Ključni cilj buduće klimatske i energetske politike jest daljnje osiguravanje dostupnije energije poduzećima, industriji i potrošačima. U skladu s tim, u okviru za 2030. i njegovim ciljevima ističe se potreba za ostvarenjem klimatskih i energetskih ciljeva na najekonomičniji način. Takav pristup zahtjeva da države članice imaju fleksibilnost u načinima ispunjenja svojih obveza, uzimajući u obzir nacionalne okolnosti. Na temelju toga Komisija je predložila obvezujuće ciljeve za smanjenje emisija stakleničkih plinova za 40 % do 2030. (u odnosu na emisije iz 1990.) te za rast udjela energije iz obnovljivih izvora za najmanje 27 % u ukupnoj potrošenoj energiji do 2030. To su ključne točke ekonomičnog puta prema konkurentnom niskougljičnom gospodarstvu u 2050.

Potrošnja energije u prometu narasla je za 35 % u razdoblju 1990. – 2007., no nakon toga zabilježen je trend smanjenja. Do danas, najvažniji alat za rješavanja toga problema su standardi u pogledu CO2 kojima se smanjuju emisije stakleničkih plinova te povećava energetska učinkovitost automobila i kombi-vozila , iako su ostali čimbenici poput visokih cijena nafte i sporog rasta mobilnosti također pridonijeli padu potrošnje energije od 8 % u razdoblju između 2007. i 2012.

Smanjena potražnja za fosilnim gorivima dovest će do nižih cijena energije. Prema jednoj od procjena svaka dodatna ušteda energije od 1 % dovest će do smanjenja cijena plina za oko 0,4 % te smanjenja cijena nafte za oko 0,1 % u 2030.

Nakon uvođenja zahtjeva u pogledu energetske učinkovitosti u građevinske propise, nove zgrade danas troše upola manje energije nego tipične zgrade iz 1980-ih. Međutim, 64 % grijača prostora, na primjer, još uvijek je neučinkovito, u najboljem slučaju to su modeli koji rade na niskoj temperaturi , a 44 % prozora još uvijek ima jednoslojno staklo . Uskoro će se na tržištu početi osjećati utjecaj novih standarda učinkovitosti i označavanja za grijače prostora i vode. Što se tiče električne energije, očekuje se da će potrošači korištenjem učinkovitijim uređaja uštedjeti 100 milijardi EUR godišnje do 2020. na svojim računima za potrošnju energije, odnosno 465 EUR po kućanstvu.

REF2013

Osnova Staklenički plinovi 40

(40 % staklenički plinovi, 27 % obnovljivi izvori energije, 25 % energetska učinkovitost) Ambiciozniji cilj za energetsku učinkovitost (%) 27 28 29 30 35 40 Uštede energije u 2030.

(procijenjeno u odnosu na projekciju početnih vrijednosti za potrošnju primarne energije iz 2007.) 21,0% 25,1% 27,4% 28,3 % 29,3% 30,7% 35,0% 39,8% Potrošnja primarne energije u 2030. (Mtoe) [Nacionalna bruto potrošnja energije, ne uključujući neenergetsko korištenje] 1490 1413 1369 1352 1333 1307 1227 1135 Troškovi energetskih sustava bez utjecaja energetske učinkovitosti na nefinancijske troškove

(godišnji prosjek u razdoblju 2011. - 2030. u milijardama '10 EUR) 2067 2069 2069 2074 2082 2089 2124 2181 Izdaci za ulaganja (godišnji prosjek u razdoblju 2011. - 2030. u milijardama' 10 EUR) 816 854 851 868 886 905 992 1147 Neto uvoz plina u 2030. (u milijardama kubičnih metara) 320 276 267 256 248 237 204 184 Troškovi uvoza fosilnih goriva (godišnji prosjek u razdoblju 2011. - 2030. u milijardama '10 EUR) 461 452 447 446 444 441 436 434 Zaposlenost u 2030. (milijuni osoba) 231,74 nije primjenjivo nije primjenjivo 232,39 nije primjenjivo 232,53 233,16 235,21 Prosječna cijena električne energije u 2030. (EUR/MWh) 176 179 180 179 178 178 177 182

Procjenjuje se da bi se godišnji prosječni trošak energetskog sustava povećao ostvarivanjem cilja uštede energije od 25 % s 2067 milijardi EUR na 2069 milijardi EUR godišnje (2011. – 2030.), tj. za otprilike 2 milijarde EUR godišnje ili 0,09 %. Značajni troškovi energetskog sustava koje će države članice snositi dio su obnove zastarjelog energetskog sustava, koja je u tijeku. Uz uštede energije od 25 % okvirom za 2030. postigli bi se značajni pomaci u pogledu energetske ovisnosti Unije u odnosu na sadašnje trendove i politike. Ostvarila bi se ušteda od 9 milijardi EUR godišnje na uvozu fosilnog goriva (2 % manje), a uvoz plina smanjio bi se za 13 % (cca. 44 milijarde kubičnih metara).

