IZVJEŠĆE KOMISIJE VIJEĆU I EUROPSKOM PARLAMENTU IZVJEŠĆE O NAPRETKU EUROPSKOG ISTRAŽIVAČKOG PROSTORA (EIP) ZA 2013. /* COM/2013/0637 final */





IZVJEŠĆE KOMISIJE VIJEĆU I EUROPSKOM PARLAMENTU IZVJEŠĆE O NAPRETKU EUROPSKOG ISTRAŽIVAČKOG PROSTORA (EIP) ZA 2013. (Tekst značajan za EGP) 1. Uvod Reforme EIP-a kao strateški doprinos rastu i novim radnim mjestima Reforme nacionalnih istraživačkih sustava u središtu su Europskog istraživačkog prostora (EIP). Učinkovitiji nacionalni istraživački sustavi, zajedno s programom Horizon 2020., koji će poslužiti kao primjer realizacije svih prioriteta EIP-a, pomoći će odgovoriti na predstojeće europske društvene izazove. U kontekstu nedavne gospodarske i financijske krize, koja zahtijeva brza i učinkovita rješenja koja dovode do rasta, reforme EIP-a još su hitnije. Europsko istraživanje ključno je za osiguranje buduće konkurentnosti naših gospodarstava i stvaranje gospodarskog rasta, što su potvrdile sve države članice donošenjem cilja od 3 % BDP-a za ulaganja u istraživanje i razvoj. Budući da su privatna ulaganja u istraživanje ključna za ostvarenje ovoga cilja, nacionalna tijela trebala bi osigurati strukturne reforme za povećanje takvih investicija. Istraživanje je bitna sastavnica procesa Europskog semestra tijekom kojeg države članice određuju svoje nacionalne proračunske i gospodarske reforme. Kao strateški doprinos strategiji Europa 2020.[1] i osobito pametnom rastu u Europi, 17. srpnja 2012. Europska komisija donijela je Komunikaciju o „Ojačanom partnerstvu Europskog istraživačkog prostora za rast i radna mjesta”[2]. Tom se komunikacijom upozorilo na hitnost strukturnih promjena u cijeloj Europi u pogledu suradnje između država članica, organizacija dionika i Komisije radi pravovremene provedbe konkretnih mjera za povećanje razine izvrsnosti u europskom javnom istraživačkom sustavu. Tijekom Europskog semestra potrebno je čvrsto političko vodstvo Kako bi se odredile nacionalne istraživačke politike u širem gospodarskom kontekstu, reforme EIP-a moraju biti ukorijenjene u ciklus upravljanja Europskim semestrom. Kao što je potvrdilo Vijeće[3], države članice pozivaju se „da odrede nacionalne reforme i mjere potrebne za ostvarenje EIP-a u kontekstu Unije inovacija, u skladu s njihovim nacionalnim posebnostima, te predstaviti, gdje je to potrebno u Nacionalnim programima reformi, te reforme i njihovu naknadnu provedbu prilikom izvještavanja o nacionalnim mjerama EIP-a, počevši od Europskog semestra 2013.” Čvrsto političko vodstvo na razini Europske unije, uključujući pridružene zemlje gdje je to potrebno, ključno je za osiguranje razvoja potpuno funkcionirajućeg EIP-a. Europski krajobraz istraživanja i inovacija raznolik je i obilježen različitim institucionalnim stazama i upravljačkim strukturama. Države članice i regije trebale bi reformirati svoje sustave istraživanja u skladu s vlastitim snagama i nacionalnim posebnostima. U ciklusu Europskog semestra 2013. godine, nekoliko država članica već je uključilo poglavlje posvećeno EIP-u ili je neizravno uputilo na EIP u svojim Nacionalnim programima reformi (NPR). Komunikaciju o EIP-u podržalo je Vijeće[4] i pozdravio Europski parlament[5]. Potrebu da se EIP navede kao „prioritetni cilj za olakšavanje rasta i gospodarskog, društvenog i kulturnog razvoja u EU-u, te znanstvene izvrsnosti i kohezije među državama članicama, regijama i društvima” prepoznali su i Europski gospodarski i socijalni odbor i Odbor regija. [6] Jače uključivanje dionika EIP-a Znanstveni dionici igraju odlučujuću ulogu u izgradnji jakog partnerstva EIP-a. Oni najbolje poznaju poteškoće s kojima se znanstvenici susreću u započinjanju, napredovanju i razvoju znanstvene karijere. Dok bi države članice trebale stvoriti povoljno