C 286/20

Mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora o temi „Strukovno osposobljavanje: djelotvornost sustava za predviđanje i usklađivanje vještina i potreba tržišta rada te uloga socijalnih partnera i raznih dionika”

(razmatračko mišljenje na zahtjev portugalskog predsjedništva)

(2021/C 286/05)

Izvjestitelj: Jean-Michel POTTIER

Zahtjev portugalskog predsjedništva Vijeća: 26.10.2020. Pravni temelj: članak 304. Ugovora o funkcioniranju Europske unije Odluka Predsjedništva: 28.10.2020. Nadležna stručna skupina: Stručna skupina za zapošljavanje, socijalna pitanja i građanstvo Datum usvajanja u Stručnoj skupini: 16.4.2021. Datum usvajanja na plenarnom zasjedanju: 27.4.2021. Plenarno zasjedanje br.: 560 Rezultat glasovanja (za/protiv/suzdržani): 222/0/4

1. Zaključci i preporuke

1.1 EGSO podsjeća na važnost usklađivanja vještina s potrebama tržišta rada i naglašava da su djelotvorni sustavi osposobljavanja i predviđanja potreba za vještinama od presudne važnosti u kontekstu velikih previranja uslijed krize uzrokovane bolešću COVID-19, koja dovodi do ubrzanih promjena u gospodarstvu, posebno kad je riječ o digitalnom području i okolišu.

1.2 Imajući u vidu poteškoće s kojima se europska poduzeća suočavaju pri zapošljavanju, EGSO ukazuje na koristi od primjene raznovrsnih modelâ dvojnog osposobljavanja radi stjecanja vještina. Iako velika većina poslodavaca pošteno obavlja svoju ulogu voditelja osposobljavanja u okviru dvojnog sustava kako bi prenijeli svoje znanje i iskustvo, posebnu pozornost treba posvetiti predviđanju i sprečavanju svih oblika zloupotrebe povezane s neplaćenim produktivnim poslovima koje obavljaju polaznici dvojnog osposobljavanja.

1.3 EGSO podsjeća na to da raznolikost tih modela omogućuje optimalnu prilagodbu različitim okolnostima kao što su veličina poduzeća, vrsta kvalifikacije, struktura sustava osposobljavanja te vrsta i razina slobodnog radnog mjesta. Isto tako, omogućuje zaposlenicima i tražiteljima zaposlenja da steknu nove vještine, što doprinosi borbi protiv zastarjelosti stručnih vještina.

1.4 EGSO naglašava posebnosti malih i srednjih poduzeća (MSP). S obzirom na stručnu vrstu poslova koji se obavljaju u brojnim MSP-ovima, za koje su potrebna jedinstvena znanja i iskustvo, posebno na specijaliziranim tržištima, dvojno osposobljavanje moglo bi biti najbolje rješenje za njihove potrebe u pogledu vještina. U mnogim je ruralnim područjima znanje i iskustvo malih poduzeća jedinstvena prilika za mlade, a povoljno poslovno okruženje moglo bi poboljšati njihove profesionalne izglede.

1.5 EGSO smatra da socijalni partneri daju velik doprinos osmišljavanju sustava osposobljavanja i upravljanju njime. Naime, oni su u posebno dobrom položaju da odrede potrebe tržišta rada za vještinama. Oni mogu utvrditi manjak radne snage prema sektoru djelatnosti i geografskom području, čime se osigurava djelotvoran razvoj vještina koji je usmjeren na poslovanje. U suradnji s dionicima kao što su država, regija ili javna služba za zapošljavanje mogu međusobno povezati kvantitativne i kvalitativne podatke u pogledu potreba za vještinama.

1.6 EGSO ukazuje na to da socijalni partneri moraju sustavno imati značajnu ulogu u razvoju kvalifikacija i njihova sadržaja. Sudjelovanje socijalnih partnera u tom procesu od samog početka ključno je kako bi se spriječila neusklađenost resursa sa stvarnim potrebama poslodavaca i zaposlenika u Europi. Osim toga, socijalni partneri mogu pomoći u profesionalnom usmjeravanju građana.

