C 110/94

Mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora o Prijedlogu uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o minimalnim zahtjevima za ponovnu uporabu vode (klizni program)

(COM(2018) 337 final)

(2019/C 110/18)

Izvjestitelj: Mindaugas MACIULEVIČIUS

Zahtjev za savjetovanje: Europski parlament, 2.7.2018. Vijeće, 26.6.2018. Pravni temelj: članak 304. Ugovora o funkcioniranju Europske unije Odluka Predsjedništva: 19.9.2017. Nadležna stručna skupina: Stručna skupina za poljoprivredu, ruralni razvoj i zaštitu okoliša Datum usvajanja u Stručnoj skupini: 27.11.2018. Datum usvajanja na plenarnom zasjedanju: 12.12.2018. Plenarno zasjedanje br.: 539 Rezultat glasovanja (za/protiv/suzdržani): 140/1/0

1. Zaključci i preporuke

1.1. Ovo je pravovremena i veoma pozitivna inicijativa Europske komisije. Predloženom Uredbom znatno će se potaknuti razvoj sigurnih, dodatnih vodnih resursa za poljoprivredno navodnjavanje – vode koju je moguće preraditi kako bi bila sigurna za upotrebu u poljoprivredi te kako bi, prema potrebi, zadržala vrijedan sadržaj korisnih hranjivih tvari, kao i odgovarajućih organskih tvari koje obogaćuju tlo.

1.2. Dodana vrijednost takve odredbe prvenstveno se sastoji u tome da će se rasteretiti zalihe pitke vode, a ujedno će se potaknuti javna i privatna ulaganja u stvaranje dodatnih vodnih resursa. Ta zasebna i namjenska infrastruktura za pročišćavanje i opskrbu u poljoprivredi bit će dodatak postojećim izvorima i infrastrukturi za opskrbu koji predstavljaju osnovne usluge u nadležnosti državnih, općinskih ili privatnih subjekata, ovisno o državi članici.

1.3. EGSO podržava predloženu Uredbu jer ona predstavlja koristan dodatak u ostvarivanju namjera iz Okvirne direktive o vodama te doprinos Paketu za kružno gospodarstvo. Njome će se pridonijeti održivijoj uporabi postojećih vodnih resursa i povećati povjerenje potrošača u sigurnost obuhvaćenih poljoprivrednih proizvoda.

1.4. Trenutačno potrošači nisu svjesni različitih standarda u pogledu ponovne uporabe vode koji postoje među državama članicama, a mnogi nisu svjesni da pročišćena voda ima široku primjenu u navodnjavanju. S obzirom na to da se Uredbom osigurava dosljedan pristup utemeljen na čvrstim znanstvenim dokazima, možemo je smatrati nužnom temeljnom sastavnicom politike sigurnosti hrane.

1.5. Unatoč dojmu koji ostavlja opći naslov Uredbe, stvarni sadržaj prijedloga snažno je usmjeren na ponovnu uporabu komunalnih otpadnih voda u svrhe navodnjavanja. Preporučuje se da se toj usmjerenosti prida veća važnost kako bi se smanjila zabrinutost u pogledu toga da se zanemaruju prilike za ponovnu uporabu voda u industriji i domaćinstvu, što je navedeno i u obrazloženju Uredbe.

1.6. Iako potencijal ponovne uporabe vode za punjenje vodonosnika nije predmet Uredbe, svejedno je od interesa, pa treba provesti daljnje tehničke analize radi rješavanja složenih problema utvrđenih u procjeni učinka.

1.7. Da bi se Uredbom postigao najveći željeni učinak, Odbor snažno preporučuje da se u svim državama članicama provodi djelotvorna kontrola nad vodnim resursima te da se primjenjuje sustav aktivne odgovornosti i provedbe. Posebno treba dosljednije provoditi zabranu nezakonitog crpljenja vode.

