·Aktivnosti za razbijanje krijumčarskih mreža na svim rutama, uključujući Niger, što je dovelo do velikog smanjenja broja migranata koji ulaze u Libiju s juga.

·Nezakoniti prelasci granice prema EU-u smanjili su se na 150 000 u 2018., što je najniža brojka u posljednjih pet godina. Za to su bili ključni inovativni pristupi partnerstvu s trećim zemljama, kao što je Izjava EU-a i Turske iz ožujka 2016.

Brzo je postalo jasno da se države članice ne mogu samostalno nositi s migracijskim izazovom te da je to moguće učinkovito učiniti samo s pomoću zajedničkih europskih rješenja. U svibnju 2015. Europska komisija predstavila je sveobuhvatni Europski migracijski program kojim će EU riješiti neposredne izazove i koji će biti instrument za srednjoročno i dugoročno bolje upravljanje migracijama, u područjima nezakonitih migracija, granica, azila i zakonitih migracija. Otada Europski migracijski program usmjerava rad Komisije, agencija EU-a i država članica, što je dovelo do razvoja nove migracijske infrastrukture EU-a i novih propisa, sustava za koordinaciju i suradnju te izravne operativne i financijske potpore EU-a. Iako posao još nije gotov, napredak postignut tijekom nekoliko proteklih godina ne smije se podcijeniti.

Prije četiri godine Europska unija suočila se s iznimnim izazovom: u dvije godine oko dva milijuna ljudi stiglo je na njezine obale u potrazi za utočištem ili novim životom, često riskirajući svoje živote u bijegu od rata, političkog progona ili siromaštva. Suočen s ljudskom tragedijom u Sredozemlju, EU je poduzeo brze i odlučne mjere kako bi spriječio pogibije na moru. Međutim, EU u to vrijeme nije imao zajedničku politiku u području upravljanja migracijama i sigurnosti granica.

Španjolska je 2018. zabilježila najveći broj nezakonitih dolazaka u EU-u, gotovo 64 300, no broj mjesečnih dolazaka znatno se smanjio od veljače 2019. (u odnosu na 2018.). Ukupan broj dolazaka u Španjolsku do početka listopada 2019. iznosio je oko 23 600, što je smanjenje od 47 % u odnosu na isto razdoblje 2018. Važan čimbenik bilo je ulaganje u odnose između EU-a i Maroka, uključujući znatnu financijsku potporu EU-a za upravljanje granicama i borbu protiv nezakonitih migracija, što je pomoglo marokanskoj vladi da pojača granične kontrole i borbu protiv krijumčara migranata.

Broj dolazaka u Italiju i na Maltu zajedno iznosio je do 6. listopada 2019. gotovo 11 000, što je smanjenje od više od 52 % u usporedbi s istim razdobljem prošle godine. Dolasci u Italiju, neznatno ispod 8000 do 6. listopada 2019, manji su za oko dvije trećine u odnosu na isto razdoblje 2018. Tunis je glavna zemlja odlaska u Italiju 2019., nakon čega slijedi Libija. Libijska obalna straža nastavlja s presretanjem i spašavanjem velikog broja osoba na moru, a u 2019. je dosad zabilježila 7100 osoba (ukupni broj za 2018. iznosio je oko 15 000). U Italiju je 2019. došlo najviše Tunižana, koji čine 28 % ukupnog broja.

Na toj su ruti nezakoniti dolasci i dalje na niskoj razini, unatoč znatnom povećanju broja dolazaka na Maltu, na kojoj je u 2019. do 6. listopada zabilježeno više od 2800 dolazaka, što je gotovo trostruko povećanje u odnosu na isto razdoblje 2018.

Nakon što se 2017. i 2018. broj nezakonitih migranata otkrivenih na toj ruti prepolovio, u 2019. došlo je do porasta broja nezakonitih prelazaka granice u cijeloj regiji zapadnog Balkana. Od siječnja do kolovoza zabilježeno je više od 6600 nezakonitih dolazaka u EU. Prevladavaju Afganistanci, koji čine više od polovine svih dolazaka. Posljednjih mjeseci tjedni dolasci dosegnuli su u Bosni i Hercegovini razinu od oko 900 osoba. Unatoč tom povećanju broja nezakonitih dolazaka zapadnobalkanskom rutom, situacija je i dalje bitno bolja nego 2015. i 2016.

Cipar je suočen s povećanjem broja dolazaka u 2019. i trenutačno ima najveći broj dolazaka po stanovniku u EU-u. Do 29. rujna u područjima pod kontrolom ciparske vlade prijavljeno je više od 5700 dolazaka nakon prelaska zelene crte razgraničenja. Zabilježen je mnogo manji broj dolazaka brodom izravno iz Libanona.

