OBAVIJEST KOMISIJE

Smjernice o živim životinjama koje se uzgajaju u zatočeništvu u skladu s propisima EU-a o trgovini divljim vrstama

(2022/C 306/02)

Sadržaj

1. Uvod 3

2. Status smjernica 4

3. Provjera zakonitosti nabave – opća razmatranja 4

3.1. Zakonito porijeklo primjeraka uzgojenih u zatočeništvu 4

3.2. Uspostava rasplodnog fonda 5

3.3. Kodovi porijekla 6

3.3.1. Dodavanje primjeraka iz divljine 6

3.3.2. Proizvodnja potomaka druge generacije 7

3.4. Kodovi svrhe 8

3.5. Problemi u nomenklaturi 9

4. Unošenje u EU 9

4.1. Uloga upravnog tijela u ocjeni uvoznih dozvola za primjerke uzgojene u zatočeništvu 10

4.2. Uloga znanstvenog tijela u ocjeni uvoznih dozvola za primjerke uzgojene u zatočeništvu 10

5. Trgovina unutar EU-a 11

5.1. Uloga upravnog i znanstvenog tijela u ocjeni zahtjeva za trgovinu unutar EU-a primjercima iz Priloga A koji su uzgojeni u zatočeništvu 11

5.2. Uloga upravnog i znanstvenog tijela u unutarnjoj trgovini u EU-u primjercima iz Priloga B koji su uzgojeni u zatočeništvu 13

6. Izvoz i ponovni izvoz iz EU-a 13

6.1. Ponovni izvoz primjeraka uzgojenih u zatočeništvu 13

6.2. Izvoz primjeraka uzgojenih u zatočeništvu 13

6.2.1. Uloga upravnog tijela u ocjeni izvoznih dozvola za primjerke uzgojene u zatočeništvu 13

6.2.2. Uloga znanstvenog tijela u ocjeni izvoznih dozvola za primjerke uzgojene u zatočeništvu 14

7. Zaplijenjene životinje 15

Prilog 1. Aspekti koje treba uzeti u obzir pri procjeni rizika povezanih s trgovinom primjercima uzgojenima u zatočeništvu 17

Prilog 2. Informacije koje se traže od zemlje izvoznice 18

Prilog 3. Dijagram toka za ocjenu kodova porijekla Smjernice o živim životinjama koje se uzgajaju u zatočeništvu u skladu s propisima EU-a o trgovini divljim vrstama 19

1. Uvod

Cilj je ovih smjernica pomoći državama članicama EU-a i dionicima u provedbi propisa EU-a o trgovini divljim vrstama (1) u pogledu primjeraka živih životinja koji su rođeni i uzgojeni u zatočeništvu, u situacijama kad ih se unosi u EU-u, (ponovno) izvozi iz EU-a ili se njima trguje unutar bloka.

Konkretno, cilj je smjernica pomoći državama članicama EU-a da procijene ispunjavaju li primjerci vrsta navedenih u prilozima Osnovnoj uredbi uzgojeni u zatočeništvu (2) uvjete za izdavanje isprava neophodnih za uvoz, (ponovni) izvoz ili unutarnju trgovinu.

Ugrožene vrste navedene su u Konvenciji o međunarodnoj trgovini ugroženim vrstama divlje faune i flore (CITES). Tijekom godina u prijavljenoj trgovini smanjio se udio primjeraka tih vrsta koji su uzeti iz divljine, a povećao udio onih uzgojenih u različitim vrstama proizvodnih sustava, uključujući uzgoj u zatočeništvu (3).

Za primjerke koji nisu uzeti iz divljine često se smatra da nemaju izravan negativan utjecaj na divlje populacije ili da su čak korisni za očuvanje vrste – zahvaljujući njima smanjuje se potražnja za divljim primjercima, dobivaju informacije o životnom ciklusu koje se mogu upotrijebiti u očuvanju, doprinosi se razvoju tehnika koje se mogu upotrebljavati u uzgoju u cilju očuvanja ili stvara „rezervna” populacija, tj. vrsta se drži u zatočeništvu kao mjera opreza protiv izumiranja u divljini. Propisi kojima se uređuje trgovina takvim primjercima stoga su permisivniji od onih koji se primjenjuju na primjerke iz divljine.

Međutim, dolazi i do zlouporabe tih odstupanja i primjercima iz divljine trguje se uz prijevarne tvrdnje da su uzgojeni u zatočeništvu. Ako se početni rasplodni fond nabavlja ili nadopunjuje na neodrživ način, uzgoj u zatočeništvu može imati snažan negativan utjecaj na očuvanje prirodnih populacija.

U nekim su slučajevima za uzgoj u zatočeništvu korišteni nezakonito nabavljeni primjerci. Bilo je situacija i kad su tvrdnje o uzgoju bile lažne te divlji primjerci lažno prikazivani kao uzgojeni u zatočeništvu. Stoga treba razmotriti mogući učinak navodnog uzgoja u zatočeništvu na divlje populacije i uspostaviti jedinstven pristup u svim državama članicama radi sprečavanja trgovine za koju postoje opravdane sumnje u pogledu vjerodostojnosti tvrdnji o uzgoju u zatočeništvu te kako bi se legitimni uzgoj u zatočeništvu zaštitio od nepoštene konkurencije.

Smjernice su neophodne kako bi se osiguralo da države članice EU-a dosljedno provode propise i primjenjuju jednakovrijedne standarde za žive životinje koje se uzgajaju u zatočeništvu. Dosljednost među državama članicama EU-a može se postići utvrđivanjem smjernica za tumačenje relevantnih članaka Osnovne uredbe koji se odnose na životinje koje se uzgajaju u zatočeništvu te za tumačenje relevantnih članaka provedbene uredbe.

Države članice EU-a pozivaju se da smjernice navedene u nastavku primjenjuju na pojedinačnoj osnovi i prilagode ih svakoj situaciji.

2. Status smjernica

Smjernice je izradila Europska komisija, a njihov je nacrt podržao Odbor za trgovinu divljom faunom i florom osnovan na temelju članka 18. Osnovne uredbe, što znači da su ih podržala i nadležna tijela država članica EU-a.

Cilj je smjernica pomoći nacionalnim tijelima u primjeni propisa EU-a o trgovini divljim vrstama.

Nisu pravno obvezujuće; njihova je jedina svrha pružiti informacije o određenim aspektima Osnovne uredbe i provedbenih uredbi te o mjerama koje se smatraju primjerima najbolje prakse.

Njima se ne zamjenjuje, ne nadopunjuje i ne mijenja bilo koje primjenjivo pravo Unije u tom području koje i dalje ostaje pravna osnova koja se mora primijeniti.

Ne bi ih trebalo razmatrati bez konteksta; moraju se upotrebljavati zajedno sa zakonodavstvom, a ne kao „samostalan” referentni dokument. Za tumačenje prava EU-a na pravno obvezujući način nadležan je samo Sud Europske unije.

Komisija ove smjernice objavljuje na internetu, a mogu ih objaviti i države članice EU-a. Komisija i Odbor za trgovinu divljom faunom i florom revidirat će ih kad bude vrijeme.