1.7 EGSO podsjeća na to da dionici (države, regije, javne službe za zapošljavanje) imaju važnu ulogu u predlaganju rješenja koja poboljšavaju socijalnu uključenost. EGSO poziva na bolju koordinaciju među svim akterima, dionicima i socijalnim partnerima putem sporazumnih rješenja kojima se utvrđuju odnosi i odgovornosti svih ugovornih stranaka kako bi se olakšalo razumijevanje programa osposobljavanja i potpore. Organizacije civilnog društva, javne i neprofitne socijalne službe, socijalna poduzeća, organizacije za socijalnu zaštitu i socijalni radnici imaju ključnu ulogu u pružanju potpore mladima i nešto manje mladima, pri čemu posebnu pozornost treba posvetiti osobama iz socijalno ugroženih skupina. Pravni i financijski okviri nekih država članica odgovarajuća su osnova za uvođenje tih važnih funkcija i usluga. Snažne politike u području strukovnog osposobljavanja također su važne za postizanje cilja promicanja kvalificirane, obrazovane i prilagodljive radne snage te tržištâ rada koja se mogu brzo prilagoditi gospodarskim promjenama, kako je utvrđeno u članku 145. UFEU-a.

1.8 EGSO naglašava da je za zadovoljavanje potreba za vještinama za deficitarna zanimanja bitno uzeti u obzir posebnosti MSP-ova, što podrazumijeva i vrlo mala poduzeća. Ta poduzeća nemaju odjele za ljudske resurse, a upravo koordinacija osposobljavanja, vještina i rada iziskuje poseban pristup. Tim je poduzećima, koja su važan izvor radnih mjesta, potrebna posebna potpora, koja mora obuhvaćati definiranje njihovih potreba za vještinama, sastavljanje oglasa za zapošljavanje, savjetodavni odbor, proces odabira kandidata te prilagođene sustave osposobljavanja koji omogućuju trajno zapošljavanje.

1.9 EGSO podsjeća na to da je osposobljavanje bitan instrument za integraciju osoba s invaliditetom. Potrebno je poduzeti odgovarajuće mjere za prevladavanje izazova u pogledu jednakih mogućnosti za muškarce, a posebno žene s invaliditetom, kako bi oni imali jednak pristup uključivim programima strukovnog osposobljavanja. EGSO također ističe da održivost radnog mjesta prije svega počiva na pravu na kvalitetno osposobljavanje.

1.10 EGSO preporučuje izradu strateških nacionalnih sporazuma o strukovnom osposobljavanju i profesionalnom usmjeravanju na osnovi pregovora vlasti i socijalnih partnera, a uz sudjelovanje dionika iz područja strukovnoga obrazovanja i osposobljavanja. EGSO napominje da takvi sporazumi postoje u nekim poduzećima, stručnim sektorima i geografskim područjima te potiče da takvi strateški nacionalni sporazumi postanu opća praksa. Djelovanjem EU-a trebalo bi olakšati prilagodbu industrijskim promjenama radi promicanja integracije i ponovne integracije na tržište rada.

2. Kontekst

2.1 Važnost razmatranja odnosa dostupnih vještina i potreba tržišta rada treba smjestiti u europski kontekst, kako je navedeno u Deklaraciji iz Osnabrücka, u kojoj se jasno navodi da se dionicima smatraju i socijalni partneri. Europski kontekst posebno uključuje : — prvo, kad je riječ o jednakim mogućnostima i pristupu tržištu rada, obrazovanje, osposobljavanje i cjeloživotno učenje u europskom su stupu socijalnih prava utvrđeni kao prvo i četvrto načelo, među ostalim i iz aspekta cjeloživotnog učenja; — drugo, Europska komisija objavila je 2020. komunikaciju o europskom prostoru obrazovanja i osposobljavanja, u kojoj potvrđuje svoja načela djelovanja i ciljeve, a posebno kvalitetno obrazovanje za sve; — naposljetku, u svojem mišljenju SOC/570 (1) o budućnosti rada i stručnim vještinama EGSO je zatražio da se radi pripreme i odgovaranja na brze tehnološke i digitalne promjene osmisle ciljane politike i poduzmu konkretne mjere za poboljšanje i prilagodbu sustava obrazovanja i osposobljavanja.