U posljednje vrijeme zabilježen je znatan porast broja dolazaka na grčke otoke. Od početka 2019. do 6. listopada 2019. u Grčkoj je zabilježeno više od 47 500 dolazaka (morem i kopnom), što je povećanje od 29 % u odnosu na isto razdoblje 2018. Veći dio tog povećanja uzrokovan je dolascima na egejske otoke, uz ubrzanje od lipnja; broj dolazaka preko kopnene granice 2019. bio je za 27 % niži nego u istom razdoblju 2018. U srpnju, kolovozu i rujnu 2019. zabilježen je najveći mjesečni broj dolazaka zabilježenih od stupanja na snagu Izjave EU-a i Turske. Posljedica toga je daljnje pogoršanje uvjeta na egejskim otocima, na kojima je stanje sve teže bez obzira na više od 20 000 transfera na kopno ove godine, te je 6. listopada u žarišnim točkama projektiranima za najviše 8000 osoba bilo više od 31 000 ljudi. S druge strane, broj osoba vraćenih u Tursku na temelju Izjave EU-a i Turske pao je na najnižu razinu od 2016. Afganistanci su najzastupljeniji među osobama koje dolaze na egejske otoke, i čine 41 % ukupnih dolazaka 2019. S otprilike tri četvrtine dolazaka u 2019. na kopnenoj granici prevladavaju turski državljani.

Migracijska situacija na svim se rutama općenito vratila na razinu prije krize: broj dolazaka u rujnu 2019. bio je približno 90 % niži nego u rujnu 2015., no situacija je i dalje nestabilna. U prvih osam mjeseci 2019. na vanjskim granicama EU-a otkriveno je oko 70 800 nezakonitih prelazaka granice. Nadalje, smatra se da je do 7. listopada 2019. u prelasku Sredozemnog mora umrlo ili nestalo gotovo 1100 migranata.

EU od 2016. podupire politički dijalog kojim Afganistan, Pakistan i Iran traže trajno rješenje pitanja afganistanskih izbjeglica u zemljama domaćinima. Uz to daje i financijsku pomoć u iznosu od 300 milijuna EUR za pomoć Afganistanu, Bangladešu, Pakistanu, Iranu i Iraku . Cilj je pružiti potporu migrantima, izbjeglicama, interno raseljenim osobama i povratnicima te zajednicama domaćinima, kao i pomoći javnim tijelima u upravljanju migracijama i održivoj reintegraciji povratnika. Na primjer, u Afganistanu je gotovo deset tisuća domaćinstava, odnosno 70 tisuća ljudi dobilo pomoć za razvoj zajednice, strukovno osposobljavanje i razvoj malih poduzeća. Potpora se pruža i afganistanskim državljanima u Iranu i Pakistanu, pa 45 000 afganistanskih izbjeglica sada ima pristup sustavu zdravstvenog osiguranja u Iranu.

Turska se danas suočava sa sve većim migracijskim pritiskom jer je šira regija i dalje nestabilna. Turske su vlasti u 2019. dosad uhitile gotovo 270 000 nezakonitih migranata. Konkretno, zabilježen je porast broja afganistanskih državljana koji nezakonito pristižu i koji su uhićeni u Turskoj. Turska je u svibnju 2019. najavila da do kraja godine namjerava vratiti oko 100 000 afganistanskih državljana u njihovu matičnu zemlju te s afganistanskom vladom priprema dogovor o broju i ritmu vraćanja. Prihvat sirijskih izbjeglica u situaciji dugotrajne raseljenosti bio bi izazov za svaku zemlju i Turska zaslužuje potrebnu potporu.

Do danas je dodijeljeno 97 % sredstava u okviru Instrumenta (predviđeno je da će se do kraja 2019. dodijeliti svih šest milijardi eura), uz dosadašnje ukupne isplate od oko tri milijarde eura. Projekti koji će započeti početkom 2020. uključivat će stalnu potporu pristupu zdravstvenoj skrbi i obrazovanju za izbjeglice, potporu infrastrukturi za gospodarenje otpadom i vodama te pomoć u integraciji izbjeglica na tržištu rada i njihovu zapošljavanju.

Turska je domaćin najvećeg broja izbjeglica u svijetu (oko četiri milijuna ljudi), a EU pomaže ljudima kojima je potrebna pomoć putem Instrumenta za izbjeglice u Turskoj vrijednog šest milijardi eura. Sredstvima EU-a financira se 90 projekata u tijeku, a još 30 projekata počet će 2020. Instrument ima inovativan pristup, države članice i Turska u potpunosti su uključene u usmjeravanje projekata, a postoje i ubrzani postupci za brže ostvarivanje rezultata. Mnogi će projekti nastaviti pružati potporu do 2024.–2025. Instrument je brzo odgovorio na osnovne potrebe, a jasno je da će mnoge od tih potreba biti prisutne i u bliskoj budućnosti.