1.8. Postoje dobri ekonomski razlozi za kapitalna ulaganja u uvođenje infrastrukture za ponovnu uporabu vode. Pritom bi se izgradnja takve infrastrukture podupirala sredstvima strukturnih fondova, u prvom redu Fonda za ruralni razvoj i Kohezijskog fonda.

1.9. Iako se očekuje da uvoz iz trećih zemalja neće utjecati na konkurentnost, EGSO odlučno poziva Komisiju da razvoj standarda na razini Europske unije iskoristi kao priliku za to da u suradnji s Europskom agencijom za sigurnost hrane učvrsti svoju poziciju u okviru rasprava o utvrđivanju međunarodnih standarda o ponovnoj uporabi vode kojima bi trebao podlijegati i uvoz iz trećih zemalja. EGSO se u više navrata zalagao za dosljednost međunarodnih poljoprivrednih standarda, a ovom se Uredbom može uspostaviti globalna referentna vrijednost za ponovnu uporabu vode ( 1 )

2. Uvod

2.1. Zbog klimatskih promjena i povećane potražnje mnogi dijelovi Europske unije već se suočavaju s problemom opskrbe vodom ( 2 ) , pri čemu nestašica vode i problemi u pogledu kvalitete već zahvaćaju trećinu područja Europske unije tijekom cijele godine ( 3 ) . Ti su problemi već isticani u prethodnim mišljenjima Odbora, u kojima se pozivalo na veća ulaganja u pročišćavanje otpadnih voda za ponovnu uporabu i naglašavalo da se cilj zatvaranja hidrološkog ciklusa više ne doima nedostižnim ( 4 ) . Velik dio vodnih resursa koristi se za navodnjavanje u poljoprivredi, osobito u južnim državama članicama, u kojima poljoprivredni proizvodi znatno pridonose gospodarstvu. Uredbom se ne namjerava proširiti područje koje se već navodnjava, nego se želi postići sigurnija i učinkovitija uporaba postojećih vodnih resursa.

2.2. Održavanje povjerenja potrošača u opskrbu hranom i regulatorni sustav i sustav inspekcija kojima se jamči sigurnost te opskrbe jest, naravno, jedan od najvažnijih prioriteta Europske unije. Uredbom će se povećati sigurnost u tom području, u kojemu se standardi među državama članicama trenutačno znatno razlikuju. Uredbom bi se količina vode dostupne za navodnjavanje mogla povećati za 4,9 milijardi m 3 godišnje, uz smanjenje problema opskrbe vodom za ukupno više od 5 %. Time bi se zajamčila sigurnost pročišćene vode i osigurala visoka razina zaštite zdravlja ljudi i životinja te zaštite okoliša.

2.3. Može se smatrati da će se ovom Uredbom osnažiti kružno gospodarstvo, povećati sigurnost opskrbe hranom Europske unije te pridonijeti javnom zdravlju. Njome se izravno rješava pitanje potrebe za uspostavljanjem usklađenih minimalnih zahtjeva za kvalitetu pročišćene vode, koja se velikom većinom koristi u poljoprivredi. Veća javna transparentnost osigurava se zahtjevima u pogledu pružanja relevantnih i ažuriranih informacija o ponovnoj uporabi vode na internetu. Nadalje, predloženom Uredbom pridonosi se provedbi ciljeva održivog razvoja na razini EU-a, osobito šestog cilja (čista voda i odvodnja). Njome se nadopunjuje prijedlog Komisije o novoj zajedničkoj poljoprivrednoj politici jer se pridonosi boljem upravljanju vodama u poljoprivredi, a poljoprivrednicima se omogućuje pristup održivijoj opskrbi vodom.