Neke države članice EU-a i treće zemlje mogu primjenjivati strože nacionalne kontrole trgovine živim primjercima uzgojenima u zatočeništvu. Podnositelji zahtjeva za dokumente CITES-a trebali bi stoga prije premještanja živih primjeraka uzgojenih u zatočeništvu provjeriti i pravila koja su na snazi u državi odredišta ili podrijetla.

3. Provjera zakonitosti nabave – opća razmatranja

U ovom se odjeljku najprije daju smjernice o elementima koje treba uzeti u obzir u ocjeni tvrdnje da je određeni primjerak uzgojen u zatočeništvu (odjeljak 3.1.) te o početnom rasplodnom fondu (odjeljak 3.2.) a potom o kodovima porijekla (odjeljak 3.3.) i kodovima svrhe (odjeljak 3.4.) te njihovoj primjeni na uzgoj u zatočeništvu, dok se u posljednjem odjeljku (3.5.) daju smjernice o postupanju s promjenama u nomenklaturi.

3.1. Zakonito porijeklo primjeraka uzgojenih u zatočeništvu

Pri ocjeni je li primjerak vrste navedene u Prilogu A ili B uzgojen u zatočeništvu nabavljen zakonito trebalo bi uzeti u obzir sljedeće opće točke:

— Ocjenu rizika – upravna tijela trebala bi obratiti posebnu pozornost na slučajeve u kojima se mogu utvrditi povećani rizici u skladu s Prilogom 1. ovom dokumentu. Čimbenici navedeni u Prilogu indikativni su i trebalo bi ih prilagoditi ocjeni pojedinačnog slučaja.

— Lanac nadzora – u mjeri u kojoj je to izvedivo, transakcije koje se odnose na roditeljski fond primjerka uzgojenog u zatočeništvu, sam primjerak uzgojen u zatočeništvu i kasnije vlasništvo nad tim primjerkom trebalo bi kronološki dokumentirati.

— Dužnu pažnju – upravna tijela potiču se da se savjetuju s relevantnim vladinim i međuvladinim tijelima kako bi provjerila jesu li primjerci zakonito nabavljeni, u skladu s obvezama u okviru CITES-a i zahtjevima dužne pažnje. To su među ostalim upravna tijela drugih stranaka CITES-a, Odbor CITES-a za životinje, tajništvo CITES-a i skupine stručnjaka za preživljavanje vrsta Međunarodne unije za očuvanje prirode (IUCN). Posebnu pozornost trebalo bi posvetiti slučajevima koji uključuju veoma ugrožene vrste (4) za koje bi, osim u slučaju da su dostavljeni zadovoljavajući dokumentirani dokazi, trebalo kontaktirati državu ili države rasprostranjenja kako bi se provjerilo je li vrsta zakonito izvezena. Ako se ne uspije kontaktirati s državnim tijelima država rasprostranjenja, upravna tijela mogu se izravno obratiti podnositelju zahtjeva.

— Teret dokazivanja – za trgovinu unutar EU-a i (ponovni) izvoz, upravna tijela trebala bi od podnositelja zahtjeva tražiti dokumentirane dokaze o zakonitoj nabavi. Dokaz o zakonitoj nabavi često će biti potvrda koja vrijedi unutar EU-a (Prilog A) ili isprava u skladu sa Smjernicama o dokazu o zakonitoj nabavi živih životinja koje pripadaju vrstama iz Priloga B. (5) Ako ti dokumenti nisu dostupni, mogu se razmotriti druge vrste dokumenata ili dokaza: U slučajevima kada subjekti više ne posjeduju dokumentirane dokaze o zakonitoj nabavi niti ih upravna tijela mogu pribaviti, zakonitost nabave može se utvrditi na temelju drugih čimbenika. To se odnosi na dugotrajni uzgoj koji je započeo prije nego što je vrsta uvrštena na popis CITES-a ili prije nekoliko desetljeća (ovisno o reproduktivnom ciklusu vrste). U takvim slučajevima upravno tijelo može potvrditi da je primjerak zakonito nabavljen pod uvjetom da se može dokazati da je: — prije uspostave rasplodnog fonda za uzgoj zabilježen veći broj zakonitog uvoza u EU (tj. vrstom se zakonito trgovalo), i — uzgoj vrste općenito moguć, u razmjerima koji odgovaraju tvrdnjama subjekta, te je bio moguć i u trenutku započinjanja uzgoja, i — od osnivanja rasplodnog fonda uzgajivač uspješno razmnožavao primjerke u razdoblju te može dokazati da su u njihovu objektu uzgojene najmanje dvije (2) generacije.

Primjerak vrste navedene u Prilogu A ili B može se zakonito unijeti u EU na temelju uvozne dozvole koju izdaje država članica odredišta. Taj se primjerak ili potomstvo takvih primjeraka mogu potom premjestiti u drugu državu članicu.

Za primjerke vrsta navedenih u Prilogu A takva unutarnja trgovina mora biti obuhvaćena potvrdom koja vrijedi unutar EU-a.

Za primjerke vrsta navedenih u Prilogu B uvozna dozvola ostat će važan dio lanca nadzora, uz druge vrste dokumentacije kao što su račun ili dokaz o zakonitoj nabavi. Ako se takav primjerak ili njegovi potomci nalaze u drugoj državi članici i ta država članica dobije informacije koje u ozbiljnu sumnju dovode zakonito podrijetlo primjerka, države članice uključene u transakciju trebale bi se međusobno savjetovati (6).

Ako postoje vjerodostojni dokazi da je isprava izdana na temelju pogrešne pretpostavke da su ispunjeni uvjeti za njezino izdavanje, upravno tijelo u državi članici izdavateljici potiče se da službeno proglasi taj dokument nevaljanim.

Ako države članice ne postignu dogovor i ostaje sumnja u valjanost isprave koji je izdala druga država članica, država članica kojoj je podnesen zahtjev na temelju isprave koja je dovedena u pitanje može odlučiti da neće izdati novu ispravu (potvrdu koja vrijedi unutar EU-a ili potvrdu o ponovnom izvozu).

Može se odlučiti i o izdavanju potvrde EU-a kojom se trgovina ograničava i odobrava samo unutar EU-a. U relevantnu potvrdu EU-a mogu se unijeti posebna ograničenja kako bi se pojasnilo da se njome ne odobrava (ponovni) izvoz primjerka. Sve države članice potiče se da poštuju uvjete iz potvrde EU-a ili uvozne dozvole koju je izdala druga država članica i ta ograničenja prenesu u sve nove isprave izdane na temelju potvrde ili dozvole.

3.2. Uspostava rasplodnog fonda

U skladu s člankom 54. provedbene uredbe, primjerak se može smatrati uzgojenim u zatočeništvu ako je rasplodni fond uspostavljen u skladu sa zakonskim odredbama koje su se na njega odnosile u vrijeme nabave i na način koji ne šteti opstanku predmetne vrste u divljini.

Za nedavno uspostavljeni rasplodni fond to se može dokazati dokumentiranim dokazima u obliku uvoznih dozvola, potvrda koje vrijede unutar EU-a ili dokumentacije u skladu sa Smjernicama o dokazu zakonite nabave živih životinja vrsta iz Priloga B (vidjeti prethodno navedenu bilješku br. 5.)

