OBRAZLOŽENJE

1.KONTEKST PRIJEDLOGA

•Razlozi i ciljevi prijedloga

Cilj je Unije stvoriti, održavati i razvijati područje slobode i pravde u kojem su osigurani slobodno kretanje osoba, pristup pravosuđu i potpuno poštovanje temeljnih prava.

Radi ostvarenja tog cilja predsjednica Komisije von der Leyen u svojem je govoru o stanju Unije 2020. izjavila da „ako ste roditelj u jednoj zemlji, roditelj ste u svakoj zemlji”. Tom je izjavom predsjednica Komisije spomenula potrebu da se osigura da se roditeljstvo utvrđeno u jednoj državi članici priznaje u svim ostalim državama članicama u sve svrhe. Ta je inicijativa utvrđena kao ključna mjera u Strategiji EU-a o pravima djeteta i Strategiji EU-a za ravnopravnost LGBTIQ osoba.

Cilj je Prijedloga ojačati zaštitu temeljnih prava i drugih prava djece u prekograničnim situacijama, uključujući njihovo pravo na identitet, nediskriminaciju i na privatni i obiteljski život te prava na nasljeđivanje i uzdržavanje u drugoj državi članici, pri čemu je primarni cilj najbolji interes djeteta. U skladu s tim ciljem, u zaključcima Vijeća o strategiji EU-a o pravima djeteta naglašava se da su prava djece univerzalna, da svako dijete uživa ista prava bez ikakve diskriminacije te da najbolji interesi djeteta moraju biti na prvom mjestu u svim djelovanjima koja se odnose na djecu, bez obzira na to poduzimaju li ih javna tijela ili privatne institucije.

Dodatni su ciljevi Prijedloga pružanje pravne sigurnosti i predvidljivosti pravila o međunarodnoj nadležnosti i mjerodavnom pravu za utvrđivanje roditeljstva u prekograničnim situacijama i o priznavanju roditeljstva te smanjenje pravnih troškova i opterećenja za obitelji i pravosudne sustave država članica u vezi sa sudskim postupcima za priznavanje roditeljstva u drugoj državi članici.

Potrebno je osigurati priznavanje roditeljstva među državama članicama jer se građani sve više nalaze u prekograničnim situacijama, na primjer ako imaju članove obitelji u drugoj državi članici, putuju unutar Unije ili se sele u drugu državu članicu kako bi pronašli posao, osnovali obitelj ili kupili nekretninu u drugoj državi članici. Međutim, procjenjuje se da se dva milijuna djece trenutačno suočava sa situacijom u kojoj priznavanje njihova roditeljstva utvrđenog u jednoj državi članici nije u sve svrhe priznato u drugoj državi članici.

Pravom Unije od država članica već se zahtijeva da priznaju roditeljstvo djeteta utvrđeno u drugoj državi članici za potrebe prava koja dijete ima na temelju prava Unije, posebno na temelju prava Unije o slobodnom kretanju, uključujući Direktivu 2004/38/EZ o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravište na području države članice, koje uključuje pravo na jednako postupanje i zabranu prepreka u pitanjima kao što je priznavanje imena.

Međutim, pravom Unije još se ne zahtijeva da države članice priznaju roditeljstvo djeteta utvrđeno u drugoj državi članici u druge svrhe. To nepriznavanje može imati znatne negativne posljedice za djecu. To onemogućuje ostvarivanje njihovih temeljnih prava u prekograničnim situacijama i može dovesti do uskraćivanja prava koja proizlaze iz roditeljstva u skladu s nacionalnim pravom. Djeca stoga mogu izgubiti svoja nasljedna prava ili prava na uzdržavanje u drugoj državi članici ili pravo na to da bilo koji od njihovih roditelja djeluje kao njihov pravni zastupnik u drugoj državi članici u pitanjima kao što su liječenje ili školovanje. Te poteškoće mogu prisiliti obitelji da pokrenu sudski postupak kako bi se roditeljstvo njihove djece priznalo u drugoj državi članici, ali ti sudski postupci iziskuju vrijeme te predstavljaju troškove i teret za obitelji i pravosudne sustave država članica te imaju neizvjesne rezultate. Naposljetku, iako su države članice obvezne priznati roditeljstvo utvrđeno u drugoj državi članici za potrebe prava koja proizlaze iz prava Unije, obitelji mogu biti onemogućene u ostvarivanju svojih prava na slobodno kretanje zbog straha da roditeljstvo njihove djece neće biti priznato u drugoj državi članici u sve svrhe.

Razlozi za trenutačne poteškoće s priznavanjem roditeljstva proizlaze iz činjenice da države članice imaju različita materijalna pravila o utvrđivanju roditeljstva u domaćim situacijama, koja jesu i ostat će u njihovoj nadležnosti, ali i različita pravila o međunarodnoj nadležnosti i kolizijska pravila u pogledu propisa o utvrđivanju roditeljstva u prekograničnim situacijama i o priznavanju roditeljstva utvrđenog u drugoj državi članici, u vezi s kojim Unija ima nadležnost djelovati. Međutim, danas instrumenti Unije o obiteljskom pravu s prekograničnim implikacijama, među ostalim o roditeljskoj odgovornosti i uzdržavanju, o nasljeđivanju i predočavanju javnih isprava u drugoj državi članici, ne uključuju pravila o međunarodnoj nadležnosti ili sukobu zakona za utvrđivanje roditeljstva u prekograničnim situacijama ili o priznavanju roditeljstva među državama članicama.

