biogoriva (posebno naprednih biogoriva), poticanje razvoja i upotrebe obnovljivih goriva nebiološkog podrijetla te smanjenje emisija nastalih u procesima istraživanja i proizvodnje nafte i plina prije rafiniranja. Iz cestovnog je prometa 2019. potjecalo 27 % svih stakleničkih plinova u Hrvatskoj. Emisije su se povećale za gotovo 20 % u odnosu na 2005., a predviđa se da će emisije u prometnom sektoru i dalje rasti. Udio obnovljivih izvora energije u prometu među najnižima je u EU-u. Iako je broj mjesta za punjenje električnih vozila u Hrvatskoj iznad prosjeka EU-a, tržišni udio novoregistriranih električnih osobnih automobila među najnižima je u EU-u. Slika 37. Emisije stakleničkih plinova po sektorima u Hrvatskoj – povijesne emisije 1990.–2020., predviđanja za razdoblje 2021.–2030. Potrebna je opsežnija obnova zgrada kako bi se smanjile emisije u zgradama. U Hrvatskoj je stambeni sektor odgovoran za više od trećine ukupne potrošnje energije, što je znatno iznad prosjeka EU-a. U sektoru korištenja zemljišta, prenamjene zemljišta i šumarstva (LULUCF) hrvatska predviđanja u nacionalnom energetskom i klimatskom planu upućuju na to da će se neto uklanjanja dodatno smanjiti do 2030. Količine prijavljene u okviru Kyotskog protokola za sektor LULUCF-a u Hrvatskoj pokazuju prosječna neto uklanjanja od –6,36 Mt ekvivalenta CO2 za razdoblje 2013.–2019. To znači Hrvatska godišnjem prosječnom ponoru u EU-27 od –344,9 Mt ekvivalenta CO2 pridonosi 1,9 %. U istom su razdoblju prikazani prosječni neto krediti od –1,1 Mt ekvivalenta CO2, što odgovara 1,0 % obračunanog ponora u EU-27 od –115,0 Mt ekvivalenta CO2. Prijavljena neto uklanjanja smanjila su se u razdoblju od 2013. do 2017., a do 2019. blago su se povećala. Taj je trend bolje definiran za obračunane neto kredite. Slika 38. Prijavljene i obračunane emisije i uklanjanja iz LULUCF-a u Hrvatskoj Upotreba prihoda od prodaje emisijskih jedinica u okviru ETS-a EU-a na dražbi

Prihod Hrvatske od dražbovne prodaje emisijskih jedinica u okviru sustava EU-a za trgovanje emisijama (ETS-a EU-a) u razdoblju 2012.–2021. iznosio je 463 milijuna EUR. U skladu sa Zakonom o klimatskim promjenama i zaštiti ozonskog sloja 100 % hrvatskih prihoda od prodaje na dražbi troši se na klimu i energiju. Prioritetne mjere 2022. ·Podupiranje financiranja poticaja za kupnju električnih vozila, subvencija i programa za odlaganje automobila zajedno s daljnjim uvođenjem odgovarajuće i usklađene infrastrukture za punjenje i opskrbu. ·Poticanje energetske obnove, posebno stambenih zgrada, i dekarbonizacija sustava grijanja. Dio II.: Poticajni okvir: alati za provedbu 5. Financiranje Potrebe za ulaganjima u području okoliša u EU-u Financiranje mjera zaštite okoliša ključno je za njihov uspjeh. Iako većina financijskih sredstava dolazi iz nacionalnih izvora, razni fondovi EU-a znatno pridonose ujednačavanju financiranja među