2.4. Treba napomenuti da je Uredba predstavljena u sklopu kliznog programa, a dugoročno gledano namjera je razmatrati ostala područja ponovne uporabe vode. Međutim, Uredba ima vrlo uzak fokus jer je usredotočena gotovo isključivo na preradu već pročišćenih komunalnih otpadnih voda radi omogućivanja njihove uporabe u raznim tipovima poljoprivrednog navodnjavanja. Ponovna uporaba otpadnih voda u domaćinstvu i industriji nije obuhvaćena područjem primjene Prijedloga uredbe, no u određenoj je mjeri već obuhvaćena, primjerice, Direktivom o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda, koja je trenutačno u postupku revizije ( 5 )

3. Sažetak Prijedloga uredbe Komisije

3.1. Predložena Uredba dio je integriranog pristupa upravljanju vodnim resursima usmjerenog na rješavanje ozbiljnog i sve većeg problema opskrbe vodom u cijeloj Europskoj uniji. Pročišćena voda iz postrojenja za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda može pridonijeti uštedi i učinkovitijoj uporabi, ali i predstavljati pouzdani alternativni izvor opskrbe.

3.2. Ponovna uporaba vode općenito ima manji utjecaj na okoliš od ostalih alternativnih mogućnosti opskrbe vodom i može ponuditi niz koristi za okoliš, gospodarstvo i društvo. Uredba se usredotočuje na ponovnu uporabu vode za poljoprivredno navodnjavanje, na koje trenutačno otpada otprilike jedna četvrtina ukupno zahvaćene slatke vode u EU-u.

3.3. Osim na države članice, Uredba će se izravno primjenjivati i na poslovne subjekte, što bi moglo potaknuti razvoj i primjenu tehnologije zaštite okoliša. Prijedlogom se uspostavljaju minimalni zahtjevi za kvalitetu i praćenje pročišćene vode, uvode ključne zadaće upravljanja rizicima te nudi usklađen pristup ponovnoj uporabi vode za navodnjavanje u cijelom EU-u. Konkretno, Uredbom se uspostavlja sljedeće:

3.3.1. minimalni zahtjevi za kvalitetu i praćenje pročišćene vode kojima su obuhvaćeni mikrobiološki elementi (na primjer razine bakterije E. coli ) te zahtjevi za rutinsko i validacijsko praćenje. Tim će se zahtjevima jamčiti da pročišćena voda proizvedena u skladu s predloženom Uredbom bude sigurna za navodnjavanje;

3.3.2. ključne zadaće upravljanja rizikom kojima se dodaje još jedan sloj zaštite na postojeće minimalne zahtjeve, odnosno utvrđivanje svih dodatnih opasnosti koje je potrebno otkloniti kako bi ponovna uporaba vode bila sigurna. To ponajprije znači da operator postrojenja za obnovu mora sastaviti Plan upravljanja rizicima za ponovnu uporabu vode kako bi od nadležnih tijela dobio dozvolu koja će se preispitati barem svakih pet godina;

3.3.3. povećana transparentnost. U skladu s novim pravilima o transparentnosti potrebno je da informacije o praksama ponovne uporabe vode budu javno dostupne na internetu i predstavljene na razumljiv način. Za utvrđivanje detaljnih pravila u pogledu formata i predstavljanja informacija koje se moraju pružiti bit će potreban provedbeni akt.

3.4. Predviđeno je da države članice razviju skupove podataka koji će sadržavati informacije o ponovnoj uporabi vode, pri čemu bi im podršku pružala Europska agencija za okoliš, koja će redovito sastavljati pregled provedbe Uredbe na razini Unije. Prva evaluacija trebala bi se provesti šest godina nakon stupanja na snagu Uredbe.

3.5. Potrebno je napomenuti da se predloženom Uredbom od država članica ne zahtijeva da provode pročišćavanje komunalnih otpadnih voda u svrhu navodnjavanja. Primarna svrha Uredbe jest stvaranje povjerenja kod širokog spektra dionika – tijela nadležnih za vode, poljoprivrednika, ulagača i potrošača – u to da se na opskrbu vodom za potrebe navodnjavanja dosljedno primjenjuju najviši standardi sigurnosti. To će biti znatan napredak u usporedbi s postojećom praksom.

3.6. I procjena učinka i popratna istraživačka dokumentacija sadrže detaljnu analizu tehničkih pitanja, osobito u pogledu otkrivanja, sigurnosnih standarda i graničnih vrijednosti.