Ako je rasplodni fond uspostavljen prije nego je vrsta uvrštena na popis CITES-a ili prije nego što su doneseni propisi EU-a o trgovini divljim vrstama i to poduprijeto vjerodostojnim dokazima, može se dopustiti komercijalni uzgoj (i za izvoz i trgovinu unutar EU-a).

Ako je rasplodni fond uvezen, naglasak bi trebao biti na dokazivanju da su primjerci zakonito uvezeni u skladu sa CITES-om i zakonodavstvom EU-a, uključujući sve eventualne strože domaće mjere koje propisuju države članice.

Dio dokaza o zakonitom uzgoju može biti broj generacija koje su uspješno uzgojene u zatočeništvu na području EU-a. Međutim, veliki rasplodni fondovi mogu biti pokazatelj mogućeg negativnog utjecaja nezakonitog lova na očuvanje vrste.

3.3. Kodovi porijekla

U Prilogu 3. prikazan je dijagram toka koji sažeto prikazuje kako koristiti različite kodove porijekla za životinje koje su se u nekom trenutku držale u zatočeništvu na temelju odredaba propisa EU-a o trgovini divljim vrstama i uzimajući u obzir rezolucije i definicije Konferencije stranaka CITES-a pri tumačenju tih propisa. To može pomoći nadležnim tijelima da provjere koristi li se u zahtjevu odgovarajući kod , a posebno primjenjuje li se pravilno kod porijekla C.

Pri razmatranju zahtjeva za primjerke rođene u zatočeništvu upravno tijelo se savjetuje sa znanstvenim tijelom i ocjenjuje jesu li kodovi porijekla pravilno primijenjeni u skladu s člankom 54. stavcima 3. i 4. provedbene uredbe.

Konkretno, da bi se prihvatio kod porijekla C kojim se označavaju primjerci uzgojeni u zatočeništvu, treba razmotriti je li rasplodni fond:

a) održavan bez redovitog unošenja primjeraka iz divljine i

b) upravlja li se njime na način kojim se može proizvesti potomstvo druge generacije.

Ta se ocjena mora provesti za svaki slučaj posebno, ovisno o vrsti i pojedinačnom uzgajivaču. Primjerice, kod porijekla C lakše se može dodijeliti vrsti za koju se već zna da se uzgaja u zatočeništvu u EU-u kroz nekoliko generacija nego za vrstu za koju još nije proizvedeno potomstvo druge generacije ili je vrlo rijetko. U tom slučaju vjerojatnije je da će se primjenjivati kod porijekla F.

Sljedeća dva pododjeljka sadržavaju više pojedinosti o prethodno navedenim uvjetima.

3.3.1. Dodavanje primjeraka iz divljine

Kad se primjerci uzgajaju u kontroliranim uvjetima, nadležna tijela država članica moraju razmotriti proširuje li se rasplodni fond redovito divljim jedinkama.

Ako se divlji primjerci dodaju samo vrlo povremeno te u skladu sa zahtjevima iz članka 54. stavka 3. Provedbene uredbe, potomstvu iz tog objekta može se dodijeliti kod porijekla C (pod pretpostavkom da su ispunjeni svi ostali zahtjevi iz članka 54.).

Treba li dodati divlje primjerke rasplodnom fondu može se znanstveno utvrditi genetskim profiliranjem. Učestalost proširenja rasplodnog fonda koja se još uvijek može smatrati „povremenom” može ovisiti o životnom vijeku generacije vrste i u svakom je slučaju specifična za vrstu. S vremenom i opet ovisno o životnom vijeku generacije novododani divlji primjerci ne bi trebali činiti veliki dio rasplodnog fonda zato što ne bi bilo održivo održavati rasplodni fond koji dolazi iz divljine.

Pri uvozu divljih primjeraka vrsta navedenih u Prilogu A za potrebe razmnožavanja trebalo bi uzeti u obzir sljedeće čimbenike:

— je li uzgoj u zatočeništvu potreban u svrhu očuvanja vrste, uzimajući u obzir slične aktivnosti drugdje u svijetu ili rad na očuvanju u prirodnom okolišu vrste (in situ),

— postojanje primjeraka uzgojenih u zatočeništvu drugdje u svijetu koji bi se mogli upotrijebiti umjesto onih uzetih u divljini,

— stajališta znanstvenih tijela zemalja izvoznica,

— eventualna stajališta odgovarajućeg međunarodnog, nacionalnog ili regionalnog voditelja matičnih knjiga ili koordinatora programa uzgoja ex-situ Europske udruge zooloških vrtova i akvarija (EAZA) (7),

— eventualna stajališta relevantne skupine stručnjaka za preživljavanje vrsta IUCN-a ili drugih stručnjaka,

— argumentaciju za uzgoj u smislu utvrđenih ciljeva, planiranja i istraživanja prije uvoza,

— rezultate planiranog uzgoja u smislu suradnje s drugima u tom području i objavljenom materijalu o uzgoju, razmnožavanju i biologiji vrste,

— općenitu prijašnju uspješnost podnositelja zahtjeva u uzgoju u zatočeništvu te posebno s predmetnom vrstom i dugoročnu održivost projekta,

— službenu/institucionalnu potporu projektu,

— po mogućnosti fotografske dokaze o objektima uzgajivačnice za potvrdu pisanih informacija,

— koristi za in situ populaciju koje proizlaze iz izdvajanja primjeraka iz divljine u državi rasprostranjenja.

Navedeni čimbenici nisu prikazani određenim redoslijedom i koliko je koji od njih bitan razlikovat će se od slučaja do slučaja.

3.3.2. Proizvodnja potomaka druge generacije

Da bi se ocijenilo gospodari li se uzgojem „na način koji se dokazao kao uspješan za pouzdano dobivanje potomaka druge generacije u kontroliranom okolišu” (članak 54. stavak 4. Provedbene uredbe) potrebno je mnogo informacija o metodama uzgoja i predmetnim vrstama.

U određenim uvjetima primjercima prve generacije može se trgovati pod kodom porijekla C, ako se uzgoj obavlja na način kojim se može proizvesti potomstvo druge generacije. Svaki takav slučaj trebalo bi ocijeniti pojedinačno, uzimajući u obzir niz čimbenika, primjerice:

— uvjete držanja,

— prehrambene potrebe,

— odgovarajuće uvjete uzgoja,

— složenost ciklusa razmnožavanja,

— broj jedinki u rasplodnom fondu,

— pristup nesrodnim primjercima prve generacije,

— genetsko upravljanje (redovito ažuriranje matične knjige, uključujući i podvrste),

— prethodno dokazani uspjeh uzgoja pojedinog uzgajivača ili zajednice uzgajivača općenito,

— izvedivost navodnog broja godišnje proizvedenog potomstva,

— omjer spolova,

— dob spolne zrelosti i mogućnosti preživljavanja,

— rijetkost vrste u zatočeništvu.

Stoga ocjena u skladu s člankom 54. stavkom 4. Provedbene uredbe mora sadržavati pojedinosti o načinu upravljanja trenutačnim rasplodnim fondom i potencijalu za uzgoj druge generacije (F2) vrste i dalje.