zemljama. Nakon 2020. mjere zaštite okoliša podupirat će se i iz fonda EU-a za oporavak od bolesti COVID-19 (putem Mehanizma za oporavak i otpornost) i na temelju načela nenanošenja bitne štete, koje se primjenjuje u cijelom proračunu EU-a. Obnovljene obveze preuzete na konferenciji COP-26 (Glasgow, listopad/studeni 2021.) i Konvencija o biološkoj raznolikosti (travanj/svibanj 2022.) također će se odraziti u proračunu EU-a. Ukupan manjak ulaganja u području okoliša (EU-27) Potrebe EU-a za ulaganjima u zelenu tranziciju obuhvaćaju niz međusobno povezanih područja. Dodatne potrebe za ulaganjima u odnosu na polazne vrijednosti (tj. manjak ulaganja između onoga što je potrebno i onoga što se predviđa da će se uložiti ako se ne poduzmu dodatne mjere) u području klime, energije i prometa procijenjene su na 390 milijardi EUR godišnje (EU-27) te dodatnih 130 milijardi EUR za postizanje temeljnih okolišnih ciljeva EU-a. I troškovi prilagodbe klimatskim promjenama mogu biti znatni te doseći ukupno 35–62 milijarde EUR (uže područje primjene) ili 158–518 milijardi EUR (šire područje primjene) godišnje. Te potrebe za ulaganjima odražavaju ciljeve provedbe do 2020. i do 2030. (osim za prilagodbu klimatskim promjenama, za koju se očekuje da će uključivati troškove tijekom duljeg razdoblja). U sljedećoj tablici prikazani su preliminarni ažurirani podaci o temeljnom manjku ulaganja u EU-u u području okoliša. Gotovo 40 % manjka ulaganja u području okoliša odnosi se na rješavanje problema onečišćenja, a gotovo dvije trećine ukupnog manjka odnose se na područja onečišćenja i gospodarenja vodama. Manjak ulaganja u kružno gospodarstvo i otpad procjenjuje se na 13–28 milijardi EUR godišnje, ovisno o provedenoj razini kružnosti. Godišnji manjak financijskih sredstava za bioraznolikost procjenjuje se na oko 20 milijardi EUR. Tablica 1.: Raščlamba procijenjenog godišnjeg manjka ulaganja u području okoliša u EU-u prema cilju zaštite okoliša, 2021.–2030. Okolišni cilj Procijenjeni manjak ulaganja u EU-27, milijarde EUR godišnje. milijarde EUR % Sprečavanje i kontrola onečišćenja 42,8 39 % Upravljanje vodama 26,6 24 % Kružno gospodarstvo i otpad 13,0 12 % Bioraznolikost i ekosustavi 21,5 20 % Istraživanje, razvoj, inovacije i ostalo 6,2 6 % Ukupno 110,1 100 % Potrebe za ulaganjima u području okoliša u Hrvatskoj Među prioritetima su održivo upravljanje prirodnim resursima (posebno gospodarenje otpadom i kružno gospodarstvo), prelazak s odlaganja otpada na odlagališta na odvojeno prikupljanje i recikliranje, dekarbonizacija i prilagodba klimatskim promjenama (uključujući sprečavanje rizika i otpornost na katastrofe). Manjak ulaganja i dalje je velik jer je Hrvatska i dalje znatno ispod prosjeka EU-a kad je riječ o recikliranju komunalnog i ambalažnog otpada, njezini kanalizacijski sustavi nisu dovoljno razvijeni, a njezine vodoopskrbne mreže imaju visoke stope istjecanja.