2.2 Države članice Europske unije pitanju usklađivanja dostupnih vještina i potreba tržišta rada pristupaju na različite načine. Rasprave o takozvanoj „neusklađenosti vještina” započele su prije krize uzrokovane pandemijom COVID-a 19, a EGSO je pozvao na oprez u rješavanju tog pitanja. Prema podacima Cedefopa 45 % radnika smatra da njihove vještine ne odgovaraju u potpunosti radnom mjestu, dok 70 % poduzeća bilježi nedostatak stručnog kadra, ali mali broj njih povezuje te poteškoće s preprekama na koje nailaze, kao što su problem u pronalaženju radne snage, zemljopisni položaj poduzeća, visina plaće i radni uvjeti. Detaljnom studijom trebalo bi analizirati točne razloge neusklađenosti vještina i kako pomoći ljudima da pronađu posao.

2.3 Potrebe za vještinama

Potrebne vještine razlikuju se od zemlje do zemlje, a razlike ovise o razvijenosti sustava industrijske proizvodnje određene zemlje u usporedbi s potrebama gospodarstva usmjerenog na usluge ili turizam. Iako je opća razina traženih vještina sve viša, potrebne su i niže razine kvalifikacija, a taj se nedostatak nadoknađuje imigracijom.

2.4 Sustav osposobljavanja

Strukovno obrazovanje i osposobljavanje sektor je obrazovanja koji je najviše povezan s tržištem rada i potrebama za vještinama. Početno strukovno osposobljavanje najčešće se odvija na višoj srednjoškolskoj razini i to u školskom okruženju ili u profesionalnom okruženju u centrima za osposobljavanje i poduzećima. Udio mladih koji pohađaju strukovno osposobljavanje u usporedbi s onima koji pohađaju općeobrazovni program razlikuje se među državama članicama Europske unije, no posvuda se postupno smanjuje. Zbog toga se često uvode mjere da se to ispravi ili mjere potpore na inicijativu javnih tijela i struke, uključujući socijalne partnere. Među tim je mjerama i novi program vještina, koji je usmjeren na digitalizaciju sadržaja osposobljavanja.

Sustav kontinuiranog strukovnog osposobljavanja prvenstveno se temelji na radu i većina aktivnosti osposobljavanja odvija se kroz rad.

2.5 Uloga socijalnih partnera

Tu bi ulogu, koja u različitoj mjeri postoji u svim zemljama, trebalo još pojačati. Zahvaljujući svom iskustvu, socijalni partneri sudjeluju u okviru strukovnih udruga ili državnih međusektorskih organizacija u definiranju trenutačnih i budućih potreba za vještinama. Isto tako vrlo često sudjeluju i u definiranju referentnih okvira za kvalifikacije i diplome, upravljanju sustavima osposobljavanja, upravljanju sredstvima za strukovno osposobljavanje i naukovanje te u radu sustava cjeloživotnog profesionalnog usmjeravanja. Usto, strukovno osposobljavanje općenito je predmet pregovora socijalnih partnera u okviru kolektivnog pregovaranja.

3. Opće napomene

3.1 EGSO primjećuje sve veću neravnotežu na tržištu rada, koja je posebno povezana s pomanjkanjem vještina i usporednim učinkom zdravstvene krize, koja dodatno povećava jaz između potreba i vještina mladih u sve više koncentriranom gospodarstvu.