Može se dogoditi da uzgajivač nije prethodno dokazao da je prethodno uzgojio drugu generaciju predmetne vrste, no da je stvorio sve uvjete koji će mu to omogućiti.

Za vrlo rijetke vrste ili vrste koje je teško razmnožavati to se može dokazati, primjerice, članstvom uzgajivača u koordiniranom programu razmnožavanja kao što je EAZA-in program uzgoja ex-situ (EEP, prethodno poznat kao Europski program za ugrožene vrste) u okviru kojeg je već uzgojen primjerak u zatočeništvu.

Uspješnost programa uzgoja u cjelini trebalo bi uzeti u obzir u kontekstu razmjera u kojem je pojedini uzgajivač stvorio slične uvjete za uzgoj, uzimajući u obzir znanje i pomoć drugih uzgajivača.

Ocjena u pogledu pojedinačne vrste ili uzgajivača može se promijeniti tijekom vremena, ovisno o praksama upravljanja rasplodnim fondom.

3.4. Kodovi svrhe

Svrha za koju se može dopustiti unošenje primjeraka ovisi o podrijetlu vrste (uzgojeni u zatočeništvu ili ulovljeni u divljini) i o statusu zaštite vrste (Prilog A ili Prilog B).

Kodovi svrhe navode se na svim uvoznim dozvolama te označavaju razlog za uvoz. Kad se rasplodni fond sastoji od primjeraka iz Priloga A ili od primjeraka vrsta iz Priloga B koje su rijetke ili se vrlo rijetko uzgajaju u zatočeništvu ili su obuhvaćene nultom kvotom za komercijalnu trgovinu divljim primjercima koji su uvezeni iz razloga koji nisu komercijalne prirode potrebno je više opreza pri odlučivanju smije li se potomstvo tih primjeraka staviti na tržište.

Na temelju relevantnog koda svrhe primjenjuju se ograničenja u pogledu toga što je dopušteno raditi s predmetnim primjerkom i njegovim potomstvom. U ovom se odjeljku navode smjernice za tumačenje različitih kodova svrhe za primjerke koji su uvezeni i koji su postali dio rasplodnog fonda:

— Kod svrhe S (znanstvena) ili M (medicinska, uključujući biomedicinska istraživanja): primjerci su namijenjeni za unapređenje znanosti ili za osnovne biomedicinske svrhe za koje je prikladna isključivo ta vrsta.

— Kod svrhe B (uzgoj u zatočeništvu): primjerci su namijenjeni nekomercijalnim programima uzgoja koji će donijeti koristi za očuvanje predmetne vrste. Kod svrhe B ne bi trebalo prihvatiti za primjerke čiji su potomci namijenjeni komercijalnoj trgovini, već je rezerviran za konzervacijski uzgoj. Nekomercijalna priroda transakcije može se provjeriti na temelju sljedećih informacija, uzimajući u obzir da se pojedinačni projekti razlikuju i da je potrebna određena fleksibilnost: — jasan prikaz koristi za očuvanje divlje populacije vrste (npr. pomoć divljoj populaciji; ponovno unošenje u divljinu itd.) — jasan plan i vremenski okvir projekta (npr. tko će i kad ponovno unijeti primjerak; ako se ne planira neposredno ponovno unošenje, što će se dogoditi s viškom primjeraka (ako projekt bude uspješniji od očekivanog) — postojanje matične knjige i upravljanje njome kako bi se održala genetska raznolikost — veterinarska potpora projektu kako bi se spriječilo širenje bolesti na divlje populacije — potpora projektu u zemlji podrijetla ili zemlji ponovnog uvođenja, — nepostojanje komercijalne svrhe za primjerak i njegove potomke

— Kod svrhe Z (zoološki vrtovi): primjerci su namijenjeni zoološkim vrtovima i smiju se premještati samo među zoološkim vrtovima.

— Kod svrhe E (obrazovna): Za obrazovne svrhe usmjerene na očuvanje vrste. Tu bi korist trebalo dokumentirati edukativnim konceptom.

— Kod svrhe P (osobna): Primjerci su namijenjeni za osobne potrebe, naprimjer za kućne ljubimce.

Ako transakcija nije jasno obuhvaćena jednim od prethodno navedenih kodova nekomercijalne svrhe, treba upotrijebiti kod svrhe T i predmetni primjerak mora ispunjavati sve kriterije za dopuštanje komercijalne trgovine.

Upravno tijelo može nakon potrebnih savjetovanja ograničiti komercijalnu uporabu primjerka ili njegova potomstva samo na unutarnje tržište EU-a. To se može osigurati uvjetima utvrđenima u uvoznoj dozvoli i posljedično na potvrdi EU-a.

Kad se primjerak više ne može koristiti u namjene za koje je uvezen, a postoji zahtjev za njegovu uporabu u komercijalne svrhe, upravno tijelo bi u suradnji sa znanstvenim tijelom trebalo procijeniti je li se primjerak mogao uvesti u komercijalne svrhe.

Na primjer, životinja uvezena za istraživački projekt ili program uzgoja može se iskoristiti u postojećem rasplodnom fondu ili staviti na tržište, pod uvjetom da je jasno da je svrha izvornog uvoza bila legitimna, a ne izlika za uvoz životinja s komercijalnom namjerom. Za tu ocjenu možda će biti potrebno savjetovanje sa zemljom izvoza.

Kad je jasno da nije bilo dopušteno uvoziti primjerak za komercijalne svrhe, trgovinu primjerkom ili rasplod radi prodaje potomaka u pravilu ne bi trebalo dopustiti. Ne bi trebala biti dopuštena komercijalna uporaba nikakvih proizvoda dobivenih od tih životinja.

3.5. Problemi u nomenklaturi

Posebnu pozornost trebalo bi posvetiti nedavno otkrivenim vrstama, vrstama koje su nedavno bile podvrgnute taksonomskim izmjenama te vrstama za koje prihvaćeno upućivanje CITES-a nije u skladu s novijom općeprihvaćenom znanstvenom literaturom.

Time se može znatno otežati lanac nadzora; savjetuje se savjetovanje između upravnog i znanstvenog tijela pri provjeri zakonitog podrijetla u takvim slučajevima.

4. Unošenje u EU

Primjerak životinjske vrste može se smatrati uzgojenim u zatočeništvu samo ako se nadležno upravno tijelo u savjetovanju s nadležnim znanstvenim tijelom države članice uvjeri da su ispunjeni kriteriji iz članka 54. Provedbene uredbe. Uvjeti uvoza iz članka 4. Osnovne uredbe primjenjuju se i na primjerke uzgojene u zatočeništvu iz članka 7. stavka 1. iste uredbe. Stoga bi znanstvena tijela trebala biti uključena u ocjenu zahtjeva za uvoz primjeraka uzgojenih u zatočeništvu. Posebno moraju osigurati da svi primjerci divljeg podrijetla koji se upotrebljavaju za uzgoj u zatočeništvu (roditeljski fond i svi primjerci koji se iznimno dodaju rasplodnom fondu) ispunjavaju zahtjeve iz članka 4.stavka 2. točke (a) i članka 4. stavka 1. točke (e) u vezi s člankom 4. stavkom 2. točkom (c).

