EUROPSKA KOMISIJA Bruxelles, 18.11.2020. COM(2020) 745 final IZVJEŠĆE KOMISIJE EUROPSKOM PARLAMENTU, VIJEĆU, EUROPSKOJ SREDIŠNJOJ BANCI I EUROPSKOM GOSPODARSKOM I SOCIJALNOM ODBORU































































Izvješće o mehanizmu upozoravanja za 2021.































































(sastavljeno u skladu s člancima 3. i 4. Uredbe (EU) br. 1176/2011 o sprečavanju i ispravljanju makroekonomskih neravnoteža) {SWD(2020) 275 final}



Ovim izvješćem o mehanizmu upozoravanja otvara se deseti godišnji ciklus postupka zbog makroekonomskih neravnoteža (PMN). Postupkom se želi utvrditi, spriječiti i ispraviti neravnoteže koje otežavaju normalno funkcioniranje gospodarstava država članica, ekonomske i monetarne unije ili Unije u cjelini te potaknuti primjerene odgovore politika. Provedba PMN-a ugrađena je u europski semestar za koordinaciju ekonomskih politika u cilju osiguranja usklađenosti s analizama i preporukama u okviru drugih instrumenata ekonomskog nadzora (članci 1. i 2. Uredbe (EU) br. 1176/2011). Ovogodišnji nadzorni ciklus europskog semestra, uključujući provedbu PMN-a, prilagođava se s obzirom na uspostavu Mehanizma za oporavak i otpornost. U godišnjoj strategiji za održivi rast, donesenoj sredinom rujna 2020., analizirana je gospodarska i socijalna situacija u Europi, utvrđeni su opći prioriteti politika za EU te pružene strateške smjernice za provedbu Mehanizma za oporavak i otpornost. Analiza u izvješću o mehanizmu upozoravanja bazirana je na ekonomskom tumačenju tablice rezultata odabranih pokazatelja, dopunjene širim skupom pomoćnih pokazatelja, alatima za analizu i okvirima za procjenu te dodatnim relevantnim informacijama, uključujući nedavno objavljene podatke i prognoze. Ovogodišnje izvješće uključuje pojačanu procjenu rizika za makroekonomsku stabilnost i razvoj makroekonomskih neravnoteža usmjerenu na budućnost. Izvješće uključuje i analizu posljedica makroekonomskih neravnoteža u državama članicama za cijelo europodručje. U njemu su navedene države članice za koje treba provesti detaljna preispitivanja kako bi se procijenilo jesu li pogođene neravnotežama koje zahtijevaju djelovanje politika (članak 5. Uredbe (EU) br. 1176/2011). Komisija će sastaviti izvješća o detaljnom preispitivanju za dotične države članice uzimajući u obzir rasprave o izvješću o mehanizmu upozoravanja s Europskim parlamentom te u Vijeću i Euroskupini. Detaljna preispitivanja objavit će se u proljeće 2021. i bit će osnova za Komisijinu procjenu postojanja i ozbiljnosti makroekonomskih neravnoteža te za utvrđivanje nedostataka u politikama. 1.Sažetak Ovo izvješće o mehanizmu upozoravanja (IMU) sastavljeno je u kontekstu krize uzrokovane bolešću COVID-19. S obzirom na brze i znatne promjene gospodarskih uvjeta zbog krize uzrokovane bolešću COVID-19 ekonomsko tumačenje iz ovog izvješća uključuje pojačanu procjenu rizika za makroekonomsku stabilnost i razvoj makroekonomskih neravnoteža. U tu je svrhu potrebno uzeti u obzir više od završnih godišnjih podataka iz tablice rezultata u izvješću o mehanizmu upozoravanja, koja se u ovogodišnjem izvješću odnosi na razdoblje do 2019. U ovogodišnjem izvješću stoga se za procjenu posljedica krize uzrokovane bolešću COVID-19 više nego prošlih godina upotrebljavaju prognoze i visokofrekventni podaci. Nadzorni ciklus europskog semestra koji je u tijeku privremeno se prilagođava kako bi se zajamčila dosljedna i učinkovita provedba Mehanizma za oporavak i otpornost, što će utjecati i na provedbu postupka u slučaju makroekonomske neravnoteže. Donošenjem godišnje strategije za održivi rast za 2021. sredinom rujna započet je ovogodišnji ciklus europskog semestra i utvrđene su strateške smjernice za provedbu Mehanizma za oporavak i otpornost. Mehanizmom za oporavak i otpornost predviđa se da će države članice donijeti planove oporavka i otpornosti u kojima će utvrditi reforme i ulaganja kojima se rješavaju ključni gospodarski izazovi i koji su u skladu s prioritetima EU-a, što uključuje preporuke koje su posljednjih godina upućene pojedinim državama članicama, posebno u okviru ciklusa semestra 2019. i 2020. Mehanizam je stoga prilika da države članice provedu reforme i ulaganja u skladu s preporukama povezanima s PMN-om kojima se rješavaju temeljni i dugotrajni strukturni uzroci postojećih makroekonomskih neravnoteža. Posebno praćenje odgovora politika na postojeće makroekonomske neravnoteže neće se provesti u jesen 2020., nego će se praćenje provesti u kontekstu procjene planova za oporavak i otpornost. Sljedeće izdanje detaljnih preispitivanja objavit će se u proljeće 2021. zajedno s ocjenom programa stabilnosti i konvergencije i u okviru njih će se pomno razmotriti ozbiljnost i razvoj već utvrđenih neravnoteža te ispitati rizici pojave novih neravnoteža. Za većinu postojećih makroekonomskih neravnoteža provodio se postupak ispravka u kontekstu povoljnih makroekonomskih uvjeta prije izbijanja krize uzrokovane bolešću COVID-19. Neravnoteže tokova, kao što su pretjerano veliki deficiti tekućeg računa ili snažan rast kreditiranja, ispravljene su u godinama nakon financijske krize 2008. u kontekstu opsežnog razduživanja privatnog sektora. Gospodarski rast koji je započeo 2013. pridonio je ispravljanju neravnoteža stanja, koje je započelo kasnije i napredovalo sporije, smanjenjem udjela privatnog, državnog i vanjskog duga u BDP-u te jačanjem bilanci banaka. Gospodarski je rast istodobno, tijekom posljednjih godina, doveo do određenih rizika od pregrijavanja, uglavnom na razini dinamike cijena stambenih nekretnina i kretanja troškovne konkurentnosti, posebno u državama u kojima je gospodarski rast bio snažan. Zbog krize uzrokovane bolešću COVID-19 pogoršao se niz postojećih makroekonomskih neravnoteža i mogli bi se pojaviti novi rizici. Konkretno, povećavaju se udjeli državnog i privatnog duga u BDP-u. U budućnosti bi otplata duga privatnog sektora mogla biti otežana zbog niskih razina gospodarske aktivnosti, stečajeva i slabog tržišta rada. Takvi problemi zaduženosti utjecali bi na bilance banaka i dodatno narušili njihovu profitabilnost. Istodobno se očekuje da će pretjerano veliki troškovi rada i povećanje cijena stambenih nekretnina koji su obilježili nedavnu prošlost postupno oslabiti, ali se mogu pojaviti poteškoće ako se ta prilagodba pretvori u prekomjerne korekcije naniže, posebno kad je riječ o cijenama stambenih nekretnina u državama članicama koje već imaju visoki dug kućanstava. Horizontalnom analizom predstavljenom u izvješću o mehanizmu upozoravanja došlo se do brojnih zaključaka: ·Promjene stanja tekućih računa nakon krize uzrokovane bolešću COVID-19 u većini država članica EU-a vjerojatno neće biti velike. Deficiti tekućeg računa u većini država i dalje su umjereni. Znatni suficiti tekućeg računa i dalje su prisutni iako se posljednjih godina smanjuju. U kontekstu krize uzrokovane bolešću COVID-19 predviđaju se relativno male promjene tekućih računa. To je u jasnoj suprotnosti s kretanjima tijekom globalne financijske krize, kada su deficiti u državama članicama EU-a bili znatni, a kriza je potaknula njihovo postupno smanjenje. Međutim, iza prividne stabilnosti tekućih računa kriju se velike promjene u doprinosu različitih sektora ukupnoj vanjskoj poziciji jer se velika povećanja neto kreditne pozicije privatnog sektora nadoknađuju znatnim pogoršanjem neto kreditne pozicije vlada zbog njihovih nastojanja da ublaže posljedice krize. ·Očekuje se da će se zaustaviti