Sprečavanje i kontrola onečišćenja U prvom izvješću EU-a „Izgledi za čisti zrak” u okviru programa Čisti zrak procijenjeno je da bi za ispunjavanje zahtjeva za smanjenje emisija iz Direktive o gornjim graničnim vrijednostima emisija do 2030. ukupni troškovi kontrole onečišćenja zraka za Hrvatsku odgovarali iznosu od 448 milijuna EUR godišnje, uključujući 291 milijun EUR za kapitalna ulaganja. Kao što se navodi u drugom izvješću „Izgledi za čisti zrak”, provedbom svih zakonodavnih akata iz 2018., klimatskim/energetskim mjerama za 2030. i Nacionalnim programom kontrole onečišćenja zraka (NAPCP) uvelike će se olakšati postizanje ciljeva do 2030. (osim za amonijak u 15 država članica, iako Hrvatska nije jedna od njih). Međutim, Direktivom o nacionalnim gornjim graničnim vrijednostima emisija zahtijeva se i određeno smanjenje emisija već u razdoblju 2020.–2029. To uključuje smanjenja s ciljem da se do 2025. ostvari razmjerni napredak prema postizanju ciljeva za 2030. (na temelju linearne putanje ili druge putanje ako se primjenjuju fleksibilne mogućnosti), što znači da je važna pravodobna provedba ulaganja. Upravljanje vodama Prema studiji OECD-a „Financiranje vodoopskrbe, odvodnje i zaštite od poplava” iz 2020., Hrvatska se suočava s velikim izazovima u pogledu financiranja širenja vodoopskrbe, kanalizacije, pročišćavanja otpadnih voda i infrastrukture za zaštitu od poplava kako bi ispunila zahtjeve iz direktivâ EU-a o vodama. Pristupačnost cijena vodoopskrbe i odvodnje i dalje je razlog za zabrinutost u siromašnim kućanstvima, što ograničava sposobnost Hrvatske da poveća cijene. Osim toga, vrlo su veliki gubici vode (50 %). Hrvatsku redovito pogađaju poplave (riječne, kišne i poplave obalnih područja), koje izazivaju znatnu gospodarsku štetu. Zbog klimatskih će promjena ekstremne poplave postati jače i učestalije. Nedavno 6. Izvješće o provedbi Okvirne direktive o vodama i Direktive o poplavama te popratna financijsko-ekonomska studija također su relevantan izvor informacija u tom području. Otpad i kružno gospodarstvo Prema studiji Komisije, ako Hrvatska želi ispuniti ciljeve u pogledu recikliranja komunalnog i ambalažnog otpada, mora uložiti dodatnih 99 milijuna EUR (oko 14,1 milijun EUR godišnje) u odnosu na polaznu vrijednost za prikupljanje, obrađivače (recikliranje), obradu biootpada, postrojenja za razvrstavanje otpada i digitalizaciju registra otpada u razdoblju od 2021. do 2027. To ne uključuje ulaganja potrebna za druge ključne tokove otpada (plastika, tekstil, namještaj) ili za povećanje primjene kružnosti i sprečavanja nastanka otpada u cijelom gospodarstvu. Bioraznolikost i ekosustavi U prioritetnim akcijskim okvirima koje su države članice donijele u skladu s člankom 8. Direktive o staništima predstavljeni su prioriteti očuvanja za mrežu Natura 2000 i njezinu popratnu zelenu infrastrukturu te povezani troškovi i planirani izvori financiranja za razdoblje koje odgovara trenutačnom višegodišnjem financijskom okviru (VFO), tj. za razdoblje 2021.