političko okruženje za procvat EIP-a, organizacije koje financiraju istraživanja i organizacije koje provode istraživanja trebale bi preuzeti odgovornost za provedbu EIP-a u svakodnevnom radu. Pet europskih organizacija dionika u području istraživanja s kojima je Komisija potpisala Zajedničku izjavu, a potom i četiri Memoranduma o razumijevanju i jednu jednostranu izjavu, na isti dan na koji je donesena Komunikacija EIP-a[7], pozvalo je svoje članove da ostvare značajan napredak u relevantnim prioritetnim područjima EIP-a do kraja 2013. i dostave sažeto izvješće o napretku do prosinca 2013. Platformu dionika pokrenula je Komisija u svrhu praćenja provedbe preuzetih obveza i razmjene informacija te u svrhu rješavanja zajedničkih problema. Prvo Izvješće o napretku EIP-a U izvješću o napretku EIP-a 2013. po prvi je put dan pregled političkog konteksta, poduzetih koraka i prvih postignuća u 28 država članica kao i u nekoliko pridruženih zemalja[8]. Radni dokument službi priložen ovom izvješću te činjenice i brojke EIP-a predstavljaju činjenične informacije, na nacionalnoj i europskoj razini, u pogledu prioriteta EIP-a. To je osnova za pripremu dubinske procjene napretka u pogledu EIP-a u 2014. Strukturne reforme EIP-a i donošenje politike mogu se temeljiti samo na čvrstom sustavu praćenja koji pruža točne podatke o nacionalnim politikama i njihovoj provedbi od strane organizacija koje financiraju istraživanja i onih koje provode istraživanja. Mehanizam za praćenje EIP-a proces je koji se razvija i koji je nastao u bliskoj suradnji s državama članicama i organizacijama dionika. Daljnja poboljšanja ostvarit će se kako u pogledu metodologije tako i u pogledu kvalitete podataka. 2. Analiza prvog izvješća o napretku EIP-a: glavni rezultati i opći trendovi U kontekstu kontinuiranog pritiska na nacionalne proračune za istraživanje i razvoj, strukturne reforme EIP-a trebale bi pomoći učinkovitijem korištenju ograničenih resursa i time povećati povrat ulaganja u istraživanja, čime bi se povećala njegova učinkovitost na nacionalnoj razini i razini EU-a. Učinkovitost nacionalnih sustava istraživanja Konkurentnim financiranjem istraživanja pridonosi se učinkovitosti javnih sredstava uloženih u istraživanje. Bilo da je natjecanje omogućeno otvorenim pozivima ili dodjelom sredstava na temelju izvedbe, njime se potiču organizacijske promjene i poboljšava kvaliteta i svjetska prepoznatljivost institucija i njihovih istraživača. Udio konkurentnog financiranja te institucionalnog financiranja na temelju rezultata u porastu je u Europi. Isto tako, većina država članica sve više primjenjuje temeljna načela međunarodne stručne recenzije[9], a neke se obraćaju inozemnim stručnjacima u području recenzije kako bi postigle veću neovisnost procjene ili podigle domaće standarde, prilagođavajući pritom proces područnim posebnostima i nacionalnom kontekstu[10]. To je slučaj i na europskoj razini, na kojoj je međunarodno stručno znanje temeljno načelo dodjele sredstava u okvirnim programima (OP). Dok je omjer između konkurentnog i nekonkurentnog financiranja stvar nacionalnog izbora, konkurentno financiranje i institucionalne ocjene na temelju rezultata trebaju biti temelj za odluke o financiranju istraživanja u državama članicama, pri čemu treba primjenjivati načelo međunarodne stručne recenzije. Nadnacionalna suradnja Europi je potrebna kritična masa za učinkovito suočavanje s velikim izazovima i za najbolje moguće korištenje raspoloživim europskim resursima. Zajedničkim aktivnostima omogućuje se mobilizacija prekograničnih komplementarnosti kako bi se izbjeglo nepotrebno udvostručavanje napora i kako bi se iskoristio sinergijski učinak za provedbu istraživanja velikih razmjera za koje pojedinačne zemlje nemaju