Člankom 9. Uredbe Euro 5 – 6 zahtijeva se razmatranje potrebe za objedinjavanjem svih odredbi o pristupu podacima za popravak i održavanje vozila u revidiranoj okvirnoj direktivi o homologaciji tipa. To je objedinjavanje postignuto Komisijinim prijedlogom uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o homologaciji i nadzoru tržišta motornih vozila i njihovih prikolica.

Opća je svrha zakonodavstva o pristupu podacima za popravak i održavanje vozila olakšati tržišno natjecanje i dobro funkcioniranje unutarnjeg tržišta. Kako je istaknuto u studiji o podacima za popravak i održavanje vozila, nakon kupnje vozila natjecanje na tržištu usluga popravka i održavanja te rezervnih dijelova manje je intenzivno nego na tržištu za prodaju novih automobila. Drugim riječima, s obzirom na to da su rezervni dijelovi i tehničko znanje često specifični za određenu marku ili model, relevantni proizvođač mogao bi naštetiti potrošačima provedbom prakse protivne tržišnom natjecanju. Posljedica takve prakse može biti rast cijena popravka. Stoga prisutnost neovisnih operatora povećava izbor potrošača i osigurava natjecanje mreža proizvođača vozila u sektoru poslijeprodajnog tržišta.

Stoga je Europska komisija čekala do prvog tromjesečja 2014. da pokrene studiju o pregledu rada sustava pristupa podacima za popravak i održavanje vozila (dalje u tekstu „studija o podacima za popravak i održavanje vozila”). Studija o podacima za popravak i održavanje vozila sadržava sveobuhvatnu i detaljnu analizu te preporuke koji obuhvaćaju šest područja ključnih za razumijevanje rada sustava pristupa podacima za popravak i održavanje vozila. Studija je u studenome 2014. objavljena na stranicama EU Bookshopa.

„Komisija najkasnije do 2. srpnja 2011. podnosi Europskomu parlamentu i Vijeću izvješće o djelovanju sustava pristupa podacima za popravak i održavanje vozila, u kojem će se posebna pažnja posvetiti utjecaju na konkurentnost i djelovanje unutarnjeg tržišta i koristima za okoliš. Izvješće sadrži ocjenu bi li bilo prikladno objediniti sve odredbe o pristupu podacima za popravak i održavanje vozila u revidiranoj okvirnoj direktivi o homologaciji tipa.”

Serviseri koji su mala i srednja poduzeća obično se bore s troškovima tehničkih informacija, alata i pouke potrebnih za servisiranje suvremenih vozila te s agresivnim promotivnim strategijama određivanja cijena za standardizirane proizvode. Očekuje se velik utjecaj na tradicionalne samostalne servisere, a to se odražava u sve većem broju neovisnih radionica koje se pridružuju franšiznim mrežama. Jedan je od glavnih razloga za pridruživanje takvim mrežama pristup tehničkim informacijama proizvođača vozila i pristup osposobljavanju i oglašavanju.

Svi ti subjekti glavni su izvor tehničkih informacija za neovisne servisere, no oni sve češće pružaju i usluge ovlaštenim serviserima jer sve češće rade s više marki.

Ti su čimbenici sveukupno poboljšani jer su uredbe o podacima za popravak i održavanje vozila omogućile učinkovitije natjecanje na poslijeprodajnom tržištu automobila. To je zauzvrat omogućilo smanjenje troškova popravka i održavanja za potrošače i zaštitilo izbor potrošača jer je vlasniku omogućeno da svoje vozilo odveze u koju god radionicu želi.

Cilj je odredbi uredbi o podacima za popravak i održavanje vozila stvaranje i zaštita poštenih tržišnih uvjeta za sve vrste usluga povezanih s popravkom i održavanjem motornih vozila. To se ne odnosi samo na izravan popravak, nego uključuje širok raspon usluga popravka i održavanja koji nadilazi sam popravak (tj. proizvodnja alata, objavljivanje podataka te prodaja i distribucija dijelova). Tržišno natjecanje za sve takve usluge, u kojem često sudjeluju neovisna mala i srednja poduzeća (MSP), vrlo je bitno za potrošače.

S obzirom na usklađenost malih proizvođača s obvezama iz članka 6. Uredbe Euro 5 – 6, u studiji o podacima za popravak i održavanje vozila istaknuto je da tijela za homologaciju općenito podržavaju da se u uredbama o podacima za popravak i održavanje vozila formalno uzmu u obzir proizvođači malih vozila i proizvođači koji proizvode u više faza. To bi se moglo postići uvođenjem odstupanja ili drugih prihvatljivih metoda davanja pristupa podacima za popravak i održavanje vozila.