poboljšanja neto stanja međunarodnih ulaganja (NIIP) koja su u proteklih nekoliko godina zabilježena u većini država članica. Premda u većini država članica EU-a i dalje postoje brojne vanjske neravnoteže, poboljšanja neto stanja međunarodnih ulaganja nastavila su se u većini država članica EU-a u 2019., što je potaknuto saldima tekućeg računa koji su iznad razina stabilizacije NIIP-a, rastom nominalnog BDP-a i ponekad velikim pozitivnim učincima vrednovanja. U budućnosti se očekuje zaustavljanje poboljšanja udjela NIIP-a u BDP-u zbog velikog smanjenja BDP-a 2020. i relativno stabilnih rezultata tekućeg računa. ·Na početku krize uzrokovane bolešću COVID-19 u nekim državama članicama izvan europodručja pojavile su se određene napetosti u pogledu vanjskog financiranja. Tijekom kratkog razdoblja krajem ožujka i u travnju kretanja kapitala i tečajne stope nekih država članica izvan europodručja bili su izloženi tržišnom pritisku zbog povećane nesklonosti prema riziku. Takvi su se pritisci u međuvremenu smanjili zbog poboljšanih rezultata na financijskim tržištima. ·Utjecaj krize uzrokovane bolešću COVID-19 na tržište rada dosad je bio relativno slab s obzirom na razmjere recesije, za što su zaslužne i mjere politike kao što su programi skraćenog radnog vremena, ali očekuje se da će se nezaposlenost povećati. Pojavom krize završeno je višegodišnje razdoblje poboljšanja tržišta rada u cijelom EU-u. Kriza je dosad prije svega uzrokovala smanjenje prosječnog broja odrađenih sati po radniku, dok se broj nezaposlenih neznatno povećao. Taj fenomen zadržavanja radne snage, tj. zadržavanja zaposlenika od strane poduzeća, koji je bio prisutan u mnogim gospodarstvima EU-a u 2020. uglavnom je posljedica vladinih inicijativa pružanja potpore za očuvanje radnih mjesta, što se posebno odnosi na privremene programe skraćenog radnog vremena. Međutim, očekuje se da će se nezaposlenost povećati uz određeno zakašnjenje, kao što to obično biva nakon recesija. Posebno postoji rizik od znatnog gubitka radnih mjesta u sektorima koji su snažno pogođeni pandemijom, što će ovisiti o trajnosti učinaka pandemije i o snazi odgovora politike. ·Jedinični troškovi rada posljednjih se godina u brojnim državama članicama EU-a brzo povećavaju zbog povećanja plaća i slabog rasta produktivnosti, ali očekuje se da će se u budućnosti, nakon snažnog povećanja u 2020., to povećanje usporiti. U kontekstu snažnog gospodarskog rasta tijekom posljednjih godina u nekoliko država srednje i istočne Europe i baltičkim državama zabilježeno je znatno povećanje jediničnih troškova rada. Predviđa se da će, unatoč znatnom usporavanju rasta plaća, smanjenje produktivnosti rada uzrokovano padom proizvodnje i zadržavanjem radnih mjesta potaknuti rast jediničnih troškova rada 2020. Očekuje se da će u 2021. predviđeni postupni oporavak gospodarske aktivnosti podrazumijevati povećanje ukupne produktivnosti, čime bi se djelomično neutraliziralo povećanje jediničnih troškova rada u 2020. ·Očekuje se da će se dug poduzeća 2020. znatno povećati, posebno zbog potreba za likvidnošću. Zbog pandemije bolesti COVID-19 poraslo je zaduživanje radi financiranja obrtnog kapitala i u većini država povećalo se kreditiranje nefinancijskih poduzeća. Kreditna jamstva olakšala su poduzećima pozajmljivanje za potrebe poslovanja te doprinijela jačanju njihovih likvidnosnih pozicija. Povećanju duga doprinijeli su i moratoriji na otplatu duga. Očekuje se da će se zbog sve većih razina duga i znatnog smanjenja BDP-a 2020. naglo povećati udjeli duga u BDP-u, posebno kratkoročno. U budućnosti će se dinamika udjela duga u BDP-u vjerojatno poboljšati zbog oporavka, ali bi moglo biti poteškoća sa servisiranjem duga, i to posebno u sektorima u kojima pandemija uzrokuje trajnije posljedice. To bi moglo utjecati i na bilance zajmodavaca. ·Čini se da se povećanje duga kućanstava relativno ograničilo. Prije krize uzrokovane bolešću COVID-19 kreditiranje kućanstava ponovno je počelo dinamično rasti u mnogim državama, nakon godina razduživanja ili niske razine kreditiranja. Čini se da se rast razine duga kućanstava 2020. donekle usporava. To se događa unatoč učinku moratorija na dug, kojima su se ublažili pritisci na likvidnost zaduženih kućanstava i usporio ritam otplate. Udio duga kućanstava u BDP-u 2020. automatski se povećava zbog smanjenja BDP-a. Istodobno su se uštede kućanstava povećale zbog naglog pada potrošnje. Izgledi za otplatu duga kućanstava oslabljeni su zbog pogoršanja tržišta rada.

·Cijene stambenih nekretnina i dalje se snažno povećavaju u 2020., u nekim državama i ubrzano, no vjerojatno je da će se taj rast usporiti te su moguće i korekcije naniže. Cijene stambenih nekretnina u 2019. neprestano su se i znatno povećavale, čak i u državama u kojima su postojali rizici od precijenjenosti. Rast cijena stambenih nekretnina vjerojatno će se usporiti zbog utjecaja krize na izglede za zapošljavanje i dohotke kućanstava. Najnoviji tromjesečni podaci već upućuju na smirivanje tržišta stambenih nekretnina u više od polovine država članica EU-a. Prognoze rasta cijena stambenih nekretnina upućuju na korekcije naniže u velikoj većini država članica u 2020. i 2021. ·Nakon silaznog trenda proteklih godina zbog jačeg rasta nominalnog BDP-a državni se dug trenutačno brzo povećava u svim državama članicama, a posebno u onima u kojima je kriza uzrokovana bolešću COVID-19 uzrokovala najteže posljedice. Proteklih se godina državni dug smanjivao u većini država članica, dok u nekoliko država s visokim dugom smanjenja nije bilo ili su bila ograničena. Vlade diljem EU-a omogućile su tijekom krize slobodno djelovanje automatskih stabilizatora te pružile izravnu fiskalnu i likvidnosnu potporu kako bi ublažile zdravstvenu krizu i posljedice smanjenja potrošnje u privatnom sektoru. Povećanje udjela državnog duga izraženije je u državama u kojima su prije krize već zabilježene najviše razine duga, što je posljedica činjenice da je u tim državama i recesija bila dublja. Iznimnim ublažavanjem monetarne politike i inicijativama na razini EU-a i europodručja troškovi financiranja zadržani su na rekordno niskim razinama te se učvrstilo povjerenje. Premda su neke države iskoristile visoku likvidnost i potražnju ulagača kako bi produljile rok dospijeća svojeg državnog duga, struktura državnog duga mogla bi uzrokovati rizike za druge, što se posebno odnosi na strukture s kratkim dospijećem i visoke udjele duga denominiranog u stranoj valuti. ·Uvjeti u bankarskom sektoru posljednjih su se godina poboljšali, no zbog šoka uzrokovanog bolešću COVID-19 otpornost bankarskog sektora EU-a mogla bi biti na kušnji. Uvjeti u bankarskom sektoru znatno su se poboljšali od globalne financijske krize. Stope kapitala i zaštitni slojevi likvidnosti snažniji su nego prije deset godina. Međutim, sektor se i dalje suočava s niskim razinama profitabilnosti u okruženju niskih kamatnih stopa, a u nekoliko država i dalje postoji relativno velik udio neprihodonosnih kredita. Visoka likvidnost koju su osigurale središnje banke pomogla je da se izbjegne kreditni šok nakon izbijanja bolesti COVID-19 i obustave isplata dividendi, a privremene regulatorne olakšice bankama omogućuju dodatan manevarski prostor. Očekuje se da će kriza naštetiti kvaliteti imovine i izgledima za profitabilnost. Sve veće poteškoće u otplati duga s kojima se suočavaju poduzeća i kućanstva u budućnosti bi mogle uzrokovati povećanje udjela neprihodonosnih kredita, posebno nakon isteka moratorija na dug. Korekcije