dovoljno vlastitih resursa. Okvirni program EU-a najmoćniji je instrument kojim se podržava nadnacionalna suradnja istraživačkih timova među državama članicama i pridruženim zemljama[11]. Što je jednako važno, njime se jača i međudržavna koordinacija nacionalnih istraživačkih programa brojnim koordinacijskim programima EIP-Net. Nove inicijative velikih razmjera podržane su 7. okvirnim programom: – pokrenuto je pet inicijativa u okviru članka 185., od kojih jedna uključuje svih 28 država članica. U srpnju 2013. Komisija je predložila njihovo proširenje i jačanje mobilizacijom ukupno cca. 3 500 milijuna eura, od čega otprilike 1 400 milijuna eura u okviru programa Horizon 2020. i – deset zajedničkih programskih inicijativa pokrenuto je od 2009. Pet ih sada sadržava zajednički strateški istraživački plan, a u okviru sedam od njih objavljeni su ili se namjeravaju objaviti zajednički natječaji. – Nadalje, značajan broj međuvladinih organizacija igra važnu ulogu u potpori međudržavne suradnje koordinacijom i financiranjem istraživanja na unutar-europskoj i međunarodnoj razini. Na primjer, uz snažnu potporu svojih država članica, sedam europskih međuvladinih istraživačkih organizacija[12] koje su članice EIROforuma pruža neke od najboljih istraživačkih infrastruktura na svijetu. Usklađivanje potreba znanstvene zajednice s potporama država članica ključna je sastavnica uspjeha EIROforuma. Nekoliko agencija koje financiraju istraživanja u državama članicama sklopilo je bilateralne ili multilateralne sporazume ili određene modele prekogranične suradnje kao što je postupak vodeće agencije[13]. Međutim, većina tih inicijativa provodi se sukladno pristupu „odozdo prema gore” i ograničene je veličine. Ne uključujući sredstva okvirnog programa i Europske svemirske agencije, manje od 1 % nacionalnih javnih sredstava za istraživanje i razvoj utrošeno je na međudržavna istraživanja u Europi, a inicijative prema povećanoj interoperabilnosti nacionalnih istraživačkih programa još uvijek su relativno rijetke[14]. Kako bi se ostvario što veći učinak istraživanja unatoč ograničenoj raspoloživosti javnih sredstava, bitno je ne samo otvoriti mogućnost prekograničnog financiranja, nego i strateški uskladiti različite izvore nacionalnih i drugih sredstava na razini EU-a. Neke su države članice donijele nacionalne strategije uzimajući u obzir zajedničke prioritete dogovorene u sklopu programa Horizon 2020. ili strateškog istraživačkog plana zajedničkih programskih inicijativa u kojima sudjeluju. Razina usklađenosti ipak je preniska za rješavanje velikih društvenih izazova s kojima se Europa mora suočiti. Države članice morale bi bolje uskladiti nacionalne istraživačke programe radi provedbe zajednički dogovorenih strateških istraživačkih planova u okviru zajedničkog planiranja. Morale bi poboljšati i interoperabilnost nacionalnih programa kako bi se olakšala daljna prekogranična suradnja u području istraživanja. Zahvaljujući zajedničkom programu država članica, veći broj istraživača može surađivati na prekograničnim istraživačkim aktivnostima koje se financiraju na nacionalnoj razini i u kojima se razmatraju veliki društveni izazovi, kako pokazuje primjer europskih udruženja za istraživanje energije Plana SET[15]. Istraživačke infrastrukture Nedavnim kartiranjem[16] predočen je veliki broj istraživačkih infrastruktura diljem Europe i istraživački krajobraz postao je transparentniji. Praćenjem EIP-a također se pokazalo da uvjeti za prekogranični pristup istraživačkim infrastrukturama nisu uvijek stvoreni ni usklađeni među državama članicama. Potrebni su transparentniji uvjeti za prekogranični pristup istraživačkim infrastrukturama. Programom Horizon 2020. i dalje će se povezivati i otvarati ključne postojeće