Pritužbe građana, predstavke upućene Europskom parlamentu i sudski postupci ukazuju na probleme s kojima se obitelji susreću pri priznavanju roditeljstva svoje djece u prekograničnim situacijama unutar Unije, među ostalim kada se sele u drugu državu članicu ili se vraćaju u svoju državu članicu podrijetla te traže priznavanje roditeljstva u sve svrhe.

Kako bi se riješili problemi povezani s priznavanjem roditeljstva u sve svrhe i premostio postojeći jaz u pravu Unije, Komisija predlaže donošenje pravila Unije o međunarodnoj nadležnosti u području roditeljstva (utvrđivanje sudova država članica nadležnih za rješavanje pitanja roditeljstva, među ostalim za utvrđivanje roditeljstva u prekograničnim situacijama) i primjenjivog prava (određivanje nacionalnog prava koje bi se trebalo primjenjivati na pitanja roditeljstva, među ostalim na utvrđivanje roditeljstva u prekograničnim situacijama) kako bi se zatim u državi članici olakšalo priznavanje roditeljstva utvrđenog u drugoj državi članici. Komisija predlaže i uspostavu europske potvrde o roditeljstvu koju djeca (ili njihovi pravni zastupnici) mogu zatražiti i upotrijebiti za podnošenje dokaza o roditeljstvu u drugoj državi članici.

S obzirom na to da u međunarodnom pravu, pravu Unije i pravu država članica sva djeca imaju ista prava bez diskriminacije, Prijedlogom je obuhvaćeno priznavanje roditeljstva djeteta bez obzira na to kako je dijete začeto ili rođeno te bez obzira na vrstu obitelji djeteta. Prijedlog stoga uključuje priznavanje roditeljstva djeteta s istospolnim roditeljima i priznavanje roditeljstva djeteta slijedom domaćeg posvojenja u državi članici.

Međutim, Prijedlog ne utječe na nadležnost država članica za donošenje pravila materijalnog obiteljskog prava kao što su pravila o definiciji obitelji ili utvrđivanju roditeljstva u domaćim situacijama. Prijedlog ne utječe ni na pravila država članica o priznavanju brakova ili registriranih partnerstava sklopljenih u inozemstvu.

Prijedlog se primjenjuje neovisno o državljanstvu djece i državljanstvu njihovih roditelja. Međutim, u skladu s postojećim instrumentima Unije u građanskim stvarima (uključujući obiteljsko pravo) i trgovačkim stvarima, Prijedlogom se zahtijeva samo priznavanje ili prihvaćanje isprava kojima se utvrđuje ili dokazuje roditeljstvo izdanih u državi članici, dok će se priznavanje ili prihvaćanje isprava kojima se utvrđuje ili dokazuje roditeljstvo izdanih u trećoj državi i dalje uređivati nacionalnim pravom.

•Dosljednost s odredbama politike u tom području

Države članice danas su već obvezne u skladu s postojećim pravom Unije priznati roditeljstvo djeteta utvrđeno u drugoj državi članici u svrhu ostvarivanja prava koja dijete ima na temelju prava Unije, posebno prava o slobodnom kretanju. Ovaj Prijedlog ne utječe na tu obvezu država članica. Međutim, u nedostatku pravila Unije o međunarodnoj nadležnosti i mjerodavnom pravu za utvrđivanje roditeljstva u prekograničnim situacijama i o priznavanju roditeljstva u drugoj državi članici u svrhu ostvarivanja prava koja dijete ima na temelju roditeljstva prema nacionalnom pravu, ta su pitanja trenutačno uređena pravom svake države članice.

Postojećim instrumentima Unije uređuje se priznavanje sudskih odluka i javnih isprava u nekoliko područja izravno relevantnih za djecu u prekograničnim situacijama, kao što su roditeljska odgovornost, uzdržavanje i nasljeđivanje. Međutim, pitanja roditeljstva isključena su iz područja primjene tih instrumenata. S druge strane, Uredba o javnim ispravama bavi se pitanjem vjerodostojnosti javnih isprava u određenim područjima, uključujući rođenje, roditeljstvo i posvojenje, ali ne obuhvaća priznavanje sadržaja takvih javnih isprava. Donošenjem zajedničkih pravila o međunarodnoj nadležnosti i mjerodavnom pravu za utvrđivanje roditeljstva u prekograničnim situacijama i o priznavanju roditeljstva u drugoj državi članici dopunilo bi se postojeće zakonodavstvo Unije o obiteljskom pravu i nasljeđivanju te olakšala njegova primjena jer je roditeljstvo djeteta prethodno pitanje koje se mora riješiti prije primjene postojećih pravila Unije o roditeljskoj odgovornosti, uzdržavanju i nasljeđivanju u pogledu djeteta.