To uglavnom znači da upravno tijelo nakon savjetovanja sa znanstvenim tijelom odlučuje da unošenje u EU nema štetan učinak na stanje očuvanosti vrste, da je primjerak zakonito stečen i da ne postoje drugi čimbenici koji bi se protivili izdavanju uvozne dozvole.

Znanstvena tijela također moraju osigurati da metoda dobivanja uvezenih primjeraka nema štetan učinak na stanje očuvanosti vrste ili na rasprostranjenost odgovarajuće divlje populacije te vrste.

Nerealistične (8) tvrdnje o uzgoju u zatočeništvu mogu rezultirati odbijanjem uvozne dozvole na temelju članka 4. stavka 1. točke (e) Osnovne uredbe i članka 7. stavka 6. Provedbene uredbe. Nedosljednosti u podacima o navodnom uzgoju u zatočeništvu trebale bi dovesti do daljnje analize zahtjeva i do kontakta sa zemljom izvoznicom, nakon čega se konačna odluka donosi od slučaja do slučaja.

Uvoz primjeraka uzgojenih u zatočeništvu iz država koje nisu države rasprostranjenja općenito ne bi trebao biti dopušten ako primjerci vrste nikad nisu izvezeni iz države rasprostranjenja s valjanom dozvolom ili potvrdom CITES-a. Trebalo bi međutim uzeti u obzir da su primjerci mogli biti prevezeni u državu koja nije država rasprostranjenja prije nego je vrsta uvrštena na popis CITES-a.

4.1. Uloga upravnog tijela u ocjeni uvoznih dozvola za primjerke uzgojene u zatočeništvu

Upravno tijelo provjerava je li primjerak dobiven u skladu sa zakonodavstvom o zaštiti predmetne vrste. Nakon savjetovanja s nadležnim znanstvenim tijelom države članice i razmatranja mišljenja Skupine za znanstvenu reviziju, upravno tijelo ispituje mogu li se primjerci koji se uvoze smatrati primjercima uzgojenima u zatočeništvu u skladu s člankom 54. Provedbene uredbe.

Upravno tijelo posebnu pozornost posvećuje zahtjevima u kojima su utvrđeni povećani rizici u skladu s Prilogom 1. smjernicama. Čimbenici navedeni u Prilogu indikativni su i ne mogu zamijeniti detaljnu ocjenu pojedinačnog slučaja. Ocjenom se može utvrditi da je tvrdnja o uzgoju u zatočeništvu legitimna i pouzdana unatoč postojanju jednog ili više čimbenika rizika.

Kako bi se utvrdilo ispunjavaju li primjerci kriterije iz članka 54. stavaka od 1. do 4. provedbene uredbe mogu biti potrebne informacije od relevantne treće zemlje u skladu s člankom 7. stavkom 6. Provedbene uredbe.

Države članice ne bi trebale izdavati uvozne dozvole u slučajevima kada, iako su ih zatražile, ne dobiju zadovoljavajuće informacije od izvoznika ili zemlje izvoznice ili zemlje ponovnog izvoza na temelju kojih se primjerci koji se uvoze u EU mogu kvalificirati kao primjerci uzgojeni u zatočeništvu.

4.2. Uloga znanstvenog tijela u ocjeni uvoznih dozvola za primjerke uzgojene u zatočeništvu

Znanstveno tijelo u državi članici uvoza daje mišljenje jesu li ispunjeni kriteriji iz članka 54. Provedbene uredbe i uvjeti uvoza iz članka 4. stavaka 1. i 2. Osnovne uredbe.

To se mišljenje temelji na znanstvenoj procjeni dostupnih informacija, uzimajući u obzir sve rizike utvrđene u skladu s Prilogom 1. ovim smjernicama.

Ako postoje sumnje u vezi s podrijetlom primjeraka uzgojenih u zatočeništvu kojima se trguje, znanstveno tijelo (ili upravno tijelo, nakon savjetovanja sa znanstvenim tijelom) u državi članici uvoza savjetuje se sa znanstvenim tijelom (i po mogućnosti s upravnim tijelom) u zemlji izvoza/podrijetla. Cilj je dobiti informacije kojima se potvrđuje da primjerci koji se uvoze ispunjavaju kriterije za primjerke uzgojene u zatočeništvu.

Ako se potrebne informacije ne mogu dobiti od upravnog ili znanstvenog tijela u zemlji izvoza/podrijetla, znanstveno tijelo države članice uvoznice može se obratiti izravno podnositelju zahtjeva. To se tijelo poziva da pritom upotrijebi kontrolni popis pitanja u Prilogu 2. Kontrolni popis je okviran, treba ga prilagoditi svakom slučaju i nisu sva pitanja primjenjiva u svakoj situaciji.

Mišljenja znanstvenog tijela trebala bi se davati za svaki slučaj posebno i mogu se formulirati za određeni primjerak, određenu uzgajivačnicu, određenu vrstu (npr. o tome je li vrstu lako ili teško razmnožavatu) ili za uvoz iz određene zemlje.

Znanstveno tijelo u državi članici uvoznici obavješćuje upravno tijelo o svojim nalazima. Znanstvena tijela pozivaju se da svoje ocjene podijele s tijelima CITES-a drugih država članica EU-a preko baze podataka o uzgoju u zatočeništvu (9).

Ako postoje razlozi za zabrinutost u vezi s uzgojem vrste u zatočeništvu (negativno mišljenje ili kontinuirana sumnja), znanstveno tijelo u državi članici trebalo bi o tome obavijestiti Skupinu za znanstvenu reviziju (SRG) kako bi razmotrila to pitanje i poduzela odgovarajuće mjere. U takvim se slučajevima Europska komisija može savjetovati s upravnim ili znanstvenim tijelom u državi izvoznici ili državama rasprostranjenja.

Nalazi razmatranja SRG-a dostupni su u bazi podataka Species+ (10) ili bazi podataka o uzgoju u zatočeništvu i mogu služiti kao referentna literatura za znanstvena i upravna tijela.

5. Trgovina unutar EU-a

5.1. Uloga upravnog i znanstvenog tijela u ocjeni zahtjeva za trgovinu unutar EU-a primjercima iz Priloga A koji su uzgojeni u zatočeništvu

Prije izdavanja potvrde kojom se odobravaju komercijalne aktivnosti za primjerke za koje se tvrdi da su rođeni i uzgojeni u zatočeništvu relevantno upravno tijelo, nakon savjetovanja s nadležnim znanstvenim tijelom, trebalo bi se uvjeriti da su ispunjeni kriteriji iz članka 54. Provedbene uredbe.

To se savjetovanje može provesti za svaki pojedinačni zahtjev ili može biti specifično za određenu vrstu. U slučaju opetovanih zahtjeva za određene vrste i kad je roditeljski fond već obuhvaćen valjanim potvrdama koje vrijede unutar EU-a s kodom porijekla C možda neće biti potrebno savjetovati se sa znanstvenim tijelom.