3.1.1 ( 4 ). Ta situacija, koja je bila prisutna i prije zdravstvene krize, razvija se i pogoršava već dvadesetak godina. Naime, 60 % odraslih zaposlenika izloženo je riziku da njihove tehnološke vještine postanu zastarjele (podaci EU-28 za 2014. godinu) ( 2 ) . Rezultat je toga da na tržištu rada istodobno postoji nezaposlenost i manjak kvalificirane radne snage ( 3 )

3.1.2 Zbog posljedica zdravstvene krize došlo je do dodatne neusklađenosti na tržištu rada, posebno uslijed ubrzane digitalne transformacije.

3.2 EGSO pozdravlja Program vještina za Europu, a posebno činjenicu da se Preporukom Vijeća o strukovnom obrazovanju i osposobljavanju (SOO) za održivu konkurentnost, socijalnu pravednost i otpornost mogu obuhvatit mjere u svim fazama strukovnog osposobljavanja i odgovarati na promjene u pogledu svih vrsta potreba i vještina: a) u svim fazama strukovnog osposobljavanja (upućivanje na panoramu vještina Europskog centra za razvoj strukovnog osposobljavanja (Cedefop)) (5): — prije ulaska na tržište rada: — razvojem vještina i strukovnog osposobljavanja (početno i kontinuirano strukovno osposobljavanje, dvojno osposobljavanje, naukovanje); — u trenutku zapošljavanja u poduzeću ili u slučaju interne mobilnosti: — prilagodbom stručnih i mekih vještina u kontekstu poduzeća (podrška u prilagodbi radnome mjestu, osposobljavanje na radnome mjestu); — tijekom čitavog radnog vijeka: — usklađivanjem stručnih vještina s novim potrebama radnog mjesta i zanimanja; b) prilagodbom programa potrebama nastalima razvojem situacije u vezi sa zapošljavanjem: usavršavanje (upskilling), prekvalifikacija (reskilling), kombiniranje vještina (cross-skilling), stjecanje novih vještina; c) ovisno o vrsti ciljnih vještina: osnovne vještine, tehničke vještine i stručno znanje, transverzalne vještine.

3.3 Organizacije predstavnika poslodavaca i zaposlenika trgovačkih društava koja posluju na europskoj razini ističu prijedloge kojima se potkrepljuje njihova legitimnost da djeluju u tom području. Tako Europska konfederacija sindikata (ETUC) promiče socijalni dijalog u tom području i na europskoj i na nacionalnoj razini; organizacija SMEunited smatra da bi vlade trebale delegirati upravljanje naukovanjem socijalnim partnerima; organizacija BUSINESS EUROPE zagovara da u području osposobljavanja zaposlenikâ socijalni partneri osmišljavaju potrebe programa osposobljavanja te se zalaže za zajedničke pregovore s pružateljima usluga osposobljavanja.

3.4 Uloga dionika

EGSO poziva na uključivanje socijalnih partnera zajedno s drugim dionicima kako bi se olakšalo utvrđivanje potreba, resursa i mjera koje treba provesti, a ujedno i na suradnju s njima, uz oslanjanje na sredstva kojima potonji raspolažu. To se posebno odnosi na poduzeća, sektore i strukovne udruge i međustrukovne organizacije, sektorske i nacionalne socijalne partnere, nacionalne kvalifikacijske okvire ili sustave klasifikacije stručnih diploma, regionalne vlasti i javna ili parajavna tijela, nacionalna tijela, organizacije civilnog društva, socijalna poduzeća, socijalne službe, organizacije za socijalnu zaštitu, tijela za profesionalno usmjeravanje i pomoć u zapošljavanju i povratku na tržište rada te u traženju posla, među ostalim i za osobe s invaliditetom, te organizacije za početno strukovno osposobljavanje (IVET/CVET (6)).