naniže cijena stambenih nekretnina mogu utjecati na vrednovanje kolaterala, a time i na bilance banaka. Zbog šoka uzrokovanog bolešću COVID-19 pogoršavaju se postojeće neravnoteže u europodručju, što upućuje na potrebu za najboljim mogućim iskorištavanjem mjera potpore EU-a. Prema Komisijinoj jesenskoj gospodarskoj prognozi 2020. države članice koje su zbog težine pandemije ili ovisnosti o vrlo izloženim sektorima ekonomski najviše pogođene krizom uzrokovanom bolešću COVID-19 imaju relativno visoke razine državnog i vanjskog duga. Stoga se čini da kriza uzrokovana bolešću COVID-19 naglašava postojeće obrasce u pogledu unutarnje i vanjske zaduženosti u europodručju. Velik broj država koje su teško pogođene krizom uzrokovanom bolešću COVID-19 u nedavnoj je prošlosti karakterizirao slab potencijalni rast. Zbog pandemije bi se stoga mogle povećati i gospodarske razlike. Istodobno se, unatoč velikom padu svjetske potražnje, trenutačno predviđa nastavak trgovinskog suficita za europodručje u cjelini, što upućuje na to da bi mogao postojati dodatni prostor za povećanje ukupne domaće potražnje na razini europodručja kako bi se potaknuo oporavak i pružila potpora radu ESB-a na postizanju cilja inflacije. S obzirom na sve veću zaduženost u svim državama članicama, Mehanizam za oporavak i sigurnost i drugi instrumenti financijske potpore uspostavljeni na razini europodručja i EU-a, uključujući SURE, REACT-EU i veću fleksibilnost u upotrebi preostalih sredstava EU-a, mogu pomoći državama članicama u stvaranju uvjeta za trajni oporavak i jačanju otpornosti. Za budućnost će biti važno da se potporne mjere, reforme i ulaganja koji se provode diljem europodručja kombiniraju na način da se učinkovito uklanjaju makroekonomske neravnoteže, posebno ako su prekomjerne. Sve u svemu, čini se da kriza uzrokovana bolešću COVID-19 povećava rizike u državama u kojima je već utvrđeno postojanje (prekomjernih) neravnoteža. Kriza uzrokovana bolešću COVID-19 predstavlja korak unazad u postupnom smanjenju neravnoteža u mnogim državama članicama, koje je uglavnom bilo rezultat gospodarskog rasta od 2013. Istodobno se čini da postojeći pritisci na pregrijavanje povezani sa snažnim rastom cijena stambenih nekretnina i jediničnih troškova rada ne predstavljaju više tolik rizik u srednjoročnom razdoblju, a moguće su čak i korekcije naniže. Dok su se pritisci na tokove kapitala i tečajne stope u 2020. dosad pokazali kratkotrajnima, tržišno raspoloženje moglo bi i dalje biti nepredvidivo. Stoga se nadzor treba usmjeriti na države u kojima se čini da su rizici u porastu, a riječ je uglavnom o državama u kojima su već utvrđene neravnoteže. Osim toga, potrebno je pomno pratiti kretanja u drugim državama članicama, među ostalim u nekoliko gospodarstava izvan europodručja u kojima se zabrinutost u pogledu vanjske održivosti odrazila na tržišne pritiske tijekom proljeća i u državama članicama s vrlo visokim razinama duga. Zbog povećanja udjela privatnog i državnog duga u BDP-u u 2020. potrebno je pomno praćenje, ali u ovoj fazi nisu potrebna nova detaljna preispitivanja. Rizici za makroekonomske neravnoteže, posebno oni povezani s rastom udjela duga u BDP-u, posebno se povećavaju u državama u kojima su već utvrđene neravnoteže ili prekomjerne neravnoteže. Znatna povećanja udjela duga u BDP-u u 2020. u velikoj su mjeri povezana s automatskim učinkom privremenih, ali velikih recesija, koje smanjuju nazivnik tog udjela. Ta su povećanja državnog duga i duga poduzeća povezana i s prilagodbom velikom jednokratnom šoku zbog izbijanja bolesti COVID-19 i rezultat su namjernih i privremenih političkih napora (također povezanih s mjerama kao što su bankovna jamstva i moratoriji na otplate) u cilju ublažavanja posljedica krize i sprečavanja još većeg utjecaja pandemije na gospodarsku aktivnost, prihode i makroekonomsku stabilnost u budućnosti. Spriječiti produbljivanje i ukorjenjivanje recesije nužno je kako bi se poboljšali izgledi za zaduživanje u budućnosti, čak i ako to podrazumijeva privremena povećanja duga. Izvješća o detaljnom preispitivanju pripremit će se za države članice u kojima su već utvrđene neravnoteže ili prekomjerne neravnoteže. U skladu s ustaljenom bonitetnom praksom, detaljna preispitivanja provest će se kako bi se procijenilo jesu li postojeće neravnoteže postupno smanjene, postojane ili se pogoršavaju, uzimajući pri tom u obzir provedene korektivne politike. Priprema detaljnih preispitivanja stoga je predviđena za 12 država članica u kojima su utvrđene neravnoteže i prekomjerne neravnoteže s obzirom na zaključke iz preispitivanja provedenih u veljači 2020. Trenutačno neravnoteže postoje u devet država članica (Francuska, Hrvatska, Irska, Nizozemska, Njemačka, Portugal, Rumunjska, Španjolska i Švedska), a prekomjerne neravnoteže postoje u Cipru, Grčkoj i Italiji. Ovim se izvješćem o mehanizmu upozoravanja ukazuje na potencijalno rizična kretanja u nizu država članica za koja detaljna preispitivanja neće biti pripremljena. Nakon izbijanja bolesti COVID-19 u nekim državama izvan europodručja pojavili su se rizici povezani s vanjskim financiranjem. Čini se da je u Mađarskoj potrebno praćenje u pogledu međudjelovanja državnog zaduživanja i vanjskog financiranja. Državni dug djelomično se financira u stranoj valuti, što odražava otvorenost gospodarstva i činjenicu da je dio prihoda javnog i privatnog sektora u stranoj valuti. Međutim, državni dug vrlo je kratkog dospijeća i s relevantnim udjelima domaćeg bankarskog sektora, dok su službene rezerve početkom 2020. bile blizu bonitetnih minimuma. Iako su se tržišni pritisci od proljeća ublažili i trenutačno ne postoje čvrsti pokazatelji rizika od neravnoteža, takvi bi se rizici mogli ponovno pojaviti u budućnosti i stoga ih je potrebno pažljivo pratiti. Zbog sve većeg udjela duga u BDP-u također je potrebno praćenje u nizu država članica koje trenutačno nisu pod nadzorom u okviru PMN-a. Očekuje se daljnji rast privatnog i državnog duga iznad praga PMN-a. Predviđa se da će se privatni dug povećati ili biti iznad praga u Danskoj, Finskoj i Luksemburgu. U Austriji i Sloveniji očekuje se daljnji rast državnog duga iznad 60 % BDP-a. Iznimno je teško odrediti u kojoj mjeri ta kretanja predstavljaju rizik za makroekonomsku stabilnost, posebno s obzirom na potrebu da se u obzir uzmu i srednjoročni i dugoročni izgledi za rast te način na koji na njih utječe kriza uzrokovana bolešću COVID-19. Stoga, iako predviđeno povećanje udjela duga zahtijeva pažljivo praćenje, u ovoj fazi nije potrebno provesti detaljno preispitivanje za dodatne države članice. 