4. Opće napomene

4.1. Odbor svakako podržava Uredbu jer ona doprinosi ublažavanju posljedica klimatskih promjena te predstavlja koristan dodatak provedbi Okvirne direktive o vodama i kružnom gospodarstvu općenito. Ističemo pozitivne primjere opsežne ponovne uporabe vode u kombinaciji s poljoprivrednom proizvodnjom, osobito na Cipru i u Izraelu, gdje se trenutačno ponovno upotrebljava gotovo 90 % pročišćenih komunalnih otpadnih voda. EGSO se pita nije li u Uredbi o ponovnoj uporabi vode također trebalo razmotriti pitanje proizvodnje topline iz vode prije prijenosa vode u postrojenje za pročišćavanje. U obiteljskim kućama, višestambenim zgradama, bazenima i hotelima trebalo bi instalirati odgovarajuću opremu.

4.2. U predloženoj Uredbi prepoznaje se da prednosti treba davati uštedi vode i mjerama učinkovitosti u hijerarhiji upravljanja vodnim resursima. Opcija dobrovoljne ponovne uporabe bit će odabrana samo u slučajevima kada je prikladna, sigurna i isplativa. Ponovnu uporabu vode za navodnjavanje moguće je znatno povećati, osobito u nekim južnim državama članicama EU-a, gdje su stope ponovne uporabe skromne; na primjer, stopa ponove uporabe u Italiji i Grčkoj iznosi samo 5 %, a u Španjolskoj 12 %, ali ohrabrujuće je to što se ponovna uporaba vode postojano povećava.

4.3. Odbor napominje da je svrha Uredbe uvođenje jedinstvenog pristupa standardima kvalitete za vodu za ponovnu uporabu koji trenutačno ne postoji. Potrošači općenito nisu svjesni velikih razlika među državama članicama u pogledu kvalitete vode koja se ponovno upotrebljava za navodnjavanje. Jedinstvenim minimalnim standardom potaknut će se prihvaćenost i ulaganja te pružiti veća sigurnosti u pogledu zdravlja potrošača.

4.4. Odbor također napominje da su uvedene odredbe u vezi s patogenima, kontaminantima koji izazivaju novu zabrinutost, nusproizvodima dezinfekcije te antimikrobnom otpornošću (Prilog 2.), i to na temelju tehničkog izvješća „Znanost za politiku” Zajedničkog istraživačkog centra, u kojem se detaljno istražuje upravljanje rizicima za zdravlje i okoliš kod poljoprivrednog navodnjavanja ( 6 ) . Time bi se trebala zajamčiti zaštita tla, podzemnih voda, vode za piće i prehrambenih proizvoda na razini pojedinačnih projekta.

4.5. Postoji mnogo situacija u kojima je komercijalna vrijednost konvencionalnih izvora vode podcijenjena i ne odražava troškove povezane s okolišem i resursima. Također i dalje postoji znatan problem nezakonitog crpljenja vode iz rijeka i kroz privatne bušotine. Da bi se Uredbom postigao najveći željeni učinak, u svim državama članicama potrebno je provoditi djelotvornu kontrolu nad vodnim resursima te primjenjivati sustav aktivne odgovornosti i provedbe.

4.6. Predloženom Uredbom uvodi se definirani postupak odobravanja projekata ponovne uporabe vode. Time bi se trebalo pridonijeti jasnoj raspodjeli odgovornosti među različitim sudionicima ciklusa ponovne uporabe vode.

4.7. Odbor prepoznaje da iz Uredbe proizlazi dragocjena mogućnost koja se sastoji od pružanja poticaja za to da se postrojenja za pročišćavanje vode za ponovnu uporabu prilagođavaju ili projektiraju tako da omogućuju „fertigaciju”. Pritom se u pročišćenoj vodi, uz poštovanje sigurnosnih aspekata, zadržavaju vodotopiva gnojiva kao što su dušik i fosfor te korisne organske tvari koje obogaćuju tlo, a koje prilikom uporabe u kućanstvu i industriji ulaze u hidrološki ciklus. Te dodatne koristi smatraju se sekundarnima u odnosu na primarnu korist osiguravanja novih vodnih resursa pomoću ponovne uporabe.

