EUROPSKA KOMISIJA Bruxelles, 15.12.2021. COM(2021) 805 final 2021/0423(COD) Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o smanjenju emisija metana u energetskom sektoru i izmjeni Uredbe (EU) 2019/942 (Tekst značajan za EGP) {SEC(2021) 432 final} - {SWD(2021) 459 final} - {SWD(2021) 460 final}



OBRAZLOŽENJE 1.KONTEKST PRIJEDLOGA •Razlozi i ciljevi prijedloga Europski zeleni plan usmjerava Uniju prema ostvarenju klimatske neutralnosti do 2050. temeljitom dekarbonizacijom svih sektora gospodarstva. Njime se ujedno nastoji zaštititi, očuvati i poboljšati prirodni kapital Unije te zaštititi zdravlje i dobrobit građana od okolišnih rizika i utjecaja. Metan je snažan staklenički plin koji svojim ukupnim doprinosom klimatskim promjenama zaostaje jedino za ugljikovim dioksidom, a odgovoran je za otprilike trećinu trenutačnog klimatskog zagrijavanja. Iako u atmosferi ostaje kraće od ugljikova dioksida (10 do 12 godina prije nego što oksidira u ugljikov dioksid koji i dalje zadržava toplinu), na molekularnoj razini metan mnogo snažnije utječe na klimu (s potencijalom globalnog zagrijavanja 28 puta većim od potencijala globalnog zagrijavanja ugljikova dioksida u razdoblju od 100 godina i 86 puta većim u razdoblju od 20 godina). Osim toga, metan pridonosi stvaranju ozona koji je snažan onečišćivač zraka koji uzrokuje ozbiljne zdravstvene probleme. Otprilike 60 % globalnih emisija metana antropogeno je, a najveći su izvori, na temelju procjena, proizvodnja i uporaba fosilnih goriva (između četvrtine i trećine), otpad (oko četvrtine) i poljoprivreda (oko polovine ukupnih emisija metana), posebno u segmentu intenzivne proizvodnje. Međuvladin panel o klimatskim promjenama (IPCC) upozorava da se do 2030. moraju postići znatna smanjenja emisija metana kako bi se porast temperature u svijetu zadržao ispod 1,5 °C (ili čak 2 °C) što je postavljeno kao globalni cilj do 2050. U najnovijem izvješću IPCC-a ističe se uloga metana kao jednog od glavnih stakleničkih plinova odgovornih za klimatske promjene. U izvješću se navodi da su razine metana na najvišoj dosad zabilježenoj razini i znatno iznad razina emisija koje su u skladu s ograničenjem zagrijavanja na 1,5 °C. Stoga postoji potreba za naglim, brzim i održivim smanjenjem emisija metana kako bi se usporilo globalno zagrijavanje i poboljšala kvaliteta zraka. Važno je napomenuti da se u izvješću zaključuje da je povećanje metana u atmosferi posljedica ljudskog djelovanja i da su fosilna goriva, uz poljoprivredu (uglavnom stočarstvo) i otpadne vode, znatno pridonijela rastu emisija metana barem od 2007. Procjena učinka Plana za postizanje klimatskog cilja do 2030. ukazuje na to da se u EU-u troškovno najučinkovitije smanjenje emisija metana može postići u energetskom sektoru. Te su emisije prekogranični problem, a nekoordinirano regulatorno postupanje u državama članicama i sektorima dovodi do nedostataka i neučinkovitosti te može narušiti funkcioniranje jedinstvenog energetskog tržišta Unije. Budući da većina emisija metana povezanih s fosilnom energijom koja se troši unutar Unije nastaje izvan njezinih granica, rezultati u tom području mogli bi se ostvariti jedino zajedničkim djelovanjem država članica. U rujnu 2021. Unija i Sjedinjene Američke Države najavile su preuzimanje globalne obveze smanjenja emisija metana (Global Methane Pledge), političke inicijative smanjenja globalnih emisija metana u svim sektorima koji proizvode metan za 30 % do 2030. (u odnosu na razine iz 2020.) koja je pokrenuta na Konferenciji UN-a o klimatskim promjenama (COP 26) u studenome 2021. u Glasgowu. Više od stotinu zemalja obvezalo se poduprijeti obvezu, koja se odnosi na gotovo polovinu globalnih antropogenih emisija metana. Globalna obveza smanjenja emisija metana uključuje obvezu prelaska na primjenu najboljih dostupnih metodologija za inventare emisija u cilju kvantifikacije emisija metana, s posebnim naglaskom na izvorima s visokim emisijama. Opći je cilj Uredbe, u kontekstu funkcioniranja unutarnjeg energetskog tržišta i uz vođenje brige o sigurnosti opskrbe u Uniji, očuvati i unaprijediti okoliš smanjenjem emisija metana iz fosilne energije koja se proizvodi ili troši u Uniji. Posebni su ciljevi sljedeći: (i) poboljšati točnost informacija o glavnim izvorima emisija metana povezanima s energijom koja se proizvodi i troši u EU-u. Cilj je osigurati dostupnost podataka na razini imovine i pouzdanu kvantifikaciju emisija te time povećati točnost mjerenja, uključujući izvješćivanje o podacima iz inventara stakleničkih plinova prema Okvirnoj konvenciji Ujedinjenih naroda o promjeni klime („UNFCCC”) te obuhvat odgovarajućih mjera za ublažavanje; (ii)osigurati daljnje učinkovito smanjenje emisija metana u cijelom lancu opskrbe energijom u EU-u. Tim posebnim ciljem otklanjaju se tržišni nedostaci koji dovode do toga da poduzeća nedovoljno ublažavaju emisije metana; (iii)poboljšati dostupnost informacija kako bi se osigurali poticaji za smanjenje emisija metana povezanih s fosilnom energijom uvezenom u EU. Budući da većina emisija metana povezanih s fosilnom energijom koja se troši u EU-u nastaje izvan EU-a, ovim se posebnim ciljem nastoje uspostaviti poticaji za smanjenje emisija metana u partnerskim zemljama stvaranjem transparentnosti na tržištu. •Dosljednost s postojećim odredbama politike u tom području U Uredbi (EU) 2021/1119 („Europski zakon o klimi”) Unija je u zakonodavstvo ugradila cilj postizanja klimatske neutralnosti u cijelom gospodarstvu do 2050. i uspostavila obvezu Unije da do 2030. smanji neto domaće emisije stakleničkih plinova (emisije nakon što se odbiju uklanjanja) za najmanje 55 % u odnosu na razine iz 1990. Prijedlog se temelji na Planu Unije za postizanje klimatskog cilja do 2030. i procjeni njegova učinka. Plan za postizanje klimatskog cilja pokazao je, na temelju modeliranog scenarija, da je postizanje povećanog klimatskog cilja smanjenja neto emisija stakleničkih plinova za najmanje 55 % do 2030. izvedivo i da bi se njime omogućilo neometano postizanje klimatske neutralnosti do 2050. Naglašava se i potreba za ubrzavanjem smanjenja emisija metana. Europski zeleni plan objedinjuje sveobuhvatan skup mjera i inicijativa koje se međusobno nadopunjuju i čiji je cilj postizanje klimatske neutralnosti u Uniji do 2050. U Komunikaciji o europskom zelenom planu navodi se da će se olakšati dekarbonizacija sektora plina, među ostalim rješavanjem pitanja emisija metana povezanih s energijom. Komisija je u listopadu 2020. donijela strategiju EU-a za smanjenje emisija metana („strategija za metan”) kojom se utvrđuju mjere za smanjenje emisija metana u EU-u, među ostalim u energetskom sektoru, i na međunarodnoj razini. Uredbom (EU) 2018/1999 (Uredba o upravljanju) od država članica zahtijeva se uspostava nacionalnih sustava inventara za procjenu antropogenih emisija stakleničkih plinova i izvješćivanje o tim nacionalnim projekcijama. To se izvješćivanje provodi na temelju smjernica IPCC-a i često se temelji na zadanim emisijskim faktorima, a ne na izravnim mjerenjima na razini izvora, što upućuje na nesigurnosti u pogledu točnog podrijetla, učestalosti i razmjera emisija. Emisije metana koje nastaju kod istraživanja i proizvodnje nafte i fosilnog plina, prikupljanja i prerade fosilnog plina, prijenosa, distribucije, podzemnog skladištenja i iz terminala ukapljenog fosilnog plina (UPP) te emisije iz aktivnih, zatvorenih ili napuštenih ugljenokopa nisu posebno regulirane na razini Unije.