2. promjenjivi gospodarski izgledi: utjecaj na makroekonomske neravnoteže u europodručju Pandemija bolesti COVID-19 uzrokovala je nezabilježen šok za gospodarstvo. Zbog izbijanja pandemije donesene su restriktivne mjere za ograničavanje širenje zaraze koje su se počele primjenjivati u ožujku 2020., a postupno su se ublažavale od svibnja u većini država članica. Uvedene mjere bile su uglavnom razmjerne ozbiljnosti zdravstvene krize, ali uz znatne razlike među pojedinim državama. Kao posljedica pandemije bolesti COVID-19, veliki udar na potražnju koji je utjecao na potrošnju dodatno je naglašen smanjenjem opskrbe tijekom primjene mjera ograničenja kretanja. Dinamika potrošnje i dalje je slaba u usporedbi s kretanjima prije pandemije bolesti COVID-19, i to posebno kad je riječ o uslužnim djelatnostima kod kojih je kontakt s ljudima teže izbjeći. Velika nesigurnost i dalje otežava ulaganja. Smanjeni rast prihoda i zaposlenosti te slaba dinamika na izvoznom tržištu i dalje će kočiti potražnju u budućnosti. Poremećaji u nekim lancima vrijednosti i mjere ograničavanja socijalnih kontakata na radnom mjestu i dalje utječu na opskrbu, što negativno utječe na produktivnost. EU i druga područja svijeta trenutačno su poprište novog izbijanja pandemije, uz veliku neizvjesnost u pogledu njegove težine i trajanja. Prema Komisijinoj jesenskoj gospodarskoj prognozi 2020. očekuje se da će se BDP u 2020. ukupno smanjiti za 7,8 % u europodručju i 7,4 % u EU-u. Unatoč oporavku koji se očekuje za 2021., predviđa se da će razine BDP-a biti ispod razina koje su zabilježene 2019. prije krize (grafikon 1.). Izvanredni odgovori politika pridonijeli su ublažavanju gospodarskih posljedica krize uzrokovane bolešću COVID-19. U cijelom EU-u i u glavnim svjetskim područjima poduzeti su iznimni politički napori da se spriječi pad prihoda nakon primjene mjera ograničavanja i smanji rizik od velikog gubitka radnih mjesta i stečaja poduzeća. Vlade su pružile fiskalnu potporu u obliku programa skraćenog radnog vremena i pojačale potporu dohotku za nezaposlene. Predviđeni su moratoriji za plaćanje poreza i otplatu hipotekarnih zajmova. Dana su jamstva za bankovne zajmove kako bi se spriječilo smanjenje kreditiranja. ESB je poduzeo velik broj mjera potpore kako bi očuvao financijsku stabilnost i neometano funkcioniranje financijskih tržišta: osigurao je dodatnu likvidnost za banke, olakšao zahtjeve za instrumente kolaterala te pribavio znatnu dodatnu imovinu javnog i privatnog sektora u okviru programa kupnje vrijednosnih papira (APP) i hitnog programa kupnje zbog pandemije (PEPP). Jedinstvenim nadzornim mehanizmom (SSM) protuciklički su ublaženi regulatorni zahtjevi za banke. U okviru Europskog stabilizacijskog mehanizma (ESM) svim je državama članicama europodručja stavljena na raspolaganje potpora u pogledu krize uzrokovane pandemijom na temelju kreditne linije s dodatnim uvjetima (ECCL). Unija i njezine države članice uspostavile su tri zaštitna mehanizma za radnike, poduzeća i države: instrument za privremenu potporu radi smanjenja rizika od nezaposlenosti u izvanrednoj situaciji (SURE), paneuropski jamstveni fond Europske investicijske banke i ESM-ovu potporu u pogledu krize uzrokovane pandemijom. Komisija je iznijela prijedloge novih instrumenata za poticanje oporavka (Next Generation EU), koje je Europsko vijeće dogovorilo u srpnju, što se posebno odnosi na opsežni Mehanizam za oporavak i otpornost. Tim se instrumentom osiguravaju bespovratna sredstva i zajmovi za poticanje reformi i ulaganja kako bi se povećao potencijal rasta, ojačala gospodarska i socijalna otpornost te olakšala zelena i digitalna tranzicija u skladu s ciljevima Unije u tom pogledu. Poduzet je niz drugih mjera, uključujući ubrzavanje i povećanje fleksibilnosti uporabe preostalih sredstava EU-a, uspostavu privremenog okvira za državne potpore i aktivaciju opće klauzule o odstupanju u okviru Pakta o stabilnosti i rastu.



Grafikon 1.: BDP u stalnim cijenama u usporedbi s razinama prije krize Grafikon 2.: Pokazatelj gospodarskog raspoloženja i burzovni indeks, 2013.–2020. Izvor: Komisijina jesenska gospodarska prognoza 2020. Izvor: Europska komisija i ESB, podatke pruža DataStream Izbijanje bolesti COVID-19 izazvalo je snažne početne reakcije na financijskim tržištima. Ubrzo nakon izbijanja krize uzrokovane bolešću COVID-19 financijska tržišta predvidjela su veliku recesiju. Na tržištima dionica zabilježen je strmoglav pad s obzirom na revidirana očekivanja u pogledu dobiti poduzeća. Vrednovanje tržišta obveznica upućivalo je na tendenciju pribjegavanja sigurnim ulaganjima, uz rast premija rizika za državne obveznice koje ulagači smatraju rizičnijima i znatno povećanje prinosa korporativnih obveznica za segmente s niskim rejtingom. Kretanje deviznog tečaja odražavalo je pritiske na tržišta u nastajanju zbog odljeva kapitala i znatnih korekcija naniže cijena nafte i robe. Osjetili su se i određeni pritisci na smanjenje valuta nekoliko država članica izvan europodručja. Napetosti su posebno zamijećene i u nekim valutama i prinosima od obveznica država članica izvan europodručja koje su uvele fleksibilne režime deviznog tečaja u kontekstu povećane volatilnosti tokova kapitala. Uvjeti na financijskim tržištima znatno su se poboljšali nakon primjene mjera potpore javnih tijela, odvojeno od izgleda za realno gospodarstvo. Tržišta dionica i obveznica oporavila su se u kontekstu smanjenja premija za rizik. Stabilizirala su se devizna tržišta i tržišta robe. Gubici akumulirani nakon izbijanja bolesti COVID-19 znatno su se smanjili, a tržište je postalo stabilnije. Čini se da su se zbog opsežnih, pravodobnih i vjerodostojnih intervencija javnih tijela izgledi za financijska tržišta razdvojili od izgleda za realno gospodarstvo, za koje i dalje postoje znatni negativni rizici (grafikon 2.). Postoji velik stupanj nesigurnosti kad je riječ o gospodarskim izgledima povezanima s razvojem pandemije te odgovorima politika i promjenama ponašanja gospodarskih subjekata. Posljedice recesija iz proljeća 2020. na zapošljavanje, stečaje i bilance banaka još nisu u potpunosti vidljive. Aktualno drugo izbijanje pandemije utječe na izglede za rast zbog uvođenja novih mjera za sprečavanje širenja zaraze. Očekuje se da će one kratkoročno utjecati na slabljenje gospodarske aktivnosti i raspoloženja te imati negativne posljedice na potrošnju i ulaganja, iako u manjoj mjeri nego u proljeće jer je pristup dosad bio usmjereniji. U skladu s time, nakon snažnog oporavka u trećem tromjesečju, u četvrtom bi se tromjesečju 2020. rast BDP-a EU-a trebao smanjiti. Osim toga, mogle bi se ponovno pojaviti trgovinske i geopolitičke napetosti. Poticajan pristup fiskalnih i monetarnih tijela dosad se na financijskim tržištima smatrao vjerodostojnim te bi prerano povlačenje mjera predstavljalo rizik. Ponovna procjena rizika i moguće nove faze financijskog stresa ne mogu se isključiti, posebno u državama s istovremenom visokom zaduženošću, slabim vanjskim položajem i velikim potrebama za financiranjem koje se ne mogu u potpunosti ispuniti na domaćem tržištu. S pozitivne strane, brži napredak u kontroli pandemije i provedba ambicioznih i koordiniranih politika unutar EU-a mogli bi omogućiti brži oporavak. Trenutačna gospodarska kretanja utječu na makroekonomske neravnoteže. U većini država članica povećavaju se udjeli državnog i privatnog duga u BDP-u. Razlog tome je automatsko smanjenje nazivnika udjela duga u BDP-u zbog recesije i veće zaduživanje javnog i korporativnog sektora radi ublažavanja posljedica krize uzrokovane bolešću COVID-19. Naposljetku, pogoršanje izgleda za državni i privatni dug rizik je koji bi mogao utjecati na bilance u financijskom sektoru, u kojem bi se zbog šoka uzrokovanog bolešću COVID-19 automatski smanjila i profitabilnost. Istodobno, neki trendovi zabilježeni u nizu država članica, kao što su smanjenje troškovne i cjenovne konkurentnosti te snažno povećanje cijena stambenih nekretnina, sada će se vjerojatno zaustaviti. Međutim, postavlja se pitanje o mogućim posljedicama preokreta u tim obrascima. Konkretno, slaba ili negativna kretanja dohotka od rada mogu podrazumijevati smanjenu sposobnost otplate za kućanstva, dok korekcije naniže u pogledu cijena stambenih nekretnina, posebno ako se odvijaju neujednačeno u državama s visokom razinom duga kućanstava, mogu utjecati na bilance banaka jer mogu uzrokovati niže vrijednosti kolaterala.