U prvih devet mjeseci 2019. u EU-u+ podneseno je više od 500 000 zahtjeva (lagano povećanje u odnosu na 497 000 u istom razdoblju 2018.). Glavne zemlje primateljice u 2019. dosad su bile Njemačka, Francuska, Španjolska, Grčka i Ujedinjena Kraljevina, koje su primile više od 72 % ukupnog broja. Glavne zemlje podrijetla 2018. bile su Sirija, Afganistan i Irak, a dosad su u 2019. to bile Afganistan, Sirija i Venezuela. U prvoj polovini 2019. u EU-u+ izdano je 96 800 pozitivnih rješenja. Stopa priznavanja prvostupanjskih rješenja izdanih od veljače do srpnja 2019. bila je 34 %.

Komisija nastavlja podupirati aktivnosti koje bi mogle dovesti do vidljive solidarnosti i u istočnom Sredozemlju. Zahtjevi za pomoć putem premještanja s Cipra i iz Grčke zahtijevaju pravodoban odgovor država članica. Komisija će prema potrebi i dalje podupirati te napore, među ostalim iz proračuna EU-a financijskom pomoći koja se može staviti na raspolaganje državama članicama koje dobrovoljno sudjeluju u premještanjima.

EU i dalje financijski pomaže Grčkoj, s više od 2,2 milijarde EUR od 2015. To uključuje i osam milijuna eura osiguranih u rujnu 2019. za dva projekta Međunarodne organizacije za migracije za poboljšanje zaštite i uvjeta prihvata maloljetnika bez pratnje te za poboljšanje sigurnosti na kopnenim područjima. Tijekom 2019. u okviru programa Hitne potpore za integraciju i smještaj (ESTIA), koji provodi Agencija UN-a za izbjeglice (UNHCR), unajmljen je prostor za smještaj više od 25 000 tražitelja azila i izbjeglica, a više od 72 000 ljudi dobivalo je mjesečne novčane naknade. EU je financirao i rad Međunarodne organizacije za migracije i Međunarodnog kriznog fonda Ujedinjenih naroda za djecu koji pružaju potporu na licu mjesta u prihvatnim objektima na kopnu. Agencije EU-a imaju važnu ulogu, no rad Europskog potpornog ureda za azil i Agencije za europsku graničnu i obalnu stražu počiva na radu stručnjaka iz država članica. Manjak obećanih stručnjaka znači stalno nedovoljan broj na terenu, što smanjuje uspješnost operacija. Osim toga, Komisija podupire niz aktivnih programa kojima upravljaju grčke vlasti i čiji je cilj premostiti manjak pravnika, zdravstvenih radnika i tumača na otocima i na kopnu.

EU predvodi humanitarni odgovor na potrebe izazvane sirijskom krizom, među ostalim humanitarnom pomoći za Siriju i regiju u iznosu od 1,6 milijardi EUR u razdoblju od 2014. do 2019. EU je samo u 2019. namijenio 170 milijuna EUR za pružanje višesektorske pomoći za spašavanje ugroženih osoba bilo gdje unutar Sirije. U 2018, humanitarna pomoć EU-a stigla je do oko 9 milijuna primatelja.

Za potpunu i trajnu provedbu Izjave EU-a i Turske potrebni su kontinuirani trud i politička volja svih strana. Nedavni politički kontakti najavili su da će Komisija nastaviti s tim radom i pozabaviti se sljedećim koracima i izazovima kada se pojave. Osim potpore izbjeglicama u Turskoj, EU pomaže Turskoj putem redovite pretpristupne pomoći s ciljem daljnjeg povećanja kapaciteta vlasti za upravljanje nezakonitim migracijama u Tursku i dalje u EU. To uključuje potporu dobrovoljnom povratku iz Turske te programe reintegracije i pomoć za integrirano upravljanje granicama. Počeli su pregovori između Komisije i Turske o dodatnoj izravnoj potpori upravljanju migracijama u ovoj godini.

Izjava EU-a i Turske obuhvaća širok raspon drugih ključnih pitanja u odnosima EU-a i Turske. Jedno od područja u kojima je zabilježen dodatni napredak jest liberalizacija viznog režima. Od izvješća u ožujku zadovoljeno je jedno mjerilo te ih preostaje još šest od ukupno 72 mjerila. Turska je u rujnu 2019. ponovno počela ulagati napore u zadovoljavanje tih mjerila. Komisija i dalje potiče Tursku da što prije do kraja zadovolji sva preostala mjerila iz plana za liberalizaciju viznog režima.