Direktivom 2010/75/EU (Direktiva o industrijskim emisijama), koja je trenutačno u postupku revizije, reguliraju se emisije onečišćujućih tvari iz industrijskih postrojenja, posebno utvrđivanjem graničnih vrijednosti emisija na temelju najboljih raspoloživih tehnika kao uvjeta dozvole. Direktiva o industrijskim emisijama obuhvaća rafiniranje mineralnih ulja i plina, ali ne i istraživanje i proizvodnju, pohranu i prijevoz te obradu i prodaju fosilnog plina (UPP, podzemno skladištenje plina, prijenos, distribucija) ili vađenje ugljena. Usko povezano s Direktivom o industrijskim emisijama, Uredbom (EZ) br. 166/2006 (Europski registar ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari, E-PRTR) zahtijeva se da se u „podzemnom rudarenju i povezanim djelatnostima” izvješćuje o ispuštanju onečišćujućih tvari, uključujući metan, ako premašuje prag za izvješćivanje od 100 000 kg godišnje. Za mjerenje ispuštanja metana u Dodatku 3. smjernicama za E-PRTR upućuje se na ISO normu koja je u pripremi (ISP/TC 146/SC 1/WG 22). Osim toga, E-PRTR trenutačno je u postupku revizije. Revizijom Direktive o industrijskim emisijama i E-PRTR-a uzet će se u obzir potreba za izbjegavanjem dvostrukog reguliranja. Ovim se prijedlogom stoga dopunjuju ta dva akta jer se bavi emisijama metana duž cijelog lanca opskrbe fosilnom energijom. Europska komisija donijela je 14. srpnja 2021. niz zakonodavnih prijedloga u kojima se utvrđuje kako namjerava postići klimatsku neutralnost u EU-u do 2050., uključujući prijelazni cilj smanjenja neto emisija stakleničkih plinova za najmanje 55 % do 2030. U tom kontekstu sljedeće inicijative imaju relevantne poveznice s mjerenjem i ublažavanjem emisija metana: Uredba (EU) 2018/842 (Uredba o raspodjeli tereta) sadržava obvezujuće godišnje ciljeve za emisije stakleničkih plinova na nacionalnoj razini za države članice od 2021. do 2030. za sektore uključujući promet (osim zračnog prometa), zgradarstvo, poljoprivredu, otpad, industriju i dijelove energetskog sektora koji nisu obuhvaćeni postojećim sustavom EU-a za trgovanje emisijama (ETS). Područje primjene obuhvaća metan, što je zadržano u prijedlogu revizije donesenom 14. srpnja 2021. Ova je inicijativa nadopuna Uredbi o raspodjeli tereta jer se njome uvode posebne mjere za smanjenje emisija metana koje tom uredbom nisu propisane, a državama članicama ostavlja se određena sloboda odlučivanja o tome kako najbolje postići potrebna smanjenja emisija stakleničkih plinova. Te će mjere pridonijeti tome da države članice ispune svoje ciljeve, a mogu pridonijeti i povećanju troškovne učinkovitosti postizanja ciljeva Uredbe o raspodjeli tereta zbog potencijala trgovanja među državama članicama u okviru te uredbe. Prijedlogom izmjene Uredbe (EU) 2018/841 (Uredba o LULUCF-u) u okviru paketa za ostvarivanje cilja od 55 % utvrđuje se opći cilj EU-a za uklanjanje ugljika prirodnim ponorima, a nacionalnim ciljevima od država članica zahtijevat će se da se pobrinu za svoje ponore ugljika i prošire ih. Prijedlogom se utvrđuje i cilj klimatske neutralnosti Unije do 2035. u sektorima korištenja zemljišta, šumarstva i poljoprivrede, uključujući emisije iz poljoprivrede koje nisu CO2, tj. metan. Direktiva (EU) 2018/2001 (Direktiva o obnovljivoj energiji, RED II) glavni je instrument EU-a kojim se promiče uporaba energije iz obnovljivih izvora i olakšat će postupnu zamjenu fosilnih izvora energije obnovljivim izvorima. Sadržava i zadane vrijednosti uštede stakleničkih plinova, uključujući procjene gubitaka metana u proizvodnji bioplina i biometana, što može biti relevantno za održivost bioplina i biometana. Te zadane vrijednosti proizvođači mogu upotrebljavati u svojim izvješćima o uštedama stakleničkih plinova u svojoj proizvodnji kako bi dokazali da ispunjavaju zahtjeve u pogledu održivosti iz Direktive RED II te neizravno daju poticaj smanjenju emisija metana. Emisije metana u uređajima za grijanje i hlađenje prostora obuhvaćene su u nekoliko uredbi o ekološkom dizajnu i označivanju energetske učinkovitosti, kojima se utvrđuju pravila za poboljšanje ekološke učinkovitosti proizvoda, kao što su kućanski uređaji, informacijske i komunikacijske tehnologije ili tehnika. Naposljetku, Europska komisija predlaže i reviziju Direktive 2009/73/EZ i Uredbe (EZ) br. 715/2009 kako bi se olakšao nastanak tržišta dekarboniziranog vodika i plina uspostavom novog modela tržišta te olakšavanjem pristupa plinovodima za plinove iz obnovljivih izvora i niskougljične plinove kako bi se, s jedne strane, stvorili uvjeti za tržište vodika i, s druge strane, uklonile prepreke dekarbonizaciji postojeće mreže prirodnog plina. Prijedlog je komplementaran jer će se njime poboljšati klimatska učinkovitost fosilnog plina tijekom razdoblja u kojem će se postupno zamijeniti plinovima iz obnovljivih izvora i niskougljičnim plinovima. •Dosljednost u odnosu na druge politike Unije Ovim se prijedlogom dopunjuju mjere poduzete u području poljoprivrede i otpada kako bi se smanjile emisije metana. Kad je riječ o poljoprivrednom sektoru, u strategiji „od polja do stola” razmatra se nekoliko izazova. Komisija je osnovala stručnu skupinu za analizu mjerenja emisija metana tijekom njihova životnog ciklusa. Komisija u suradnji sa stručnjacima iz sektora i državama članicama izrađuje zbirku primjera najbolje prakse i dostupnih tehnologija s ciljem istraživanja i promicanja šireg prihvaćanja inovativnih mjera za ublažavanje. Kako bi potaknula izračunavanje bilance ugljika na razini poljoprivrednih gospodarstava Komisija će do 2022. na raspolaganje staviti digitalni predložak za izračunavanje bilance ugljika i smjernice o uobičajenim postupcima za kvantitativni izračun emisija i uklanjanja stakleničkih plinova. Komisija će od 2021. promicati prihvaćanje tehnologija za ublažavanje, i to širom primjenom sekvestracije ugljika u poljoprivredi u državama članicama i njihovim strateškim planovima zajedničke poljoprivredne politike. Komisija u strateškom planu programa Obzor Europa za razdoblje 2021.–2024. predlaže ciljana istraživanja o različitim čimbenicima koji djelotvorno dovode do smanjenja emisija stakleničkih plinova, s naglaskom na tehnološkim i prirodnim rješenjima, te o čimbenicima koji utječu na promjenu načina prehrane. Komisija razmatra i uključivanje dijela uzgoja goveda u područje primjene Direktive o industrijskim emisijama, što može pridonijeti smanjenju emisija metana u tom sektoru. Emisije metana u sektoru otpada obuhvaćene su postojećim i predstojećim planiranim revizijama zakonodavstva o okolišu. Direktivom (EU) 2018/850 (Direktiva o odlagalištima otpada) obvezuje se operatere odlagališta da upravljaju odlagališnim plinom tako da ga koriste za proizvodnju energije ili da ga spaljuju na baklji. Tijekom revizije Direktive o odlagalištima otpada predviđene za 2024. Komisija će razmotriti daljnje mjere za poboljšanje upravljanja odlagališnim plinom, svođenje njegovih štetnih učinaka na klimu na najmanju moguću mjeru i iskorištavanje svih potencijalnih energetskih koristi. Nadalje, u okviru revizije Direktive o industrijskim emisijama koja je u tijeku razmatra se i donošenje zaključaka o NRT-ovima za odlaganje otpada na odlagališta kojima bi se, među ostalim, nastojalo riješiti pitanje emisija metana. Nedavnim izmjenama zakonodavstva EU-a o otpadu (2018.) uvedena je obveza da se 2024. počne odvojeno prikupljati biorazgradivi otpad i postavljen je novi cilj da se do 2035. na odlagališta odlaže najviše 10 % otpada. Očekuje se da će se zahvaljujući tim promjenama dodatno smanjiti emisije metana iz odlagališta. Kad je riječ o pročišćavanju i uporabi otpadnih voda i kanalizacijskog mulja u okviru postojećeg regulatornog okvira, odnosno Direktive o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda i Direktive o mulju iz otpadnih voda, emisije stakleničkih plinova nisu posebno razmotrene. Međutim, provedba Direktive o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda znatno je pridonijela sprečavanju emisija metana zahvaljujući prikupljanju i pročišćavanju otpadnih voda u učinkovitim centraliziranim postrojenjima. Direktiva o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda trenutačno se preispituje. Direktivom o mulju iz otpadnih voda uređuje se upotreba kanalizacijskog mulja u cilju zaštite okoliša, a posebno tla, od štetnih učinaka kontaminiranog mulja u poljoprivredi. 2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST •Pravna osnova Pravna je osnova ove inicijative članak 194. stavak 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), kojim se Unija ovlašćuje za utvrđivanje mjera potrebnih za ostvarivanje ciljeva Unije u vezi s energetskom politikom. Prijedlog se odnosi samo na energetski sektor i pridonosi ciljevima energetske politike Unije navedenima u članku 194. stavku 1., posebno funkcioniranju energetskog tržišta usklađivanjem pravila o praćenju emisija metana, izvješćivanju o njima te njihovu smanjivanju, čime se pridonosi očuvanju i poboljšanju okoliša. •Supsidijarnost (za neisključivu nadležnost) Emisije metana u energetskom sektoru prekogranični su problem, a razlike u Uniji postoje na nacionalnoj i regionalnoj razini. Relevantne su u svim državama članicama u različitoj mjeri, ovisno o njihovoj kombinaciji izvora energije i prirodnih bogatstava, npr. koliko podzemnih ugljenokopa je aktivno ili zapečaćeno, koliko se fosilnog plina proizvodi ili transportira. Veličina plinske infrastrukture ukazuje na aspekt koji se tiče čitave Unije, s obzirom na oko 190 000 km plinovoda u svim državama članicama. Razina izvješćivanja o emisijama i obuhvat mjera ublažavanja razlikuju se među državama članicama i podsektorima. Postoji nekoliko privatnih i dobrovoljnih inicijativa, no one nisu dovoljne zbog svojeg ograničenog obuhvata i provedivosti te ograničenog sudjelovanja u njima. Različiti nacionalni pristupi mogu dovesti do nedosljednosti u regulatornom tretmanu u državama članicama, čime bi se povećalo administrativno opterećenje za poduzeća koja posluju u više država članica, što bi moglo ometati funkcioniranje unutarnjeg tržišta stvaranjem prepreka za operatore te otežati prikupljanje usporedivih podataka u Uniji. Osim toga, budući da većina emisija metana povezanih s fosilnom energijom koja se troši u Uniji nastaje izvan njezinih granica, veća je vjerojatnost da će se zajedničkim djelovanjem država članica ostvariti rezultati za te dijelove lanca opskrbe i očuvati cjelovitost unutarnjeg energetskog tržišta. S obzirom na prethodno navedeno, ujednačen pristup politici na razini Unije pridonio bi smanjenju emisija metana u Uniji. Učinci mjera usmjerenih na mjerenje i ublažavanje emisija metana i povezani učinci na inovacije, troškovnu učinkovitost i jednake uvjete u održavanju funkcionalnog unutarnjeg tržišta opravdavaju koordinaciju među državama članicama. Postoji mnogo veća vjerojatnost da će do daljnjeg smanjenja emisija metana u energetskom sektoru dovesti koordinirane politike Unije, a ne fragmentirana nacionalna nastojanja. Koordiniranim djelovanjem na razini Unije nadalje se olakšava cjelovito razmatranje različitih mogućnosti djelovanja među državama članicama i privatnim subjektima. Zahvaljujući tome, operatori će imati koristi od jedinstvenog regulatornog režima, čime se olakšava poštovanje pravila i smanjuje administrativno opterećenje povezano s primjenom rascjepkanih pravila u državama članicama.

Politika za metan na razini Unije dodaje znatnu vrijednost međunarodnom djelovanju u području klime. Izradom zakonodavstva za smanjenje emisija metana u energetskom sektoru na najmanju mjeru Unija šalje snažnu političku poruku vanjskim akterima, povećavajući svijest o štetnim učincima emisija metana na klimu. Ta poruka neće samo potaknuti partnere Unije na rješavanje problema emisija metana u energetskom sektoru, nego će dovesti i do stvaranja međunarodnog partnerstva čime će Unija preuzeti vodeću ulogu u rješavanju problema emisija metana. Zaključno, izazovi u pogledu smanjenja emisija metana stoga iziskuju usklađen i koordiniran pristup te ih se ne može učinkovito prevladati na razini pojedinačnih država članica. Djelovanje Unije stoga je opravdano na temelju supsidijarnosti u skladu s člankom 194. UFEU-a. •Proporcionalnost Prijedlogom se pažljivo uspostavlja ravnoteža između, s jedne strane, regulatorne autonomije koju države članice imaju za nacionalne korektivne mjere, kojima se utvrđuju poticaji za tehnološke inovacije ili odlučivanje o razini namjenskih resursa, i, s druge strane, potrebe za rješavanjem problema povezanih s emisijama metana koji se moraju riješiti na razini Unije. Kako je opisano u poglavlju 6. procjene učinka, troškovi i regulatorno opterećenje povezani s ovim prijedlogom zadržani su na najmanjoj mogućoj mjeri. Mjere predviđene ovim prijedlogom ne premašuju ono što je nužno za rješavanje utvrđenih problema i ostvarivanje postavljenih ciljeva. Predviđeni troškovi za Komisiju i države članice smatraju se prihvatljivima, uzimajući u obzir i pozitivne neto gospodarske učinke povezane s razinom smanjivanja koja će biti prihvatljiva za okoliš i troškovno učinkovita. •Odabir instrumenta Uredba je odgovarajući pravni instrument za ovaj zakonodavni prijedlog jer se njome nameću jasna i detaljna pravila kojima se državama članicama ne ostavlja prostor za različito prenošenje. Uredbom se osigurava istodobna primjena pravnih zahtjeva u cijeloj Uniji, čime bi se izbjegle neučinkovitosti i regulatorni troškovi/opterećenje povezani s nedosljednom provedbom odredaba o smanjenju emisija metana u cijeloj Uniji. Osim toga, Uredba je prikladan instrument kojim se gospodarskim subjektima i nacionalnim tijelima nameću izravne obveze. To bi bilo potrebno kako bi se utvrdile jasne obveze za kvantificiranje podataka, izvješćivanje o njima i njihovu provjeru te kako bi se poduzele mjere za ublažavanje emisija metana, uključujući postupno ukidanje štetnih industrijskih praksi kao što su ispuštanje i spaljivanje na baklji. Kako bi se dobili dosljedni i usporedivi podaci, ključno je imati usklađene zahtjeve u pogledu mjerenja i izvješćivanja. To se najbolje može postići uredbom, kako je vidljivo iz povezanih pravnih akata EU-a kao što su Uredba (EU) 2015/757, Uredba (EZ) 166/2006 ili Provedbena uredba (EU) 2018/2066. U vezi s tim, razina diskrecijskih ovlasti prepuštena državama članicama na temelju direktive ne bi bila u skladu s potrebom za usporedivim i stoga usklađenim podacima. Nadalje, kad je riječ o mjerama ublažavanja i ograničenjima industrijskih postupaka, uredba je odgovarajući instrument kojim se osigurava da se u odnosu na te postupke donesu odredbe koje su izravno usmjerene na poduzeća i uspostave minimalni jednaki uvjeti. Naposljetku, uredbom se omogućuje hitno postupanje u odnosu na emisije metana kojima se u kontekstu klimatske krize i cilja klimatske neutralnosti Unije, kako je objašnjeno u odjeljku 1., treba pozabaviti na izravniji i povoljniji način. Odabirom uredbe osigurava se da se utvrđeni problemi i ciljevi rješavaju na najdjelotvorniji, najučinkovitiji i najproporcionalniji način. Time se pažljivo uspostavlja ravnoteža između, s jedne strane, regulatorne autonomije koju države članice imaju za nacionalne korektivne mjere kojima se utvrđuju poticaji za tehnološke inovacije ili odlučivanje o razini namjenskih resursa, i, s druge strane, potrebe za rješavanjem problema povezanih s emisijama metana koji se moraju riješiti na razini Unije. 3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENA UČINKA •Savjetovanja s dionicima U skladu sa smjernicama za bolju regulativu za procjene učinka Komisija je provela sveobuhvatno savjetovanje s dionicima na temelju strategije savjetovanja koja je obuhvaćala niz metoda i alata. Cilj strategije savjetovanja bio je osigurati da se uzmu u obzir svi relevantni dokazi, uključujući podatke o troškovima, društvenom učinku i mogućim koristima inicijative. Strategija je osmišljena u skladu s logikom intervencije i objedinjuje elemente usmjerene na prošlost i budućnost. Primijenjeno je nekoliko alata za savjetovanje: internetsko javno savjetovanje, ciljano savjetovanje o troškovima provedbe praćenja, izvješćivanja i provjere (MRV) prema pravilima Partnerstva za kontrolu metana iz nafte i plina, detaljni razgovori i (tri) webinara s dionicima. U okviru otvorenog javnog savjetovanja zaprimljen je 131 odgovor, od čega je 126 zaprimljeno barem djelomičnim ispunjavanjem internetskog upitnika, a pet dodatnih odgovora zaprimljeno je u obliku podnesaka poslanih e-poštom. Konkretno, Agencija za suradnju energetskih regulatora (ACER) i Vijeće europskih energetskih regulatora (CEER) podnijeli su istraživanje provedeno među svojim članovima kao neformalni doprinos otvorenom javnom savjetovanju, u kojem su izrazili stajalište da „nacionalna regulatorna tijela općenito podupiru usklađeni pristup praćenju i otkrivanju emisija metana na razini EU-a, koji se posebno temelji na obveznom praćenju emisija metana”. Dionici su naširoko podržali razvoj pouzdanog standarda MRV-a za emisije metana u energetskom sektoru. U otvorenom javnom savjetovanju 78 % sudionika izjasnilo se za to da se prijedlog MRV-a u dijelu koji se odnosi na naftu i plin temelji na metodologiji Partnerstva za kontrolu metana iz nafte i plina koju su podržala i sva profesionalna udruženja za naftu i plin s prostora EU-a. Vrlo snažnu podršku, uključujući podršku industrije ugljena, dobilo je i uključivanje ugljena u odredbe o MRV-u (96 % sudionika otvorenog javnog savjetovanja). Ti su aspekti uključeni u ovaj prijedlog. Naširoko su podržane i zakonodavne mjere za ublažavanje emisija u sektorima nafte, fosilnog plina i ugljena. Sva udruženja industrije nafte i plina koja su se odazvala na otvoreno javno savjetovanje podržala su uvođenje obveze otkrivanja i saniranja istjecanja (LDAR) u pravo Unije. Takvu obvezu uvelike su podržale i nevladine organizacije. Sve nevladine organizacije i predstavnici industrije koji su se odazvali na otvoreno javno savjetovanje smatrali su da je moguće postupno ukinuti rutinsko ispuštanje i spaljivanje na baklji povezano s energijom koja se proizvodi i troši u EU-u. Kad je riječ o uključivanju mjera ublažavanja za metan iz ugljenokopa, prilikom javnog savjetovanja iskazana je snažna podrška (80 % odgovora). Ti su aspekti uključeni u ovaj prijedlog. 92 % sudionika otvorenog javnog savjetovanja podržava zakonodavstvo Unije o emisijama metana u energetskom sektoru, što obuhvaća naftu i plin koji se stavljaju na tržište Unije. Konkretno, 96 % sudionika podržava razvoj alata za transparentnost u području emisija metana na razini Unije i na međunarodnoj razini. Taj je element uključen u ovaj prijedlog.