Izvor: Eurostat, Komisijina jesenska gospodarska prognoza 2020. i Oxfordov alat za praćenje odgovora vlada na pandemiju bolesti COVID-19 Izvor: AMECO i Komisijina jesenska gospodarska prognoza 2020. Napomena: Iako bi razlika između BDP-a i domaće potražnje po definiciji trebala biti jednaka trgovinskoj bilanci, podaci nisu u potpunosti usklađeni zbog razlika u izvješćivanju unutar europodručja. Čini se da šok uzrokovan bolešću COVID-19 pogoršava postojeće neravnoteže unutar europodručja. Iako se čini da razina duga nije bila čimbenik koji je znatno pogoršao recesije nakon pandemije bolesti COVID-19, ispostavilo se da većina država koje je pandemija bolesti COVID-19 najteže pogodila i koje su morale uvesti mjere za sprečavanje širenja zaraze imaju relativno visoke razine državnog ili privatnog duga (grafikon 3.). To znači da se zbog relativno snažnih recesija udjeli duga u BDP-u posebno povećavaju u državama u kojima su razine duga već bile relativno visoke. Neke od država neto dužnica koje su teško pogođene pandemijom imaju i relativno visok udio prihoda od turizma (npr. Cipar, Grčka, Portugal, Španjolska), a ti su prihodi posebno ugroženi krizom uzrokovanom bolešću COVID-19, što utječe i na njihove vanjske bilance. Ukratko, čini se da kriza uzrokovana bolešću COVID-19 naglašava postojeće obrasce u europodručju u pogledu gospodarskih razlika te domaće i strane zaduženosti. S obzirom na izrazito veliko smanjenje ukupne potražnje, zaustavit će se postupno smanjenje suficita trgovinske bilance u europodručju. Trgovinski suficit europodručja smanjivao se od 2017., a u 2020. i 2021. predviđa se da će ostati uglavnom stabilan. Očekuje se da će smanjenje BDP-a u 2020. i njegov oporavak 2021. uglavnom biti usklađen s razvojem domaće potražnje. Isto tako, predviđa se da će dinamika uvoza u europodručju biti usko povezana s izvoznom dinamikom. Stoga se ne očekuje da će se trgovinski suficit na razini europodručja dodatno smanjiti s obzirom na pogoršanje jaza outputa u 2020., za koji se predviđa da će biti veći od onog zabilježenog 2009. nakon financijske krize. Istodobno se očekuje da će temeljna inflacija i dalje biti slaba (grafikon 4.).



Grafikon 5.: Kretanje tekućeg računa europodručja: raščlamba po državama Grafikon 6.: Neto pozajmljivanje/zaduživanje u europodručju Izvor: Eurostat, podaci iz bilance plaćanja i Komisijina jesenska gospodarska prognoza 2020. Napomena: Odobrena sredstva za EA19 za 2020. i 2021. odgovaraju prilagođenim podacima iz Komisijine jesenske prognoze 2020., čime su uzete u obzir razlike u izvješćivanju različitih nacionalnih statističkih tijela unutar europodručja (vidjeti bilješku17). Izvor: AMECO, Eurostat i Komisijina jesenska gospodarska prognoza 2020. Napomena: Podaci o ukupnom gospodarstvu za EA19 za 2020. i 2021. odgovaraju prilagođenim podacima iz Komisijine jesenske prognoze 2020. Za prethodne godine podaci o ukupnom gospodarstvu za EA19 odgovaraju neto pozajmljivanju/zaduživanju iz Eurostatovih podataka o platnoj bilanci. Podaci o kućanstvima i sektoru poduzeća za 2020. i 2021. izračunavaju se kao zbroj podataka iz država EA19 osim Malte, za koju podaci nisu dostupni. Grafikon 7.: Nominalne efektivne tečajne stope Izvor: ESB



Udio suficita tekućeg računa europodručja u BDP-u smanjuje se od 2017. i predviđa se da će se dodatno smanjiti u 2020. Tekući se račun europodručja do 2017. povećavao zbog raširenog razduživanja, a nakon toga počeo se smanjivati. Saldo tekućeg računa europodručja u 2019. procjenjuje se na 2,3 % BDP-a (grafikon 5.). Iako je u razdoblju 2017.–2018. smanjenje suficita tekućeg računa uglavnom bilo povezano s kretanjima trgovinske bilance robe, na koja su posebno utjecale napetosti u trgovinskoj politici i veći rashodi za energiju, smanjenje u 2019. uglavnom je bilo posljedica bilance usluga. Međutim, suficit tekućeg računa europodručja u 2019. i dalje je nominalno najveći u svijetu. Njegova je vrijednost, kad se prilagodila ciklusu, bila nešto viša od norme tekućeg računa u skladu s temeljnim ekonomskim pokazateljima koji su procijenjeni na 2 % BDP-a europodručja . Ne bude li promjene u politikama, prema Komisijinoj jesenskoj prognozi 2020. očekuje se da će se suficit tekućeg računa europodručja dodatno smanjiti na 1,8 % BDP-a u 2020. i zatim neznatno povećati na 1,9 % BDP-a u 2021., što znači da bi bio ispod trenutačne procjene norme tekućeg računa. Predviđeno smanjenje suficita europodručja djelomično je posljedica smanjenja rashoda za energiju. Znatna aprecijacija eura koja je započela početkom 2020. (grafikon 7.) također bi podrazumijevala smanjenje tekućeg računa u budućnosti. Geografska raščlamba suficita tekućeg računa u europodručju i dalje je stabilna, a do velikih promjena došlo je u odnosu na doprinos različitih sektora gospodarstva. Suficit europodručja uglavnom odražava velike suficite, s tendencijom smanjenja, zabilježene u Njemačkoj i Nizozemskoj, čiji je kombinirani vanjski saldo činio 2,7 % BDP-a europodručja u 2019. Očekuje se da će salda tekućih računa u europodručju biti donekle stabilna u svim državama i u 2020. i 2021. (grafikon 5.). Međutim, iza te prividne stabilnosti tekućih računa kriju se znatne promjene neto kreditnih pozicija u različitim sektorima gospodarstva jer je veliko povećanje neto kreditne pozicije privatnog sektora gotovo u potpunosti neutralizirano pogoršanjem pozicije državnog sektora (grafikon 6.). Taj obrazac uočen na razini europodručja kao cjeline prisutan je i na razini pojedinih država. Veliko povećanje štednje u sektoru kućanstava u 2020. uglavnom je povezano s mjerama ograničavanja kretanja i slabim korištenjem usluga koje ne omogućuju držanje potrebnog fizičkog razmaka te preventivnom štednjom radi suočavanja s povećanom nesigurnosti. Povećanje neto kreditne pozicije poduzeća djelomično je povezano sa smanjenjem ulaganja, a djelomično posljedica povećanja preventivne štednje. Smanjenje državnih prihoda i fiskalne mjere uvedene radi ublažavanja posljedica pandemije bolesti COVID-19 na prihode uzrokuju znatno pogoršanje neto kreditne pozicije državnog sektora. Slični obrasci, iako manje izraženi, predviđaju se i za 2021. U budućnosti će zbog sve većih makroekonomskih rizika biti potrebno djelotvorno provesti mjere potpore EU-a. ·Aktualna kriza bitno se razlikuje od financijske krize iz 2008. Dok je do financijske krize iz 2008. uglavnom došlo zbog uklanjanja neodrživih neravnoteža (prekomjerno zaduživanje financijskog sektora, prekomjeran rast cijena stambenih nekretnina, veliki vanjski deficiti i njihovo povećanje te povećanje državnih dugova u dobrim vremenima), kriza uzrokovana pandemijom bolesti COVID-19 rezultat je šokova u gospodarstvu izazvanih ograničenjima koja su donijele vlade i promijenjenim obrascima ponašanja s obzirom na zdravstvena pitanja. Zahvaljujući nedavnim povoljnim gospodarskim uvjetima, ti šokovi događaju se u sljedećem kontekstu: uspostavljena je ravnoteža većine vanjskih pozicija ili se bilježi suficit; razduživanjem financijskog sektora tijekom proteklih godina stvorene su čvrste rezerve kapitala u bankarskom sektoru; razduživanjem privatnog sektora udio njegova duga u BDP-u smanjio se znatno ispod najviših razina zabilježenih prije financijske krize 2008.; udjeli duga opće države u BDP-u počeli su se smanjivati u većini država članica europodručja. ·Izgledi za otplatu duga u budućnosti uvelike ovise o osiguravanju gospodarskog oporavka i jačanju temeljnih ekonomskih pokazatelja, za što je potrebna primjena poticajnih politika tijekom 2021. Održiv oporavak ključan je i za državni sektor, i to u smislu razvoja državnih prihoda, sektor financijskih i nefinancijskih poduzeća, s time da sposobnost otplate ovisno o profitabilnosti, te za kućanstva, s time da izgledi za održivost hipotekarnog duga ovise o razvoju zapošljavanja i dohotka.