–2027. Ukupni utvrđeni troškovi za Hrvatsku iznose 182,4 milijuna EUR godišnje (uključujući 24,5 milijuna EUR jednokratnih troškova). Glavni prioriteti očuvanja odnose se na uspostavu okvira za upravljanje mrežom Natura 2000 (planovi upravljanja i resursi), uspostavu novih područja te obnovu i/ili održavanje travnjaka i šumskih staništa. Time su obuhvaćeni neki od preliminarnih dodatnih troškova provedbe prioriteta koji proizlaze iz strategije za bioraznolikost do 2030., uključujući troškove povećane zaštite i obnove. Međutim, konačne razine ambicije EU-a još nisu poznate. Financijska sredstva EU-a za zaštitu okoliša 2014.–2020. U VFO-u za razdoblje 2014.–2020. EU-u je dodijeljeno gotovo 960 milijardi EUR (u obvezama, cijene iz 2011.) . Obveza zelene tranzicije uključivala je cilj potrošnje u području klime od 20 % i mogućnosti financiranja za okoliš, posebno u okviru europskih strukturnih i investicijskih fondova (ESIF-a) . Proračun za razdoblje 2014.–2020. naknadno je povećan za više od 50 milijardi EUR (u tekućim cijenama) iz inicijative REACT-EU (Pomoć za oporavak za koheziju i europska područja) za djelovanje kohezijske politike protiv bolesti COVID-19 . Hrvatska je u razdoblju 2014.–2020. iz ESIF-a primila 12 091,9 milijuna EUR za ulaganje u otvaranje radnih mjesta te održivo i zdravo europsko gospodarstvo i okoliš. Planirano izravno ulaganje u području okoliša iznosilo je 1 829,8 milijuna EUR, a dodatnih 611 milijuna EUR utvrđeno je kao neizravna vrijednost ulaganja u području okoliša, tako da su ukupna ulaganja iznosila 2,4408 milijardi EUR. Na slici 41. daje se pregled (planiranih) pojedinačnih ESIF-a iz kojih su izdvojeni iznosi za Hrvatsku za razdoblje 2014.–2020. (grafikon prikazuje iznose EU-a bez nacionalnih iznosa) i ulaganja u području okoliša koja oni obuhvaćaju. Slika 39. ESIF-i dodijeljeni Hrvatskoj, uključujući ulaganja u području okoliša, 2014.–2020.

Tablica 2.: Izravna i neizravna ulaganja u području okoliša u okviru ESIF-a u Hrvatskoj, 2014.–2020. Instrument Dodijeljena sredstva za okoliš (u milijunima EUR) U okviru kohezijske politike (EFRR + KF) Izravna ulaganja u području okoliša voda otpad kvaliteta zraka bioraznolikost i priroda sanacija zemljišta klima i upravljanje rizicima Neizravna ulaganja u području okoliša obnovljivi izvori energije energetska učinkovitost druga područja povezana s energijom održivi promet 2 145,5 1 553,0 849,3 276,0 18,7 125,0 74,8 209,1 592,6 38,0 127,9 40,0 256,0 U okviru EPFRR-a/ruralnog razvoja Izravna ulaganja u području okoliša klima i upravljanje rizicima Neizravna ulaganja u području okoliša obnovljivi izvori energije 240,1 224,9 224,9 16,1 16,1 U okviru EFPR-a Izravna ulaganja u području okoliša zaštita okoliša i učinkovitost resursa Neizravna ulaganja u području okoliša razvoj poslovanja, istraživanje i inovacije 54,3 52,0 52,0 2,3 2,3 Ukupno u okviru ESIF-a Izravna ulaganja u području okoliša Neizravna ulaganja u području okoliša 2 440,8 1 829,8. 611,0 Financiranje zaštite okoliša u okviru ESIF-a dopunjeno je drugim programima financiranja EU-a dostupnima svim državama članicama, kao što su program LIFE, Obzor 2020. ili zajmovi Europske investicijske banke (EIB). Procjenjuje se da je s tim dodatnim sredstvima Hrvatskoj za razdoblje 2014.–2020. ukupno dostupno 2,5 milijardi EUR. Program LIFE u cijelosti je namijenjen ciljevima koji se odnose na okoliš i klimu. Iz njega se financiraju demonstracije i aktivnosti najbolje prakse za zelena rješenja koja će se uvesti. Hrvatska je u razdoblju 2014.