72 % sudionika smatra da bi se zakonodavstvom Unije o emisijama metana u energetskom sektoru obveze trebale proširiti na poduzeća koja uvoze fosilnu energiju u Uniju. 65 % sudionika smatra da je iste obveze u pogledu MRV-a, LDAR-a, ispuštanja i spaljivanja na baklji moguće jednako nametnuti svim akterima u vrijednosnom lancu nafte i plina koji se troše u Uniji. Kao odgovor na to, prijedlog uključuje klauzulu o preispitivanju u kojoj se izričito upućuje na pravo Komisije da podnese zakonodavne prijedloge o izmjeni kako bi se uvoznicima nametnule strože mjere nakon što budu dostupni bolji podaci o globalnim emisijama metana. •Prikupljanje i primjena stručnog znanja Prijedlog i procjena učinka na kojoj se temelji oslanjaju se na dokaze iz odgovora dionika dobivenih u okviru opsežnih savjetovanja provedenih u tom pogledu, posebnih radionica te pregleda literature, analize i modeliranja. Pregled literature odnosio se na rezultate niza tematskih studija o ključnim elementima propisa o emisijama metana u različitim zemljama i državama članicama EU-a, kojima se ograničavaju emisije metana u energetskom sektoru te evaluacije i procjene provedene u okviru drugih relevantnih inicijativa Komisije. •Procjena učinka Tijekom rada na procjeni učinka razmatran je niz mjera u svim područjima za rješavanje utvrđenih problema i uklanjanje njihovih uzroka kako bi se postigli ciljevi inicijative. Sva područja politike uključivala su opciju prema scenariju „bez mjera”. Za tri područja politike odabrane su najpoželjnije opcije. Nakon procjene njihove djelotvornosti, učinkovitosti, usklađenosti i proporcionalnosti utvrđeno je da je paket najpoželjnijih opcija najprikladniji za doprinos utvrđenim ciljevima. U paket najpoželjnijih opcija uključene su sljedeće glavne odredbe: U prvom području politike razmatraju se mogućnosti za poboljšanje točnosti mjerenja emisija metana u energetskom sektoru i izvješćivanja o njima na način da se operatore obveže na provedbu mjerenja na razini imovine i izvješćivanje o izravnim emisijama metana za gospodarske aktivnosti na području EU-a. To uključuje obvezno praćenje, izvješćivanje i provjeru za naftu i plin, obvezno praćenje, izvješćivanje i provjeru za naftu, plin i ugljen te obvezno praćenje, izvješćivanje i provjeru za naftu, plin i ugljen kojima su obuhvaćene i neizravne emisije. Najpoželjnija je opcija za prvo područje politike uvođenje obveze detaljnog mjerenja (na razini imovine) emisija metana iz nafte, plina i ugljena u energetskom sektoru EU-a te izvješćivanja o njima. Ključna je prednost da će se time unaprijediti kvaliteta izvješćivanja o takvim emisijama te omogućiti bolje razumijevanje izvora i razmjera tih emisija, što će dovesti do učinkovitijeg smanjivanja povezanih emisija. Drugo područje politike sadržava mogućnosti za ublažavanje emisija metana u EU-u s pomoću mjera za otkrivanje i saniranje istjecanja te ograničenja ispuštanja i spaljivanja na baklji. Njima se nastoji osigurati daljnje učinkovito ublažavanje emisija metana u cijelom lancu opskrbe energijom. Opcije uključuju smjernice Komisije ili obvezne mjere za ublažavanje emisija metana u sektorima nafte i fosilnog plina, obvezne mjere za ublažavanje emisija metana u sektorima nafte, fosilnog plina i ugljena te neizravnih emisija i zakonodavnu mjeru za postizanje određenog smanjenja emisija metana na temelju zahtjeva u pogledu učinkovitosti. Najpoželjnija je opcija za drugo područje politike uvođenje obveza za ublažavanje emisija metana iz nafte, plina i ugljena u energetskom sektoru EU-a u pogledu mjera za otkrivanje i saniranje istjecanja te zabrana ispuštanja i spaljivanja na baklji. To će dovesti do većeg smanjivanja emisija metana u usporedbi sa scenarijem „bez mjera”, uz povezane koristi za okoliš i društvo u smislu usporavanja klimatskih promjena i smanjenja onečišćenja zraka. Treće područje politike sadržava mogućnosti kojima je cilj smanjenje emisija metana povezanih s uvezenom fosilnom energijom. Uključuje mogućnosti mjerenja emisija metana koje su povezane s potrošnjom fosilnih goriva u EU-u, ali nastaju izvan EU-a, izvješćivanja o njima i njihova ublažavanja, uključujući primjenu diplomatskih mjera i alata za transparentnost, obvezno mjerenje emisija metana, izvješćivanje o njima i njihovo ublažavanje koji se primjenjuju na sve emisije metana iz fosilne energije potrošene u EU-u, uključujući lanac vrijednosti, uspostavu baze podataka o transparentnosti emisija metana i globalnog alata za praćenje visokih emisija metana te obvezu postizanja određene količine smanjenja emisija metana koja se primjenjuje na svu fosilnu energiju potrošenu u EU-u koja obuhvaća lanac vrijednosti. Najpoželjnija je opcija za treće područje politike predložiti različite instrumente za poboljšanje informacija o izvorima emisija metana iz poduzeća koja izvoze fosilnu energiju u EU te poticaje za zemlje da smanje svoje emisije metana. Slično kao u drugom području politike, smanjenje globalnih emisija metana donijet će EU-u koristi za okoliš i društvo, ponajprije u pogledu usporavanja klimatskih promjena. •Temeljna prava Inicijativa je u potpunosti u skladu s člankom 37. Povelje Europske unije o temeljnim pravima prema kojem visoka razina zaštite okoliša i poboljšavanje kakvoće okoliša moraju biti uključeni u politike Unije i osigurani u skladu s načelom održivog razvoja. 4.UTJECAJ NA PRORAČUN Prijedlog uključuje niz zahtjeva koji utječu na proračun. Kao prvo, postavlja se zahtjev da Agencija Europske unije za suradnju energetskih regulatora (ACER) jednom svake tri godine utvrdi i objavi skup pokazatelja i odgovarajuće referentne vrijednosti za usporedbu jediničnih troškova ulaganja povezanih s mjerenjem emisija metana za usporedive projekte, izvješćivanjem o njima i njihovim smanjivanjem. Iako se ACER dosad nije bavio troškovima mrežnih operatora zbog mjerenja emisija metana, izvješćivanja o njima te njihova smanjivanja, procjenjuje se da su dodatne zadaće i radno opterećenje koje predstavljaju za ACER dostatno pokriveni jednim dodatnim ekvivalentom punog radnog vremena. Kao drugo, tu je zahtjev da Unija uspostavi i održava platformu za transparentnost emisija metana, uključujući informacije o uvozu fosilne energije u Uniju, s ažuriranjima koja se dostavljaju svakog tromjesečja, te da uspostavi globalni alat za praćenje metana iz zraka kojim se redovito objavljuju rezultati praćenja velikih emitera metana iz energetskih izvora, uz ažuriranja koja se dostavljaju svaki mjesec. Procjenjuje se da će radno opterećenje za obavljanje dodatnih zadaća za Komisiju iziskivati dva dodatna službenika koja bi radila u punom radnom vremenu. U odjeljku 3. zakonodavnog financijskog izvještaja navode se proračunske posljedice prijedloga te potrebni ljudski i administrativni resursi. 5.DRUGI ELEMENTI •Planovi provedbe i mehanizmi praćenja, evaluacije i izvješćivanja Zakonodavstvo EU-a u području klime i energetike pruža sveobuhvatan okvir za postizanje napretka u ostvarivanju ciljeva EU-a i za praćenje tog napretka, čemu će ovaj prijedlog pridonijeti. Taj je okvir utvrđen Europskim zakonom o klimi, dok je detaljni integrirani okvir za praćenje i izvješćivanje utvrđen Uredbom o upravljanju energetskom unijom i djelovanjem u području klime. Podaci prikupljeni u kontekstu te uredbe trebaju biti javno dostupni na e-platformi, uključujući pokazatelje za praćenje napretka u ostvarivanju energetskih i klimatskih ciljeva Unije.

Komisija svakih pet godina provjerava nacionalne politike i mjere država članica za postizanje njihovih ciljeva u okviru Uredbe o raspodjeli tereta. Stoga će se provedba i učinkovitost odredbi sadržanih u prijedlogu pratiti i u okviru postizanja ciljeva u skladu s tom uredbom. Uspostavljeni kontrolni mehanizmi za kvalitetu dostavljenih nacionalnih podataka omogućit će i procjenu učinkovitosti odredaba ovog prijedloga u cilju poboljšanja točnosti podataka. U tom kontekstu Uredbom o upravljanju energetskom unijom i djelovanjem u području klime utvrđuju se zahtjevi za nacionalne sustave inventara i sustave inventara Unije za emisije stakleničkih plinova, politike, mjere i projekcije te se poziva na njihovo stalno poboljšanje. Uspostava takvih sustava potrebna je na međunarodnoj razini i namijenjena je podupiranju dimenzije provedbe nacionalnih energetskih i klimatskih planova koja se odnosi na dekarbonizaciju. Javnost sve više obraća pozornost na emisije metana, što uključuje znanstvene kampanje i kampanje dionika u cilju otkrivanja i kvantifikacije emisija. Takav javni nadzor, uz potporu sve veće prostorne i vremenske rezolucije satelitskih podataka, vrijedan je resurs za praćenje učinka prijedloga i utvrđivanje nedostataka u provedbi. Kad je riječ o praćenju i evaluaciji obveza utvrđenih u ovom prijedlogu, glavna odgovornost za osiguravanje primjene odredaba bit će na nacionalnim nadležnim tijelima. Kad je riječ o provjeri podataka o emisijama, ovim se prijedlogom predviđa uloga neovisnih akreditiranih verifikatora. Međunarodni opservatorij za emisije metana osigurat će dodatni nadzor dostavljenih podataka o emisijama metana, uključujući mogućnost njihova višestrukog povezivanja s drugim izvorima kao što su satelitsko snimanje i proizvodi. Komisija će pratiti provedbu pravnog akta tako što će provjeravati primjenjuju li stranke obveznice ispravno mjere i, prema potrebi, poduzimati provedbene mjere. Ovaj prijedlog uključuje klauzulu o preispitivanju prema kojoj će Komisija podnijeti izvješće o ocjeni i preispitivanju uredbe. •Detaljno obrazloženje posebnih odredaba prijedloga Prijedlog uredbe sastoji se od šest poglavlja i obuhvaća 35 članaka. Poglavlje 1. – Opće odredbe U ovom se poglavlju utvrđuju područje primjene i glavni pojmovi upotrijebljeni u predloženoj uredbi. Uključuje i odredbu kojom se priznaju troškovi mrežnih operatora pri provedbi uredbe. Poglavlje 2. – Nadležna tijela i neovisna provjera U ovom se poglavlju utvrđuju odredbe o usklađenosti iz uredbe, uz odredbe o sankcijama iz poglavlja 6. U njemu se utvrđuju zadaće nadležnih tijela, posebno pravila o inspekcijskim nadzorima i pritužbama te uloga i postupci neovisnih akreditiranih verifikatora u pogledu provjere podataka o emisijama metana koje dostavljaju operatori. Poglavlje 3. – Emisije metana u sektorima nafte i plina U ovom se poglavlju utvrđuju obveze operatora i država članica u pogledu mjerenja podataka o emisijama metana i izvješćivanja o njima te obveze smanjivanja emisija metana na relevantnim lokacijama. Poglavlje 4. – Emisije metana u sektoru ugljena Ovo je poglavlje podijeljeno na tri odjeljka kako bi se obuhvatilo sljedeće: praćenje emisija metana u aktivnim rudnicima i izvješćivanje o njima; ublažavanje emisija metana u aktivnim podzemnim rudnicima i emisija metana u zatvorenim i napuštenim podzemnim rudnicima. U svakom se odjeljku utvrđuju obveze operatora i država članica u pogledu mjerenja podataka o emisijama metana i izvješćivanja o njima te obveze smanjivanja emisija metana na relevantnim lokacijama.