·Učinkovita uporaba dostupnih instrumenata uspostavljenih na razini europodručja i EU-a, uz učinkovitu provedbu potrebnih reformi i ulaganja, pomogla bi u poticanju trajnog oporavka i jačanju otpornosti. Bit će ključno u potpunosti iskoristiti financijska sredstva EU-a i usmjeriti ih u najproduktivnije svrhe. Time bi se pojačao gospodarski učinak fondova i spriječio rizik da takva povećana potrošnja u kratkom roku uzrokuje prekomjeran rast u sektoru nerazmjenjivih dobara te vanjske neravnoteže u državama u kojima priljevi čine velik udio u BDP-u. ·Za budućnost će biti važno da se potporne mjere, reforme i ulaganja koji se provode diljem europodručja kombiniraju na način da se učinkovito uklanjaju makroekonomske neravnoteže, posebno ako su prekomjerne. 3. Neravnoteže, rizici i prilagodba: glavna kretanja prema državama Izvješće o mehanizmu upozoravanja temelji se na ekonomskom tumačenju tablice pokazatelja PMN-a, koja je filtar za utvrđivanje prima facie dokaza o mogućim rizicima i slabostima. Tablica rezultata uključuje 14 pokazatelja s indikativnim pragovima u sljedećim područjima: vanjske pozicije, konkurentnost, privatni i državni dug, tržišta stambenih nekretnina, bankarski sektor i zapošljavanje. Oslanja se na stvarne podatke dobre statističke kvalitete, čime se osigurava stabilnost podataka i usporedivost među državama. U skladu s Uredbom o PMN-u (Uredba (EU) br. 1176/2011) vrijednosti iz tablice rezultata ne tumače se mehanički u procjenama uključenima u IMU, već su podložne ekonomskom tumačenju koje omogućuje bolje razumijevanje cjelokupnog ekonomskog konteksta i uzimanje u obzir razmatranja po pojedinim državama. Skupom od 28 pomoćnih pokazatelja dopunjuje se tumačenje tablice rezultata. U odnosu na prethodna izvješća o mehanizmu upozoravanja u ovogodišnjem se izvješću za procjenu posljedica krize uzrokovane bolešću COVID-19 više upotrebljavaju prognoze i visokofrekventni podaci zbog velike nesigurnosti. Te posljedice nisu vidljive iz službene tablice rezultata u izvješću o mehanizmu upozoravanja jer su u obzir uzeti samo podaci do 2019. Stoga su vrijednosti varijabli iz tablice rezultata i drugih varijabli relevantnih za analizu PMN-a za 2020. i 2021. procijenjene na osnovi podataka iz Komisijine prognoze i prognoza temeljenih na podacima za razdoblja kraća od jedne godine (vidjeti okvir 1. za pojedinosti po varijabli iz tablice). Iako se takav postupak čini nužnim za praćenje aktualnih kretanja, potrebno je podsjetiti i na znatnu nesigurnost koja je u osnovi tih prognoza. Kao i prethodnih godina u procjeni IMU-a u obzir se uzimaju i spoznaje iz okvira za procjenu te nalazi postojećih detaljnih preispitivanja i relevantnih analiza. U Komisijinoj analizi i dalje se primjenjuje načelo transparentnosti kad je riječ o analizi i korištenim podacima te načelo opreznosti u donošenju zaključaka zbog svijesti o ograničenjima u pogledu kvalitete podataka. Podaci iz tablice rezultata upućuju na to da će se zaustaviti nedavni ispravak neravnoteža stanja te se očekuje da će se zbog krize smanjiti rizik od pregrijavanja zabilježen posljednjih godina. Na temelju vrijednosti iznad pragova u tablici rezultata IMU-a tijekom godina utvrđeni su sljedeći obrasci (grafikon 8.). ·Gospodarski rast koji je započeo 2013. pridonio je smanjenju udjela privatnog i državnog duga u BDP-u zahvaljujući povoljnim učincima nazivnika. To je vidljivo iz činjenice da se do 2019. smanjivao broj država čiji su udjeli duga bili ispod pragova. Čini se da je pojavom krize uzrokovane bolešću COVID-19 taj trend završen. ·Nakon korekcije velikih deficita tekućeg računa iz 2000-ih, prošlo je desetljeće u nekim gospodarstvima obilježila akumulacija velikih suficita tekućeg računa, koji su posljednjih godina smanjeni. Ne očekuje se da će se zbog krize uzrokovane bolešću COVID-19 znatno promijeniti vanjska prilagodba jer se očekuje da će njezin učinak na vanjske račune biti ograničen, a utjecaj na broj država koje premašuju pragove za salda tekućih računa i NIIP-ove tek neznatan. ·Brz rast jediničnih troškova rada i cijena stambenih nekretnina posljednjih je godina doveo do veće pojave rezultata iznad relevantnih pragova. Očekuje se da će zbog krize uzrokovane bolešću COVID-19 postupno oslabiti pritisci na pregrijavanje koji su se pojavili u državama u kojima je zabilježen veliki rast. To je najvidljivije na razini cijena stambenih nekretnina, za koje se očekuje da će se stabilizirati te će rizik od prelaženja praga postojati za manji broj slučajeva. Mogao bi oslabiti i rast jediničnih troškova rada, ali tek nakon privremenog oštrog povećanja u 2020., tijekom kojeg postoji rizik da će više od polovine država članica prekoračiti prag. Riječ je o automatskom učinku vidljivo niže produktivnosti zbog naglog smanjenja aktivnosti i zadržavanja zaposlenosti. Predviđa se da će realne efektivne tečajne stope (REER-i) premašiti pragove uglavnom s obzirom na kretanja nominalne tečajne stope. Izvor: Eurostat i izračuni službi Komisije (vidjeti i okvir 1.) Napomena: Broj država članica s varijablama iz tablice iznad praga temelji se na izdanju tablice koja je objavljena uz odgovarajuće godišnje izvješće o mehanizmu upozoravanja. Moguće ex post izmjene podataka mogu dovesti do razlike u broju vrijednosti iznad praga dobivene upotrebom najnovijih podataka za varijable u tablici rezultata u usporedbi s onima u ovom grafikonu. Za pristupe koji se primjenjuju za predviđanja pokazatelja iz tablice rezultata za godine 2020. i 2021. vidjeti okvir 1. Predviđanja za sljedeće pokazatelje izrađuju se samo za 2020.: kreditni tok privatnog sektora, privatni dug, obveze financijskog sektora, dugotrajna nezaposlenost, nezaposlenost mladih. Okvir 1.: Kratkoročne prognoze za glavne pokazatelje iz tablice rezultata Kako bi se pojačala dimenzija usmjerenosti na budućnost u tumačenju tablice, analiza IMU-a temelji se, kad god je to moguće, na prognozama i projekcijama za 2020. i 2021. te kratkoročnim prognozama za tekuću godinu. U većini slučajeva temelji se na Komisijinoj jesenskoj prognozi 2020., ako je dostupna. Ako ona nije dostupna, iznose se kratkoročne prognoze temeljene na pokazateljima približne vrijednosti koje su službe Komisije izradile za potrebe ovog IMU-a. U tablici u nastavku sažete su pretpostavke upotrijebljene za godišnje i kratkoročne prognoze za glavne pokazatelje iz tablice. Treba napomenuti da podaci o BDP-u koji su upotrijebljeni kao nazivnici u nekim omjerima proizlaze iz Komisijine jesenske prognoze. Kad je riječ o višegodišnjim stopama promjene (kao što je promjena udjela na izvoznom tržištu u razdoblju od pet godina), na prognozama se temelji samo komponenta za 2020. i 2021., dok se za komponente koje se odnose na 2019. ili prethodne godine upotrebljavaju podaci Eurostata na kojima se temelji tablica pokazatelja PMN-a. Tablica: Pristupi u okviru godišnjih i kratkoročnih prognoza za glavne pokazatelje iz tablice pokazatelja PMN-a Pokazatelj Pristup Izvori podataka Saldo tekućeg računa, % BDP-a (trogodišnji prosjek) Vrijednosti salda tekućeg računa iz Komisijine jesenske prognoze (koncept bilance plaćanja) AMECO Neto stanje međunarodnih ulaganja (% BDP-a) U Komisijinim jesenskim prognozama za neto pozajmljivanje/zaduživanje ukupnog gospodarstva predviđa se promjena NIIP-a koja se temelji na transakcijama; ostali učinci (npr. promjene u vrednovanju) uzeti su u obzir do drugog tromjesečja 2020. i pretpostavlja se da ih nakon toga nije bilo. AMECO, Eurostat Realna efektivna tečajna stopa – 42 trgovinska partnera, deflator HICP-a (promjena u % u razdoblju od tri godine) Vrijednosti iz Komisijine jesenske prognoze AMECO Udio na izvoznom tržištu – % svjetskog izvoza (promjena u % u razdoblju od pet godina) Podaci se temelje na