3.2.Distributeri dijelova i prodavači dijelova na veliko

Za distributere dijelova i prodavače dijelova na veliko glavni je problem pristup jasnim informacijama za identifikaciju dijelova. To je složena tema koja je predmet sporova i na nacionalnoj razini (pritužbe proizvođačima vozila i tijelima za homologaciju te sporovi pred nacionalnim sudovima) i na razini EU-a (neslužbeni kontakti s Europskom komisijom) od 2009. Neovisno o problemima povezanima s načinom kako bi se uredbe o podacima za popravak i održavanje vozila trebale tumačiti, prodavači dijelova na veliko navode da nedostatak jasnog pristupa informacijama o dijelovima obično prouzroči da se dva ili tri dijela identificiraju kao relevantna. Kada serviseri ne mogu identificirati jedan dio, obično naruče više dijelova i vrate one koji nisu potrebni.

To dovodi do porasta ukupnih troškova (prema procjenama 10 – 15 %) zbog dodatnih troškova za logistiku i administraciju, što naposljetku može dovesti do većih cijena dijelova za potrošače. Nadalje, budući da vozila postaju sve složenija, očekuje se da će se povećati učestalost tog problema.

Većina prodavača dijelova na veliko i distributera oslanja se na podatke/informacije drugih neovisnih pružatelja, a ne na izravan pristup podacima proizvođača izvorne opreme. To je posljedica kašnjenja u njihovoj dostupnosti, cijena informacija, poteškoća u utvrđivanju pravih kontakata i dugih rokova koji su potrebni za sklapanje sporazuma.

3.3.Proizvođači alata za dijagnozu i popravak

Iako su svjesni svojih prava u skladu s uredbama o podacima za popravak i održavanje vozila, proizvođači alata i dalje prednost daju obrnutom inženjeringu umjesto izravnog pristupanja tehničkim informacijama koje su im potrebne od proizvođača izvorne opreme. To se događa unatoč nedostacima obrnutog inženjeringa, ponajprije značajnom vremenu, naporu i trošku koji su za njega potrebni i nepotpunosti informacija koje se na taj način dobivaju. Proizvođači su uglavnom navodili sljedeće razloge za upotrebu obrnutog inženjeringa, a ne izravnog pristupa tehničkim informacijama proizvođača izvorne opreme:

cijena pristupa informacijama;

ugovorne klauzule;

oblik pruženih informacija;

kašnjenje i dugi rokovi.

To će vjerojatno utjecati i na konkurentnost drugih neovisnih servisera jer proizvođači alata za veći broj marki ne mogu staviti svoje proizvode na tržište u isto vrijeme kada na njega dođu alati marke proizvođača izvorne opreme.

3.4.Izdavači tehničkih informacija

Izdavači podataka (poznati i kao neovisni reizdavači) pružaju tehničke informacije o većem broju marki većem broju operatora na poslijeprodajnom tržištu. Njihovi klijenti uključuju i neovisne i ovlaštene radionice, dobavljače dijelova i prodavače dijelova na veliko. Neovisni reizdavači omogućavaju operatorima na poslijeprodajnom tržištu da zaobiđu problem različitih struktura podataka među web-mjestima proizvođača izvorne opreme i da dobiju podatke po nižoj cijeni.

Jedini način na koji reizdavači podataka mogu doći do svih relevantnih podataka koji su im potrebni jest izravan pristup podacima proizvođača izvorne opreme.

Glavni su izazovi s kojima su suočeni izdavači tehničkih informacija sljedeći:

cijena pristupa informacijama;

dobivanje licencija za ponovno izdavanje od proizvođača izvorne opreme;

ugovorne klauzule koje nameću proizvođači izvorne opreme, uključujući i ograničenja koja su za reizdavače neodrživa;

oblik informacija pruženih kako bi se olakšala elektronička obrada (oblik podataka, vidljivost ažuriranja i cjelovitost informacija, što utječe na brzinu i trošak obrade podataka).

Svi problemi povezani s prijenosom podataka od proizvođača izvorne opreme do reizdavača u prvoj fazi (npr. kašnjenje u dobivanju ugovora, necjelovitost/netočnost podataka itd.) obično pogode i krajnjeg korisnika.