4. Posebne napomene

4.1 Predviđanje budućih potreba za vještinama

4.1.1 Socijalni partneri imaju središnju ulogu u prepoznavanju, procjeni i predviđanju potreba za vještinama na tržištu rada. Njihova je uloga ključna za poticanje rada promatračkih skupina u području zanimanja i vještina te za analizu prikupljenih podataka. Njihovu analizu usmjerenu na budućnost treba povezati s procjenama koje izrađuju svi dionici – država, regije, komore i sva tijela koja djeluju u području zapošljavanja, osposobljavanja i profesionalnog usmjeravanja, kao što su socijalne službe i tijela u području socijalne zaštite. Zahvaljujući toj suradnji Europa ima bitno mjesto na tržištu rada.

4.1.2 EGSO smatra da ključnu ulogu socijalnih partnera treba dodatno poduprijeti dajući im sva potrebna sredstva kako bi mogli brzo reagirati, u skladu s velikim promjenama na tržištu rada. Gospodarska, socijalna i zdravstvena kriza koja je započela 2020. i koja još uvijek traje znatno je ubrzala promjene u našem gospodarstvu. Digitalizacija poduzeća neophodna je za njihovu prilagodbu, a to podrazumijeva i vrlo mala poduzeća. Kao odgovor na posljedice krize danas klijenti i potrošači u velikoj mjeri očekuju prijelaz na zeleno gospodarstvo, a to sa sobom nosi i nova zanimanja.

4.2 Poboljšanje učinkovitosti i sadržaja dostupnog osposobljavanja

4.2.1 Referentni okviri za osposobljavanje i kvalifikacije moraju se redovito ažurirati na temelju procjena potreba za vještinama kako bi se spriječilo njihovo zastarijevanje. Slično tomu, potreban je i brz odgovor s obzirom na pojavu vještina povezanih s novim tehnologijama, potrebama prijelaza na zeleno gospodarstvo ili digitalnom transformacijom, koje je ubrzala zdravstvena kriza. Kad je riječ o ciljnim skupinama do kojih je teško doprijeti, njima treba prilagoditi inovativne pedagoške prakse uz primjenu odgovarajućih uključivih metoda. Načelo dvojnog osposobljavanja omogućuje kombiniranje sustava osposobljavanja s kapacitetima poduzećâ za osposobljavanje, što u velikoj mjeri olakšava trajno zapošljavanje u svrhu poticanja razvoja gospodarskih aktivnosti. Iako velika većina poslodavaca u cijelosti ispunjava svoju ulogu voditelja osposobljavanja u okviru dvojnog sustava, posebnu pozornost treba posvetiti predviđanju i sprečavanju svih oblika zloupotrebe povezane s produktivnim poslovima za koje poslodavac nema nikakvih troškova, a koje obavljaju polaznici dvojnog osposobljavanja.

4.2.2 Modeli dvojnog osposobljavanja mogu biti različiti: — strukovno osposobljavanje mladih i malo manje mladih osoba u okviru naukovanja radi stjecanja pune stručne kvalifikacije za određeno zanimanje; — početno osposobljavanje s razdobljima pripravništva u poduzeću u okviru modela dvojnog osposobljavanja; — pripravništvo u poduzeću, posebno radi upoznavanja s određenim zanimanjem; — dvojno strukovno osposobljavanje tražitelja zaposlenja; — interno osposobljavanje zaposlenika na radnome mjestu; — osposobljavanje prije zapošljavanja radi stjecanja vještina potrebnih za obavljanje određenog zanimanja; — osposobljavanje za samostalan život, analiza vještina, posebno za osobe s teškoćama, osobe s invaliditetom i mlade koji napuštaju školovanje bez kvalifikacija.

4.2.3 Konačno, poboljšanje učinkovitosti dostupnog osposobljavanja mora uključivati i rješenja za najranjivije osobe. Položaj osoba s invaliditetom mora se uzeti u obzir kad je riječ o osiguravanju materijalne i fizičke pristupačnosti sustava osposobljavanja i pedagoških metoda namijenjenih ciljnim skupinama.