nacionalne istraživačke infrastrukture od paneuropskog i regionalnog značaja za sve europske istraživače, sa sveučilišta i iz industrije, te će se osigurati njihovo optimalno korištenje i zajednički razvoj. Europski strateški forum za istraživačke infrastrukture (ESFRI) uspješan je primjer strateškog instrumenta za razvoj znanstvene integracije Europe. Komisija i države članice ostvaruju zajednički napredak u provedbi obveze Unije inovacija prema kojoj je do 2015. godine potrebno dovršiti odnosno pokrenuti 60% od 48 prioritetnih infrastruktura, koje je 2010. identificirao ESFRI. Povećana upotreba uredbe o Europskom konzorciju za istraživačku infrastrukturu za uspostavu europskih istraživačkih infrastruktura dobar je primjer instrumenta koji omogućuje usporedivije upravljačke strukture i jasne uvjete pristupanja. Nacionalne financijske obveze i dalje su ključne za podršku dugoročnoj viziji i sudjelovanje u globalnim istraživačkim infrastrukturama od europskog interesa, posebice u vrijeme gospodarske krize. Gotovo dvije trećine država članica razvile su nacionalne planove za istraživačke infrastrukture[17] koji doprinose defragmentaciji krajobraza istraživačke infrastrukture u Europi. Ima, međutim, još uvijek mjesta za bolju usklađenost s planom ESFRI-ja. Programom Horizon 2020. i dalje će se olakšavati i podupirati priprema, provedba, dugoročna održivost kao i učinkoviti pothvati istraživačke infrastrukture koju su prepoznali ESFRI i druge prvoklasne istraživačke infrastrukture. Države članice trebale bi razriješiti financijske, upravljačke i političke prepreke za razvoj i provedbu istraživačkih infrastruktura. Trebale bi uskladiti planove za istraživačke infrastrukture i koordinirati njihov razvoj. Europska komisija izradit će Povelju za prekogranični pristup istraživačkoj infrastrukturi i njezino korištenje kako bi se postigla veća transparentnost i uskladili uvjeti za prekogranični pristup istraživačkim infrastrukturama. Otvoreno tržište rada za istraživače Istinski otvoreno i atraktivno europsko tržište rada za istraživače temeljni je čimbenik dovršenja EIP-a. Otvorenim, transparentnim i na zaslugama utemeljenim postupkom zapošljavanja istraživačkim se sustavima pruža mogućnost odabira djelatnika iz najšire moguće baze talenata, čime se stvara izvrsnost i potiče mobilnost. Više od 200 sveučilišta i istraživačkih instituta aktivno sudjeluje u provedbi programa „Izvrsnost ljudskih potencijala u istraživanju”, a velika većina preispituje svoje selekcijske postupke. Korištenje portalom EURAXESS za oglašavanje istraživačkih slobodnih radnih mjesta u cijelom EU-u također predstavlja značajan korak naprijed i pomaže uskladiti prekograničnu ponudu i potražnju. Međutim, načela otvorenog zapošljavanja uvelike premašuju pravo saznanja da je natječaj raspisan i mogućnost prijave na njega. Oko 40% europskih znanstvenika navelo je kako je „nezadovoljno” praksama otvorenog zapošljavanja u njihovoj ustanovi. U nekim je zemljama udio bio veći od 50 %[18]. U 2012. povećale su se razlike u rezultatima inovacija među državama članicama. U takvom okruženju, u kojem je u zemljama najviše pogođenima financijskom krizom ujedno došlo i do smanjenja proračuna za istraživanja, otvoreno zapošljavanje i razvoj karijere postaju sve važniji za stvaranje uvjeta za ravnomjerniji rast u cijeloj Europi. Potrebno je usklađeno zalaganje država članica i ustanova kako bi se osiguralo da su sve istraživačke pozicije predmet postupka zapošljavanja koji je otvoren, transparentan i utemeljen na zaslugama. Između država članica i dalje postoje razlike o prenosivosti bespovratnih sredstava i pristupu nacionalnim bespovratnim sredstvima. Nekoliko država članica izvješćuje da njihovi nacionalni mehanizmi financiranja omogućuju