Nadalje, nezakonita trgovina otpadom jedan je od najtežih oblika kaznenih djela protiv okoliša i područje u kojem djeluju mreže organiziranog kriminala, kako za pošiljke otpada unutar EU-a tako i za one izvan EU-a. Koordinirane kampanje za izvršavanje zakonodavstva pokazuju da bi nezakonito moglo biti između 15 % i 30 % pošiljki otpada, što čini ukupnu vrijednost od 9,5 milijardi EUR godišnjih prihoda od nezakonitog trgovanja otpadom u EU-u. Osim štete za okoliš, nezakonita trgovina otpadom također predstavlja sigurnosne prijetnje, posebno u situacijama u kojima se kriminalne skupine povezane s takvim pošiljkama nalaze u nekoliko zemalja. Stoga je iznimno važno da EU i države članice borbu protiv nezakonite trgovine otpadom uvrste među prioritete agencija za izvršavanje zakonodavstva, poboljšaju suradnju svih relevantnih tijela i osiguraju da sankcije protiv kriminalnih aktivnosti u sektoru otpada stvarno imaju odvraćajući učinak.

Izvoz otpada iz EU-a od 2004. se povećao za 75 %, a gotovo polovina tog otpada namijenjena je otpremi u zemlje koje nisu članice OECD-a. To je uzrokovalo veće onečišćenje povezano s nepropisnom obradom dijela tog otpada u mnogim odredišnim zemljama. Velike količine otpada izvezenog iz EU-a završavaju na otvorenim odlagalištima ili se spaljuju na otvorenom, čime se onečišćuju zrak i voda, šteti javnom zdravlju i ispuštaju znatne količine stakleničkih plinova. To je posebno problematično u zemljama u razvoju i zemljama u usponu, koje se već suočavaju s problemima u obradi kućanskog otpada i za koje se očekuje da će u budućnosti doživjeti najveći porast stvaranja otpada. Istjecanje izvezenog plastičnog otpada u oceane također je postalo važan izvor onečišćenja mora. Sve veći broj zemalja uveo je ograničenja ili zabrane uvoza otpada, posebno Kina, koja je bila najveći uvoznik plastičnog i papirnatog otpada iz EU-a, ali i drugi važni uvoznici otpada iz EU-a u jugoistočnoj Aziji.

Trenutačno je samo 12 % materijala koje industrija EU-a upotrebljava reciklirano. Iako se količina pošiljki otpada za oporabu u EU-u stalno povećavala u posljednjem desetljeću, previše otpadnih materijala u EU-u se još uvijek ne priprema za ponovnu uporabu niti reciklira u nove proizvode, što predstavlja znatan gubitak u prelasku EU-a na kružno gospodarstvo. EU svake godine izvozi oko 33 milijuna tona otpada. To čini oko 16 % ukupne svjetske trgovine otpadom, zbog čega je EU jedan od glavnih izvoznika otpada u svijetu. EU također uvozi 16 milijuna tona otpada, a sa 70 milijuna tona otpada trguje se unutar EU-a. EU se uvelike oslanja na izvoz nekoliko tokova otpada, posebno željeznog i neželjeznog metalnog otpada te papirnatog, plastičnog, tekstilnog i staklenog otpada.

Pouzdano integrirano tržište uvjet je za dobro funkcioniranje kružnog gospodarstva. Kako bi otpad mogao postati resurs, nužno je olakšati cirkulaciju otpada kako bi se osigurali vrijedni tokovi materijala i poduprla održiva i otporna proizvodnja, ponovna proizvodnja i ponovna uporaba. Tako će se doprinijeti ostvarivanju klimatskih ciljeva EU-a utvrđenih u Propisu o klimi i paketu zakonodavnih prijedloga EU-a „Spremni za 55 %” kako bi se emisije stakleničkih plinova do 2030. smanjile za 55 % u odnosu na razine iz 1990.

·utvrđivanje jasnih kriterija za sprečavanje lažnog izvoza otpada kao „rabljene robe”. To bi Komisiji omogućilo da u suradnji s relevantnim dionicima i državama članicama donese kriterije za posebne problematične vrste otpada kako bi se rabljena roba razlikovala od otpada. Time će se osigurati da se predmeti kao što su otpadna vozila, otpadne baterije ili tekstilni otpad, koji se često označavaju kao rabljeni proizvodi, ne izvoze izvan OECD-a ako bi mogli uzrokovati znatnu štetu za okoliš i zdravlje.