–2020. iz programa LIFE primila potporu EU-a u vrijednosti od 10,0 milijuna EUR za pet projekata u području prirode (od ukupno 1 028 projekata u okviru programa LIFE u EU-27 i od ukupnog doprinosa EU-a u iznosu od 1,74 milijarde EUR) . U razdoblju 2014.–2020. u okviru programa Obzor 2020. Hrvatskoj je dodijeljeno oko 7,3 milijuna EUR za okoliš, posebno za tematsko područje u okviru stupa društvenih izazova (klimatska politika, okoliš, učinkovitost resursa i sirovine). Stoga je udio za okoliš iznosio oko 5,3 % ukupnih sredstava dodijeljenih Hrvatskoj . Hrvatska je primila ukupno 89 milijuna EUR iz Europskog fonda za strateška ulaganja (EFSU), što nije obuhvaćalo projekte s ciljem zaštite okoliša . Ukupno kreditiranje EIB-a Hrvatskoj u tom razdoblju iznosilo je 3 212,6 milijuna EUR, no nijedan od zajmova nije bio izravno povezan s okolišem . Kad je riječ o ukupnom kreditiranju EIB-a, Hrvatska zauzima 19. mjesto. EIB je 2020. osigurao 24,2 milijarde EUR za borbu protiv klimatskih promjena, što čini 37 % njegova ukupnog financiranja, te 1,8 milijardi EUR (3 % financiranja) za okoliš . Financijska sredstva EU-a za zaštitu okoliša za razdoblje 2021.–2027. U planu ulaganja za europski zeleni plan iz 2020. poziva se na (javna i privatna) zelena ulaganja u iznosu od bilijun eura do 2030. Iz VFO-a za razdoblje 2021.–2027. i programa NextGenerationEU mobilizirat će se 2,018 bilijuna EUR (u tekućim cijenama) za potporu oporavku od bolesti COVID-19 i dugoročnim prioritetima EU-a, uključujući zaštitu okoliša . U skladu s obvezom nenanošenja štete iz zelenog plana EU-a i Međuinstitucijskim sporazumom o VFO-u za razdoblje 2021.–2027. , 30 % proračuna EU-a bit će namijenjeno za napore u području klime, a 7,5 % (od 2024.), odnosno 10 % (od 2026.) za bioraznolikost. Kako bi se postigli ti ciljevi, potrebno je dodijeliti više financijskih sredstava za bioraznolikost, posebno u okviru kohezijske politike za razdoblje 2021.–2027. i zajedničke poljoprivredne politike (ZPP) za razdoblje 2023.–2027. Održivim se financiranjem znatno povećava transparentnost u pogledu okolišne održivosti (cilj koji se promiče taksonomijom EU-a) , jačaju zahtjevi o nefinancijskom izvješćivanju i olakšava izdavanje zelenih obveznica (u skladu sa standardom EU-a za zelene obveznice ). To je financiranje ojačano obnovljenom strategijom održivog financiranja (2020.) te će povećati tokove ulaganja u klimu i okoliš. Kao potpora financiranju prilagodbe klimatskim promjenama, nova strategija za prilagodbu klimatskim promjenama može pridonijeti rješavanju problema nedostatne pokrivenosti osiguranjem za neosigurane događaje povezane s klimom . EIB će do 2025. uskladiti 50 % svojih zajmova s klimom i okolišem uz 250 milijardi EUR doprinosa planu ulaganja u okviru zelenog plana do 2027. U tablici 3. prikazan je pregled sredstava EU-a posebno namijenjenih Hrvatskoj za razdoblje 2021.–2027. Ta su sredstva dopunjena drugim EU-ovim programima financiranja koji su dostupni svim državama članicama. Tablica 3.: Glavna sredstva EU-a dodijeljena Hrvatskoj (u tekućim cijenama), 2021.–2027. Instrument Financijska sredstva dodijeljena Hrvatskoj (u milijunima EUR) Kohezijska politika EFRR KF ESF ETC (EFRR) Ukupno: 8 708,2 5 355,7. 1 182,4 1 982,6. 