Svaki put kad poznati uzgajivač traži potvrdu koja vrijedi unutar EU-a upravno ili znanstveno tijelo trebalo bi zatražiti barem sljedeće elemente (vidjeti u nastavku za dodatne aspekte koji se primjenjuju na nove uzgajivače):

1. ime i adresa uzgajivača,

2. dozvole ili potvrde koje vrijede unutar EU-a za roditeljski fond (koji se može sastojati od dvije životinje ili više u slučaju držanja u grupi; u tom bi slučaju trebalo navesti najmanju skupinu potencijalnih roditelja zajedno s njihovim dokazima o zakonitoj nabavi, uz navođenje dobi i spola),

3. broj potomaka po leglu,

4. identifikacijske oznake svakog potomka,

5. (procijenjeni) datum rođenja,

6. spol potomaka (ako je poznat),

7. opis metoda razmnožavanja – u slučaju da se broj potomaka čini previsokim u usporedbi s brojkama koje se mogu pronaći u literaturi ili za vrste koje se vrlo rijetko uzgajaju u zatočeništvu. Treba uzeti u obzir znanstvena dostignuća kojima se olakšava razmnožavanje, primjerice oplodnju in vitro, zato što se zahvaljujući njima može postići stopa razmnožavanja veća od one koja bi se očekivala u prirodnim uvjetima. Osim toga, u zatočeništvu se često može dobiti više od jednog legla, što može biti rijetko u divljini.

Pri ocjeni zahtjeva za potvrdu za primjerak uzgojen u zatočeništvu upravno tijelo trebalo bi uzeti u obzir sljedeće pokazatelje visokog ili niskog rizika:

— je li uzgajivač poznat po zakonitom uzgoju te vrste?

— je li roditeljski fond dosegnuo spolnu zrelost (u tom bi smislu trebalo razmotriti eventualne razlike među životinjama koje se drže u zatočeništvu u usporedbi s informacijama o divljim primjercima) i može li se i dalje razmnožavati?

— je li navodni broj potomaka vjerojatan?

— je li navodni broj legla vjerojatan?

— je li isti roditeljski fond u prošlosti proizveo potomstvo?

— je li roditeljski fond rođen u zatočeništvu? Ako nije, je li već proizvedena druga generacija (F2) u sličnim okolnostima?

— odnosi li se zahtjev na endemsku vrstu iz EU-a ili autohtonu vrstu u EU-u ili na vrstu koja se nezakonito uzima iz divljine?

Ako se radi o novom uzgajivaču ili postoje nesigurnosti u vezi s bilo kojom od prethodno navedenih informacija, upravno tijelo može zatražiti informacije povrh odgovora na prethodno navedena pitanja od 1. do 7. To bi, prema potrebi, moglo uključivati:

— veličinu i porijeklo početnog rasplodnog fonda (iz divljine ili uzgoj u zatočeništvu),

— veličinu trenutačnog rasplodnog fonda (ukupni broj jedinki), uključujući omjer mužjaka/ženki,

— pojedinosti o roditeljima primjeraka, uključujući datume rođenja/izlijeganja (brojevi prstena/mikročipova i fotografije za vrste za koje se pojedinačni primjerci mogu pouzdano prepoznati na temelju specifičnih fizičkih značajki, ako postoje),

— godina prvog uspješnog rasploda,

— je li uzgajivač prethodno uzgojio drugu generaciju (F2),

— je li rasplodni fond proširivan divljim jedinkama i ako jest, pojedinosti o broju i porijeklu jedinki te vremenskom okviru,

— potpuni podaci o godišnjoj proizvodnji.

Upravno tijelo trebalo bi se savjetovati i s nadležnim znanstvenim tijelom u slučaju:

— zahtjeva koji se odnose na vrstu za koju je poznato da ju je teško držati i/ili uzgajati u zatočeništvu,

— zahtjeva koji se odnose na primjerke za koje se u odnosu na njihovu navedenu dob iznose malo vjerojatne tvrdnje o uzgoju u zatočeništvu zbog visokih troškova povezanih s držanjem predmetne vrste u zatočeništvu tijekom navedenog razdoblja,

— zahtjeva koji se odnose na vrste koje sporo dozrijevaju i imaju nizak reproduktivni potencijal,

— sumnje u pogledu vjerojatnog broja potomaka i legla, reproduktivne dobi ili drugih aspekata uzgoja u zatočeništvu.

Upravna tijela mogu razmotriti provedbu inspekcije na licu mjesta koju provode relevantna tijela i/ili zatražiti analizu DNK kako bi provjerila je li prijavljeno potomstvo zaista rođeno i uzgajano u zatočeništvu od navodnih roditelja/roditeljskog fonda.

Inspekcija na licu mjesta općenito je opravdana ako postoje sumnje i ako genetska analiza nije moguća. Uzorak za genetsku analizu može uzeti podnositelj zahtjeva (po mogućnosti pod nadzorom predstavnika relevantnih tijela) ili imenovani službenik, ovisno o analizi rizika koju provodi upravno tijelo u savjetovanju sa znanstvenim tijelom.

Savjetovanje među upravnim tijelima opravdano je ako postoji zabrinutost u pogledu valjanosti potvrda koje je izdala druga država članica za primjerke uključene u sumnjive tvrdnje o uzgoju u zatočeništvu.

Prethodno navedene mjere ne moraju se poduzimati za primjerke vrsta navedenih u Prilogu X. Uredbi 865/2006. Za te se primjerke smatra da ispunjavaju uvjete iz članka 54. (primjerci rođeni i uzgojeni u zatočeništvu, kod porijekla C) osim u slučaju da postoje čvrsti dokazi o suprotnom. Oni ne moraju imati potvrdu koja vrijedi unutar EU-a ili bilo koju drugu vrstu dokumentacije niti ih se treba označiti.

5.2. Uloga upravnog i znanstvenog tijela u unutarnjoj trgovini u EU-u primjercima iz Priloga B koji su uzgojeni u zatočeništvu

Trgovina primjercima iz Priloga B dopuštena je ako se može dokazati da su primjerci nabavljeni u skladu s važećim zakonodavstvom za očuvanje faune i flore.

Izrađene su smjernice (11) u kojima se detaljno navode zahtjevi za dokumentirane dokaze kad se radi o trgovini životinjama iz Priloga B unutar EU-a kako bi se državama članicama pomoglo u provedbi tog pravila, koje se primjenjuje i na trgovinu primjercima uzgojenima u zatočeništvu.

Ista ocjena koja je prethodno opisana za Prilog A trebala bi se provesti pri kontroli trgovine primjercima uzgojenima u zatočeništvu vrsta navedenih u Prilogu B. U slučaju sumnje, upravno tijelo trebalo bi se savjetovati sa znanstvenim tijelom i razmotriti provođenje inspekcije na licu mjesta i/ili uzimanje uzorka za genetsku analizu kako je prethodno opisano.

Preporučuje se savjetovanje među upravnim tijelima ako postoji zabrinutost u pogledu primjeraka za koje se tvrdi da su uzgojeni u zatočeništvu u drugoj državi članici, posebno ako postoji visok rizik (npr. nema dokaza o zakonitom uvozu u zemlje EU-a, vrsta se teško uzgaja u drugu generaciju itd.)

6. Izvoz i ponovni izvoz iz EU-a

Primjerak životinjske vrste trebalo bi smatrati uzgojenim u zatočeništvu samo ako se nadležno upravno tijelo nakon savjetovanja sa znanstvenim tijelom u relevantnoj državi članici uvjeri da su ispunjeni kriteriji iz članka 54. Provedbene uredbe.