5. Posebne napomene

5.1. Važno je napomenuti da se izraz „ponovna uporaba vode” odnosi na uporabu vode koja se proizvodi od (primarno komunalnih) otpadnih voda i koja nakon pročišćavanja postiže kvalitetu prikladnu svojoj namjeni.

5.2. Uredba je ponajprije usredotočena na jamčenje kvalitete i sigurnosti ponovne uporabe vode iz postrojenja za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda. Regulacija vode za piće ili izravne mjere učinkovitoga korištenja vode nisu predmet Uredbe. Međutim, Odbor napominje da se učinkovitim pročišćavanjem otpadnih voda i njihovom ponovnom uporabom postižu znatne koristi za okoliš u usporedbi s drugim opcijama. Na primjer, procjenjuje se da je suša 2017. godine talijanskom poljoprivrednom sektoru nanijela gubitak od 2 milijarde EUR, a zbog ekstremnih vremenskih uvjeta u mnogim državama članicama u ljetnim mjesecima 2018. godine šteta za cijeli EU bit će vjerojatno još veća. Međutim, ponovnom uporabom vode moglo bi se zadovoljiti procijenjenih 47 % ukupnih potreba za navodnjavanjem u Italiji, no trenutačno je ponovna uporaba vode vrlo ograničena.

5.3. Iako je potencijal za ponovnu uporabu pročišćene vode u navodnjavanju u poljoprivredi pretežno prisutan u južnim državama članicama, korist od tehničkog i operativnog poticaja koji proizlazi iz Uredbe u budućnosti će se osjetiti u cijeloj Europskoj uniji.

5.4. Odgovornost za jamčenje standarda sigurnosti hrane, koje uglavnom uspostavlja EU pozivajući se na Uredbu o općim propisima o hrani, u nadležnosti je država članica, kao što je i primjereno. Predloženom Uredbom zajamčit će se da u slučajevima gdje se voda ponovno upotrebljava za navodnjavanje usjeva najvažniji aspekt bude sigurnost potrošača. Poljoprivredni uvozi iz trećih zemalja podliježu obvezi usklađivanja sa zakonima o sigurnosti hrane EU-a, iako trenutačno nema posebnih zahtjeva u pogledu prakse navodnjavanja u trećim zemljama. Tvrdi se da bi zajednički standardi EU-a mogli poslužiti kao predložak za treće zemlje, osobito za naše bilateralne trgovinske partnere, iako će o tome tek trebati pregovarati na međunarodnoj razini. Nepročišćene i pročišćene otpadne vode već se uvelike upotrebljavaju diljem svijeta, pored ostalog i u mnogim zemljama iz kojih EU uvozi poljoprivredne proizvode.

Bruxelles, 12. prosinca 2018. Predsjednik Europskog gospodarskog i socijalnog odbora Luca JAHIER

(1) Mišljenje EGSO-a o ulozi poljoprivrede u trgovinskim pregovorima, točka 4.3 (SL C 173, 31.5.2017., str. 20.).

(2) Do problema opskrbe vodom dolazi kad potražnja vode premaši količinu koja je dostupna tijekom određenog razdoblja ili kada je uporaba vode ograničena zbog loše kvalitete.

(3) COM(2012) 672 final

(4) Mišljenje EGSO-a „Plan za očuvanje voda u Europi”, SL C 327, 12.11.2013., str. 93.

(5) Direktiva Vijeća 91/271/EEZ od 21. svibnja 1991. o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda (SL L 135, 30.5.1991., str. 40.).

(6) Publikacija JRC-a Towards a legal instrument on water reuse at EU level („Ususret pravnom instrumentu za ponovnu uporabu vode na razini EU-a”).