Vraćanje svih novih nezakonitih migranata iz Grčke u Tursku na temelju Izjave stalni je izazov. Grčka je na temelju Izjave uspjela vratiti samo 1908 migranata, a ove se godine tempo vraćanja usporio (bilo je samo stotinjak vraćanja) To je velika prepreka napretku, a povezana je i s dugotrajnim postupkom azila koji se trenutačno primjenjuje u Grčkoj. Komisija nastavlja ulagati napore da poveća broj preseljenja i ubrza vraćanje. Poboljšanje obrade zahtjeva za azil na kopnu i na otocima znatno bi pridonijelo bržem vraćanju.

U okviru Zajedničkog puta naprijed EU-a i Afganistana u vezi s migracijama, EU je od ljeta 2018. proširio pružanje pomoći nakon dolaska s povratnika iz EU-a na državljane Afganistana koje je Turska vratila. Pomoć EU-a kroz savjetovanje, medicinsku pomoć, privremeni smještaj, novčanu pomoć i daljnji prijevoz do njihova konačnog odredišta odonda je dobilo više od 15 000 povratnika iz Turske u Afganistan.

Kako bi se riješili ti aktualni izazovi, Radna skupina Afričke unije, Europske unije i Ujedinjenih naroda za rješavanje migrantske i izbjegličke situacije u Libiji sastala se na marginama Opće skupštine UN-a i utvrdila niz zajedničkih prioriteta za sljedeće korake. To su potpora raseljenima u Libiji i potpora registraciji koju provodi Međunarodna organizacija za migracije, kao i priprema novih planova evakuacije te kontinuiran pritisak radi razbijanja sadašnjeg sustava proizvoljnog pritvaranja. Među ostalim su područjima pojačane mjere reintegracije i bolje informiranje radi sprečavanja opasnih putovanja.

Gornju granicu za rad ETM-a nigerske su vlasti spustile na prijašnju razinu te zbog toga možda prestanu evakuacije do kraja godine. Sporost preseljavanja važan je razlog te odluke. Zato je veoma važno da države članice intenziviraju i ubrzaju preseljenja iz ETM-ova.

Dakle, Uzajamni fond odgovorio je na brojne važne potrebe. Sredstva u sva tri programska dijela (sjeverna Afrika, Rog Afrike, Sahel i jezero Čad) iscrpit će se krajem ove godine. Da bi se mogli nastaviti ti važni programi, stoga je nužno dopuniti Uzajamni fond sredstvima za 2020. To nužno uključuje doprinose država članica, a Komisija će utvrditi točne potrebe.

Planom EU-a za vanjska ulaganja proširit će se potpora životu ljudi i gospodarstvima supsaharske Afrike i susjedstva EU-a, čime će se pomoći i u rješavanju glavnih uzroka nezakonitih migracija. Dosad je u okviru Plana odobreno više od 4 milijarde EUR (1,54 milijarde EUR za 28 jamstvenih programa i 2,6 milijardi EUR za 121 odobreni projekt kombiniranog financiranja). Ta bi jamstva trebala privući i do 17,5 milijardi EUR ulaganja u područjima kao što su pristup financiranju mikro, malih i srednjih poduzeća, energija i povezivost, gradovi, poljoprivreda te digitalni sektor. Očekuje se da će odobreni projekti kombiniranog financiranja potaknuti ulaganja od gotovo 24 milijarde EUR, a do 2020. očekuje se da Plan ispuni cilj i potakne ukupna ulaganja u iznosu većem od 44 milijarde EUR.

Španjolska je jedan od glavnih korisnika Fonda za azil, migracije i integraciju i nacionalnih programa Fonda za unutarnju sigurnost te joj je za razdoblje od 2014. do 2020. dodijeljeno ukupno 737 milijuna EUR. Među prioritetima za financiranje su jačanje Ureda za azil i sustava za prihvat, integracija stranih državljana, jačanje opreme i snaga na granicama te vraćanje. Osim toga, od 2018. dodijeljeno je više od 42 milijuna EUR hitne potpore da bi nacionalna tijela bolje upravljala migracijskim tokovima na južnoj obali, što se provodi, među ostalim, otvaranjem novih registracijskih centara i jačanjem žandarmerije (Guardia Civil) i policije, te da bi se bolje pružala potpora migrantima po dolasku. I Agencija za europsku graničnu i obalnu stražu rasporedila je 240 stručnjaka u 2019.