·ograničavanje izvoza sveg otpada u zemlje koje nisu članice OECD-a. Izvoz otpada sa „zelenog popisa” iz EU-a u zemlje koje nisu članice OECD-a trebalo bi odobriti samo za one zemlje koje izričito obavijeste EU da su spremne primiti izvoz otpada iz EU-a i dokažu svoju sposobnost obrade tog otpada na način koji je održiv kad je riječ o okolišu. Te treće zemlje bit će uvrštene na popis zemalja u koje bi bio odobren izvoz otpada sa zelenog popisa. Taj popis sastavit će Komisija, a izvoz neće biti moguć za zemlje i otpad koji nisu navedeni na popisu,

U postojećem zakonodavstvu EU-a, uz zabranu izvoza opasnog otpada u zemlje koje nisu članice OECD-a, utvrđeno je da se otpad smije izvoziti izvan EU-a samo ako se njime upravlja na održiv način u odredišnim zemljama, pod uvjetima koji su u širem smislu istovjetni onima u EU-u. Nedostatak jasnih odredaba i mehanizama za provedbu tog ključnog načela doveo je do njegove slabe primjene. U praksi, otkad je 2006. donesena postojeća Uredba o pošiljkama otpada, izvoz otpada izvan EU-a naglo je porastao, a obrađuje li se otpad na održiv način u odredišnim zemljama kontrolira se slabo ili se ne kontrolira uopće. To se posebno odnosi na neopasni otpad (otpad sa „zelenog popisa”), čiji izvoz ne podliježe prethodnom odobrenju nadležnih tijela.

Gospodarenje otpadom i dalje je jedan od najvećih ekoloških izazova za naš planet. To se posebno odnosi na zemlje u usponu i zemlje u razvoju, u kojima se očekuje da će zbog brze urbanizacije i poboljšanja životnog standarda naglo porasti stvaranje otpada. U mnogima od njih politike, zakonodavstvo i infrastruktura još ne postoje ili su nedostatni za suočavanje s porastom stvaranja otpada iz kućanstava i industrije. Zbog velikih količina otpada koje se zakonito ili nezakonito izvoze iz EU-a postoji opasnost od gomilanja problema s kojima se te zemlje već suočavaju u gospodarenju vlastitim otpadom. EU bi stoga, u suradnji sa svojim međunarodnim partnerima, trebao uvrstiti bolje iskorištavanje svjetske trgovine otpadom, poboljšanje gospodarenja otpadom u trećim zemljama i suzbijanje nezakonite trgovine otpadom među prioritete.

3.1. Bolje iskorištavanje svjetske trgovine otpadom

EU je predvodnik u promicanju multilateralnih inicijativa za poboljšanje gospodarenja otpadom i bolje praćenje međunarodnih pošiljki otpada.

Zbog negativnih utjecaja na okoliš povezanih sa sve većom količinom plastičnog otpada koji se izvozi u zemlje u razvoju 187 stranaka Baselske konvencije o nadzoru prekograničnog prometa opasnog otpada i njegovu odlaganju donijelo je 2019. nova globalna pravila kojima se uređuje trgovina plastičnim otpadom. Osim Baselske konvencije, u skladu s pravilima EU-a od 2021. je zabranjen izvoz nerazvrstanog plastičnog otpada iz EU-a u zemlje koje nisu članice OECD-a.

Tekući rad na plastičnom otpadu i dalje će biti visoko na listi prioriteta, a Komisija će pomno pratiti izvoz plastičnog otpada kako bi osigurala ispravnu provedbu novih pravila iz Baselske konvencije. Posebno će pripaziti i na to da se plastični otpad koji se prethodno izvozio izvan EU-a ne preusmjerava u države članice EU-a koje nemaju dovoljno kapaciteta za održivu obradu tog otpada. Komisija će 2023. objaviti izvješće o pošiljkama plastičnog otpada.

Na temelju nedavnih odluka iz Baselske konvencije o trgovini plastičnim otpadom EU će nastaviti podupirati multilateralne institucije koje preuzimaju vodeću ulogu u rješavanju globalnih pitanja povezanih s pošiljkama otpada, posebno u okviru Programa Ujedinjenih naroda za okoliš (UNEP) i Baselske konvencije. Komisija će se posebno angažirati u utvrđivanju daljnjih primjerenih globalnih pravila i zahtjeva za trgovinu otpadom koji bi mogao posebno naštetiti okolišu i javnom zdravlju, posebno na sljedeće načine:

·jačanjem nadzora međunarodne trgovine e-otpadom u kontekstu rasprave o prijedlogu za pojašnjenje statusa te vrste otpada te bolje praćenje međunarodne trgovine tim otpadom u okviru Baselske konvencije 2022.,

·podupiranjem globalnog djelovanja u području izvoza rabljenih vozila kako se rabljena vozila koja onečišćuju i koja nisu tehnički uporabljiva ne bi izvozila u zemlje u razvoju, na temelju inicijativa koje poduzimaju afričke zemlje u vezi s uvozom rabljenih automobila,

