OBRAZLOŽENJE

1.KONTEKST PRIJEDLOGA

•Razlozi i ciljevi prijedloga

Kako bi se zajamčili primjereni radni i životni uvjeti i izgradila pravedna i otporna gospodarstva i društva, neophodno je osigurati da radnici u Uniji zarađuju primjerene plaće u skladu s Programom održivog razvoja do 2030. Ujedinjenih naroda i njegovim ciljevima održivog razvoja. Primjerene plaće ključna su sastavnica EU-ova modela socijalnog tržišnog gospodarstva. Konvergencija među državama članicama u tom području pridonosi željenom zajedničkom napretku u Uniji.

U studenome 2017. Europski parlament, Vijeće i Komisija proglasili su europski stup socijalnih prava (dalje u tekstu „stup”) kako bi se ispunila obećanja o prosperitetu, napretku i konvergenciji te kako bi socijalna Europa postala stvarnost za sve. U 6. načelu stupa pod naslovom „Plaće” poziva se na osiguravanje primjerenih minimalnih plaća te transparentno i predvidljivo utvrđivanje plaća u skladu s nacionalnom praksom i uz poštovanje autonomije socijalnih partnera. U Strateškom programu za razdoblje 2019.–2024. , koji je dogovoren na sastanku Europskog vijeća u lipnju 2019., poziva se na provedbu stupa na razini EU-a i na nacionalnoj razini.

U političkim smjernicama Komisije za razdoblje 2019.–2024. najavljen je akcijski plan za potpunu provedbu stupa socijalnih prava, uključujući inicijativu za pravedne minimalne plaće. U Komunikaciji od 14. siječnja 2020. pod nazivom „Jaka socijalna Europa za pravednu tranziciju” utvrđen je plan za pripremu akcijskog plana i potvrđena predanost inicijativi o minimalnim plaćama među ključnim mjerama koje treba poduzeti na razini EU-a u tom kontekstu. Istog je dana pokrenuta prva faza savjetovanja sa socijalnim partnerima o tome kako osigurati primjerene minimalne plaće za radnike u Uniji.

U svojem govoru o stanju Unije u rujnu 2020. predsjednica von der Leyen izjavila je sljedeće: „Istina je da se za previše ljudi rad više ne isplati. Damping plaća uništava dostojanstvo rada, kažnjava poduzetnike koji isplaćuju pristojne plaće i narušava pošteno tržišno natjecanje na jedinstvenom tržištu. Zbog toga će Komisija iznijeti zakonodavni prijedlog za pomoć državama članicama u stvaranju okvira za minimalne plaće. Svi moraju imati pristup minimalnim plaćama, putem kolektivnih ugovora ili na osnovi zakonskih minimalnih plaća.”

Bolji radni i životni uvjeti, među ostalim s pomoću primjerenih minimalnih plaća, donijet će koristi i radnicima i poduzećima u Uniji. Rješavanjem velikih razlika u primjerenosti minimalnih plaća i njihovu obuhvatu pridonosi se poboljšanju pravednosti tržišta rada EU-a, povećanju produktivnosti te promicanju gospodarskog i socijalnog napretka. Tržišno natjecanje na jedinstvenom tržištu trebalo bi se temeljiti na inovacijama i poboljšanjima produktivnosti, kao i na visokim socijalnim standardima.

U posljednjih nekoliko desetljeća niske plaće nisu išle ukorak s drugim plaćama u mnogim državama članicama. Strukturni trendovi koji mijenjaju tržišta rada kao što su globalizacija, digitalizacija i porast nestandardnih oblika rada, posebno u uslužnom sektoru, doveli su do povećane polarizacije radnih mjesta, što je pak dovelo do sve većeg udjela nisko plaćenih zanimanja i zanimanja za niskokvalificirane radnike, te su doprinijeli slabljenju tradicionalnih struktura kolektivnog pregovaranja. To je dovelo do većeg siromaštva unatoč zaposlenju i do nejednakosti plaća.

Uloga minimalnih plaća postaje još važnija ako dođe do gospodarske krize. Kriza uzrokovana bolešću COVID-19 posebno je pogodila sektore s većim udjelom radnika s niskim plaćama, kao što su maloprodaja i turizam, te je imala snažniji utjecaj na skupine u nepovoljnom položaju. Kako bi se podržao održiv i uključiv gospodarski oporavak, bitno je radnicima u Uniji osigurati mogućnosti zapošljavanja i primjerene minimalne plaće.

Zaštita koju pruža minimalna plaća može se osigurati kolektivnim ugovorima (kao što je slučaj u šest država članica) ili zakonskim minimalnim plaćama (kao što je slučaj u 21 državi članici).

Ako su postavljene na primjerenu razinu, koristi su višestruke: osigurava se pristojan život za radnike, održava domaća potražnja, rastu poticaji za rad te se smanjuju siromaštvo unatoč zaposlenju i nejednakost kod osoba koje najmanje zarađuju. Zaštita u obliku minimalne plaće pridonosi i rodnoj ravnopravnosti jer više žena nego muškaraca zarađuje plaće koje su minimalne ili blizu toga.