Poglavlje 5. – Emisije metana koje nastaju izvan Unije U ovom se poglavlju uvode alati za transparentnost u pogledu emisija metana koje nastaju izvan Unije: obveza uvoznika fosilnih goriva u pogledu informacija o emisijama metana, popis transparentnosti poduzeća i zemalja iz Unije te poduzeća koja izvoze fosilnu energiju u Uniju, uključujući informacije o njihovim međunarodnim obvezama izvješćivanja o emisijama metana i globalni alat za praćenje kojim će se otkriti razmjer i učestalost emisija te lokacija emitera metana na globalnoj razini. Osim toga, kako bi se uzeo u obzir uvoz fosilne energije u Uniju, u poglavlju se utvrđuju zahtjevi za informacije o uvoznicima te pravo Komisije da podnese zakonodavne prijedloge o izmjenama kako bi se uvoznicima nametnule strože mjere nakon što budu dostupni bolji podaci o globalnim emisijama metana i osigurala usklađenost s primjenjivim međunarodnim obvezama Unije. Poglavlje 6. – Završne odredbe U ovom se poglavlju posebno predviđa sustav sankcija: iako se priznaje da je utvrđivanje sankcija u nacionalnoj nadležnosti, njime se utvrđuju vodeća načela za sankcije, osobito kriteriji za određivanje sankcija, vrste povreda koje treba sankcionirati, kriteriji za utvrđivanje najviših gornjih granica te mogućnost izricanja periodičnih novčanih kazni. Sadržava i odredbe o ovlastima za donošenje delegiranih i provedbenih akata te klauzulu o preispitivanju. 2021/0423 (COD) Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o smanjenju emisija metana u energetskom sektoru i izmjeni Uredbe (EU) 2019/942 (Tekst značajan za EGP) EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 194. stavak 2., uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije, nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima, uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora, uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija, u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom,

budući da: (1) Metan, glavna sastavnica prirodnog plina, prema ukupnom doprinosu klimatskim promjenama odmah je iza ugljikova dioksida i odgovoran je za otprilike trećinu trenutačnog klimatskog zagrijavanja. (2)Na molekularnoj razini, iako metan u atmosferi ostaje kraće (od 10 do 12 godina) od ugljikova dioksida (stotine godina), njegov je utjecaj na klimu u vidu učinka staklenika značajniji i pridonosi stvaranju ozona, snažnog onečišćivača zraka koji uzrokuje ozbiljne zdravstvene probleme. Količina metana u atmosferi u svijetu naglo je porasla tijekom posljednjeg desetljeća. (3)Prema nedavnim procjenama Programa Ujedinjenih naroda za zaštitu okoliša i Koalicije za klimu i čisti zrak, smanjenjem emisija metana za 45 % do 2030. na temelju dostupnih ciljanih mjera i dodatnih mjera u skladu s prioritetnim razvojnim ciljevima Ujedinjenih naroda (UN) mogao bi se izbjeći porast globalnog zatopljenja za 0,3 °C do 2045. (4)Prema podacima iz inventara stakleničkih plinova Unije procjenjuje se da je energetski sektor odgovoran za 19 % emisija metana u Uniji. To ne uključuje emisije metana povezane s potrošnjom fosilne energije u Uniji koje nastaju izvan Unije. (5)Europski zeleni plan objedinjuje sveobuhvatan skup mjera i inicijativa koje se međusobno nadopunjuju i čiji je cilj postizanje klimatske neutralnosti u Uniji do 2050. U Komunikaciji o europskom zelenom planu navodi se da će se olakšati dekarbonizacija sektora plina, među ostalim rješavanjem pitanja emisija metana povezanih s energijom. Komisija je u listopadu 2020. donijela strategiju EU-a za smanjenje emisija metana („strategija za metan”) kojom se utvrđuju mjere za smanjenje emisija metana u EU-u, među ostalim u energetskom sektoru, i na međunarodnoj razini. U Uredbi (EU) 2021/1119 („Europski zakon o klimi”) Unija je u zakonodavstvo ugradila cilj klimatske neutralnosti u cijelom gospodarstvu do 2050. i uspostavila obvezu Unije da do 2030. smanji neto domaće emisije stakleničkih plinova (emisije nakon što se odbiju uklanjanja) za najmanje 55 % u odnosu na razine iz 1990. Kako bi se postigla ta razina smanjenja emisija stakleničkih plinova, emisije metana iz energetskog sektora trebale bi se do 2030. smanjiti za oko 58 % u odnosu na 2020. (6)Emisije metana obuhvaćene su ciljevima Unije u pogledu smanjenja emisija stakleničkih plinova do 2030. utvrđenima u Europskom zakonu o klimi i obvezujućim nacionalnim ciljevima smanjenja emisija u skladu s Uredbom (EU) 2018/842. Međutim, trenutačno ne postoji pravni okvir na razini Unije kojim bi se utvrdile posebne mjere za smanjenje antropogenih emisija metana u energetskom sektoru. Osim toga, iako su Direktivom 2010/75/EU o industrijskim emisijama obuhvaćene emisije metana nastale rafiniranjem mineralnih ulja i plina, njome nisu obuhvaćene druge djelatnosti u energetskom sektoru. (7)U tom bi se kontekstu ova Uredba trebala primjenjivati na smanjenje emisija metana u istraživanju i proizvodnji nafte i fosilnog plina, prikupljanju i preradi fosilnog plina, transportu, distribuciji, podzemnom skladištenju i terminalima ukapljenog fosilnog plina (UPP) te na aktivne podzemne i površinske ugljenokope te zatvorene i napuštene podzemne ugljenokope. (8)Pravila za točno mjerenje emisija metana, izvješćivanje o njima i njihovu provjeru u sektorima nafte, plina i ugljena te za smanjivanje tih emisija, među ostalim s pomoću pregleda radi otkrivanja i saniranja istjecanja te ograničenja u pogledu ispuštanja i spaljivanja na baklji, trebala bi biti obuhvaćena odgovarajućim pravnim okvirom Unije. Takav bi okvir trebao sadržavati pravila za povećanje transparentnosti u pogledu uvoza fosilne energije u Uniju, čime bi se poboljšali poticaji za širu primjenu rješenja za ublažavanje emisija metana u cijelom svijetu. (9)Usklađenost s obvezama iz ove Uredbe vjerojatno će zahtijevati ulaganja reguliranih operatora, a troškovi povezani s takvim ulaganjima trebali bi se uzeti u obzir pri određivanju tarifa, podložno načelima učinkovitosti. (10)Svaka država članica trebala bi imenovati barem jedno nadležno tijelo koje nadzire ispunjavaju li operatori učinkovito obveze utvrđene u ovoj Uredbi te o tome i o svim promjenama tog tijela obavijestiti Komisiju. Imenovana nadležna tijela trebala bi poduzeti sve potrebne mjere kako bi se osigurala usklađenost sa zahtjevima utvrđenima u ovoj Uredbi. Uzimajući u obzir prekogranični karakter poslovanja energetskog sektora i emisija metana, nadležna tijela trebala bi surađivati međusobno i s Komisijom. U tom kontekstu, Komisija i nadležna tijela država članica trebali bi zajedno uspostaviti mrežu javnih tijela koja primjenjuju ovu Uredbu kako bi se potaknula bliska suradnja, uz potrebne mehanizme razmjene informacija i najbolje prakse, te kako bi se omogućila savjetovanja. (11)Kako bi se osigurala neometana i učinkovita provedba obveza utvrđenih u ovoj Uredbi, Komisija u okviru Instrumenta za tehničku potporu podupire države članice pružanjem prilagođenog tehničkog stručnog znanja za osmišljanje i provedbu reformi, uključujući one kojima se promiče smanjenje emisija metana u energetskom sektoru. Tehnička potpora, na primjer, uključuje jačanje administrativnih kapaciteta, usklađivanje zakonodavnih okvira i razmjenu relevantnih primjera najbolje prakse. (12)Kako bi se osiguralo obavljanje zadaća nadležnih tijela, operatori bi im trebali pružiti svu potrebnu pomoć. Osim toga, operatori bi trebali poduzeti sve potrebne mjere koje su utvrdila nadležna tijela u roku koji su odredila nadležna tijela ili u bilo kojem drugom razdoblju usuglašenom s nadležnim tijelima. (13)Glavni mehanizam dostupan nadležnim tijelima trebali bi biti inspekcijski nadzori, uključujući pregled dokumentacije i evidencija, mjerenja emisija i provjere na licu mjesta. Inspekcijski nadzori trebali bi se provoditi redovito, na temelju procjene rizika za okoliš koju provode nadležna tijela. Osim toga, trebalo bi provesti inspekcijske nadzore kako bi se istražile obrazložene pritužbe i slučajevi nesukladnosti te kako bi se osiguralo da se sanacije ili zamjene komponenata provode u skladu s ovom Uredbom. Ako utvrde ozbiljnu povredu zahtjeva iz ove Uredbe, nadležna tijela trebala bi izdati obavijest o korektivnim mjerama koje operator treba poduzeti. Nadležna tijela bi trebala voditi evidenciju inspekcijskih nadzora, a relevantne informacije trebale bi biti dostupne u skladu s Direktivom 2003/4/EZ Europskog parlamenta i Vijeća. (14)S obzirom na blizinu nekih izvora emisija metana urbanim ili stambenim područjima, fizičke ili pravne osobe oštećene povredama ove Uredbe trebale bi moći podnijeti propisno obrazložene pritužbe nadležnim tijelima. Podnositelji pritužbe trebali bi biti obaviješteni o postupku i donesenim odlukama te bi trebali dobiti konačnu odluku u razumnom roku od podnošenja pritužbe. (15)Čvrstim okvirom za provjeru može se poboljšati vjerodostojnost dostavljenih podataka. Osim toga, razina detaljnosti i tehnička složenost mjerenja emisija metana zahtijevaju odgovarajuću provjeru podataka o emisijama metana koje dostavljaju operatori i operatori rudnika. Iako je samoprovjera moguća, provjerom koju provodi treća strana osiguravaju se veća neovisnost i transparentnost. Osim toga, njome se omogućuje usklađeni skup kompetencija i razina stručnosti koji možda nisu dostupni svim javnim subjektima. Verifikatore bi trebala akreditirati akreditacijska tijela u skladu s Uredbom (EZ) br. 765/2008 Europskog parlamenta i Vijeća. Neovisni akreditirani verifikatori trebali bi stoga osigurati da su izvješća o emisijama koja pripremaju operatori i operatori rudnika točna i u skladu sa zahtjevima utvrđenima u ovoj Uredbi. Trebali bi preispitati podatke iz izvješća o emisijama kako bi procijenili njihovu pouzdanost, vjerodostojnost i točnost u odnosu na besplatne i javno dostupne europske ili međunarodne norme koje su razvila neovisna tijela i koje je Komisija stavila u primjenu. Komisija bi stoga trebala biti ovlaštena za donošenje delegiranih akata u cilju uključivanja i utvrđivanja primjenjivosti takvih europskih ili međunarodnih normi. Verifikatori su odvojeni od nadležnih tijela i trebali bi biti neovisni o operatorima i operatorima rudnika, koji bi im trebali pružiti svu potrebnu pomoć kako bi omogućili ili olakšali obavljanje aktivnosti provjere, posebno u pogledu pristupa prostorima i podnošenja dokumentacije ili evidencija. (16)Informacije iz izvješća o emisijama koja se podnose nadležnim tijelima trebalo bi dostaviti Komisiji s obzirom na verifikacijsku ulogu koju treba dodijeliti Međunarodnom opservatoriju za emisije metana (IMEO), posebno u pogledu metodologija za agregiranje i analizu podataka te provjere metodologija i statističkih postupaka koje poduzeća upotrebljavaju za kvantificiranje svojih prijavljenih podataka o emisijama. Referentni kriteriji u tom pogledu mogu uključivati standarde i smjernice OGMP-a. Informacije koje izrađuje IMEO trebale bi biti dostupne javnosti, a Komisija bi te informacije trebala upotrijebiti za uklanjanje svih utvrđenih nedostataka u pogledu mjerenja emisija metana, izvješćivanja i provjere podataka o njima. (17)Unija je osnovala IMEO u listopadu 2020. u partnerstvu s Programom Ujedinjenih naroda za zaštitu okoliša, Koalicijom za klimu i čisti zrak i Međunarodnom agencijom za energiju, i to na sastanku na vrhu skupine G20 u listopadu 2021. IMEO je zadužen za prikupljanje, usklađivanje, provjeru i objavljivanje podataka o antropogenim emisijama metana na globalnoj razini. IMEO je dio Programa Ujedinjenih naroda za okoliš koji je s Europskom unijom sklopio Memorandum o razumijevanju. Njegova je uloga ključna za provjeru podataka o emisijama metana u energetskom sektoru te bi trebalo uspostaviti odgovarajuće odnose kako bi se realizirala dodjela zadataka provjere. Budući da IMEO nije tijelo Unije i ne podliježe pravu Unije, ključno je predvidjeti da IMEO poduzima odgovarajuće mjere kako bi se osigurala zaštita interesa Unije i njezinih država članica. (18)Kao stranka Okvirne konvencije Ujedinjenih naroda o promjeni klime (UNFCCC) i Pariškog sporazuma, Unija je dužna svake godine dostaviti izvješće o inventaru antropogenih emisija stakleničkih plinova koje objedinjuje nacionalne inventare stakleničkih plinova država članica, pripremljeno primjenom metodologija dobre prakse koje je donio Međuvladin panel o klimatskim promjenama (IPCC). (19)Uredbom (EU) 2018/1999 Europskog parlamenta i Vijeća od država članica zahtijeva se da Komisiji dostavljaju podatke iz inventara stakleničkih plinova i izvješćuju o svojim nacionalnim projekcijama. U skladu s člankom 17. stavkom 2. Uredbe (EU) 2018/1999, to se izvješćivanje provodi na temelju smjernica UNFCCC-a o izvješćivanju i često se temelji na zadanim emisijskim faktorima, a ne na izravnim mjerenjima na razini izvora, što upućuje na nesigurnosti u pogledu podrijetla, učestalosti i razmjera emisija.

