ZAJEDNIČKA KOMUNIKACIJA EUROPSKOM PARLAMENTU I VIJEĆU

Strategija EU-a za kibersigurnost za digitalno desetljeće

I.UVOD: KIBERSIGURNA DIGITALNA TRANSFORMACIJA U OKRUŽENJU SLOŽENIH PRIJETNJI

Kibersigurnost je sastavni dio sigurnosti Europljana. Bez obzira na to je li riječ o povezanim uređajima, elektroenergetskim mrežama ili bankama, avionima, javnim upravama ili bolnicama kojima se koriste, ljudi zaslužuju da pritom budu zaštićeni od kiberprijetnji. Gospodarstvo, demokracija i društvo Unije više nego ikad prije ovise o sigurnim i pouzdanim digitalnim alatima i povezivosti. Kibersigurnost je stoga ključna za izgradnju otporne, zelene i digitalne Europe.

Promet, energetika i zdravstvo, telekomunikacije, financije, sigurnost, demokratski procesi, svemirski sektor i obrana uvelike ovise o sve povezanijim mrežnim i informacijskim sustavima. Uzajamna ovisnost sektora veoma je velika jer mreže i informacijski sustavi ovise o stalnoj opskrbi električnom energijom kako bi funkcionirali. Povezanih uređaja već je više od ljudi na planetu, a predviđa se da će ih do 2025. biti 25 milijardi, od toga četvrtina u Europi. Digitalizaciju obrazaca rada ubrzala je pandemija bolesti COVID-19, tijekom koje je 40 % radnika u Uniji prešlo na rad na daljinu, što će vjerojatno imati trajne posljedice za svakodnevni život. To povećava osjetljivost na kibernapade. Povezani predmeti često se dostavljaju potrošačima s poznatim slabim točkama, što dodatno povećava prostor za napad zlonamjernim kiberaktivnostima. Industrijski sektor EU-a sve je više digitaliziran i povezan; to znači i da kibernapadi mogu imati daleko veći utjecaj na industriju i ekosustave nego ikad prije.

Prijetnje dodatno pogoršavaju geopolitičke napetosti zbog globalnog i otvorenog interneta te kontrole nad tehnologijama u cijelom lancu opskrbe. Zbog tih napetosti sve više država podiže digitalne granice. Ograničenja interneta i na internetu ugrožavaju globalni i otvoreni kiberprostor, kao i vladavinu prava, temeljna prava, slobodu i demokraciju, što su temeljne vrijednosti EU-a. Kiberprostor se sve više iskorištava u političke i ideološke svrhe, a povećana polarizacija na međunarodnoj razini ometa učinkovit multilateralizam. Hibridne prijetnje kombinacija su kampanja dezinformiranja i kibernapada na infrastrukturu, gospodarske procese i demokratske institucije, pri čemu postoji mogućnost nanošenja fizičke štete, nezakonitog pristupa osobnim podacima, krađe industrijskih ili državnih tajni, širenja nepovjerenja i slabljenja socijalne kohezije. Tim se aktivnostima narušavaju međunarodna sigurnost i stabilnost te prednosti koje kiberprostor osigurava za gospodarski, društveni i politički razvoj.

Usmjeravanje zlonamjernih aktivnosti na ključnu infrastrukturu velik je globalni rizik. Internet ima decentraliziranu arhitekturu bez središnje strukture i njime upravlja mnogo dionika. Iako je stalna meta zlonamjernih pokušaja ometanja, uspijeva održati eksponencijalan porast prometa. Istodobno se sve više povećava oslanjanje na osnovne funkcije globalnog i otvorenog interneta, kao što su sustav naziva domena (DNS) te ključne internetske usluge za komunikaciju i smještaj na poslužitelju, aplikacije i podatke. Te su usluge sve koncentriranije u rukama nekoliko privatnih poduzeća. Zbog toga su europsko gospodarstvo i društvo osjetljivi na disruptivne geopolitičke ili tehničke događaje koji utječu na osnovu interneta ili na jedno ili više tih poduzeća. Povećana upotreba interneta i promjenjivi obrasci zbog pandemije dodatno su razotkrili krhkost opskrbnih lanaca koji ovise o toj digitalnoj infrastrukturi.