4.3 Veća uključenost socijalnih partnera i dionika

4.3.1 Osim dobrovoljnog pristupa, dobre prakse dodatno se utvrđuju sporazumnim rješenjima s dionicima u cilju boljeg predviđanja potreba za vještinama i poboljšanja cjenovne učinkovitosti sustava strukovnog osposobljavanja.

4.3.2 Na temelju djelotvorne raspodjele uloga u pogledu podrške najranjivijim osobama i njihova praćenja, dionici moraju preuzeti glavnu ulogu u području socijalne uključenosti. Zahvaljujući raznim oblicima osposobljavanja i neophodnoj podršci, dionici imaju posebnu ulogu u pomoći osobama s iznimno otežanim pristupom zapošljavanju.

4.3.3 Uspješnost sustava strukovnog osposobljavanja ovisi o aktivnom sudjelovanju socijalnih partnera u njegovu oblikovanju. Suradnja obaju mjesta na kojima se obavlja učenje, odnosno ustanove za osposobljavanje i poduzeća, ključan je čimbenik uspjeha. Pri oblikovanju nacionalnih ili regionalnih politika socijalnim partnerima treba dati fleksibilnost kako bi strukturu i sadržaj osposobljavanja mogli prilagoditi potrebama poslodavaca i zaposlenika u specifičnom kontekstu tržišta rada.

4.4 Povećanje interesa poduzeća i zaposlenika za ulaganja u osposobljavanje

4.4.1 Udio zaposlenika koji svake godine sudjeluju u aktivnostima održavanja ili poboljšanja vještina i dalje je vrlo nizak, posebno u malim i srednjim poduzećima. Naime, prepreke su brojne – od financiranja osposobljavanja i teškoća da pronađu zamjenu za radnike na osposobljavanju (za poslodavce), do odbijanja početnog osposobljavanja te dostupnosti i kvalitete sadržaja i sustava osposobljavanja (za zaposlenike).

4.4.2 Zbog toga su osnovna znanja i dalje obvezni preduvjet za zapošljavanje, osobito u malim i srednjim poduzećima. Posljedice krize uzrokovane pandemijom COVID-a 19 bolno osjećaju mladi koji se osposobljavaju i sve je više slučajeva napuštanja školovanja, zbog čega problem cjeloživotnog profesionalnog usmjeravanja i savjetovanja postaje još izraženiji. To je pitanje ključno za poticanje interesa zaposlenika i tražitelja zaposlenja jer im pruža mogućnost da postanu aktivni subjekti u vlastitom profesionalnom razvoju. Primjeren bi cilj bio da 8 % naučnika i pripravnika koji su u postupku kontinuiranog osposobljavanja može iskoristiti boravak u inozemstvu. U studijama učinka programa Erasmus kao rezultat boravka u inozemstvu ističe se stjecanje vještina i veća zapošljivost.

4.4.3 Konačno, prisutan je i problem koji poduzeća imaju u prepoznavanju vještina kandidata za posao, posebno u poduzećima koja nemaju vlastitu službu za ljudske resurse.

Bruxelles, 27. travnja 2021. Predsjednica Europskog gospodarskog i socijalnog odbora Christa SCHWENG

(1) SL C 237, 6.7.2018., str. 8.

(2) https://www.cedefop.europa.eu/files/3075_en.pdf, str. 26.

(3) Stopa nezaposlenosti (po državi članici): https://ec.europa.eu/eurostat/web/lfs/visualisations: stopa nezaposlenosti, siječanj 2021., EU-27.

(4) Slobodna radna mjesta (po državi članici): https://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php?title=Job_vacancy_statistics.

(5) https://skillspanorama.cedefop.europa.eu/en/dashboard/european-skills-index.

(6) Pružatelji strukovnog obrazovanja i osposobljavanja – VET4EU2 https://ec.europa.eu/transparency/regexpert/index.cfm?do=groupDetail.groupDetailDoc&id=38451&no=1.