prenosivost bespovratnih sredstava. Pristup nacionalnim bespovratnim sredstvima i stipendijama često je otežan osobama koje nemaju prebivalište u zemlji u kojoj se natječu, osim ako to financiranje ne služi interesima nacionalnog istraživačkog sustava. Iako je doneseno nekoliko inicijativa[19], njihov učinak na području cijelog EU-a i dalje je ograničen. Države članice trebale bi ukloniti prepreke koje onemogućuju pristup nacionalnim bespovratnim sredstvima i njihovu prenosivost, a organizacije koje financiraju istraživanja moraju intenzivirati suradnju kako bi se olakšao proces. Brza imigracija može se pokazati odlučujućim faktorom u privlačenju najboljih svjetskih talenata u Europu. U ožujku 2013. Komisija je predložila preinaku[20] „Direktive o znanstvenoj vizi” kojom će se postaviti jasniji rokovi nacionalnim nadležnim tijelima u pogledu donošenja odluke o zahtjevima, dok će se istraživačima pružiti veće mogućnosti za mobilnost i, nakon određenog vremena boravka u zemlji, bolji pristup tržištu rada. Europa ima relativno malo istraživača zaposlenih u industriji, iako istodobno obrazuje sve veći broj doktora znanosti. Unatoč tome što programi doktorskih studija postaju sve raznolikiji i sve više doktoranada započinje karijeru izvan akademske zajednice, mnogi su loše pripremljeni za tržište rada. Napredak se može vidjeti u nekoliko država članica, iako izazov ostaje u širem ostvarenju u smislu dostupnosti, održivosti, financiranja i angažmana industrije u doktorskoj izobrazbi, posebno kako bi se obuhvatila sva načela za inovativnu doktorsku izobrazbu koja je podržalo Vijeće[21]. Nadalje, nekoliko je država članica dobro iskoristilo strukturne fondove za potporu izobrazbe doktorskih kandidata. Države članice, organizacije koje financiraju istraživanja i organizacije koje provode istraživanja potiču se na promicanje većeg prihvaćanja načela inovativnih doktorskih studija, uključujući, gdje je to potrebno, i upotrebom europskih strukturnih i investicijskih fondova. Da bi se povećalo sudjelovanje u EIP-u, Komisija predlaže uspostavu projekta „Izvanredni lideri EIP-a” u okviru programa Horizon 2020., kako bi se pomoglo sveučilištima i drugim istraživačkim institucijama da dostignu istraživačku izvrsnost potrebnu za ostvarenje konkurentnosti na međunarodnoj razini. Ogledni natječaj pokrenut je u okviru OP7 i na njega se prijavilo više od 100 ustanova. Ravnopravnost spolova i rodno osviještena politika u istraživanju Europska istraživanja još uvijek pate od značajnog gubitka i neučinkovitog korištenja visokoobrazovanih žena, kao i od manjka rodne dimenzije u pogledu sadržaja istraživačkih projekata. Ako je broj žena s doktoratom znatno porastao u posljednjih nekoliko godina u gotovo svim sektorima, žene u istraživanju i dalje su manjina, a broj čelnica ustanova u sektoru visokog obrazovanja vrlo je nizak[22]. U pogledu političkih inicijativa, slika država članica i dalje je vrlo heterogena. Ravnopravnost spolova uglavnom je regulirana općim propisima koji se odnose na tržište rada. Nekoliko je država članica u svoj pravni okvir za istraživanja ugradilo posebne odredbe kojima se osigurava ravnopravnost spolova. Polovica država članica razvija modele poticaja kako bi ohrabrili mlade žene da prihvate posao znanstvenika i podržali ih u njihovim istraživačkim karijerama. Manji broj država članica postavlja ciljeve u pogledu ravnoteže spolova u radnim grupama i odborima. Vrlo ih malo potiče ustanove na donošenje i provedbu planova za ravnopravnost spolova[23]. Države članice pridaju malo pažnje integraciji rodne dimenzije u nacionalne istraživačke programe, iako uzimanje u obzir, na odgovarajući način, potreba, ponašanja i stavova i žena i muškaraca može poboljšati kvalitetu i relevantnost rezultata