Kao važan korak u obnovi odnosa između Maroka i EU-a, na 14. sastanku Vijeća EU-a i Maroka za pridruživanje u lipnju govorilo se o mobilnosti i migracijama kao važnom području buduće suradnje. Uz to, bolji bilateralni odnosi doveli su do nastavka dijaloga o migracijama i mobilnosti u okviru Partnerstva za mobilnost. Nedavni niz sastanaka na visokoj razini i kontakata stručnjaka u Bruxellesu i Maroku potvrda su tog dijaloga.

Osim toga, ključno će biti osigurati potpunu operativnost proširenog mandata Agencije za europsku graničnu i obalnu stražu u području vraćanja. Znatno povećanje kapaciteta Agencije i jačanje njezina kapaciteta za vraćanje kako bi se dodatno povećala potpora aktivnostima država članica, s pomoću timova nadzornika, pratitelja i stručnjaka za vraćanje trebalo bi u sljedećim godinama doprinijeti većoj učinkovitosti politike vraćanja EU-a. To će biti jedna od uloga nove Europske mreže časnika za vezu zaduženih za imigraciju .

Pregovori o instrumentima ponovnog prihvata i njihova provedba temelje se na snažnoj i dosljednoj poruci da EU i njegove države članice od predmetne zemlje očekuju suradnju. To može značiti širu primjenu politike poluge. U tom će smislu revidirani Zakonik EU-a o vizama, koji stupa na snagu u veljači 2020., biti važan dodatni instrument koji će EU-u omogućiti donošenje restriktivnih viznih mjera za treće zemlje koje ne surađuju dovoljno u pogledu ponovnog prihvata. Dodatne poticaje i instrumente trebalo bi tražiti i u drugim područjima politike, za svaki slučaj posebno.

Za više stope vraćanja potrebno je uložiti dodatne napore u državama članicama i u trećim zemljama. Kao prvo, sustavi vraćanja država članica trebaju biti ustrojeni tako da se osigura dostupnost osoba koje primaju odluke o vraćanju radi učinkovitog vraćanja. Najvažnije mjere uključuju aktivno praćenje situacije državljana trećih zemalja tijekom cijelog postupka vraćanja i njihovo poštovanje obveze vraćanja kako bi se spriječio bijeg i sekundarna kretanja te jačanje pomoći kooperativnim državljanima trećih zemalja koji žele otići dobrovoljno. Osim toga, potrebno je dovršiti pregovore o preinačenoj Direktivi o vraćanju koji napreduju te je Vijeće 7. lipnja 2019. donijelo djelomični opći pristup.Europski parlament tijekom mandata 2014. – 2019. nije zauzeo stajalište o tom predmetu. Međutim, u razdoblju do odobrenja te preinake države članice već mogu poboljšati svoje rezultate u području vraćanja i ponovnog prihvata primjenom ažuriranog Akcijskog plana o vraćanju koji je Komisija predstavila 2017.

Suzbijanje krijumčarenja migranata bitan je dio rada i misija i operacija zajedničke sigurnosne i obrambene politike, kao što su operacija Sophia (EUNAVFOR Med) i misija EU-a za pomoć u integriranom upravljanju granicama u Libiji (EUBAM Libija). Jedinica za informacije o kaznenim djelima u okviru operacije Sophia pokazala se posebno korisnom pri jačanju operativne komunikacije između operacije Sophia i uključenih agencija EU-a. Iako je za pohvalu produljenje mandata ove operacije do 31. ožujka 2020., privremena obustava upotrebe njezine pomorske komponente, koja traje od ožujka 2019., dovodi u pitanje mogućnost da se ostvare svi aspekti toga mandata. EUBAM Libija surađuje s libijskim pravosudnim sustavom i koordinacijskim mehanizmima radi uspostave nadzora nad libijskim granicama i razbijanja mreža organiziranog kriminala, među ostalima i krijumčara migranata.

Europolov Europski centar za borbu protiv krijumčarenja migranata postao je pravo središte djelovanja. Glavna mu je zadaća pomoći policijskim i graničnim tijelima da koordiniraju vrlo složene prekogranične operacija borbe protiv krijumčarenja. Dopunjen je u srpnju 2019. Zajedničkom stručnom skupinom za vezu za borbu protiv krijumčarenja migranata i trgovanja ljudima, pa časnici za vezu iz država članica EU-a mogu još bolje surađivati u zajedničkim istragama. U prvih devet mjeseci 2019. Centar za borbu protiv krijumčarenja migranata pri Europolu sudjelovao je u 7 dana zajedničkih akcija, što je dovelo do 474 uhićenja i 75 prioritetnih kaznenih predmeta. Agencija EU-a za osposobljavanje u području izvršavanja zakonodavstva priprema i zajedničke programe osposobljavanja. Na drugom sastanku službi Komisije i organizacija civilnog društva održanom 1. listopada 2019. raspravljalo se o stvarnoj provedbi zakonodavstva EU-a o krijumčarenju migranata.