Cilj ušteda energije od 40 % koji zagovara Europski parlament imao bi važan utjecaj na energetsku ovisnost jer bi se uštedom smanjio naročito uvoz plina. Te koristi u smislu energetske sigurnosti bile bi međutim popraćene velikim povećanjem ukupnih troškova energetskog sustava, koji bi se na godišnjoj razini povećali s 2069 milijardi EUR na 2181 milijardu EUR, tj. za otprilike 112 milijardi EUR godišnje u razdoblju od 2011. do 2030.

Komisija je procijenila raspon razina ambicije između ušteda energije od 25 % i 40 %. Analiza je pokazala da se koristi povećavaju s povećanom ambicijom energetske učinkovitosti te da bi se uvoz plina smanjio za 2,6 % kod svake dodatne uštede energije od 1 %. To ima izravan utjecaj na povećanje sigurnosti opskrbe EU-a, iako kod ušteda energije većih od 35 % naglo pada stopa smanjenja uvoza plina iz dodatnih ušteda energije.

Općenito, Tablica 1. i Slika 2. jasno pokazuju da ambiciozniji cilj za energetsku učinkovitost omogućuje veće koristi, posebice u pogledu uvoza fosilnih goriva. Dodatne koristi uključuju koristi od smanjenih emisija stakleničkih plinova, smanjene buke i zagađenja zraka, vode i tla, smanjenog korištenja resursa za dobivanje, transformaciju, prijenos i korištenje energije, kao i koristi za ljudsko zdravlje i stanje ekosustava. One su upotpunjene i koristima u smislu potencijalno viših razina zaposlenosti. Ipak, ostvarenje cilja smanjenja stakleničkih plinova za 40 % uključuje i dodatne troškove. Na primjer, cilj od 28% za energetsku učinkovitost doveo bi do povećanja ukupnih troškova energetskog sustava s 2069 milijardi EUR godišnje uz uštede od 25 % na 2074 milijarde EUR, tj. do povećanja od oko 5 milijardi EUR godišnje, odnosno 0,24%, u razdoblju od 2011. do 2030. Iz Slike 2. vidljivo je da troškovi energetske učinkovitosti rastu brže nego uštede na uvozu fosilnih goriva.

Slika 2. Dodatni prosječni godišnji troškovi energetskog sustava i uštede fosilnih goriva u usporedbi sa središnjim scenarijem kojim se planira smanjenje stakleničkih plinova za 40 %, korištenje 27% energije iz obnovljivih izvora i uštede energije od 25%.

Napomena. U Tablici 1. prikazan je sažetak troškova i koristi različitih razina uštede energije u 2030.

Važan aspekt je i distribucija utjecaja. Dodatne mjere za poboljšanje energetske učinkovitosti trebalo bi uglavnom usmjeriti na energetsku učinkovitost zgrada i proizvoda te se one zato u velikoj mjeri odnose na sektore koji nisu dio ETS-a. Što se tiče građevinskog sektora, koji predstavlja oko 10 % BDP-a EU-a, poboljšanja energetske učinkovitosti zgrada najbolji su način ponovnog ostvarivanja rasta nakon recesije.

4.Financiranje energetske učinkovitosti i približavanje 2030.

Mogućnosti koje proizlaze iz energetske učinkovitosti navedene u ovom pregledu mogu se financirati uz uvjet da se uspostavi učinkovit okvir za financiranje kako bi se pokrili znatni početni troškovi.

Sredstva Unije trebala bi djelovati kao poluga za privatno financiranje

Značajna sredstva Unije bit će dostupna za provedbu mjera energetske učinkovitosti u razdoblju do 2020. unutar postojećeg višegodišnjeg financijskog okvira. Korištenje tih sredstava već sada predstavlja ključnu točku rasprave s državama članicama u pogledu općeg dogovora o okviru za 2030. i ostvarenja poštene i pravedne raspodjele napora.

Ako se sredstva pametno iskoriste, ulaganja iz razdoblja do 2020. dovest će do daljnjih ušteda energije potrebnih i nakon 2020. Većina potencijala za uštedu energije leži u građevinskom sektoru s obzirom da 40 % potrošnje energije u EU-u otpada na zgrade, a gotovo 90 % površina u zgradama u EU-u u privatnom je vlasništvu te je više od 40 % stambenih zgrada sagrađeno prije 1960. To upućuje na potrebu za značajnim privatnim financiranjem. Stoga je ključno da se uspostavi tržište za poboljšanja energetske učinkovitosti i da se javna sredstva iskoriste kao poluga za privatni kapital.