istraživanja i inovacija. Države članice trebaju provesti sveobuhvatne strategije strukturnih promjena da bi prevladale spolne razlike u istraživačkim institucijama i programima. U OP7, Komisija je financirala razvijanje i provedbu planova za ravnopravnost spolova u organizacijama koje provode istraživanja. U 2013. pokrenut će se EIP-NET i GENDERNET u cilju poticanja suradnje među državama članicama i pridruženim zemljama. U okviru programa Horizon 2020. Europska komisija nastavit će podupirati strukturne promjene u istraživačkim institucijama. Ravnopravnost spolova i rodna dimenzija u sadržaju istraživanja i inovacija bit će sustavnije integrirane u različite faze programa Horizon 2020., u usporedbi sa 7. okvirnim programom. Optimalni protok i prijenos znanstvenih spoznaja Otvoren pristup rezultatima javno financiranih znanstvenih istraživanja U EIP-u znanje je ključno. Javno financirano znanje mora biti dostupno istraživačima i privatnom sektoru kako bi se unaprijedila baza znanja, smanjile regionalne razlike i promicala inovativna rješenja za društvene izazove. Neograničen i besplatan pristup publikacijama podržava sve veći broj sveučilišta, istraživačkih centara i financijskih agencija diljem Europe. Gotovo sve države članice uspostavile su pravne i administrativne uvjete za potporu otvorenom pristupu publikacijama, a neke od njih promiču i otvoren pristup podacima[24]. Države članice trebale bi i dalje ulagati napore u provedbu otvorenog pristupa publikacijama, te nastaviti s postavljanjem odgovarajućeg političkog okvira za otvoreni pristup podacima, uzimajući pritom u obzir pravo intelektualnog vlasništva, osobito u slučaju uključenosti privatnog sektora u istraživanja. Program Horizon 2020. vodeći je primjer time što je otvoreni pristup istraživačkim publikacijama postavljen kao jedan od kriterija za financiranje istraživanja i inovacija na razini EU-a. Digitalna dimenzija EIP-a Digitalna sredstva neophodna su za stvaranje znanja, pristupanje znanju i prijenos znanja. Neke su države članice već poduzele akcije za promicanje digitalnog EIP-a kako bi se omogućio neprekidan internetski pristup za istraživačke resurse, usluge i suradnju[25]. Sve države članice morale bi osigurati uspostavljanje uvjeta za pružanje podrške: neprekidnom internetskom pristupu digitalnim istraživačkim uslugama radi suradnje, izračuna i pristupa znanstvenim informacijama; ujednačavanju elektroničkih identiteta za istraživače, što bi im olakšalo prekogranični pristup uslugama i resursima; usklađenom pristupu i korištenju politika za e-infrastrukture i digitalne usluge istraživanja kako bi se omogućila suradnja multinacionalnih istraživačkih konzorcija s javnim i privatnim partnerima. Prijenos znanja i otvorene inovacije S obzirom na njegovu ključnu ulogu u gospodarstvu, i to osobito u pogledu oporavka, prijenos znanja ključno je područje EIP-a u kojem su vlade i dionici vrlo aktivni. I dok su napori koji se ulažu u državama članicama za pohvalu, nacionalne mjere još uvijek su rascjepkane, što koči sveukupnu učinkovitost otvorenih inovacija i prijenosa znanja na nacionalnoj razini[26]. Strategije kojima se pruža struktura potiču i olakšavaju i kao takve osiguravaju da se javno financiranim istraživanjima doprinosi otvorenoj inovaciji i prijenosu znanja, imaju važnu ulogu u gospodarstvu utemeljenom na znanju. Države članice moraju dodatno definirati, provesti i procijeniti nacionalne strategije prijenosa znanja kako bi u sustavu istraživanja i inovacija nastupile strukturne i kulturne promjene, što bi dovelo do povećanja gospodarskog i društvenog učinka istraživanja. Znanstvene i inovacijske politike sve su više međusobno povezane. Znanstveno se znanje sve više stvara u dinamičkom i suradničkom procesu, što