i. Komisijinoj prognozi nominalnog izvoza robe i usluga za države članice EU-a (koncept nacionalnih računa) te ii. Komisijinoj prognozi obujma izvoza robe i usluga za ostatak svijeta, izraženo u nominalnom smislu prema Komisijinom deflatoru američkog uvoza i prognozama tečaja eura/američkog dolara. AMECO Indeks nominalnih jediničnih troškova rada, 2010. = 100 (promjena u % u razdoblju od tri godine) Vrijednosti iz Komisijine jesenske prognoze AMECO Indeks cijena stambenih nekretnina (2015. = 100), deflacioniran (promjena u % u razdoblju od jedne godine) Prognoze izračunane na temelju modela vrednovanja stambenih nekretnina koje se predstavljaju državama članicama u kontekstu radne skupine Odbora za ekonomsku politiku projekta LIME. U prognozama se iznose promjene realnih cijena stambenih nekretnina u postocima koje se očekuju s obzirom na temeljne ekonomske pokazatelje (stanovništvo, predviđanje raspoloživog dohotka, stambeni fond, dugoročna kamatna stopa i deflator cijena rashoda privatne završne potrošnje) te faktor korekcije pogreške kojim se sažima prilagodba cijena prema njihovu dugoročnom odnosu s temeljnim pokazateljima. Eurostat, službe Komisije Kreditni tok privatnog sektora, konsolidirani (% BDP-a) Podatak za 2020. predstavlja približnu vrijednost kreditnih tokova za razdoblje od prvog do trećeg tromjesečja 2020. na temelju konsolidiranih podataka iz tromjesečnih sektorskih računa ESB-a za prvo i drugo tromjesečje 2020. te približne vrijednosti za neke komponente kreditnih tokova iz trećeg tromjesečja 2020. Temelji se na ESB-ovim bilančnim stavkama monetarnih financijskih institucija za kreditne tokove prema privatnom sektoru radi predviđanja komponente bankovnih zajmova u trećem tromjesečju 2020. i na ESB-ovim statistikama izdanja vrijednosnih papira za nominalno izdanje dužničkih vrijednosnih papira u trećem tromjesečju 2020. ESB (tromjesečni sektorski računi, bilančne stavke, statistika izdanja vrijednosnih papira) Dug privatnog sektora, konsolidirani (% BDP-a) Vrijednost za 2020. približna je vrijednosti duga privatnog sektora na kraju trećeg tromjesečja 2020. Temelji se na konsolidiranim podacima iz tromjesečnih sektorskih računa ESB-a za drugo tromjesečje 2020. Ta se brojka projicira na treće tromjesečje 2020. upotrebom podataka o bankovnim zajmovima (na temelju bilančnih stavki ESB-a) i podataka o obvezama na obveznice (na temelju statistike izdanja vrijednosnih papira ESB-a). ESB (tromjesečni sektorski računi, bilančne stavke, statistika izdanja vrijednosnih papira) Bruto dug opće države (% BDP-a) Vrijednosti iz Komisijine jesenske prognoze AMECO Stopa nezaposlenosti (trogodišnji prosjek) Vrijednosti iz Komisijine jesenske prognoze AMECO Ukupne obveze financijskog sektora, nekonsolidirane (promjena u % u razdoblju od jedne godine) Podatak za 2020. predstavlja rast obveza monetarnih financijskih institucija ESB-a do rujna 2020. ESB (bilančne stavke) Stopa aktivnosti – % ukupnog stanovništva u dobi od 15 do 64 godine (promjena u postotnim bodovima u razdoblju od tri godine) Stopa promjena u 2020. i 2021. temelji se na Komisijinoj jesenskoj prognozi promjene u ukupnoj radnoj snazi (sve dobne skupine) umanjenoj za Komisijinu jesensku prognozu promjene broja stanovnika (dobna skupina od 15 do 64 godine). AMECO Stopa dugotrajne nezaposlenosti – % aktivnog stanovništva u dobi od 15 do 74 godine (promjena u postotnim bodovima u razdoblju od tri godine) Kratkoročna prognoza za 2020. temelji se na najnovijim podacima (prvo i drugo tromjesečje 2020., uz pretpostavku stalne stope za ostatak godine). Eurostat (anketa o radnoj snazi) Stopa nezaposlenosti mladih – % aktivnog stanovništva u dobi od 15 do 24 godine (promjena u postotnim bodovima u razdoblju od tri godine) Kratkoročna prognoza za 2020. temelji se na najnovijim podacima (od siječnja do rujna 2020., uz pretpostavku stalne stope za ostatak godine). Eurostat (anketa o radnoj snazi)

3.1. Vanjski sektor i konkurentnost Tekući računi u 2019. općenito su bili prilično stabilni. Nakon općeg trenda slabljenja stanja tekućih računa u 2018. zbog slabljenja svjetske potražnje za izvozom i rasta cijena nafte, promjene tekućeg računa u razdoblju 2018.–2019. nisu slijedile jasan obrazac te su ostale relativno ograničene (grafikon 10.). U 2019. zabilježena su znatna poboljšanja u Bugarskoj, Danskoj i Litvi, dok se tekući račun Cipra dodatno pogoršao. Neki veliki suficiti donekle su se smanjili, među ostalim u Njemačkoj i Nizozemskoj. ·Dvije države članice bilježe deficite tekućeg računa iznad nižeg praga iz tablice PMN-a u 2019. Veliki deficit Cipra dodatno se povećao u 2019., zbog čega je trogodišnji prosjek ostao ispod praga PMN-a te ispod odgovarajuće norme tekućeg računa i vrijednosti potrebne za dovođenje NIIP-a na bonitetne razine tijekom sljedećih 10 godina. Zbog malog dodatnog pogoršanja tekućeg računa Rumunjske trogodišnji prosjek dosegnuo je prag PMN-a u 2019., a takvo je tumačenje i vidljivo lošije od odgovarajuće norme. ·U većini država članica, uz određene iznimke, deficiti tekućeg računa u 2019. bili su iznad referentnih vrijednosti za pojedine države (grafikon 9.). Ciklički prilagođeni tekući računi uglavnom su bili blizu ili iznad ukupnih salda zbog negativnog učinka silazne faze gospodarskog ciklusa. Salda tekućeg računa Cipra i Rumunjske ispod su norme tekućeg računa koja je opravdana temeljnim pokazateljima. Deficiti Cipra, Grčke i Portugala niži su od razine koja je potrebna za osiguravanje konvergencije NIIP-a prema razboritoj razini. ·Tri države članice i dalje bilježe suficite tekućih računa koji premašuju gornji prag iz tablice PMN-a i referentne vrijednosti za pojedine države. Riječ je o Danskoj, Njemačkoj i Nizozemskoj, i to već gotovo deset godina. Dok je Danska 2019. povećala svoj suficit, saldo Njemačke i Nizozemske nastavio se postupno smanjivati. U Nizozemskoj su za razvoj salda tekućih računa važne i aktivnosti multinacionalnih korporacija, koje utječu na trgovinsku bilancu i saldo dohotka. Prognoze upućuju na određenu stabilnost vrijednosti tekućeg računa i u 2020. i 2021., ali uz znatne promjene u pogledu doprinosa različitih sektora gospodarstva vanjskoj poziciji. Zbog krize uzrokovane bolešću COVID-19 znatno se smanjuje izvoz i uvoz, i to u približno sličnim razmjerima. Iako se ukupna neto kreditna pozicija država članica EU-a mnogo ne mijenja, dolazi do znatnih promjena u pogledu neto kreditne pozicije različitih sektora gospodarstva. U 2020. došlo je do znatnog pada pozicija država zbog mjera potpore koje su poduzele radi ublažavanja nagle recesije, kojima se kompenziraju veće neto štednje kućanstava i poduzeća (grafikon 11.). ·Očekuje se da će se pogoršati stanje tekućeg računa nekih država neto dužnica koje se snažno oslanjaju na izvoz turističkih usluga. To se posebno odnosi na Hrvatsku, Cipar, Grčku i Maltu. ·Veliki suficiti smanjili bi se 2020., uz znatna smanjenja u Njemačkoj i Nizozemskoj tijekom 2020. i 2021. zajedno. Izvor: Eurostat i izračuni službi Komisije. Napomena: Države su poredane prema saldu tekućih računa u 2019. Ciklički prilagođena salda tekućeg računa: vidjeti bilješku 23. Norme tekućeg računa: vidjeti bilješku 22. Referentno mjerilo tekući račun koji stabilizira NIIP definira se kao tekući račun koji je potreban za stabilizaciju NIIP-a na sadašnjoj razini tijekom sljedećih 10 godina ili, ako je sadašnji NIIP ispod bonitetnog praga za državu članicu, tekući račun koji je potreban za postizanje bonitetnog praga za NIIP u sljedećih 10 godina. Izvor: Eurostat, Komisijina jesenska gospodarska prognoza 2020. i izračuni službi Komisije. Napomena: Države su prikazane rastućim redoslijedom prema saldu tekućeg računa u 2019. Izvor: AMECO i Komisijina jesenska gospodarska prognoza 2020.