Međutim, mnogi radnici u EU-u trenutačno nisu zaštićeni primjerenim minimalnim plaćama.

U većini država članica u kojima su propisane na nacionalnoj razini minimalne su plaće preniske u odnosu na druge plaće ili su preniske za osiguravanje dostojnog života, čak i ako su se posljednjih godina povećavale. Nacionalno propisane minimalne plaće niže su od 60 % medijana bruto plaće i/ili 50 % prosječne bruto plaće u gotovo svim državama članicama. U 2018. zakonskom minimalnom plaćom nije osiguran dovoljan dohodak za pojedinačnog primatelja minimalnog dohotka da dosegne prag rizika od siromaštva u devet država članica. Usto, određene skupine radnika isključene su iz zaštite koju pruža nacionalno propisana minimalna plaća. Države članice s velikim obuhvatom kolektivnog pregovaranja obično imaju nizak udio radnika s niskim plaćama i visoke minimalne plaće. Međutim, i u državama članicama koje se oslanjaju isključivo na kolektivno pregovaranje određeni radnici nemaju pristup zaštiti koju pruža minimalna plaća. Udio radnika koji nisu obuhvaćeni iznosi od 10 % do 20 % u četiri zemlje i 55 % u jednoj zemlji.

U tom kontekstu predloženom direktivom nastoji se osigurati da su radnici u Uniji zaštićeni primjerenim minimalnim plaćama kojima se omogućuje dostojan život neovisno o tome gdje rade. Kako bi se postigao taj opći cilj, prijedlogom se uspostavlja okvir za poboljšanje primjerenosti minimalnih plaća i za povećanje broja radnika kojima je osigurana zaštita u obliku minimalne plaće. Ti su ciljevi relevantni i za sustave u kojima su minimalne plaće zakonski propisane i za one koji se oslanjaju na kolektivno pregovaranje. Predložena direktiva osmišljena je kako bi se ti ciljevi ostvarili uzimajući u obzir i u potpunosti poštujući posebnosti nacionalnih sustava, nacionalne nadležnosti, autonomiju socijalnih partnera i njihove ugovorne slobode. Osmišljen je i tako da se osigura pristup zapošljavanju i uzmu u obzir učinci na otvaranje radnih mjesta i konkurentnost, među ostalim i za MSP-ove. Njime se osigurava dovoljna fleksibilnost kako bi se u obzir uzela socijalna i gospodarska kretanja, uključujući kretanja u produktivnosti i zapošljavanju. Kako bi se postigli ti ciljevi, predloženom direktivom nastoji se promicati kolektivno pregovaranje o plaćama u svim državama članicama. Kolektivno pregovaranje ima ključnu ulogu u zaštiti koju pruža primjerena minimalna plaća. Zemlje s velikim obuhvatom kolektivnog pregovaranja obično imaju niži udio radnika s niskim plaćama, više minimalne plaće u odnosu na medijan plaće, manju nejednakost plaća i više plaće od ostalih zemalja. U državama članicama u kojima se zaštita u obliku minimalne plaće osigurava isključivo kolektivnim ugovorima, njezina primjerenost i udio radnika koji su zaštićeni izravno ovise o značajkama i funkcioniranju sustava kolektivnog pregovaranja. U državama članicama sa zakonskim minimalnim plaćama kolektivno pregovaranje također snažno utječe na primjerenost minimalnih plaća. Kolektivnim pregovaranjem utječe se na opća kretanja plaća te se osiguravaju plaće iznad minimalne razine utvrđene zakonom i potiče porast te razine. Njime se potiče i povećanje produktivnosti. Za zemlje u kojima su minimalne plaće zakonski propisane cilj je predložene direktive osigurati da države članice uspostave uvjete za to da se minimalne plaće postave na primjerenu razinu, uzimajući pritom u obzir socioekonomske uvjete te regionalne i sektorske razlike. Kriteriji definirani na jasan i stabilan način i usmjereni na povećanje primjerenosti, zajedno s upravljačkim okvirom kojim se osiguravaju redovita i pravodobna ažuriranja te djelotvorno sudjelovanje socijalnih partnera, pomažu osigurati primjerenost zakonskih minimalnih plaća. Predloženom direktivom ujedno se nastoje postići daljnja poboljšanja primjerenosti tako što bi se primjena odstupanja u zakonskim minimalnim plaćama za određene skupine radnika ili odbitaka od plaće svela na najmanju moguću mjeru. Naposljetku, radnici možda nisu primjereno zaštićeni minimalnim plaćama zbog neusklađenosti s postojećim kolektivnim ugovorima ili nacionalnim zakonskim odredbama. Osiguravanje usklađenosti i učinkovite provedbe ključno je kako bi radnici doista uživali zaštitu koju pruža minimalna plaća, a poduzeća bila zaštićena od nepoštenog tržišnog natjecanja. Stoga je cilj predložene direktive promicati usklađenost te jačati provedbu i praćenje u svim državama članicama na proporcionalan način kako se ne bi stvorilo prekomjerno i nerazmjerno administrativno opterećenje za poduzeća u Uniji, uključujući mala, srednja i mikropoduzeća.

•Dosljednost s postojećim odredbama politike u tom području