pak dovodi do vrijednih inovacija i ublažava transakcijske troškove. Kako bi podržala ovaj proces, Europska komisija trenutačno razvija sveobuhvatni pristup politici za otvorenu inovaciju i prijenos znanja te će se o njemu savjetovati s relevantnim dionicima. Međunarodna suradnja Vanjska dimenzija EIP-a[27] temeljna je za njegov razvoj. Dostignuća EIP-a u pogledu udruživanja resursa i stvaranja kritične mase, olakšavanja razvoja, prijenosa i protoka znanja te uspostavljanja otvorenog tržišta rada za istraživače, pomaže učiniti Europu atraktivnom lokacijom za globalno mobilne istraživače kao i za ulaganja u istraživanja i inovacije. Bolja koordinacija nacionalnih politika omogućit će učinkovitiju i koherentniju zastupljenost europskih istraživanja i inovacija u svijetu kao i povećanje njihove vidljivosti i utjecaja. To će zauzvrat ojačati europski utjecaj u razvoju zajedničkih globalnih načela (npr. u području stručne recenzije integriteta istraživanja, promicanja ravnopravnosti spolova i rodne dimenzije u istraživanjima, istraživačkih karijera, intelektualnog vlasništva i otvorenog pristupa javno financiranim znanstvenim publikacijama) kojima će se olakšati međunarodna suradnja u istraživanju i inovacijama i stvoriti globalni prostor za rad. 3. Zaključci i sljedeći koraci Izvješće o napretku za 2013. pokazuje da je provedba plana EIP-a ključna za stvaranje učinkovitije istraživačke i inovacijske aktivnosti kao i za pridonošenje pametnom, održivom i uključivom rastu. Međutim, ono također pokazuje da je krajobraz europskih istraživanja i inovacija i dalje rascjepkan te se u njemu navode prepreke koje sprečavaju Europu da u potpunosti stvori jedinstven EIP u kojem se znanstvenici, znanstveno znanje i tehnologija slobodno kreću. Stoga je važno da se države članice u potpunosti pridržavaju prioriteta EIP-a jer oni ostaju primarni čimbenici za uvođenje ključnih reformi EIP-a u svoje nacionalne istraživačke sustave. Europski semestar snažan je instrument kojim se države članice navode na koherentno uključivanje prioriteta EIP-a u širi kontekst reformi, u smislu porasta ulaganja u istraživanje i razvoj i u smislu gospodarskog oporavka. S obzirom na stratešku i bolje informiranu interakciju s državama članicama, Vijeće je potvrdilo ulogu Odbora EIP-a u ostvarenju EIP-a[28], pružanju doprinosa godišnjem izvješću Komisije te maksimalnom iskorištenju sinergije s Europskim semestrom. Stoga je presudno da države članice nastave i, prema potrebi, intenziviraju svoju podršku mehanizmu praćenja kako bi imale najbolju moguću osnovu za punu ocjenu napretka u 2014. U kontekstu ojačanog partnerstva EIP-a, interakciju između nacionalnih tijela i dionika treba bolje učvrstiti i učiniti eksplicitnom u većini država članica Organizacije dionika u području istraživanja koje su potpisale Zajedničku izjavu s Komisijom trebaju biti primjer interakcije između njih i njihovih članova u smjeru EIP-a. Od njih se očekuje da do kraja ove godine podnesu izvješće o napretku, unaprijede međusobnu suradnju i, kada je to relevantno, ulože dodatne napore u zajedničke akcije radi podrške EIP-u. Komisija će nastojati povećati svoj doprinos EIP-u programom Horizon 2020. koji će, uz državna javna sredstva za financiranje istraživanja dostupna u 28 država članica i pridruženih zemalja, biti važan financijski stup za kreiranje EIP-a. Također je važno da države članice uključe plan EIP-a u korištenje sredstava Europskih strukturnih i investicijskih fondova (ESIF). Komisija ima odgovornost pridonijeti sveukupnoj političkoj raspravi i provedbi EIP-a. Komisija će nastaviti podržavati međusobno učenje i razmjenu dobre prakse između država članica, razvijat će bolje razumijevanje i uvažavanje nacionalnih istraživačkih i inovacijskih