(20)Podaci za pojedine zemlje dostavljeni u skladu s odredbama UNFCCC-a o izvješćivanju dostavljaju se tajništvu UNFCCC-a prema različitim razinama izvješćivanja u skladu sa smjernicama IPCC-a. U tom kontekstu IPCC općenito predlaže primjenu metoda više razine za one izvore emisija koji znatno utječu na ukupni inventar stakleničkih plinova zemlje u smislu apsolutne razine, trenda ili nesigurnosti. (21)Razina predstavlja stupanj metodološke složenosti. Postoje tri razine. U metodama prve razine obično se upotrebljavaju zadani emisijski faktori IPCC-a i traže se najosnovniji i najmanje raščlanjeni podaci o djelatnostima. Na višim se razinama obično upotrebljavaju razrađenije metode i emisijski faktori specifični za pojedine izvore, tehnologije, regije ili zemlje koji se često temelje na mjerenjima i obično zahtijevaju raščlanjenije podatke o djelatnostima. Konkretno, druga razina zahtijeva upotrebu emisijskih faktora specifičnih za pojedinu zemlju umjesto zadanih, dok treća razina zahtijeva podatke ili mjerenja pojedinačnih postrojenja i obuhvaća primjenu stroge procjene odozdo prema gore prema vrsti izvora na razini pojedinačnog postrojenja. Prelaskom s prve na treću razinu povećava se pouzdanost mjerenja emisija povezanih s metanom. (22)Države članice imaju različite prakse u pogledu razine na kojoj izvješćuju UNFCCC o svojim emisijama metana povezanima s energijom. Izvješćivanje na drugoj razini za velike izvore emisija u skladu je sa smjernicama IPCC-a o izvješćivanju jer se druga razina smatra metodom više razine. Stoga se metodologije procjene i izvješćivanje o emisijama metana povezanima s energijom razlikuju među državama članicama, a izvješćivanje na najnižoj, prvoj razini i dalje je uobičajeno u nekoliko država članica u pogledu emisija metana iz ugljena, plina i nafte. (23)Trenutačno su dobrovoljne inicijative koje predvodi industrija i dalje glavni smjer djelovanja za kvantifikaciju i ublažavanje emisija metana u mnogim zemljama. Ključna inicijativa pod vodstvom energetskog sektora jest Partnerstvo za kontrolu metana iz nafte i plina („OGMP”), dobrovoljna inicijativa za mjerenje emisija metana i izvješćivanje o njima koju su 2014. pokrenuli Program Ujedinjenih naroda za zaštitu okoliša (UNEP) i Koalicija za klimu i čisti zrak (CCAC), u čijem je odboru zastupljena Komisija. OGMP je usmjeren na utvrđivanje najbolje prakse kako bi se poboljšala dostupnost globalnih informacija o kvantifikaciji emisija metana i upravljanju njima te kako bi se potaknule mjere ublažavanja radi smanjenja emisija metana. Do danas se više od 60 poduzeća obvezalo na primjenu OGMP-a, čime je obuhvaćeno 30 % svjetske proizvodnje nafte i plina te naftne i plinske imovine na pet kontinenata. Rad OGMP-a na razvoju standarda i metodologija uključuje vlade, civilno društvo i poduzeća. Okvir OGMP 2.0 najnovija je verzija dinamičnog standarda za emisije metana i može biti prikladna osnova za standarde emisija metana na temelju pouzdanih znanstvenih normi. (24)U tom je kontekstu potrebno poboljšati mjerenje i kvalitetu dostavljenih podataka o emisijama metana, među ostalim o glavnim izvorima emisija metana povezanima s energijom koja se proizvodi i troši u Uniji. Nadalje, trebalo bi osigurati dostupnost podataka na razini izvora i pouzdanu kvantifikaciju emisija, čime bi se povećala pouzdanost izvješćivanja te područje primjene odgovarajućih mjera za ublažavanje. (25)Kako bi mjerenje i izvješćivanje bili učinkoviti, naftna i plinska poduzeća trebala bi biti obvezna mjeriti emisije metana po izvoru i izvješćivati o njima te državama članicama staviti na raspolaganje zbirne podatke kako bi mogle poboljšati točnost svojih izvješća o inventarima. Osim toga, potrebna je učinkovita provjera podataka koje dostavljaju poduzeća, a kako bi se administrativno opterećenje za operatore svelo na najmanju moguću mjeru, izvješćivanje bi trebalo organizirati na godišnjoj osnovi. (26)Ova se Uredba temelji na okviru OGMP 2.0 u mjeri u kojoj ispunjava kriterije iz uvodnih izjava 24. i 25. kako bi se pridonijelo prikupljanju pouzdanih i konzistentnih podataka koji bi činili dostatnu osnovu za praćenje emisija metana i, prema potrebi, za uvođenje dodatnih mjera za daljnje ograničavanje emisija metana. (27)Okvir OGMP 2.0 obuhvaća pet razina izvješćivanja. Izvješćivanje na razini izvora započinje na trećoj razini, što se smatra usporedivim s trećom razinom UNFCCC-a. Omogućuje primjenu općih emisijskih faktora. Izvješćivanje četvrte razine prema standardu OGMP 2.0 zahtijeva izravno mjerenje emisija metana na razini izvora. Omogućuje primjenu specifičnih emisijskih faktora. Izvješćivanje pete razine prema standardu OGMP 2.0 zahtijeva provođenje dopunskih mjerenja na lokaciji. Osim toga, okvirom OGMP 2.0 od poduzeća se zahtijeva da izvješćuju o izravnim mjerenjima emisija metana u roku od tri godine od pristupanja standardu OGMP 2.0 za poslovnu imovinu i u roku od pet godina za neposlovnu imovinu. Na temelju pristupa iz OGMP-a 2.0 u pogledu izvješćivanja na razini izvora i uzimajući u obzir da se velik broj poduzeća iz Unije već obvezao na primjenu OGMP-a 2.0 u 2021., od operatora iz Unije trebalo bi zahtijevati da dostavljaju izravna mjerenja na razini izvora svojih emisija u roku od 24 mjeseca za poslovnu imovinu i u roku od 36 mjeseci za neposlovnu imovinu. Osim kvantifikacije na razini izvora, kvantifikacija na razini lokacije omogućuje procjenu, provjeru i usklađivanje procjena na razini izvora agregiranih po lokaciji, čime se osigurava veće povjerenje u prijavljene emisije. Kao i u OGMP-u 2.0, ovom se Uredbom zahtijeva mjerenje na razini lokacije kako bi se uskladila mjerenja na razini izvora. (28)Prema podacima iz inventara stakleničkih plinova Unije više od polovine svih izravnih emisija metana u energetskom sektoru posljedica je nenamjernog ispuštanja emisija u atmosferu. U slučaju nafte i plina, to čini najveći udio emisija metana. (29)Nenamjerno istjecanje metana u atmosferu može se dogoditi tijekom bušenja, vađenja i obrade, skladištenja, prijenosa i distribucije krajnjim potrošačima. Može se pojaviti i u neaktivnim naftnim ili plinskim bušotinama. Neke emisije nastaju zbog nesavršenosti ili uobičajenog trošenja tehničkih komponenata kao što su spojevi, prirubnice i ventili ili oštećenih komponenata, na primjer u slučaju nesreća. Korozija ili oštećenja isto tako mogu uzrokovati istjecanje kroz stjenke opreme pod tlakom. (30)Iako je ispuštanje metana obično namjerno te proizlazi iz postupaka ili aktivnosti i uređaja osmišljenih za tu svrhu, ono može biti i nenamjerno, primjerice kod kvarova. (31)Kako bi smanjili te emisije, operatori bi trebali poduzeti sve mjere koje su im na raspolaganju kako bi se emisije metana u njihovom poslovanju svele na najmanju moguću mjeru. (32)Točnije, emisije metana koje nastaju zbog istjecanja najčešće se smanjuju s pomoću pregledȃ radi otkrivanja i saniranja istjecanja metana („LDAR”) koji se provode kako bi se utvrdila istjecanja i nakon čega slijedi saniranje takvih istjecanja. Operatori bi stoga trebali provoditi barem periodične preglede radi otkrivanja i saniranja istjecanja koji bi trebali obuhvaćati i preglede komponenata koje ispuštaju metan kako bi se utvrdilo nenamjerno ispuštanje metana. (33)U tu bi svrhu trebalo uspostaviti usklađeni pristup kako bi se osigurali jednaki uvjeti za sve operatore u Uniji. Taj bi pristup trebao uključivati minimalne zahtjeve za preglede radi otkrivanja i saniranja istjecanja, a državama članicama i operatorima trebalo bi ostaviti odgovarajući stupanj fleksibilnosti. To je ključno kako bi se omogućile inovacije i razvoj novih tehnologija i metoda za otkrivanje i saniranje istjecanja, čime bi se spriječila ovisnost o tehnologiji na štetu zaštite okoliša. I dalje se pojavljuju nove tehnologije i metode otkrivanja, a države članice trebale bi poticati inovacije u tom sektoru kako bi se mogle usvojiti najtočnije i najisplativije metode. (34)Obveze u pogledu pregleda radi otkrivanja i saniranja istjecanja trebale bi odražavati niz primjera dobre prakse. Pregledi radi otkrivanja i saniranja istjecanja trebali bi prvenstveno biti usmjereni na pronalaženje i saniranje istjecanja, a ne na njihovo kvantificiranje, a područja u kojima postoji veći rizik od istjecanja trebala bi se češće provjeravati; učestalost pregleda trebala bi se temeljiti ne samo na potrebi popravka komponenata iz kojih metan izlazi iznad praga emisija metana nego i na operativnim razmatranjima, uzimajući u obzir rizike za sigurnost. Stoga, ako se utvrdi veći rizik za sigurnost ili veći rizik od gubitaka metana, nadležnim tijelima trebalo bi dopustiti da preporuče veću učestalost pregleda relevantnih komponenata; svako istjecanje bez obzira na količinu treba bilježiti i pratiti jer se malo istjecanje može pretvoriti u veće; nakon saniranja potrebno je potvrditi je li istjecanje učinkovito zaustavljeno; kako bi se u budućnosti mogle upotrebljavati naprednije tehnologije za otkrivanje emisija metana, trebalo bi utvrditi na kojoj razini gubitka metana ili iznad koje razine je potrebno saniranje, a operatorima treba omogućiti odabir uređaja za otkrivanje. Prema potrebi, u kontekstu ove Uredbe može se primjenjivati stalno praćenje. (35)Ispuštanje se sastoji od ispuštanja nesagorjelog metana u atmosferu, namjerno iz procesa ili aktivnosti ili uređaja osmišljenih za tu svrhu ili nenamjerno u slučaju kvara. S obzirom na njegov snažan učinak emisija stakleničkih plinova, trebalo bi zabraniti ispuštanje, osim u slučaju izvanrednih situacija, kvarova ili tijekom određenih posebnih događaja u kojima je određena mjera ispuštanja neizbježna. (36)Spaljivanje na baklji kontrolirano je izgaranje metana u svrhu odlaganja u uređaju namijenjenom za to izgaranje. Ako se provodi tijekom uobičajene proizvodnje nafte ili fosilnog plina i zbog nedostatnih postrojenja ili pogodnih geoloških formacija za ponovno ubrizgavanje metana, njegovo iskorištavanje na licu mjesta ili njegovo otpremanje na tržište, smatra se rutinskim spaljivanjem na baklji. Rutinsko spaljivanje na baklji trebalo bi zabraniti. Spaljivanje na baklji trebalo bi biti dopušteno samo ako je jedina alternativa ispuštanju i ako ispuštanje nije zabranjeno. Ispuštanje je štetnije za okoliš od spaljivanja na baklji jer ispušteni plin obično sadržava visoke razine metana, dok spaljivanje na baklji oksidira metan u ugljikov dioksid. (37)Primjena spaljivanja na baklji kao alternative ispuštanju zahtijeva da uređaji za spaljivanje na baklji omogućuju učinkovito izgaranje metana. Zbog toga bi trebalo uključiti i zahtjev u pogledu učinkovitosti izgaranja za slučajeve u kojima je spaljivanje na baklji dopušteno. Usto bi trebalo zahtijevati upotrebu pilotskih plamenika koji omogućuju pouzdanije paljenje jer na njih ne utječe vjetar. (38)Ponovnom ubrizgavanju, iskorištavanju na licu mjesta ili otpremanju metana na tržište uvijek bi trebalo dati prednost pred spaljivanjem metana na baklji, a time i njegovim ispuštanjem. Operatori koji ispuštaju metan trebali bi nadležnim tijelima dostaviti dokaz da nije bilo moguće ponovno ubrizgavanje, iskorištavanje na licu mjesta ili otprema metana na tržište niti spaljivanje na baklji, a operatori koji ga spaljuju na baklji nadležnim bi tijelima trebali dostaviti dokaz da nije bilo moguće ponovno ubrizgavanje, iskorištavanje na licu mjesta ili otprema metana na tržište. (39)Operatori bi trebali bez odgode obavijestiti nadležna tijela o većim ispuštanjima ili spaljivanjima na baklji te podnositi sveobuhvatnija izvješća o svim slučajevima ispuštanja i spaljivanja na baklji. Usto bi trebali osigurati da su oprema i uređaji u skladu sa standardima utvrđenima u pravu Unije.