Zabrinutost u pogledu sigurnosti uvelike odvraća od korištenja internetskim uslugama. Oko 40 % korisnika iz Unije suočilo se sa sigurnosnim problemima, a 60 % ih smatra da se ne mogu zaštititi od kiberkriminaliteta . U posljednje je tri godine trećina ispitanika primila lažnu elektroničku poštu ili telefonske pozive u kojima se traže osobni podaci, ali njih 83 % nikada nije prijavilo kiberkriminalitet. Svako osmo poduzeće bilo je izloženo kibernapadima . Više od polovine računala poduzeća i potrošača koja su se zarazila zlonamjernim softverom ponovno se zarazi tijekom iste godine. Svake se godine zbog povreda podataka izgubi stotine milijuna podatkovnih zapisa; prosječni trošak povrede za jedno poduzeće povećao se 2018. na više od 3,5 milijuna EUR . Posljedice kibernapada često se ne mogu izolirati pa mogu izazvati lančane reakcije u cijelom gospodarstvu i društvu, što utječe na milijune pojedinaca .

Istrage gotovo svih vrsta kaznenih djela imaju digitalnu komponentu. U 2019. zabilježeno je da se broj incidenata u odnosu na prethodnu godinu utrostručio. Procjenjuje se da postoji 700 milijuna novih primjera zlonamjernog softvera, najčešćeg načina izvedbe kibernapada. Procjenjuje se da će 2020. godišnji trošak kiberkriminaliteta za svjetsko gospodarstvo iznositi 5,5 bilijuna EUR, dvostruko više nego 2015. To je najveći prijenos ekonomskog bogatstva u povijesti, veći i od svjetske trgovine drogom. U slučaju velikog napada ucjenjivačkim softverom WannaCry 2017. trošak za svjetsko gospodarstvo procijenjen je na više od 6,5 milijardi EUR.

Digitalne usluge i financijski sektor uz javni su sektor i proizvodnju među najčešćim metama kibernapada, no pripravnost i informiranost poduzeća i pojedinaca kad je riječ o kibersigurnosti i dalje je niska, a radnicima nedostaju vještine u tom području. Tijekom 2019. zbilo se gotovo 450 kiberincidenata koji su uključivali europsku ključnu infrastrukturu kao što su financije i energetika. Zdravstvene organizacije i zdravstveni djelatnici posebno su teško pogođeni tijekom pandemije. Budući da tehnologija postaje neraskidivo povezana s fizičkim svijetom, kibernapadi ugrožavaju živote i dobrobit najranjivijih skupina. Više od dvije trećine poduzeća, posebno malih i srednjih (MSP), smatra se „početnicima” u području kibersigurnosti, a smatra se i da su europska poduzeća slabije pripremljena od onih u Aziji i Americi . Procjenjuje se da je u Europi još nepopunjeno 291 000 radnih mjesta stručnjaka za kibersigurnost. Zapošljavanje i osposobljavanje stručnjaka za kibersigurnost spor je proces pa su organizacije izložene većim kibersigurnosnim rizicim.

Nedostatan kolektivni pregled situacije s kiberprijetnjama u EU-u. Razlog je tome što nacionalna tijela sustavno ne prikupljaju i ne dijele informacije, primjerice iz privatnog sektora, koje bi mogle pomoći u procjeni stanja kibersigurnosti u EU-u. Države članice prijave samo mali dio incidenata, a razmjena informacija nije ni sustavna ni sveobuhvatna ; moguće je da su kibernapadi samo jedan od aspekata usklađenih zlonamjernih napada na europska društva. Trenutačno postoji samo ograničena uzajamna operativna pomoć među državama članicama i nije uspostavljen operativni mehanizam između država članica i institucija, agencija i tijela EU-a u slučaju velikih prekograničnih kiberincidenata ili kiberkrize.

Stoga je povećanje kibersigurnosti ključno kako bi ljudi imali povjerenja u inovacije, povezivost i automatizaciju i upotrebljavali ih u svoju korist te kako bi se zaštitila temeljna prava i slobode, među ostalim prava na privatnost i zaštitu osobnih podataka te sloboda izražavanja i informiranja. Kibersigurnost je nužna za mrežnu povezivost te globalni i otvoreni internet koji moraju biti temelj preobrazbe gospodarstva i društva tijekom 2020-ih. Pridonosi boljim i brojnijim poslovima, fleksibilnijim radnim mjestima, učinkovitijem i održivijem prometu i poljoprivredi te lakšem i pravednijem pristupu zdravstvenim uslugama. Ključna je i za prelazak na čišću energiju u okviru europskog zelenog plana s pomoću prekograničnih mreža i pametnih brojila te izbjegavanjem nepotrebnog udvostručivanja pohrane podataka. Naposljetku, od ključne je važnosti za međunarodnu sigurnost i stabilnost te razvoj gospodarstava, demokracija i društava diljem svijeta. Države, poduzeća i pojedinci stoga moraju upotrebljavati digitalne alate odgovorno i vodeći računa o sigurnosti. Informiranost o kibersigurnosti i kiberhigijena moraju biti temelj digitalne transformacije svakodnevnih aktivnosti.

