Kako bi se javnim tijelima olakšao pristup dozvolama za prijevoz gotovog novca, one su registrirane u Informacijskom sustavu unutarnjeg tržišta (IMI).

Uredba (EU) br. 1214/2011 primjenjuje se na cestovni prijevoz gotovog novca u eurima jer je to najuobičajenija, ako ne i jedina, vrsta prijevoza gotovog novca u eurima u pograničnim područjima i jedina za koju je utvrđena potreba za skupom zajedničkih pravila za prekogranični prijevoz gotovog novca. Zračni i pomorski prijevoz nisu obuhvaćeni. Stoga se Uredba (EU) br. 1214/2011 de facto primjenjuje samo na prekogranični prijevoz među državama članicama sudionicama koje na kopnu graniče s drugom državom članicom sudionicom. U prekograničnom prijevozu prekogranična dimenzija proizlazi iz barem jednog od sljedeća tri elementa: države članice podrijetla društva za prijevoz gotovog novca, države članice domaćina (različita od države članice podrijetla) u kojoj društvo za prijevoz gotovog novca pruža usluge prijevoza i/ili države članice tranzita kroz koju vozilo prolazi kako bi došlo do države članice domaćina ili se vratilo u državu članicu podrijetla.

Uvođenjem eura povećala se potreba za prekograničnim cestovnim prijevozom gotovog novca u državama članicama europodručja. Unutar europodručja bankama, sektoru maloprodaje i drugim osobama koje profesionalno rukuju gotovim novcem trebalo bi se omogućiti sklapanje ugovora s društvima za prijevoz gotovog novca koja ponude najbolju cijenu i/ili uslugu te korištenje gotovinskim uslugama najbliže podružnice nacionalne središnje banke ili gotovinskog centra za prijevoz gotovog novca, čak i ako se on nalazi u drugoj državi članici. Nadalje, moguće je da države članice čija je valuta euro („države članice sudionice”) organiziraju ili namjeravaju organizirati proizvodnju euronovčanica i eurokovanica u inozemstvu. Možda se trgovci na malo i banke u pograničnim područjima žele opskrbljivati iz najbližeg gotovinskog centra, koji se ne nalazi nužno u istoj državi članici. Sâmo načelo jedinstvene valute podrazumijeva slobodu u optjecaju gotovog novca među državama članicama sudionicama.

Uredba (EU) br. 1214/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. studenoga 2011. o profesionalnom prekograničnom cestovnom prijevozu gotovog novca u eurima između država članica europodručja stupila je na snagu 30. studenoga 2012. Člankom 26. te uredbe od Komisije se zahtijeva da podnese izvješće o njezinoj provedbi Europskom parlamentu i Vijeću do 1. prosinca 2016. te svakih pet godina nakon toga. U izvješću se posebice mora ispitati mogućnost uspostave zajedničkih uvjeta za osposobljavanje zaštitarskog osoblja društava za prijevoz gotovog novca u vezi s nošenjem oružja i izmjene članka 24. te uredbe s obzirom na Direktivu 96/71/EZ, uzeti u obzir tehnološki napredak u području sustava IBNS, razmotriti moguća dodana vrijednost skupnog izdavanja dozvola Unije za prijevoz gotovog novca i procijeniti je li Uredbu (EU) br. 1214/2011 potrebno na odgovarajući način revidirati.

2.2.2.Prekogranični prijevoz gotovog novca u eurima

Dozvolom za prekogranični prijevoz gotovog novca, u okviru ograničenja iz Uredbe (EU) br. 1214/2011, dodjeljuje se pravo na prekogranični cestovni prijevoz euronovčanica i eurokovanica, koji se mora izvršiti tijekom dana, i to samo ako se većina preuzimanja ili dostava odvija u državi članici domaćinu te ako vrijednost gotovog novca u eurima iznosi barem 80 % ukupne gotovinske vrijednosti koja se prevozi u vozilu. Treba napomenuti da su neki posebni modaliteti prijevoza izričito izuzeti iz područja primjene Uredbe unatoč činjenici da su obuhvaćeni definicijom prekograničnog cestovnog prijevoza gotovog novca u eurima, primjerice prijevoz od točke do točke, od i do nacionalnih središnjih banaka ili mjestâ proizvodnje novca.

2.2.3.Važeći modaliteti prijevoza

Uredbom (EU) br. 1214/2011 predviđeno je pet modaliteta prijevoza za euronovčanice i dva za eurokovanice i utvrđeni su njihovi uvjeti, primjerice oklopljivanje vozila, uporaba inteligentnih sustava za neutralizaciju novčanica (IBNS) ili prisutnost zaštitarskog osoblja za prijevoz gotovog novca. Države članice sudionice odlučuju koji će modalitet prijevoza upotrijebiti na svojem državnom području.

2.2.4.Uloga inteligentnih sustava za neutralizaciju novčanica (IBNS) i uklanjanje neutraliziranih novčanica

Uredbom (EU) br. 1214/2011 nastoji se olakšati uporaba sustava IBNS jer bi se tako trebala poboljšati sigurnost zaštitarskog osoblja za prijevoz gotovog novca i javnosti pri prijevozu gotovog novca. Društva za prijevoz gotovog novca koja posluju u skladu s Uredbom (EU) br. 1214/2011 moraju ukloniti neutralizirane novčanice iz optjecaja kako bi se osigurao prestanak uporabe takvih novčanica pri plaćanju.