(40)Emisije metana iz neaktivnih naftnih i plinskih bušotina predstavljaju rizik za javno zdravlje, sigurnost i okoliš. Stoga bi se i dalje trebale primjenjivati obveze praćenja i izvješćivanja, a te bi bušotine i lokacije bušotina trebalo sanirati i obnoviti. U takvim slučajevima države članice trebale bi imati prevladavajuću ulogu, posebno u planiranju inventara i mjera ublažavanja. (41)Podaci iz inventara stakleničkih plinova u EU-u pokazuju da su emisije metana iz ugljenokopa najveći pojedinačni izvor emisija metana u energetskom sektoru Unije. Izravne emisije iz sektora ugljena 2019. činile su 31 % emisija metana, što je gotovo jednako postotku izravnih emisija metana iz fosilnog plina i nafte zajedno koji iznosi 33 %. (42)Trenutačno ne postoje posebni propisi na razini Unije kojima se ograničavaju emisije metana iz sektora ugljena unatoč dostupnosti širokog raspona tehnologija za ublažavanje. Ne postoji Unijin ili međunarodni standard praćenja, izvješćivanja i provjere koji se odnosi na ugljen. U Uniji je izvješćivanje o emisijama metana iz industrije ugljena dio izvješćivanja država članica o emisijama stakleničkih plinova, a podaci iz podzemnih rudnika uključeni su i u Europski registar ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari uspostavljen Uredbom (EZ) br. 166/2006. (43)Emisije metana prvenstveno su povezane s djelatnostima podzemnog rudarenja u aktivnim i napuštenim rudnicima. U aktivnim podzemnim rudnicima koncentracija metana u zraku stalno se kontrolira jer predstavlja opasnost za zdravlje i sigurnost. U slučaju podzemnih ugljenokopa velika većina emisija metana nastaje u sustavima ventilacije i drenaže ili otplinjavanja koji predstavljaju dva glavna načina smanjenja koncentracija metana u ventilacijskim putovima rudnika. (44)Nakon zaustavljanja proizvodnje i zatvaranja ili napuštanja rudnika iz njega se i dalje oslobađa metan, koji se naziva metan iz napuštenih rudnika (AMM). Te se emisije obično pojavljuju u točno određenim točkastim izvorima, kao što su ventilacijska okna ili izlazni otvori za rasterećenje tlaka. S povećanim klimatskim ambicijama i preusmjeravanjem proizvodnje energije na izvore energije s manjim emisijama ugljika, emisije AMM-a vjerojatno će se povećati u Uniji. Procjenjuje se da čak i 10 godina nakon prestanka rudarenja razine emisija metana iz rudnika koji nisu poplavljeni dosežu otprilike 40 % emisija zabilježenih u trenutku zatvaranja. Nadalje, postupanje s AMM-om i dalje je fragmentirano zbog različitih prava vlasništva i iskorištavanja u EU-u. Države članice stoga bi trebale uspostaviti inventare zatvorene i napuštene imovine povezane s ugljenom te bi se od njih ili utvrđene odgovorne strane trebalo zahtijevati da instaliraju uređaje za mjerenje emisija metana. (45)U aktivnim površinskim ugljenokopima u Uniji proizvodi se lignit i iz njih se ispušta manje metana nego iz podzemnih ugljenokopa. Prema inventaru stakleničkih plinova Unije, u 2019. su emisije iz aktivnih površinskih rudnika iznosile 166 kilotona u usporedbi s 828 kilotona za podzemne ugljenokope. Mjerenje emisija metana iz površinskih ugljenokopa izazov je zbog njihove difuzne prirode na širokom području. Stoga se unatoč dostupnoj tehnologiji rijetko mjere emisije iz površinskih rudnika. Emisije metana iz površinskih rudnika mogu se izvesti s pomoću emisijskih faktora specifičnih za ugljenosni bazen i, s većom preciznošću, uz primjenu emisijskih faktora specifičnih za rudnike ili ležišta, s obzirom na to da se u ugljenosnim bazenima nalaze ležišta različitog kapaciteta za proizvodnju metana. Emisijski faktori mogu se izvesti iz mjerenja sadržaja plina u slojevima uzorkovanima iz jezgre istraživačkih bušotina. Operatori rudnika stoga bi trebali mjeriti emisije metana u površinskim ugljenokopima primjenom takvih emisijskih faktora. (46)Stoga bi operatori rudnika trebali kontinuirano mjeriti i kvantificirati emisije metana iz ventilacijskih okana u podzemnim ugljenokopima, kontinuirano mjeriti metan koji se ispušta i spaljuje na baklji u drenažnim stanicama te primjenjivati specifične emisijske faktore u pogledu površinskih ugljenokopa. Te bi podatke trebali dostaviti nadležnim tijelima. (47)Trenutačno se ublažavanje emisija metana najbolje može postići u aktivnim i zatvorenim ili napuštenim podzemnim ugljenokopima. Učinkovito ublažavanje emisija metana iz aktivnih i zatvorenih ili napuštenih površinskih rudnika trenutačno je ograničeno tehnologijom. Međutim, kako bi se u budućnosti pružila potpora istraživanju i razvoju tehnologija ublažavanja takvih emisija, trebalo bi osigurati učinkovito i detaljno praćenje razmjera tih emisija, izvješćivanje o njima i njihovu provjeru. (48)Podzemni rudnici su rudnici termalnog ili koksnog ugljena. Termalni ugljen prvenstveno se koristi kao izvor energije, dok se koksni ugljen upotrebljava kao gorivo i reagens u postupku proizvodnje čelika. Rudnici i koksnog ugljena i termalnog ugljena trebali bi podlijegati mjerenju emisija metana, izvješćivanju o njima i njihovoj provjeri. (49)Za aktivne podzemne ugljenokope ublažavanje emisija metana trebalo bi se provoditi postupnim ukidanjem ispuštanja i spaljivanja na baklji. Kad je riječ o zatvorenim ili napuštenim podzemnim ugljenokopima, iako se poplavljivanjem mogu spriječiti emisije metana, to se ne radi sustavno i predstavlja rizik za okoliš. Osim toga, potrebno je postupno ukinuti ispuštanje i spaljivanje na baklji u tim rudnicima. Budući da geološka ograničenja i pitanja zaštite okoliša onemogućuju univerzalni pristup ublažavanju emisija metana iz napuštenih podzemnih ugljenokopa, države članice trebale bi utvrditi vlastiti plan ublažavanja, uzimajući u obzir ta ograničenja i tehničku izvedivost ublažavanja AMM-a. (50)Na temelju prijedloga Komisije Vijeće je 28. lipnja 2021. donijelo novu pravnu osnovu za Istraživački fond za ugljen i čelik kojom se predviđa potpora istraživanju i inovacijama za prenamjenu zatvorenih ugljenokopa ili ugljenokopa u postupku zatvaranja i povezane infrastrukture u skladu s općim ciljem napuštanja ugljena i mehanizma za pravednu tranziciju. U tom kontekstu jedan od glavnih ciljeva novog programa Istraživačkog fonda za ugljen i čelik za nadolazeće godine bit će smanjenje učinaka ugljenokopa u tranziciji na okoliš, posebno u pogledu emisija metana. (51)Kad je riječ o 70 % vlastite potrošnje kamenog ugljena, 97 % potrošnje nafte i 90 % potrošnje fosilnog plina, Unija ovisi o uvozu. Ne postoje precizna saznanja o razmjeru, podrijetlu ili prirodi emisija metana koje su povezane s fosilnom energijom koja se troši u Uniji, ali nastaje u trećim zemljama. (52)Učinci globalnog zagrijavanja uzrokovani emisijama metana prekogranični su. Iako neke zemlje koje proizvode fosilnu energiju počinju poduzimati domaće mjere kako bi smanjile emisije metana iz svojih energetskih sektora, mnogi izvoznici ne podliježu nikakvim propisima na svojim domaćim tržištima. Takvim operatorima potrebni su jasni poticaji za djelovanje u pogledu svojih emisija metana, stoga bi tržištima trebalo staviti na raspolaganje transparentne informacije o emisijama metana. (53)Trenutačno postoje ograničeni točni podaci (UNFCCC treće razine ili ekvivalentni podaci) o međunarodnim emisijama metana. Mnoge zemlje izvoznice fosilnih goriva dosad UNFCCC-u nisu dostavile cjelovite podatke iz inventara. Istodobno postoje dokazi o velikom povećanju emisija metana iz aktivnosti proizvodnje nafte i plina u svijetu sa 65 na 80 Mt godišnje u posljednjih 20 godina. (54)Kako je najavljeno u Komunikaciji o strategiji EU-a za metan, Unija je predana suradnji sa svojim energetskim partnerima i drugim ključnim zemljama uvoznicama fosilne energije kako bi se na globalnoj razini riješio problem emisija metana. Energetska diplomacija o emisijama metana već je polučila važne rezultate. U rujnu 2021. Unija i Sjedinjene Američke Države najavile su preuzimanje globalne obveze smanjenja emisija metana (Global Methane Pledge), političke inicijative smanjenja globalnih emisija metana za 30 % do 2030. (u odnosu na razine iz 2020.) koja je pokrenuta na Konferenciji UN-a o klimatskim promjenama (COP 26) u studenome 2021. u Glasgowu. Više od stotinu zemalja obvezalo se poduprijeti obvezu koja se odnosi na gotovo polovinu globalnih antropogenih emisija metana. Globalna obveza smanjenja emisija metana uključuje obvezu prelaska na primjenu najboljih dostupnih metodologija za inventare emisija u cilju kvantifikacije emisija metana, s posebnim naglaskom na izvorima s visokim emisijama. (55)Nadalje, Međunarodni opservatorij za emisije metana (IMEO) imat će važnu i vodeću ulogu u povećanju transparentnosti globalnih emisija metana u energetskom sektoru. Vijeće je u svojim zaključcima o klimatskoj i energetskoj diplomaciji iz siječnja 2021. podržalo uspostavu IMEO-a. (56)Komisija će surađivati s IMEO-om na uspostavi „indeksa opskrbe metanom”, kako je izričito navedeno u Komunikaciji o strategiji EU-a za metan. Time bi se osigurali podaci o emisijama metana iz različitih izvora fosilne energije iz cijelog svijeta, među ostalim iz procjena i mjerenja na razini izvora te iz zračnog/satelitskog praćenja, čime bi se kupcima fosilne energije omogućilo da donose utemeljene odluke o kupnji na temelju emisija metana iz fosilnih izvora energije. (57)Usporedno s nastavkom uspješnog diplomatskog rada na ispunjavanju takvih globalnih obveza, Unija dodatno potiče znatno smanjivanje emisija metana na globalnoj razini, a posebno u zemljama koje Uniju opskrbljuju fosilnom energijom. (58)Stoga bi od uvoznika fosilne energije u Uniju trebalo zahtijevati da državama članicama dostave informacije o mjerama povezanima s mjerenjem emisija metana, izvješćivanjem o njima i njihovim ublažavanjem koje provode izvoznici, posebno o primjeni regulatornih ili dobrovoljnih mjera za kontrolu njihovih emisija metana, uključujući mjere kao što su pregled radi otkrivanja i saniranja istjecanja ili mjere za kontrolu i ograničavanje ispuštanja metana i njegova spaljivanja na baklji. Razine mjerenja i izvješćivanja utvrđene u zahtjevima u pogledu informacija koji se primjenjuju na uvoznike odgovaraju razinama koje treba zahtijevati od operatora iz Unije u ovoj Uredbi, kako je navedeno u uvodnim izjavama od 24. do 26. i u uvodnoj izjavi 46. Informacije o mjerama za kontrolu emisija metana ne predstavljaju veći teret od onih koje se zahtijevaju od operatora iz Unije. (59)Države članice bi te informacije trebale dostaviti Komisiji. Na temelju tih informacija Unija bi trebala uspostaviti bazu podataka o transparentnosti za uvoz fosilne energije u Uniju i upravljati tom bazom podataka u kojoj će biti navedeno jesu li se izvozna poduzeća obvezala na primjenu OGMP-a za naftna i plinska poduzeća te nekog ekvivalentnog standarda priznatog na međunarodnoj razini ili u Uniji za poduzeća iz sektora ugljena, ako takav standard postoji. Te bi informacije trebale pokazati stupanj predanosti poduzeća u zemljama izvoznicama da mjere svoje emisije metana, izvješćuju o njima i provjeravaju ih u skladu s metodama iz treće razine izvješćivanja UNFCCC-a. Takva baza podataka o transparentnosti služila bi kao izvor informacija za odluke uvoznika fosilne energije u Uniju o kupnji te za druge dionike i javnost. Baza podataka o transparentnosti trebala bi odražavati i trud koji su poduzeća u Uniji i poduzeća koja izvoze fosilnu energiju u Uniju uložila u mjerenje svojih emisija metana, izvješćivanje o njima te njihovo smanjivanje. Usto bi trebala sadržavati informacije o mjerenju, izvješćivanju i regulatornim mjerama ublažavanja u zemljama u kojima se proizvodi fosilna energija.