Kriza u Venezueli dovela je do velikog raseljavanja – iz države je dosad otišlo više od četiri milijuna ljudi. EU je mobilizirala gotovo 150 milijuna EUR u Venezueli i izvan nje. Hitnu pomoć dobilo je više od 1,3 milijuna ljudi u toj regiji, a dodatnu potporu dobili su kapaciteti zemalja domaćina i obrazovanje. Konferencija u Bruxellesu u listopadu 2019. bit će prigoda da međunarodna zajednica pruži dodatnu potporu zemljama koje primaju venezuelske izbjeglice.

5.BOLJE UPRAVLJANJE VANJSKIM GRANICAMA

Komisija zajedno s Agencijom za europsku graničnu i obalnu stražu i državama članicama od 2016. radi na provedbi Uredbe o europskoj graničnoj i obalnoj straži u cilju provedbe europskog integriranog upravljanja granicama kao zajedničke odgovornosti Agencije i nacionalnih tijela. Važan je aspekt rada nove Agencije primjena standarda Unije za upravljanje granicama na svim vanjskim granicama, među ostalim uspostavom mehanizma za podnošenje pritužbi koje rješava neovisni službenik za temeljna prava.

Agencija za europsku graničnu i obalnu stražu danas je u središtu aktivnosti EU-a za potporu državama pri zaštiti vanjskih granica. Kad je riječ o praktičnom odgovoru uspostavljene su snage za brzu reakciju koje čini 1500 službenika graničnog nadzora i drugo relevantno osoblje kao i pričuva opreme za brzu reakciju, koja se u hitnim slučajevima razmješta na vanjske granice bilo koje države članice. Agencija i dalje pruža operativnu pomoć državama članicama duž glavnih migracijskih ruta na vanjskim morskim i kopnenim granicama, uključujući vraćanje. Ukupno je do sredine listopada 2019. raspoređeno gotovo 1400 službenika graničnog nadzora i drugih stručnjaka te opreme. Osim toga, Agencija se od 2016. za nadzor granica EU-a koristi satelitskim promatranjem u okviru programa Copernicus.

Osim toga, Agencija je zadužena za provedbu godišnje procjene ranjivosti kako bi procijenila kapacitete i spremnost država članica za suočavanje s prijetnjama i izazovima na vanjskim granicama. To uključuje procjenu opreme, infrastrukture, proračuna i financijskih sredstava država članica te njihovih planova za nepredviđene događaje radi rješavanja mogućih kriza na vanjskim granicama. Agencija izdaje preporuke u vezi s kapacitetom država članica za nadzor granica. Agencija je dovršila te procjene za sve države članice u tri godišnja ciklusa 2017., 2018. i 2019. te je preporučila konkretne mjere za slabosti utvrđene u ukupno 131 slučaju i od dotičnih država članica zahtijeva da poduzmu odgovarajuće mjere, kao što su povećanje kapaciteta ili prilagođeno raspoređivanje ljudskih resursa i opreme te njihova upotreba za ublažavanje tih slabosti. Agencija pomno prati provedbu tih preporuka.

Drugi ključni aspekt Uredbe iz 2016. bio je omogućiti obradu osobnih podataka koje je prikupila Agencija radi analize rizika i prosljeđivanja agencijama EU-a i državama članicama. Naposljetku, Agencija za europsku graničnu i obalnu stražu pruža potporu i trećim zemljama i pomaže pri upućivanju državljana trećih zemalja kojima je potrebna međunarodna zaštita i istovremeno jamči unutarnju sigurnost EU-a.

Da bi mogla poslati službenike s izvršnim ovlastima na državni teritorij pet zemalja zapadnog Balkana, Komisija je sa svakom od njih sklopila sporazumima o statusu. Sporazum s Albanijom stupio je na snagu 1. svibnja 2019. te su timovi službenika graničnog nadzora brzo raspoređeni na granici Albanije i Grčke. Sporazum s Crnom Gorom potpisan je 7. listopada i sada ovisi o suglasnosti Europskog parlamenta. Parafirani su sporazumi sa Sjevernom Makedonijom (u srpnju 2018.), Srbijom (u rujnu 2018.) te Bosnom i Hercegovinom (u siječnju 2019.) i čeka se potpisivanje.