Treba napomenuti da postoji razlika između i. ponovnog izvoza primjeraka uzgojenih u zatočeništvu koji su prethodno uvezeni u EU te ii. izvoza primjeraka uzgojenih u zatočeništvu u EU-u.

6.1. Ponovni izvoz primjeraka uzgojenih u zatočeništvu

Kad se primjerci uzgojeni u zatočeništvu ponovno izvoze iz države članice EU-a koja nije primjerke uvezla u EU, obje države članice moraju razmjenjivati informacije (vidjeti članak 5. stavak 5. Osnovne uredbe).

Ako su primjerci označeni i mogu se jasno povezati s ispravom možda neće biti potrebno posebno savjetovanje sa znanstvenim tijelom. Temelj su smjernice za dokazivanje zakonite nabave živih primjeraka vrsta iz Priloga B (vidjeti bilješku 11.), a popis u Prilogu treba smatrati minimalnom dokumentacijom ili informacijama koje je potrebno dostaviti.

6.2. Izvoz primjeraka uzgojenih u zatočeništvu

6.2.1. Uloga upravnog tijela u ocjeni izvoznih dozvola za primjerke uzgojene u zatočeništvu

Savjetujući se s nadležnim znanstvenim tijelom države članice upravno tijelo ispituje ispunjavaju li primjerci kriterije da budu smatrani uzgojenima u zatočeništvu u skladu s člankom 54. Provedbene uredbe i člankom 7. stavkom 1. Osnovne uredbe.

Upravno tijelo ocjenjuje informacije navedene u zahtjevu kako bi osiguralo da je primjerak nabavljen u skladu sa zakonima i propisima EU-a (nalaz o zakonitoj nabavi). Ako zahtjev uključuje primjerke koji su već obuhvaćeni potvrdom, upravno tijelo trebalo bi provesti daljnje ispitivanje na temelju procjene rizika i prema potrebi se u slučaju sumnje savjetovati sa znanstvenim tijelom ili drugim državama članicama.

Upravna tijela trebala bi obratiti posebnu pozornost na zahtjeve za izvoz ako su utvrđeni povećani rizici u skladu s Prilogom 1. ovom dokumentu. Čimbenici navedeni u Prilogu indikativni su i ne mogu zamijeniti sveobuhvatnu ocjenu svakog slučaja. Ocjenom se može utvrditi da je tvrdnja o uzgoju u zatočeništvu legitimna i pouzdana unatoč postojanju jednog ili više čimbenika rizika.

Za izvoz živih primjeraka životinjskih vrsta uzgojenih u zatočeništvu navedenih u Prilogu B države članice trebale bi uzeti u obzir smjernice o dokazu zakonite nabave živih životinja vrsta iz Priloga B (vidjeti bilješku11) i tražene dokumentirane dokaze.

Upravna tijela mogu odlučiti provjeriti zakonitost nabave koristeći procjenu rizika na temelju sljedećih čimbenika, ako su relevantni za određeni zahtjev za izvoz:

i) prilog u koji je vrsta uvrštena,

ii) porijeklo primjerka,

iii) prisutnost vrste u kontroliranom okolišu u državi članici koja obrađuje zahtjev,

iv) postojanje dokumentirane nezakonite trgovine,

v) svrha trgovine (komercijalna ili nekomercijalna),

vi) prethodni zahtjevi podnositelja zahtjeva, uključujući eventualno prethodno neispunjavanje zahtjeva,

vii) novčana vrijednost primjeraka,

viii) postojanje sličnih vrsta.

Kad upravno tijelo nakon razmatranja i vaganja prethodno navedenih čimbenika zaključi da postoji visok rizik da primjerak koji se izvozi nije zakonito nabavljen, ono može odlučiti zatražiti dodatne informacije i provesti daljnju kontrolu lanca nadzora. Ako upravno tijelo zaključi da je rizik nezakonite nabave mali, može odlučiti provesti manje kontrole.

Kako je utvrđeno člankom 65. stavkom 4. Provedbene uredbe, upravno tijelo treba provjeriti da su primjerci vrsta navedenih u Prilogu A označeni u skladu s člankom 66. te uredbe.

Za svaki izvoz (ili ponovni izvoz) primjeraka navedenih u Prilogu A ili B koji su označeni preporučljivo je navesti identifikacijske brojeve na izvoznoj dozvoli (ili potvrdi o ponovnom izvozu) u kućici za opis br. 8, kako bi se primjerci što preciznije opisali.

Primjerci vrsta navedenih u Prilogu X. Uredbi 865/2006 ne moraju biti označeni za izvoz i može se smatrati da su ispunjeni uvjeti za izdavanje izvozne dozvole.

6.2.2. Uloga znanstvenog tijela u ocjeni izvoznih dozvola za primjerke uzgojene u zatočeništvu

Na upit upravnog tijela, znanstveno tijelo daje savjete o tome ispunjavaju li primjerci obuhvaćeni dozvolom ili potvrdom kriterije za primjerke uzgojene u zatočeništvu ( u skladu s člankom 54. Provedbene uredbe i člankom 5. stavkom 2. točkom (d) Osnovne uredbe (na koje se upućuje u članku 5. stavku 4.) kako bi procijenilo je li izvoz štetan za očuvanje vrste.

Mišljenja znanstvenog tijela trebala bi se tražiti od slučaja do slučaja i mogu se formulirati za svaki pojedinačni primjerak, za određenu uzgajivačnicu ili za vrstu (npr. je li vrstu lako ili teško razmnožavati).

Ako postoje sumnje u vezi s podrijetlom primjeraka uzgojenih u zatočeništvu iz druge države članice, upravno ili znanstveno tijelo u državi članici izvoza traži od upravnog ili znanstvenog tijela druge države članice da potvrdi ispunjavaju li primjerci uvjete za primjerke uzgojene u zatočeništvu.

Upravna i znanstvena tijela pozivaju se da po potrebi svoje ocjene podijele s tijelima CITES-a drugih država članica EU-a preko baze podataka o uzgoju u zatočeništvu (12).

Osim toga, kad postoji kontinuirana zabrinutost u vezi s uzgojem u zatočeništvu, znanstvena tijela u državama članicama potiču se da preko upravnog tijela o tome obavijeste Skupinu za znanstvenu reviziju (SRG) ili skupinu stručnjaka upravnih tijela CITES-a.

7. Zaplijenjene životinje

U ovom se odjeljku navode smjernice za postupanje sa zaplijenjenim primjercima i o tome mogu li se takvi primjerci držati u objektu za uzgoj u zatočeništvu.

Nakon savjetovanja sa znanstvenim tijelom i drugim relevantnim tijelima prema potrebi, upravno tijelo trebalo bi odlučiti o najprikladnijem postupanju sa zaplijenjenim primjercima te o tome hoće li ih zadržati u zatočeništvu, vratiti ih u zemlju podrijetla radi mogućeg povratka u divljinu (13) ili ih eutanazirati.

Rezolucija Konferencije CITES-a 17.08 o upravljanju nezakonito stečenim i zaplijenjenim primjercima vrsta navedenih na popisu CITES-a (14) može pružiti smjernice o tom pitanju, a posebno dijagram za donošenje odluka u Prilogu 1. Rezoluciji.