(60)Osim toga, Unija bi trebala uspostaviti globalni alat za praćenje emitera metana kojim bi se pružile informacije o razmjeru, učestalosti i lokaciji izvora s visokim emisijama metana. Time bi se trebali dodatno potaknuti stvarni i dokazivi rezultati provedbe propisa o metanu i učinkovitih mjera ublažavanja koje provode poduzeća u Uniji i poduzeća koja opskrbljuju Uniju fosilnom energijom. Alat bi trebao objediniti podatke više certificiranih pružatelja podataka i usluga, uključujući komponentu Copernicus svemirskog programa EU-a i IMEO. Taj bi alat trebao poslužiti kao temelj za bilateralne dijaloge Komisije s predmetnim zemljama kako bi se raspravilo o različitim scenarijima predviđenima za politike i mjere povezane s emisijama metana. (61)Kombinacijom mjera iz uvodnih izjava od 58. do 60. trebala bi se povećati transparentnost za kupce, čime bi im se omogućilo donošenje utemeljenih odluka o nabavi i poboljšala mogućnost šire primjene rješenja za ublažavanje emisija metana u cijelom svijetu. Osim toga, mjere bi trebale pružiti dodatan poticaj međunarodnim poduzećima da prihvate međunarodne standarde mjerenja metana i izvješćivanja, kao što je OGMP, ili da donesu učinkovite mjere mjerenja, izvješćivanja i ublažavanja. Te su mjere osmišljene kao temelj za postupan pristup kako bi se povećala razina strogosti mjera koje se primjenjuju na uvoz. Komisija bi stoga trebala biti ovlaštena za izmjenu ili dodavanje zahtjeva u pogledu izvješćivanja koji se odnose na uvoznike. Nadalje, Komisija bi trebala ocijeniti provedbu tih mjera i, ako to smatra primjerenim, podnijeti prijedloge na preispitivanje kako bi se uvoznicima nametnule strože mjere i osigurala usporediva razina učinkovitosti mjera primjenjivih u trećim zemljama za praćenje emisija metana, izvješćivanje o njima, njihovu provjeru i ublažavanje. U evaluaciji bi trebalo uzeti u obzir rad IMEO-a, uključujući indeks opskrbe metanom, bazu podataka o transparentnosti i globalni alat za praćenje emitera metana. Ako Komisija smatra primjerenim postrožiti mjere koje se primjenjuju na uvoz, posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući savjetovanje s relevantnim trećim zemljama. (62)Države članice trebale bi osigurati da se povrede ove Uredbe sankcioniraju učinkovitim, proporcionalnim i odvraćajućim kaznama, koje mogu uključivati novčane kazne i periodične novčane kazne, te poduzeti sve potrebne mjere za osiguravanje njihove provedbe. Kako bi imale značajan odvraćajući učinak, sankcije bi trebale biti primjerene vrsti povrede, mogućoj koristi za operatora te vrsti i težini štete u okolišu. Pri izricanju sankcija trebalo bi voditi računa o prirodi, težini i trajanju predmetne povrede. Izricanje sankcija trebalo bi biti proporcionalno i usklađeno s pravom Unije i nacionalnim pravom, među ostalim i s primjenjivim postupovnim jamstvima i načelima Povelje o temeljnim pravima. (63)Kako bi se osigurala veća dosljednost, trebalo bi utvrditi popis vrsta povreda koje bi trebale podlijegati sankcijama. Kako bi se olakšala dosljednija primjena sankcija, trebalo bi utvrditi zajedničke okvirne i indikativne kriterije za primjenu sankcija. Odvraćajući učinak sankcija trebalo bi ojačati mogućnošću objave informacija o sankcijama koje izriču države članice, u skladu sa zahtjevima o zaštiti podataka utvrđenima u uredbama (EU) 2016/679 i (EU) 2018/1725 Europskog parlamenta i Vijeća. (64)Kao rezultat odredaba kojima se zahtijeva da se ulaganja reguliranih operatora uzmu u obzir pri određivanju tarifa, Uredbu (EU) 2019/942 Europskog parlamenta i Vijeća trebalo bi izmijeniti kako bi se ACER-u povjerila zadaća stavljanja na raspolaganje skupa pokazatelja i referentnih vrijednosti za usporedbu jediničnih troškova ulaganja povezanih s mjerenjem emisija metana za usporedive projekte, izvješćivanjem o njima i njihovim smanjenjem. (65)Kako bi se definirali elementi postupnog ukidanja ispuštanja i spaljivanja na baklji u rudnicima koksnog ugljena, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije kako bi se ova Uredba dopunila utvrđivanjem ograničenja za ispuštanje metana iz ventilacijskih okana za rudnike koksnog ugljena. Osim toga, kako bi se omogućilo da se od uvoznika zahtijevaju dodatne informacije, trebalo bi, što se pokazalo nužnim, Komisiji delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, kako bi se ova Uredba dopunila izmjenom ili dodavanjem informacija koje uvoznici trebaju dostaviti. Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući ona na razini stručnjaka, te da se ta savjetovanja provedu u skladu s načelima utvrđenima u Međuinstitucijskom sporazumu o boljoj izradi zakonodavstva od 13. travnja 2016. Osobito, s ciljem osiguravanja ravnopravnog sudjelovanja u pripremi delegiranih akata, Europski parlament i Vijeće primaju sve dokumente istodobno kada i stručnjaci iz država članica te njihovi stručnjaci sustavno imaju pristup sastancima stručnih skupina Komisije koji se odnose na pripremu delegiranih akata. (66)Kako bi se osigurali jedinstveni uvjeti provedbe, Komisiji bi trebalo dodijeliti provedbene ovlasti za donošenje detaljnih pravila o zajedničkom formatu za izvješćivanje, u skladu s člankom 291. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. Te bi ovlasti trebalo izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća. (67)Operatorima i nadležnim tijelima trebalo bi dati razuman rok za poduzimanje potrebnih pripremnih radnji za ispunjavanje zahtjeva iz ove Uredbe. (68)Budući da države članice pojedinačno ne mogu ispuniti cilj ove Uredbe, tj. točno mjerenje emisija metana u energetskom sektoru, izvješćivanje o njima i njihovu provjeru i da je taj cilj zbog njegova opsega lakše ispuniti na razini Unije, Unija može donositi mjere u skladu s načelom supsidijarnosti kako je utvrđeno u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja, DONIJELI SU OVU UREDBU: Poglavlje 1. Opće odredbe Članak 1. Predmet i područje primjene 1. Ovom se Uredbom utvrđuju pravila za točno mjerenje emisija metana u energetskom sektoru u Uniji, izvješćivanje o njima i njihovu provjeru te za smanjivanje tih emisija, među ostalim s pomoću pregleda radi otkrivanja i saniranja istjecanja te ograničenja ispuštanja u atmosferu i spaljivanja na baklji. Ovom se Uredbom utvrđuju i pravila o alatima kojima se osigurava transparentnost emisija metana iz uvoza fosilne energije u Uniju. 2. Ova se Uredba primjenjuje na: (a) istraživanje i proizvodnju nafte i fosilnog plina, prikupljanje i preradu fosilnog plina; (b) terminale za prijenos, distribuciju, podzemno skladištenje i ukapljeni plin (UPP) koji rade s fosilnim i/ili obnovljivim (bio- ili sintetičkim) metanom; (c) aktivne podzemne i površinske ugljenokope te zatvorene i napuštene podzemne ugljenokope.

3. Ova se Uredba primjenjuje na emisije metana koje nastaju izvan Unije u pogledu zahtjeva koji se odnose na informacije od uvoznika, na bazu podataka o transparentnosti metana i na alat za praćenje emitera metana. Članak 2. Definicije Za potrebe ove Uredbe, primjenjuju se sljedeće definicije: (1) „emisije metana” znači sve izravne emisije koje nastaju iz svih komponenata koji su potencijalni izvori emisija metana, bilo kao rezultat namjernog ili nenamjernog ispuštanja, nepotpunog izgaranja na baklji ili iz drugih komponenata i nenamjernog istjecanja; (2) „operator prijenosnog sustava” ima značenje koje mu je dodijeljeno [člankom 2. stavkom 4. Direktive 2009/73/EZ Europskog parlamenta i Vijeća] [potrebno je prilagoditi u skladu s prijedlogom preinake koji je u izradi]; (3) „operator distribucijskog sustava” ima značenje koje mu je dodijeljeno [člankom 2. stavkom 6. Direktive 2009/73/EZ ] [potrebno je prilagoditi u skladu s prijedlogom preinake koji je u izradi]; (4) „operator” znači svaka fizička ili pravna osoba koja upravlja imovinom ili je nadzire ili, ako je to predviđeno nacionalnim zakonodavstvom, osoba kojoj je povjerena odlučujuća gospodarska ovlast nad tehničkim funkcioniranjem imovine; (5) „operator rudnika” znači svaka fizička ili pravna osoba koja upravlja ugljenokopom ili ga kontrolira ili, ako je to predviđeno nacionalnim zakonodavstvom, osoba kojoj je povjerena odlučujuća gospodarska ovlast nad tehničkim funkcioniranjem ugljenokopa; (6) „provjera” znači aktivnosti koje provodi verifikator kako bi ocijenio sukladnost izvješća koja dostavljaju operatori i operatori rudnika; (7) „verifikator” znači pravna osoba različita od nadležnih tijela imenovanih u skladu s člankom 4. ove Uredbe koja provodi aktivnosti provjere i koju je akreditiralo nacionalno akreditacijsko tijelo u skladu s Uredbom (EZ) br. 765/2008 ili fizička osoba koja je na drugi način ovlaštena, ne dovodeći u pitanje članak 5. stavak 2. te uredbe, u trenutku izdavanja izjave o provjeri; (8) „izvor” znači komponenta ili geološka struktura koja namjerno ili nenamjerno, povremeno ili trajno ispušta metan u atmosferu; (9) „imovina” znači poslovna ili operativna jedinica koja se može sastojati od nekoliko objekata ili lokacija, uključujući imovinu pod operativnom kontrolom operatora (poslovna imovina) i imovinu koja nije pod operativnom kontrolom operatora (neposlovna imovina); (10) „emisijski faktor” znači koeficijent kojim se kvantificiraju emisije ili uklanjanja plina po jedinici aktivnosti, a koji se često temelji na uzorku mjernih podataka prema prosjeku za razvoj reprezentativne stope emisija za određenu razinu djelatnosti u određenom skupu uvjeta rada; (11) „opći emisijski faktor” znači standardizirani emisijski faktor za svaku vrstu izvora emisije koji proizlazi iz inventara ili baza podataka, ali u svakom slučaju nije provjeren izravnim mjerenjima; (12) „specifični emisijski faktor” znači emisijski faktor izveden iz izravnih mjerenja; (13) „izravno mjerenje” znači izravna kvantifikacija emisije metana na razini izvora s pomoću mjernog uređaja za metan; (14) „emisije metana na razini lokacije” znači svi izvori emisija unutar imovine; (15) „mjerenje na razini lokacije” znači mjerenje odozgo prema dolje koje obično uključuje upotrebu senzora ugrađenih na mobilnu platformu, kao što su vozila, bespilotne letjelice, zrakoplovi, plovila i sateliti, ili druga sredstva za dobivanje potpunog pregleda emisija na cijeloj lokaciji;

(16) „poduzeće” znači fizička ili pravna osoba koja obavlja najmanje jednu od sljedećih funkcija: iskorištavanje, istraživanje i proizvodnju nafte i fosilnog plina, prikupljanje i preradu fosilnog plina te prijenos, distribuciju i podzemno skladištenje plina, uključujući UPP; (17) „pregled radi otkrivanja i saniranja istjecanja” znači pregled radi utvrđivanja izvora emisija metana, uključujući istjecanje i nenamjerno ispuštanje; (18) „ispuštanje” znači ispuštanje nesagorjelog metana u atmosferu, namjerno iz procesa, aktivnosti ili uređaja osmišljenih za tu svrhu ili nenamjerno u slučaju kvara ili geoloških ograničenja; (19) „spaljivanje na baklji” znači kontrolirano izgaranje metana u svrhu odlaganja u uređaju namijenjenom za to izgaranje; (20) „krizna situacija” znači privremeno, neočekivano i rijetko stanje u kojem je emisija metana neizbježna i nužna za sprečavanje neposrednog i znatnog štetnog utjecaja na sigurnost ljudi, javno zdravlje ili okoliš, ali ne uključuje situacije koje proizlaze iz sljedećih događaja ili su s njima povezane: (a) propust operatora da instalira odgovarajuću opremu dovoljnog kapaciteta za očekivanu ili stvarnu dinamiku proizvodnje i tlak u proizvodnji; (b) propust operatora da ograniči proizvodnju ako stopa proizvodnje premašuje kapacitet povezane opreme ili sustava za prikupljanje, osim ako je višak proizvodnje posljedica krizne situacije na kraju proizvodnog lanca, kvara ili neplaniranog saniranja i traje najviše osam sati od trenutka obavijesti o problemu s kapacitetom na kraju proizvodnog lanca; (c) planirano održavanje; (d) nemar operatora; (e) opetovane kvarove iste opreme, odnosno četiri ili više kvarova u prethodnih 30 dana; (21) „kvar” znači iznenadni, neizbježni kvar ili oštećenje opreme izvan razumne kontrole operatora koje znatno ometa rad, ali ne obuhvaća kvar ili oštećenje koje je u cijelosti ili djelomično uzrokovano lošim održavanjem, nepažljivim radom ili drugim kvarom ili oštećenjem opreme koje se može spriječiti; (22) „rutinsko spaljivanje na baklji” znači spaljivanje na baklji tijekom uobičajene proizvodnje nafte ili fosilnog plina i to ako ne postoje dostatna postrojenja ili pogodne geološke formacije za ponovno ubrizgavanje metana, njegovu upotrebu na licu mjesta ili njegovo otpremanje na tržište; (23) „vršni dio baklje” znači uređaj opremljen plamenikom koji se upotrebljava za spaljivanje metana; (24) „neaktivna bušotina” znači naftna ili plinska bušotina ili bušotina na kojoj se djelatnosti istraživanja ili proizvodnje ne provode najmanje godinu dana; (25) „sanacija” znači postupak pročišćavanja onečišćene vode i tla; (26) „obnova” znači postupak vraćanja uvjeta tla i vegetacije na bušotini ili lokaciji u stanje slično onom prije poremećaja; (27) „ugljenokop” znači lokacija na kojoj se odvija ili se odvijalo vađenje ugljena, uključujući zemljišta, iskope, podzemne prolaze, okna, padine, tunele i radilišta, konstrukcije, postrojenja, opremu, strojeve i alate koji se nalaze na površini ili pod zemljom i upotrebljavaju se za vađenje lignita, sub-bitumeniziranog ugljena, bitumeniziranog ugljena ili antracita iz prirodnih ležišta u zemlji bilo kojim sredstvima ili metodama, uključujući pripremu ugljena za vađenje ili su nastali iz tih djelatnosti; (28) „aktivni ugljenokop” znači ugljenokop u kojem se većina prihoda ostvaruje iz vađenja lignita, sub-bitumeniziranog ugljena, bitumeniziranog ugljena ili antracita i pri čemu je ispunjen barem jedan od sljedećih uvjeta: (a) u tijeku je izgradnja rudnika; (b) zadnjih 90 dana se proizvodi ugljen;