Nova strategija EU-a za kibersigurnost za digitalno desetljeće ključna je sastavnica Komunikacije Komisije „Izgradnja digitalne budućnosti Europe”, Komisijina europskog plana oporavka, Strategije za sigurnosnu uniju za razdoblje 2020.–2025., Globalne strategije EU-a za vanjsku i sigurnosnu politiku i Strateškog programa Europskog vijeća za razdoblje 2019.–2024. Novom se strategijom utvrđuje kako će Unija zaštititi svoje građane, poduzeća i institucije od kiberprijetnji te unaprijediti međunarodnu suradnju i preuzeti vodstvo u osiguravanju otvorenog i globalnog interneta.

II.RAZMIŠLJANJE NA GLOBALNOJ, A DJELOVANJE NA EUROPSKOJ RAZINI

Cilj je ove strategije osigurati globalni i otvoreni internet sa snažnim zaštitnim mehanizmima kako bi se uklonili rizici koji prijete sigurnosti i temeljnim pravima i slobodama građana Europe. Na temelju napretka ostvarenog u okviru prethodnih strategija, ova strategija sadržava konkretne prijedloge za uvođenje triju glavnih instrumenata, odnosno regulatornog i investicijskog instrumenta te instrumenta politike, za tri područja djelovanja EU-a: (1) otpornost, tehnološka suverenost i vodstvo, (2) izgradnja operativnog kapaciteta za sprečavanje, odvraćanje i odgovor te (3) unapređenje globalnog i otvorenog kiberprostora. EU predano podupire tu strategiju nezapamćenom razinom ulaganja u digitalnu tranziciju EU-a u sljedećih sedam godina, koja bi mogla biti četverostruko veća od prethodnih razina, u okviru novih tehnoloških i industrijskih politika i programa oporavka.

Kibersigurnost se, primjenom poticaja, obveza i referentnih vrijednosti, mora uključiti u sva ta digitalna ulaganja, posebno ulaganja u ključne tehnologije kao što su umjetna inteligencija, šifriranje i kvantno računalstvo. To može potaknuti rast europskog kibersigurnosnog sektora i pružiti sigurnost potrebnu za postupno ukidanje naslijeđenih sustava. Europskim fondom za obranu (EDF) poduprijet će se europska rješenja u području kiberobrane kao dio europske obrambene tehnološke i industrijske baze. Kibersigurnost je uključena u vanjske financijske instrumente kojima se podupiru naši partneri, posebno u Instrument za susjedstvo, razvoj i međunarodnu suradnju. Sprečavanjem zlouporabe tehnologija, zaštitom ključne infrastrukture i osiguravanjem cjelovitosti opskrbnih lanaca omogućuje se i da Unija poštuje UN-ove standarde, pravila i načela odgovornog ponašanja država.

1. OTPORNOST, TEHNOLOŠKA SUVERENOST I VODSTVO

Ključna infrastruktura i ključne usluge EU-a sve su više međuovisne i digitalizirane. Sve stvari povezane s internetom u EU-u, bez obzira na to je li riječ o automatiziranim automobilima, industrijskim nadtornim sustavima ili kućanskim aparatima, te cijeli opskrbni lanci kojima ih se stavlja na raspolaganje moraju biti sigurni, otporni na kiberincidente i mora ih se moći brzo popraviti kad se otkriju slabe točke. To je ključno kako bi se privatnom i javnom sektoru Unije omogućio izbor među najsigurnijim infrastrukturama i uslugama. U nadolazećem desetljeću EU može postati predvodnik u razvoju sigurnih tehnologija u cijelom lancu opskrbe. Stvaranje otpornosti te podizanje industrijskih i tehnoloških kapaciteta u području kibersigurnosti trebalo bi mobilizirati sve potrebne regulatorne i investicijske instrumente te instrumente politike. Kibersigurnošću integriranom u industrijske procese, aktivnosti i uređaje mogu se ublažiti rizici te potencijalno smanjiti troškovi poduzećima i širem društvu, što će povećati otpornost.