U ožujku 2019. Europski parlament i Vijeće postigli su dogovor o ojačanoj i potpuno opremljenoj europskoj graničnoj i obalnoj straži te se očekuje da će nova uredba stupiti na snagu početkom prosinca 2019. Ključni novi operativni elementi bit će osnivanje stalnih snaga s 10 000 operativnih djelatnika s izvršnim ovlastima i izgradnja pričuve vlastite opreme Agencije. Vrijednost novog zakonodavstva potvrđuje i činjenica da se Agencija stalno suočava s poteškoćama kada poziva države članice da osiguraju dostatnu stručnu pomoć ključnim operacijama na granicama, među ostalim u Grčkoj, Španjolskoj i Bugarskoj. Čest je slučaj da države članice ne žele preuzeti tu obvezu, što je dovelo do interne preraspodjele ljudskih resursa i tehničke opreme u državama članicama domaćinima koju financira Agencija. Na taj se način mogu privremeno nadoknaditi stvarni nedostaci, ali to nije u skladu s podjelom odgovornosti nadležnih tijela svih država članica i Agencije u cilju učinkovite zaštite vanjskih granica.

Agencija će imati i veće ovlasti u području vraćanja i više će surađivati s trećim zemljama, uključujući one koje nisu u izravnom susjedstvu EU-a. Zahvaljujući tom pojačanju Agencija će moći bolje reagirati na zajedničke izazove s kojima se Europa suočava u upravljanju migracijama i vanjskim granicama.

Nakon donošenja propisa o interoperabilnosti informacijskih sustava i ključnih novih informacijskih sustava radi se na nizu poboljšanih instrumenata za graničnu kontrolu. Na taj će se način ukloniti nedostaci u informiranju i pridonijeti otkrivanju višestrukih identiteta te suzbijanju prijevara povezanih s identitetom. Komisija podupire države članice u provedbi kako bi se do kraja 2020. ostvarila potpuna interoperabilnost informacijskih sustava EU-a za upravljanje sigurnošću, granicama i migracijama. Ključno je da Europski parlament i Vijeće brzo donesu sve povezane propise kako bi se uspostavio djelotvoran sustav za uklanjanje prekida u protoku informacija i osigurala optimalna uporaba tih ključnih alata. To obuhvaća tekuće pregovore o reviziji viznog informacijskog sustava, o sustavu Eurodac i s time povezanim izmjenama sustava EU-a za informacije o putovanjima i odobravanje putovanja.

6.PRAVNI OKVIR, PRESELJENJE, VIZE I ZAKONITI PUT

Potreba za reformiranim zajedničkim europskim sustavom azila jedna je od najočitijih pouka iz krize 2015., posebno potreba da se pronađe bolji način dodjele odgovornosti za zahtjeve za azil državi članici prvog ulaska u situaciji masovnih dolazaka. U raspravama o Dublinskoj reformi, koja je predložena 2016. sa šest drugih prijedloga za reformu zakonodavstva o azilu, razmotreni su različiti načini na koje bi države članice u slučaju potrebe mogle iskazati solidarnost. U pet od sedam prijedloga postignut je stvarni napredak prema preliminarnom sporazumu. Međutim, većina država članica tražila je da se sve rješava zajedno, tako da je nužno ostvariti napredak i u pogledu ključnih elemenata Dublinske uredbe i Uredbe o postupku azila. Europski parlament usvojio je niz mandata.

Preseljenje je sigurna i zakonita alternativa nezakonitim i opasnim putovanjima izbjeglica te pokazuje europsku solidarnost sa zemljama izvan EU-a koje su primile velik broj osoba u bijegu od rata ili progona. Do donošenja predloženog okvira Unije za preseljenje uspostavljeni su privremeni sustavi. Od 2015. preseljeno je gotovo 63 000 izbjeglica. U okviru tekućeg programa EU-a za preseljenje 20 država članica obvezalo se osigurati više od 50 000 mjesta za smještaj onima kojima je to najpotrebnije. Do 7. listopada 2019. obavljeno je 39 000 preseljenja (78 % ukupno preuzetih obveza). Države članice moraju nastaviti djelovati istim intenzitetom i osigurati ispunjavanje preostalih obveza prije isteka programa krajem godine. Države članice odgovorile su na poziv Komisije da nastave s preseljenjima u 2020. obećavši oko 30 000 mjesta za preseljenje u 2020. Time se potvrđuje stalna predanost država članica preseljenju kao sigurnom i zakonitom putu u EU.

Turska, Libanon i Jordan i dalje su tri zemlje s najvećim brojem preseljenja u Europu, a napori su usmjereni i na zemlje srednjosredozemne rute, posebno na Egipat, Niger, Libiju i Čad. Preseljenjima u okviru mehanizama za hitni tranzit u Nigeru i Ruandi trebalo bi dati poseban prioritet.