(c) ventilatori rudnika su u pogonu. (29) „podzemni ugljenokop” znači ugljenokop u kojem se ugljen proizvodi bušenjem tunela u zemlji do ležišta ugljena, a zatim se iskapa s pomoću podzemne rudarske opreme kao što su strojevi za rezanje i strojevi za otkopavanje kontinuiranom, širokočelnom i uskočelnom metodom, te se prevozi na površinu; (30) „površinski ugljenokop” znači ugljenokop u kojem se ugljen nalazi u blizini površine i može se vaditi uklanjanjem pokrovnih slojeva stijena i tla; (31) „ventilacijsko okno” znači vertikalni prolaz koji se upotrebljava za protok svježeg zraka pod zemljom ili za uklanjanje metana i drugih plinova iz podzemnog ugljenokopa; (32) „drenažna stanica” znači stanica koja prikuplja metan iz sustava drenaže plina iz ugljenokopa; (33) „drenažni sustav” znači sustav koji može obuhvaćati više izvora metana i koji odvodi plin bogat metanom iz slojeva ugljena ili stijena koji ga okružuju i transportira ga do drenažne stanice; (34) „aktivnosti nakon prestanka vađenja ugljena” znači aktivnosti koje se provode nakon vađenja ugljena i njegova iznošenja na površinu, uključujući rukovanje ugljenom, preradu, skladištenje i prijevoz; (35) „kontinuirano mjerenje” znači mjerenje pri kojem se očitavanje obavlja najmanje svake minute; (36) „metan u ventilacijskom zraku” znači metan koji se emitira iz slojeva ugljena i drugih slojeva koji sadržavaju plin i koji ulazi u ventilacijski zrak i ispuhuje se iz ventilacijskog okna; (37) „ležište ugljena” znači područje zemljišta koje sadržava znatne količine ugljena koje se mogu iskopati, definirano u skladu s metodologijom države članice za dokumentiranje geoloških ležišta minerala; (38) „zatvoreni ugljenokop” znači ugljenokop s identificiranim operatorom, vlasnikom ili nositeljem dozvole i zatvoren u skladu s primjenjivim zahtjevima za izdavanje dozvola ili drugim propisima; (39) „napušteni ugljenokop” znači ugljenokop u kojem nije moguće identificirati operatora, vlasnika ili nositelja dozvole ili koji nije zatvoren na regulirani način; (40) „rudnik koksnog ugljena” znači rudnik u kojem je najmanje 50 % prosječne proizvodnje tijekom posljednje tri dostupne godine činio koksni ugljen, kako je definirano u Prilogu B Uredbi (EZ) br. 1099/2008 Europskog parlamenta i Vijeća; (41) „uvoznik” znači fizička ili pravna osoba s poslovnim nastanom u Uniji koja u okviru trgovačke djelatnosti stavlja fosilnu energiju iz treće zemlje na tržište Unije. Članak 3. Troškovi reguliranih operatora 1. Pri određivanju ili odobravanju tarifa za prijenos ili distribuciju ili metodologija koje trebaju upotrebljavati operatori prijenosnih sustava, operatori distribucijskih sustava, operatori terminala za UPP ili druga regulirana poduzeća, uključujući, ako je primjenjivo, operatore podzemnih skladišta plina, regulatorna tijela uzimaju u obzir nastale troškove i ulaganja u cilju ispunjavanja obveza na temelju ove Uredbe, u mjeri u kojoj odgovaraju troškovima učinkovitog i strukturno usporedivog reguliranog operatora. 2. Svake tri godine, Agencija Europske unije za suradnju energetskih regulatora (ACER) utvrđuje i objavljuje skup pokazatelja i odgovarajuće referentne vrijednosti za usporedbu jediničnih troškova ulaganja povezanih s mjerenjem emisija metana za usporedive projekte, izvješćivanjem o njima te njihovim smanjivanjem.

Poglavlje 2. Nadležna tijela i neovisna provjera Članak 4. Nadležna tijela 1. Svaka država članica imenuje jedno ili više nadležnih tijela odgovornih za praćenje i izvršenje primjene ove Uredbe. Države članice obavješćuju Komisiju o nazivima i podacima za kontakt nadležnih tijela do … [tri mjeseca nakon datuma stupanja na snagu ove Uredbe]. Države članice bez odlaganja obavješćuju Komisiju o svakoj promjeni naziva ili podataka za kontakt nadležnih tijela. 2. Komisija objavljuje popis nadležnih tijela i redovito ga ažurira. 3. Države članice osiguravaju da nadležna tijela imaju odgovarajuće ovlasti i resurse za izvršavanje obveza utvrđenih u ovoj Uredbi. Članak 5. Zadaće nadležnih tijela 1. Nadležna tijela poduzimaju potrebne mjere kako bi se osigurala usklađenost sa zahtjevima utvrđenima u ovoj Uredbi. 2. Operatori i operatori rudnika pružaju nadležnim tijelima svu potrebnu pomoć kako bi im omogućili ili olakšali obavljanje zadaća iz ove Uredbe, posebno u pogledu pristupa prostorima i predočavanja dokumentacije ili evidencija. 3. Nadležna tijela surađuju međusobno i s Komisijom te, prema potrebi, s tijelima trećih zemalja kako bi se osigurala usklađenost s ovom Uredbom. Komisija može uspostaviti mrežu nadležnih tijela kako bi potaknula suradnju, uz potrebne mehanizme razmjene informacija i najbolje prakse, te kako bi omogućila savjetovanja. 4. Ako se izvješća objavljuju u skladu s ovom Uredbom, nadležna tijela ih besplatno stavljaju na raspolaganje javnosti na određenoj internetskoj stranici i u slobodno dostupnom formatu koji se može preuzeti i uređivati. Ako su informacije povjerljive u skladu s člankom 4. Direktive 2003/4/EZ, nadležna tijela navode vrstu informacija koje su uskraćene i razlog za to. Članak 6. Inspekcijski nadzori

1. Nadležna tijela provode periodične inspekcijske nadzore kako bi provjerila ispunjavaju li operatori ili operatori rudnika zahtjeve utvrđene u ovoj Uredbi. Prvi inspekcijski nadzor mora biti dovršen do … [18 mjeseci nakon datuma stupanja na snagu ove Uredbe]. 2. Inspekcijski nadzori uključuju, prema potrebi, provjere na licu mjesta ili terensko revizijsko preispitivanje dokumentacije i evidencije kojima se dokazuje usklađenost sa zahtjevima iz ove Uredbe, otkrivanje emisija metana i mjerenja koncentracije te sve daljnje mjere koje poduzima nadležno tijelo ili koje se poduzimaju u njegovo ime radi provjere i promicanja usklađenosti lokacija ili objekata sa zahtjevima iz ove Uredbe. Ako se inspekcijskim nadzorom utvrdi teška povreda zahtjeva iz ove Uredbe, nadležna tijela izdaju obavijest o korektivnim mjerama koje operator ili operator rudnika treba poduzeti u okviru izvješća iz stavka 5. 3. Nakon prvog inspekcijskog nadzora iz stavka 1. nadležna tijela izrađuju programe rutinskih inspekcijskih nadzora. Razdoblje između inspekcijskih nadzora temelji se na procjeni rizika za okoliš i ne smije biti dulje od dvije godine. Ako se inspekcijskim nadzorom utvrdi teška povreda zahtjeva iz ove Uredbe, sljedeći inspekcijski nadzor obavlja se u roku od godine dana. 4. Nadležno tijelo obavlja inspekcijske nadzore koji nisu rutinski u cilju: (a) istrage obrazloženih pritužbi iz članka 7. i slučajeva neusklađenosti što je prije moguće nakon datuma na koji nadležna tijela steknu saznanja o takvim pritužbama ili neusklađenostima; (b) osiguranja da su istjecanja sanirana ili komponente zamijenjene u skladu s člankom 14. 5. Nakon svakog inspekcijskog nadzora nadležna tijela izrađuju izvješće u kojem se opisuje pravna osnova za inspekcijski nadzor, postupovni koraci koje su slijedila, relevantni nalazi i preporuke za daljnje djelovanje operatora ili operatora rudnika. Izvješće se dostavlja predmetnom operatoru i objavljuje u roku od dva mjeseca od datuma inspekcijskog nadzora. Ako je izvješće sastavljeno na temelju pritužbe podnesene u skladu s člankom 7., nadležna tijela obavješćuju podnositelja pritužbe nakon objavljivanja izvješća. Nadležna tijela objavljuju izvješće u skladu s Direktivom 2003/4/EZ. Ako su informacije povjerljive u skladu s člankom 4. Direktive 2003/4/EZ, nadležna tijela u izvješću navode vrstu informacija koje su uskraćene i razlog za to. 6. Operatori i operatori rudnika poduzimaju sve potrebne mjere utvrđene u izvješću iz stavka 5. u roku koji su odredila nadležna tijela ili u bilo kojem drugom razdoblju usuglašenom s nadležnim tijelima. Članak 7. Pritužbe podnesene nadležnim tijelima 1. Svaka fizička ili pravna osoba koja smatra da je pretrpjela štetu zbog toga što su operatori ili operatori rudnika prekršili zahtjeve iz ove Uredbe može podnijeti pisanu pritužbu nadležnim tijelima. 2. Pritužbe moraju biti propisno obrazložene i sadržavati dostatne dokaze o navodnoj povredi i šteti koja je iz nje proizašla. 3. Ako postane očito da pritužba ne sadržava dostatne dokaze koji opravdavaju provođenje istrage, nadležna tijela obavješćuju podnositelja pritužbe o razlozima zbog kojih su odlučila da neće provesti istragu. 4. Ne dovodeći u pitanje pravila primjenjiva u skladu s nacionalnim pravom, nadležna tijela obavješćuju podnositelja pritužbe o koracima poduzetima u postupku i, prema potrebi, obavješćuju ga o odgovarajućim alternativnim oblicima pravne zaštite, kao što je obraćanje nacionalnim sudovima ili bilo koji drugi nacionalni ili međunarodni žalbeni postupak. 5. Ne dovodeći u pitanje pravila primjenjiva u skladu s nacionalnim pravom i na temelju usporedivih postupaka, nadležna tijela utvrđuju i objavljuju okvirne rokove za donošenje odluke o pritužbama.

Članak 8. Aktivnosti provjere i izjava o provjeri 1. Verifikatori ocjenjuju sukladnost izvješća o emisijama koja im u skladu s ovom Uredbom podnose operatori ili operatori rudnika. Ocjenjuju sukladnost izvješća sa zahtjevima utvrđenima ovom Uredbom i preispituju sve izvore podataka i metodologije upotrebljene kako bi se ocijenila njihova pouzdanost, vjerodostojnost i točnost, a posebno sljedeće točke: (a) odabir i primjena emisijskih faktora; (b) metodologije, izračuni, uzorkovanja, statističke distribucije i razine značajnosti na temelju kojih se utvrđuju emisije metana; (c) svi rizici neodgovarajućeg mjerenja ili izvješćivanja; (d) svi sustavi kontrole kvalitete ili osiguranja kvalitete koje primjenjuju operatori ili operatori rudnika. 2. Pri obavljanju aktivnosti provjere iz stavka 1. verifikatori primjenjuju besplatne i javno dostupne europske ili međunarodne standarde za kvantifikaciju emisija metana koje Komisija primjenjuje u skladu sa stavkom 5. Do datuma na koji Komisija odredi primjenjivost tih standarda, verifikatori primjenjuju postojeće europske ili međunarodne standarde za kvantifikaciju i verifikaciju emisija stakleničkih plinova. Verifikatori mogu provoditi provjere na licu mjesta kako bi utvrdili pouzdanost, vjerodostojnost i točnost korištenih izvora podataka i metodologija. 3. Verifikatori izdaju izjavu o provjeri kojom se potvrđuje sukladnost izvješća o emisijama i opisuju provedene provjere nakon što se u okviru njihove ocjene uz razumno jamstvo utvrdi da je izvješće o emisijama u skladu sa zahtjevima iz ove Uredbe. Verifikatori izdaju izjavu o provjeri samo ako pouzdani, vjerodostojni i točni podaci i informacije omogućuju utvrđivanje emisija metana s razumnim stupnjem sigurnosti i pod uvjetom da su dostavljeni podaci usklađeni s procijenjenim podacima, potpuni i da ne sadržavaju nedosljednosti. Ako se u ocjeni zaključi da izvješće o emisijama nije u skladu sa zahtjevima iz ove Uredbe, verifikatori o tome obavješćuju operatora ili operatora rudnika, a operator ili operator rudnika bez odgode podnosi revidirano izvješće o emisijama verifikatoru. 4. Operatori i operatori rudnika pružaju verifikatorima svu potrebnu pomoć kako bi omogućili ili olakšali obavljanje zadaća provjera iz ove Uredbe, posebno u pogledu pristupa prostorima i predočavanja dokumentacije ili evidencija. 5. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 31. radi dopune ove Uredbe uključivanjem i utvrđivanjem primjenjivosti europskih ili međunarodnih standarda za kvantifikaciju i mjerenje emisija metana za potrebe ove Uredbe. Članak 9. Neovisnost i akreditacija verifikatora 1. Verifikatori su neovisni o operatorima i operatorima rudnika te provode aktivnosti propisane ovom Uredbom u javnom interesu. U tu svrhu ni verifikatori ni bilo koji dio iste pravne osobe ne smiju biti operator ili operator rudnika, vlasnik operatora ili operatora rudnika, niti biti u njihovu vlasništvu, niti verifikatori smiju imati odnose s operatorima ili operatorima rudnika koji bi mogli utjecati na njihovu neovisnost i nepristranost. 2. Verifikatore akreditira nacionalno akreditacijsko tijelo u skladu s Uredbom (EZ) br. 765/2008. 3. Ako u ovoj Uredbi nisu utvrđene posebne odredbe o akreditaciji verifikatora, primjenjuju se odgovarajuće odredbe iz Uredbe (EZ) br. 765/2008.

Članak 10. Međunarodni opservatorij za emisije metana 1. Pod uvjetom da je interes Unije zaštićen, Međunarodnom opservatoriju za emisije metana dodjeljuje se verifikacijska uloga u pogledu podataka o emisijama metana, posebno u pogledu sljedećih zadaća: (a) objedinjavanje podataka o emisijama metana u skladu s odgovarajućim statističkim metodama; (b) provjera metodologija i statističkih postupaka koje poduzeća primjenjuju za kvantificiranje podataka o emisijama metana; (c) razvoj metodologija za prikupljanje i analizu podataka u skladu s dobrom znanstvenom i statističkom praksom kako bi se osigurala viša razina točnosti procjena emisija, uz odgovarajuću karakterizaciju nepouzdanosti; (d) objavljivanje zbirnih podataka o poduzećima prema osnovnom izvoru i razini izvješćivanja, razvrstanih prema