politika u širem kontekstu Europskog semestra u pogledu ulaganja u istraživanja i inovacije i u pogledu gospodarskog razvoja[29]. Potpora Vijeća, Europskog vijeća, Europskog parlamenta, Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora i Odbora regija dovršenju EIP-a ostaje ključna za povezivanje sa svim dionicima u društvu, nacionalnim parlamentima i regijama. Stoga će Komisija osigurati održavanje prikladnog međuinstitucionalnog dijaloga. Puna procjena napretka provest će se u 2014. kako bi se utvrdilo je li „Ojačano partnerstvo Europskog istraživačkog prostora za rast i radna mjesta” bilo dovoljno za dovršetak EIP-a, kao što je to tražilo Europsko vijeće[30]. [1] COM(2010) 2020 završna verzija [2] COM(2012) 392 završna verzija [3] C 17649/12, RECH 467, COMPET 773 [4] idem. Također, zalažu se za „praćenje napretka EIP-a usko povezanim s Europskim semestrom, kao i za najvišu razinu vodstva od strane Vijeća (...)” [5] Odbor za industriju, istraživanje i energiju 19/6/2012 [6] EGSO INT/662-CES2075-2012_00_00_TRA_AC i SL 2013/C 62/4 [7] EUITO (eng. EARTO), EUS (eng. EUA), LEIS (eng. LERU), NordForsk, Science Europe. Godinu dana kasnije, Partnerstvu se pridružio i CESAER jednostranom izjavom. [8] Analizirane su tri pridružene zemlje (Švicarska, Island i Norveška) na osnovi njihovih dobrovoljnih doprinosa. [9] http://ec.europa.eu/research/era/docs/en/voluntary_guidelines.pdf [10] Radni dokument službi Komisije „Činjenice i brojke EIP-a”, str. 14. – 15. [11] Države članice primile su oko 29,4 milijardi eura a pridružene zemlje 2,9 milijardi eura financijskog doprinosa EK-a u razdoblju od 2007. do 2012. [12] ECNF (eng. CERN), ESRF-ZET (eng. EFDA-JET), ELMB (eng. EMBL), EJO (eng. ESO), ECSZ (eng. ESRF), Europski XFEL i ILL [13] Radni dokument službi Komisije „Činjenice i brojke EIP-a”, str. 17. [14] Studija ZOEIP (eng. JOREP Study) (Zajednički i otvoreni europski istraživački program) za Europsku komisiju, 2013. [15] COM(2007) 723 završna verzija [16] npr. istraživačka infrastruktura u EIP-u, forum organizacija članica EZZ-a, ožujak 2013. [17] Radni dokument službi Komisije „Činjenice i brojke EIP-a”, str. 18. [18] Radni dokument službi Komisije „Činjenice i brojke EIP-a”, str. 21. - 22. [19] npr. „Novac slijedi istraživača” i „Novac slijedi suradnju” [20] http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/e-library/documents/policies/immigration/study-or-training/docs/students_and_researchers_proposal_com_2013_151_en.pdf [21] Zaključci Vijeća o modernizaciji visokog obrazovanja, 11/2011, http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/11/st16/st16746.en11.pdf [22] Podaci o ženama u znanosti za 2012.: Žene čine 46 % svih doktora znanosti u EU-u, 33 % svih istraživača, 20 % višeg akademskog osoblja; neravnomjerna zastupljenost spolova posebno je izražena kada je riječ o rukovodećim položajima, s 15,5 % voditeljica instituta, a među rektorima visokoobrazovnih ustanova 10 % je žena. http://ec.europa.eu/research/science-society/document_library/pdf_06/she-figures-2012_en.pdf [23] Radni dokument službi Komisije „Činjenice i brojke EIP-a”, str. 20. [24] Radni dokument službi Komisije „Činjenice i brojke EIP-a”, str. 28. [25] idem str. 32. [26] idem str. 29. - 30. [27] COM(2012(497), http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/intm/137346.pdf [28] Rezolucija Vijeća o savjetodavnom radu za EIP, 31/5/2013 [29] U 2013. održani su seminari za međusobno učenje o konkurentnom financiranju i sinergiji između strukturnih fondova i programa Horizon 2020. Predviđen je seminar koji podržava EK i na kojem će biti riječ o nacionalnim strategijama za osposobljavanje dovoljnog broja istraživača radi zadovoljenja nacionalnih ciljeva istraživanja i razvoja. [30] EUCO 2/1/11