187,6 Fond za pravednu tranziciju 185,9 EPFRR/ruralni razvoj u sklopu strateških planova u okviru ZPP-a za strateške planove za razdoblje 2023.–2027. 1 486,5 Europski fond za pomorstvo, ribarstvo i akvakulturu (EFPRA) 243,6 Mehanizam za oporavak i otpornost (RRF) 2021.–2026. 6 393,7 (bespovratna sredstva) U Hrvatskoj je u tijeku izrada programa za većinu fondova EU-a (fondovi kohezijske politike, EPFRR i EFPRA). Međutim, zaključeni su pregovori u okviru Mehanizma za oporavak i otpornost. Hrvatskim planom za oporavak i otpornost odgovara se na hitnu potrebu za poticanjem snažnog oporavka i pripremanjem Hrvatske za budućnost. Reforme i ulaganja pomoći će Hrvatskoj da postane održivija i otpornija te da se bolje pripremi za izazove i prilike koje donose zelena i digitalna tranzicija. U tu svrhu plan obuhvaća 146 ulaganja i 76 reformi. Hrvatska je zatražila bespovratna sredstva u vrijednosti od gotovo 6,4 milijarde EUR, a 40,3 % plana namijenjeno je za potporu klimatskim ciljevima (vidjeti sliku 42.). Hrvatskim planom za oporavak i otpornost podupire se zelena tranzicija, i to ulaganjima u energetsku učinkovitost i obnovu zgrada nakon potresa (789 milijuna EUR), održivu mobilnost (728 milijuna EUR), prelazak na niskougljičnu energiju (658 milijuna EUR) te pomoć poduzećima u prelasku na zeleno gospodarstvo i energetsku učinkovitost (542 milijuna EUR). Slika 40. Rashodi u području klime u planovima za oporavak i otpornost, 2021.–2026. U okviru instrumenta NextGenerationEU Komisija će do 2026. izdati zelene obveznice EU-a u vrijednosti do 250 milijardi EUR (jedna trećina sredstava instrumenta NextGenerationEU). Te će obveznice biti u skladu s općim duhom načela nenanošenja bitne štete, ali neće podlijegati postojećim delegiranim aktima koji se odnose na taksonomiju EU-a i neće biti u potpunosti usklađene s predloženim standardom EU-a za zelene obveznice. Osim sredstava EU-a posebno namijenjenih Hrvatskoj u razdoblju 2021.–2027., postoje i programi financiranja kojima se može pristupiti na razini EU-a i koji su otvoreni za sve države članice. To uključuje program LIFE (5,4 milijarde EUR), Obzor Europa (95,5 milijardi EUR) , Instrument za povezivanje Europe (33,7 milijardi EUR) i sredstva koja će se mobilizirati u okviru programa InvestEU . U okviru tih će se programa podupirati i zelena tranzicija, uključujući istraživačke i inovacijske aktivnosti za zaštitu okoliša (Obzor Europa) , čisti promet i energiju (Instrument za povezivanje Europe) ili održivu infrastrukturu (fond InvestEU) .

Nacionalni rashodi za zaštitu okoliša Ukupni nacionalni rashodi za zaštitu okoliša (uključujući sve relevantne tekuće i kapitalne rashode) u EU-27 u 2020. iznosili su 272,6 milijardi EUR, što je 2 % BDP-a EU-a. Ti se rashodi s vremenom nisu znatno mijenjali. Iako su apsolutni rashodi koncentrirani u tek nekoliko zemalja, kad ih promatramo kao udio u BDP-u, većina država troši 1–2 % BDP-a, dok su hrvatski rashodi nešto viši (2,3 % BDP-a). Od navedenog ukupnog iznosa, kapitalni rashodi (CapEx) EU-27 za zaštitu okoliša (tj. ulaganja u zaštitu okoliša) 2018. iznosili su 56,3 milijarde EUR, a zatim su 2020. pali na 54,5 milijardi EUR (oko 0,4 % BDP-a). Dok je većina država članica u zaštitu okoliša uložila 0,2–0,5 % svojeg BDP-a, Hrvatska je uložila 0,6 %. U razdoblju 2014.