Novim revidiranim Zakonikom o vizama dovršava se reforma propisa o schengenskim vizama, koju je Komisija pokrenula u ožujku 2018., čime se olakšava postupak izdavanja viza osobama koje putuju u dobroj vjeri ili radi kratkotrajnog boravka uz istodobno jačanje sigurnosnih standarda i smanjenje nezakonitih migracija. To bi se dopunilo brzim dogovorom između Europskog parlamenta i Vijeća o prijedlogu Komisije za nadogradnju Viznog informacijskog sustava.

Politika i instrumenti zakonite migracije, posebno s ciljem privlačenja talenata iz zemalja izvan EU-a, znatno su napredovali posljednjih godina. To je imalo stvarni učinak: na primjer, reforma imigracijskih propisa za studente, istraživače, pripravnike i volontere iz 2016. pridonijela je povećanju broja državljana trećih zemalja koji su došli u EU kako bi studirali s nešto manje od 200 000 u 2011. na 320 000 u 2018. Nažalost, došlo je do zastoja u pregovorima o predloženoj reformi koja bi plavu kartu EU-a učinila privlačnijom i povećala konkurentnost EU-a. Istodobno je okvir za zakonite migracije u cjelini na razini EU-a ocijenjen sveobuhvatnom evaluacijom („provjera prikladnosti”). Rezultati će biti uključeni u tekuće promišljanje sljedećih koraka.

Istodobno je ostvaren konkretan napredak u tom području provedbom pilot-projekata zakonitih migracija koje su, uz potporu Komisije, osmislile države članice s ključnim partnerskim zemljama podrijetla i tranzita. Njihov je cilj uskladiti nove vještine državljana trećih zemalja s potrebama tržišta rada u EU-u. Trenutačno se provodi pet pilot-projekata o zakonitoj migraciji s financijskim sredstvima EU-a za provedbu kružnih i dugoročnih programa mobilnosti za mlade diplomante i radnike iz odabranih partnerskih zemalja (Egipat, Maroko, Nigerija i Tunis). Osim koristi koje ti pilot-projekti mogu izravno donijeti trećim zemljama i samim migrantima, njima se mogu dodatno potaknuti partnerske zemlje da pridonesu učinkovitom upravljanju migracijama. Komisija stoga potiče države članice da nastave rad na pilot-projektima i prošire djelovanje na područja izvan Sjeverne Afrike (koje je dosad bilo u središtu pozornosti).

Financiranjem, koordinacijom politika i promicanjem razmjena iskustava i praksi Komisija je znatno povećala svoju potporu državama članicama i svim relevantnim dionicima u području integracije. Od pokretanja Akcijskog plana za integraciju 2016. provedene su brojne mjere u područjima kao što su obrazovanje, integracija na tržištu rada, olakšavanje pristupa osnovnim uslugama i poticanje sudjelovanja. Kad je riječ o integraciji na tržište rada Komisija je razvila instrument za profiliranje vještina državljana trećih zemalja i blisko surađuje sa socijalnim i gospodarskim partnerima u provedbi Europskog partnerstva za integraciju radi bolje integracije izbjeglica na tržište rada , s mnogim državama članicama u kojima su pokrenute inicijative i provedene mjere, kao i s privatnim sektorom kroz inicijativu „Poslodavci zajednički za integraciju”.

Komisija je povećala svoju potporu i lokalnim i regionalnim vlastima, koji su predvodnici u integraciji migranata u naše zajednice. Nedavno je uspostavljeno osam velikih mreža gradova i regija radi suradnje u području integracija. Komisija se udružila i s Odborom regija, koji je pokrenuo inicijativu Gradovi i regije za integraciju migranata , tj. platformu namijenjenu europskim gradonačelnicima i regionalnim čelnicima za razmjenu pozitivnih primjera. Također je, pokretanjem triju projekata uzajamne pomoći, pojačala potporu državama članicama u okviru Europske mreže za integraciju kako bi potaknula uzajamnu potporu među državama članicama pri uspostavi novih politika ili programa integracije.

7.ZAKLJUČAK

U ovom su izvješću izneseni stalni napori EU-a u rješavanju migracijskog izazova od početka krize 2015. Uspjeh EU-a ne ogleda se samo u uspješnom upravljanju tokovima, smanjenju broja dolazaka i spašavanju života. EU je u sveobuhvatnom pristupu uveo nove instrumente i potvrdio da je spreman iskazati solidarnost i odgovornost i pritom pružiti praktičnu potporu na terenu. EU i dalje pruža zaštitu migrantima i izbjeglicama, pomaže državama članicama pod najvećim pritiskom, gradi snažnu vanjsku granicu i temeljito surađuje s partnerima diljem svijeta. Zahvaljujući svim tim aktivnostima temelji migracijske politike EU-a danas su znatno čvršći nego 2015. kad je izbila kriza