·povećanjem transparentnosti i održivosti u svjetskoj trgovini tekstilnim otpadom i rabljenim tekstilom,

·ispitivanjem mogućnosti stavljanja dodatnih vrsta otpada pod nadzor Baselske konvencije nakon što se utvrdi da trenutačni trgovinski obrasci tih tokova otpada nisu održivi,

·daljnjom modernizacijom Baselske konvencije, posebno osiguravanjem boljeg funkcioniranja postupka obavješćivanja, poticanjem stranaka da se koriste digitalnim rješenjima za razmjenu informacija i daljnjim radom na klasifikaciji postupaka obrade otpada i svojstava koja otpad čine opasnim.

EU će promicati i poboljšanje pravnog okvira OECD-a o pošiljkama otpada . Trebao bi se poboljšati uključivanjem jasnih odredbi koje će odražavati potrebu da svaka zemlja OECD-a uvede postupke obrade otpada u skladu s kriterijima gospodarenja koje je prihvatljivo za okoliš te da osigura odgovarajuću kontrolu i inspekciju pošiljki otpada.

Na bilateralnoj razini EU će pojačati suradnju u pitanjima od zajedničkog interesa povezanima s pošiljkama otpada. To će učiniti u okviru dijaloga o okolišu s trećim zemljama i regijama, kao i u kontekstu poglavlja o održivom razvoju iz bilateralnih i međuregionalnih trgovinskih sporazuma EU-a, u skladu s općim ciljevima EU-a da poveća dimenziju održivosti svoje trgovinske politike.

EU će nastaviti intenzivnu suradnju s građanima, koji izričito zahtijevaju da EU riješi problem otpada i potiče recikliranje, te će surađivati s organizacijama civilnog društva i podupirati njihovo djelovanje. Te organizacije posebno su važne za stvaranje svijesti u društvu o rizicima za okoliš i javno zdravlje koji su povezani s otpremom otpada u treće zemlje te za suzbijanje tih rizika.

3.2. Poboljšanje gospodarenja otpadom i kružnog gospodarstva u trećim zemljama

EU će nastaviti provoditi diplomaciju u okviru zelenog plana i učinkovito iskorištavati svoj utjecaj na globalnoj razini kako bi promicao bolje gospodarenje otpadom i prihvaćanje modela kružnog gospodarstva u cijelom svijetu. To uključuje osiguravanje stručnog znanja i financijskih sredstava za jačanje međunarodnih partnerstava s trećim zemljama i djelovanja u tim zemljama. To je jedan od glavnih prioriteta multilateralnog programa EU-a za okoliš, posebno u Skupštini Ujedinjenih naroda za okoliš (UNEA), skupinama G20 i G7, OECD-u, multilateralnim sporazumima o okolišu kao što su Baselska, Rotterdamska, Stockholmska i Minamatska konvencija, kao i u Međunarodnom panelu za resurse. EU je imao važnu ulogu u uspostavi Globalnog saveza za kružno gospodarstvo i učinkovitost resursa (GACERE), koji se podupire iz Instrumenta EU-a za partnerstvo. Instrument za partnerstvo osim toga potiče suradnju s različitim regijama u borbi protiv onečišćenja plastikom i promiče prelazak na kružno gospodarstvo. EU aktivno promiče donošenje globalnog sporazuma o plastici u kontekstu UNEA-e. Uz to EU surađuje s regionalnim savezima i koalicijama za kružno gospodarstvo u drugim regijama, posebno Africi i Latinskoj Americi.

EU podupire konkretni rad koji se provodi u okviru Baselske konvencije kako bi se poboljšalo upravljanje nizom tokova otpada, posebno kućanskim otpadom, plastičnim otpadom, e-otpadom, otpadnim baterijama ili otpadom koji sadržava postojane organske onečišćujuće tvari. Potporu pruža razvojem posebnih tehničkih smjernica i putem globalnih partnerstava koja okupljaju dionike i zemlje kako bi osmislili konkretna rješenja za pitanja gospodarenja otpadom. Još jedan od prioriteta u multilateralnim forumima kao što su Organizacija za hranu i poljoprivredu i Međunarodna pomorska organizacija bit će pitanje morskog smeća.

Na regionalnoj i bilateralnoj razini na tim će se prioritetima raditi s posebnim naglaskom na balkanskoj regiji, sredozemnom bazenu (posebno Turskoj, u koju se iz EU-a izvoze daleko najveće količine otpada), afričkom kontinentu, zemljama jugoistočne Azije i malim otočnim državama u razvoju na Karibima i Pacifiku.