2.2.5.Pravila države domaćina koja se primjenjuju na prijevoz: nacionalne policijske snage, pravila o javnoj sigurnosti i nošenje vatrenog oružja

Aspekti prijevoza gotovog novca koji nisu obuhvaćeni zajedničkim pravilima Uredbe (EU) br. 1214/2011 regulirani su nacionalnim propisima, koji podliježu općim pravilima Ugovora (primjerice načelu nediskriminacije), te ih društva za prijevoz gotovog novca koja obavljaju prekogranični prijevoz moraju poštovati u državi domaćinu. Ti se nacionalni propisi odnose na ulogu policijskih snaga (primjerice prethodno obavješćivanje, pratnja ili praćenje na daljinu), sigurnosna pravila o dostavi ili preuzimanju gotovog novca na lokaciji te na pravila o vatrenom oružju.

2.3.Obveze obavješćivanja i informiranja

Uredbom (EU) br. 1214/2011 predviđen je niz obveza informiranja za vlasnike dozvole za prijevoz gotovog novca, države članice sudionice i Komisiju.

Vlasnici dozvole moraju obavijestiti državu članicu sudionicu o namjeravanom početku prekograničnog prijevoza. Države članice sudionice moraju obavijestiti jedna drugu o prekograničnom poslovanju koje su društva za prijevoz gotovog novca prijavila u skladu s Uredbom (EU) br. 1214/2011. Komisija objavljuje na internetskim stranicama Europa sve informacije o sustavu IBNS koji su države članice sudionice homologirale, nacionalna pravila o ulozi policijskih snaga i o sigurnosti lokacija na koje se gotovi novac dostavlja ili s kojih se gotovi novac preuzima, nacionalne zahtjeve za osposobljavanje zaštitarskog osoblja za prijevoz gotovog novca, kvalifikacije nacionalnog tijela koje izdaje dozvole i upravu države domaćina koju se mora obavijestiti o početku prekograničnog prijevoza. Naposljetku, Komisija objavljuje u Službenom listu Europske unije važeće modalitete prijevoza koje su države članice sudionice izabrale.

2.4.Provjere usklađenosti, sankcije i sigurnosne mjere u hitnom slučaju

Kako bi zajamčile visoku razinu sigurnosti u prekograničnom prijevozu gotovog novca, države članice sudionice mogu provoditi provjere usklađenosti društava za prijevoz gotovog novca koja posluju na njihovu državnom području na temelju Uredbe (EU) br. 1214/2011. U slučaju nepoštovanja mogu se primijeniti sankcije u skladu s uvjetima iz članka 22. Uredbe (EU) br. 1214/2011. Naposljetku, nadležna tijela mogu odlučiti uvesti privremene sigurnosne mjere u slučaju hitnog problema koji znatno utječe na sigurnost operacija prijevoza gotovog novca.

3.Provedba Uredbe (EU) br. 1214/2011 i preporuka izvješća iz 2016.

3.1.Zahtjev za izdavanje dozvole za prekogranični prijevoz gotovog novca i izdavanje dozvola

3.1.1.Zahtjev za izdavanje dozvole za prekogranični prijevoz gotovog novca i izdavanje dozvola

Prema zaključcima izvješća iz 2016. čini se da upravni postupak izdavanja dozvole nesmetano funkcionira. Općenito, društva za prijevoz gotovog novca nisu izvijestila o posebnim poteškoćama u odnosu na dostavu dokumenata i dokaza potrebnih za podnošenje zahtjeva. Nadalje, tijela država članica nisu naišla na posebne probleme s izdavanjem dozvola za prekogranični prijevoz gotovog novca. Svi zahtjevi za dozvole koje su podnijela društva za prijevoz gotovog novca koja su odgovorila odobreni su i nisu zabilježeni znatniji incidenti prilikom registracije u Informacijski sustav unutarnjeg tržišta.

Većina tijela država članica sudionica i većina vlasnika dozvola smatraju petogodišnje trajanje dozvole za prekogranični prijevoz gotovog novca prikladnim i ne vide potrebu za produljenjem valjanosti. Jedna država članica i 4 od 11 društava za prijevoz gotovog novca koja su odgovorila na upitnik smatraju da bi desetogodišnje trajanje bilo prikladnije za valjanost dozvole za prekogranični prijevoz gotovog novca.

Većina dionika koji su odgovorili načelno ne smatra da bi skupno izdavanje dozvola za prijevoz gotovog novca imalo dodanu vrijednost. Kako su države članice navele u savjetovanju, takva mogućnost podrazumijevala bi izdavanje dozvola za društva koja djeluju u raznim državama članicama bez znanja poštuju li se propisi u tim državama članicama. Sankcije za povredu još su jedan aspekt za koji je u savjetovanju navedeno da se njime teško upravlja: ako se dozvola oduzme jednom društvu u skupini, kako bi to utjecalo na dozvole drugih društava u skupini? Međutim, kako predlaže jedna država članica koja je odgovorila, pod određenim uvjetima mogao bi biti primjereniji pojednostavnjeni postupak među društvima iste skupine. Iako priznaju da bi zbog razlika u nacionalnim zakonodavstvima bilo teško primjenjivati skupne dozvole, četiri od jedanaest društava za prijevoz gotovog novca koja su odgovorila smatraju da bi im bilo lakše uz skupne dozvole. Komisija općenito smatra da bi posljedica takvih dozvola bio nedostatak nadzora i kontrole u društvima za prijevoz gotovog novca, čime bi se otežala provjera provedenih mjera. Komisija stoga smatra da skupno izdavanje dozvola za prijevoz gotovog novca nije izvediva opcija u bliskoj budućnosti.

3.1.2.Dozvole za prijevoz gotovog novca u brojkama