–2020. ulaganja u zaštitu okoliša ukupno su iznosila oko 376 milijardi EUR za EU-27, a 1,67 milijardi EUR za Hrvatsku. Slika 41. Izravna i neizravna ulaganja u zaštitu okoliša u EU-27 (u milijunima EUR i postotku BDP-a), 2018. Otprilike polovina hrvatskih ulaganja u zaštitu okoliša (CapEx) došla je iz poslovnog sektora, 35 % od opće države i 14 % od specijaliziranih proizvođača (usluge zaštite okoliša, npr. poduzeća za gospodarenje otpadom i vodama). Na razini EU-a 37 % dolazi iz vlada, 33 % od specijaliziranih proizvođača i 30 % iz industrije (poduzeća). Slika 42. Ulaganja država članica EU-27 u zaštitu okoliša (CapEx) prema institucionalnom sektoru (ukupno gospodarstvo = 100 %), 2018. Dostupna je djelomična raščlamba ulaganja prema tematskom području zaštite okoliša, ali samo na razini institucionalnih sektora (umjesto cijelog gospodarstva) zbog različitih obrazaca izvješćivanja . Od ulaganja hrvatske opće države u zaštitu okoliša 47 % odnosilo se na gospodarenje otpadom, 38 % na rješavanje problema onečišćenja, a 15 % na otpadne vode. Od najvećih stavki, otprilike dvije trećine ulaganja specijaliziranih proizvođača u zemlji odnosi se na gospodarenje otpadom, a jedna trećina na otpadne vode, dok se 72 % ulaganja poslovnog sektora odnosilo na otpadne vode, a 18 % na zaštitu zraka. Godišnje izdanje zelenih obveznica europskih zemalja 2020. iznosilo je 156 milijardi USD (137 milijardi EUR), što je povećanje u odnosu na 117 milijardi USD (105 milijardi EUR) 2019. Taj iznos uključuje obveznice koje su izdale neke europske zemlje koje nisu članice EU-a. Godišnje izdanje zelenih obveznica EU-27 2020. iznosilo je 124 milijarde EUR. Hrvatska nije izdala zelene obveznice. U razdoblju 2014.–2020. 83 % zelenih obveznica koje su izdale europske zemlje služilo je ciljevima u području energije, zgrada ili prometa, 8 % ciljevima u području voda i otpada te 6 % ciljevima u pogledu korištenja zemljišta, uz poveznice s očuvanjem i obnovom ekosustava . Slika 43. Godišnje izdavanje zelenih obveznica EU-a 2020. (u milijardama EUR) Alati zelenog proračuna Zeleno oporezivanje i porezna reforma Hrvatski prihodi od poreza povezanih s okolišem ostali su među najvišima u EU-u 2020.: činili su 3,28 % BDP-a (prosjek EU-a: 2,24 %). Od tog prihoda gotovo je 77 % ostvareno od poreza na energiju, 22 % od poreza povezanog s prometom, a 1,1 % od poreza povezanog s onečišćenjem i resursima. Zadnje navedena vrsta poreza činila je 0,04 % BDP-a, što je polovina prosjeka EU-a. Slika 44. Porezi za zaštitu okoliša u EU-27, 2020.

U europskom zelenom planu iz 2019. naglašava se da dobro osmišljene porezne reforme mogu potaknuti gospodarski rast i otpornost te potaknuti pravednije društvo i pravednu tranziciju slanjem odgovarajućih cjenovnih signala i poticaja gospodarskim subjektima. Zelenim planom stvara se kontekst za opsežne porezne reforme, ukidanje subvencija za fosilna goriva, preusmjeravanje poreznog opterećenja s rada na onečišćenje i uzimanje u obzir socijalnih pitanja . Primjena načela „onečišćivač plaća” , kojim se propisuje da bi onečišćivači trebali snositi troškove mjera za sprečavanje, kontrolu i uklanjanje onečišćenja, olakšana je Komisijinom vodećom inicijativom za zelene poreze u okviru Instrumenta za tehničku potporu (TSI). Subvencije koje su štetne za