Treba uzeti u obzir prvotni razlog za oduzimanje jer primjerci ponekad nisu oduzeti zbog pitanja u pogledu njihove zakonitosti već zbog drugih kršenja (npr. zbog uvjeta prijevoza). Upravna tijela trebala bi se upoznati i s novim praksama krijumčarenja u kojima krijumčari računaju na to da se primjerci oduzimaju i legaliziraju u okviru centara za spašavanje. Upravna tijela trebala bi poduzeti sve mjere opreza kako bi se izbjeglo da zaplijenjeni primjerci završe u rukama osoba koje su sudjelovale u kaznenom djelu.

Oduzeti primjerci mogli bi se dodati rasplodnim fondovima vrsta za koje ti fondovi već postoje u EU-u ili upotrijebiti za uspostavu novih rasplodnih fondova. Ako se radi o vrsti za koju postoji EAZA-in program uzgoja ex-situ (EEP), Europska matična knjiga (ESB) i slično, idealno bi bilo primjerak uključiti u tu vrstu koordiniranog programa uzgoja. To posebno vrijedi za vrstu koja prethodno nije bila uvezena s valjanim dozvolama ili potvrdama u okviru CITES-a.

Države članice mogu surađivati s drugim strankama CITES-a u pravilnom postupanju sa zaplijenjenim životinja dopuštanjem uvoza, izvoza ili ponovnog izvoza takvih primjeraka. U slučaju uvoza i dalje treba ispuniti zahtjev da se njime ne šteti očuvanju vrste. Međutim, komercijalna trgovina zaplijenjenim primjercima navedenima u Prilogu A nije dopuštena.

Treba razlikovati primjerke vrsta navedenih u Prilogu A i one navedene u Prilozima B, C ili D. Dodatni oprez nužan je za rijetke vrste ili vrste koje se (gotovo) nikad nije uzgajalo u EU-u.

Člankom 8. stavkom 6. Osnovne uredbe nadležna tijela država članica ovlašćuje se da prodaju sve zaplijenjene primjerke vrsta navedenih u prilozima B do D pod uvjetom da se on time ne vrati izravno fizičkoj ili pravnoj osobi od koje je zaplijenjen ili koja je bila stranka u prekršaju. Takvi se primjerci tada mogu rabiti u sve svrhe kao da su zakonito nabavljeni.

Zaplijenjeni primjerci vrsta navedenih u Prilogu A ne smiju se prodavati. Primjerke iz Priloga A trebalo bi smatrati zakonito nabavljenima nakon što su zaplijenjeni i predani skrbniku koji ih drži za nekomercijalne svrhe. Trebalo bi navesti pojedinosti o tome kako se ti primjerci i njihovi potencijalni potomci mogu koristiti.

Podrobnija procjena potrebna je da bi se ocijenilo mogu li se zaplijenjeni primjerci vrsta iz Priloga A dodati u rasplodni fond. Pri ocjeni može li se zaplijenjeni primjerak vrste iz Priloga A povjeriti objektu za uzgoj u zatočeništvu, trebalo bi razmotriti sljedeće aspekte (uz savjetovanje s relevantnim znanstvenim tijelom):

— je li objekt za uzgoj u zatočeništvu povezan s formalnim programom očuvanja vrste s pomoću uzgoja u zatočeništvu? ili je riječ o komercijalnoj organizaciji koja prodaje većinu potomaka?

— je li zabilježeno da se ta vrsta uzgaja u zatočeništvu i daje potomke druge generacije (F2)?

— je li poznato porijeklo primjerka?

Davanje potpunog vlasništva nad zaplijenjenim primjerkom komercijalnom objektu za uzgoj u zatočeništvu bilo bi protivno propisima EU-a o trgovini divljim vrstama. Primjerci navedeni u Prilogu A mogu se „usvojiti” pod uvjetom da i. objekt ima neophodno znanje i infrastrukturu te ii. životinje neće biti upotrijebljene za prodaju ili komercijalni uzgoj.

Ako zaplijenjeni primjerak treba premjestiti u drugu državu članicu, prije izdavanja potvrde kojom se taj premještaj odobrava, nadležno upravno tijelo trebalo bi stupiti u kontakt sa znanstvenim tijelom u državi članici primateljici (u skladu s člankom 9. Osnovne uredbe) i (idealno) obavijestiti upravno tijelo u državi članici primateljici. U potvrdi bi trebalo navesti sve eventualne restrikcije u pogledu upotrebe primjerka u skladu s dogovorom uključenih država članica.

(1) Uredba Vijeća (EZ) br. 338/97 od 9. prosinca 1996. o zaštiti vrsta divlje faune i flore uređenjem trgovine njima (SL L 61, 3.3.1997., str. 1.) („Osnovna uredba”) te povezane uredbe Komisije, a posebno: Uredba Komisije (EZ) br. 865/2006 od 4. svibnja 2006. o utvrđivanju detaljnih pravila o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 338/97 o zaštiti divlje faune i flore uređenjem trgovine njima (SL L 166, 19.6.2006., str. 1.) („Provedbena uredba”) i Provedbena uredba Komisije (EU) br. 792/2012 od 23. kolovoza 2012. o utvrđivanju pravila za oblikovanje dozvola, potvrda i drugih dokumenata predviđenih Uredbom Vijeća (EZ) br. 338/97 o zaštiti vrsta divlje faune i flore uređenjem trgovine njima te izmjeni Uredbe Komisije (EZ) br. 865/2006 (SL L 242, 7.9.2012., str. 13.) („Uredba o dozvolama”).

(2) „Primjerci uzgojeni u zatočeništvu” u ovom su dokumentu oni koji ispunjavaju uvjete iz članka 54. Provedbene uredbe

(3) Harfoot, M. et al, 2018. Unveiling the patterns and trends in 40years of global trade in CITES-listed wildlife. (Obrasci i trendovi tijekom 40 godina svjetske trgovine divljim vrstama uvrštenima na popis CITES-a) Biological Conservation, 223, str. 47.–57.

(4) Ovo se odnosi na status vrste s Crvenog popisa IUCN-a, a ne na dodatke CITES-u u koje je vrsta uvrštena.

(5) https://eur-lex.europa.eu/legal-content/HR/TXT/PDF/?uri=CELEX:52019XC0321(01)&from=HR

(6) Članak 11. stavak 2. točka (a) Osnovne uredbe.

(7) Vidjeti https://www.eaza.net/assets/Uploads/CCC/August-2020.pdf

(8) Npr. tvrdnje o stvaranju potomaka u razmjeru ili brzinom čija se izvedivost može smatrati malo vjerojatnom uzimajući u obzir biološke značajke vrste koja se razmnožava.

(9) http://captivebreeding.unep-wcmc.org

(10) https://speciesplus.net/species

(11) Dokaz o zakonitoj nabavi živih životinja koje pripadaju vrstama iz Priloga B i potrebna dokumentacija(SL C 107, 21.3.2019., str. 2.).

(12) http://captivebreeding.unep-wcmc.org

(13) Povratak u divljinu često nije moguć.

(14) https://cites.org/sites/default/files/document/E-Res-17-08.pdf