Napomena: Dio promjene u neto kreditiranju korporativnog sektora u Irskoj nije prikazan u mjerilu u gornjem grafikonu. NIIP-ovi se i dalje poboljšavaju u većini država članica, ali i dalje postoje velike količine vanjskih obveza i neka bi se od tih opterećenja mogla povećati zbog krize. Poboljšanja NIIP-a nastavila su se 2019. u većini država članica EU-a zbog tekućih računa čiji su rezultati iznad pragova stabilizacije NIIP-a, rasta nominalnog BDP-a i ponekad velikih pozitivnih učinaka vrednovanja. No NIIP-ovi su i dalje veliki i negativni u velikom broju država članica EU-a. Jedanaest država članica u 2019. zabilježilo je NIIP-ove iznad praga iz tablice od –35 % BDP-a, što je jedna manje nego 2018. U tim su državama vrijednosti niže od razina koje se mogu opravdati temeljnim pokazateljima (norme za NIIP), a u većini slučajeva i ispod odgovarajućih bonitetnih pragova (grafikon 12.). Zbog krize su zaustavljena poboljšanja za negativnije udjele NIIP-a u BDP-u. ·Neke države članice europodručja i dalje imaju negativne NIIP-ove koji iznose više od 100 % BDP-a, npr. Cipar, Grčka, Irska i Portugal. U te četiri države NIIP-ovi su znatno ispod normi za NIIP-ove i bonitetnih pragova. U Irskoj i Cipru razine NIIP-a u velikoj mjeri odražavaju prekogranične financijske odnose multinacionalnih korporacija i veliku važnost subjekata posebne namjene. NIIP-ovi te četiri države i Španjolske upućuju na velike dužničke obveze, što je vidljivo iz vrlo velikog NIIP-a koji isključuje instrumente bez rizika neispunjavanja obveza (NENDI). Veliki vanjski javni dug Grčke, često pod izrazito povoljnim uvjetima, predstavlja najveći dio NIIP-a. Očekivano veliko smanjenje BDP-a u 2020. trebalo bi imati određeni negativan učinak na udio NIIP-a u BDP-u, za koji se često predviđa pogoršanje. ·U državama s umjerenije negativnim NIIP-ovima iznad praga iz tablice NIIP-ovi su ispod razine koja se očekuje na osnovi temeljnih pokazatelja za pojedine države, ali ponekad blizu ili iznad bonitetnih pragova. Te države, odnosno Hrvatska, Latvija, Mađarska, Poljska, Rumunjska i Slovačka, kao i druge države srednje i istočne Europe te baltičke države, uglavnom primaju velike iznose izravnih stranih ulaganja, tako da su vrijednosti NENDI-ja povoljnije. Promjene koje se očekuju za te države u 2020. uglavnom su blage do umjerene. ·Većina se velikih pozitivnih NIIP-ova u 2019. i dalje povećava. Njemačka, Danska i Nizozemska bilježe pozitivne NIIP-ove veće od 70 % BDP-a, a njihovu povećanju u 2019. doprinose i znatni pozitivni vrijednosni učinci. NIIP-ovi Belgije, Malte i Luksemburga premašuju 50 % BDP-a. U svim tim slučajevima, rezultati NIIP-ova vidljivo su iznad relevantnih normi, tj. onoga što bi se moglo opravdati ili očekivati na osnovi temeljnih pokazatelja za pojedine države. Nakon izbijanja krize uzrokovane bolešću COVID-19 u nekim državama izvan europodručja došlo je do napetosti u vanjskom zaduživanju. Na početku krize u većini gospodarstava u usponu zabilježeni su bijeg kapitala i deprecijacija te promjenjive tečajne stope. Tržišta su predvidjela mogućnost kompromisa monetarnih tijela između pružanja potpore gospodarstvima i stabiliziranja valuta. Određene napetosti bile su vidljive i u nekim valutama država članica izvan europodručja koje primjenjuju fleksibilne tečajne režime. Do deprecijacije je osobito došlo u ožujku i travnju, posebno u Mađarskoj, ali u svibnju se pritisak smanjio i valute su se stabilizirale, a u nekim je slučajevima u narednim mjesecima došlo i do aprecijacije. Iako se čini da su se napetosti na financijskom tržištu, a time i rizici vanjskog financiranja, nakon toga smanjili, nekoliko država članica izvan europodručja moglo bi i dalje biti osjetljivo ako se ponovno poveća nesklonost riziku na globalnim financijskim tržištima ili ponovno pojavi volatilnost tokova kapitala. Na to mogu utjecati brojni uvjeti, kao što su izgledi za potrebe za inozemnim financiranjem, uključujući potrebe vlade, te dostupnost deviznih pričuva. Izvor: Eurostat i izračuni službi Komisije (vidjeti i okvir 1.). Napomena: Države su prikazane padajućim redoslijedom prema udjelu NIIP-a u BDP-u u 2019. NENDI je NIIP koji isključuje instrumente bez rizika neispunjavanja obveza. Za objašnjenje norme NIIP-a i bonitetnog praga NIIP-a vidjeti bilješku 25. NENDI za Irsku, Luksemburg i Maltu nije prikazan u mjerilu. Jedinični trošak rada nastavio se dinamično povećavati u različitim državama članicama EU-a u 2019., ali ti trendovi slabe zbog krize uzrokovane bolešću COVID-19. Iz tablice je vidljivo da je u 2019. pokazatelj rasta jediničnih troškova rada iznad praga u osam država, što je isti broj država kao i prethodne godine. Riječ je o Bugarskoj, Češkoj, Estoniji, Latviji, Litvi, Luksemburgu, Rumunjskoj i Slovačkoj. Osim Luksemburga, sve su države bile iznad praga već 2018. Od 2013. rast jediničnih troškova rada ubrzao se u baltičkim i u raznim srednjoeuropskim i istočnoeuropskim državama zbog velikog gospodarskog rasta, visoke potražnje na tržištu rada i nedostatka vještina. Očekuje se da će razvoj događaja nakon izbijanja bolesti COVID-19 biti obilježen jednokratnim povećanjem jediničnih troškova rada u 2020., nakon čega će uslijediti umjerenija dinamika. Zbog krize uzrokovane bolešću COVID-19 predviđa se da će rast jediničnih troškova rada u 2020. znatno porasti u cijelom EU-u jer se produktivnost gotovo svugdje smanjuje. Međutim, predviđa se da će se to djelomično poništiti u 2021. jer bi se s predviđenim gospodarskim oporavkom produktivnost oporavila i dovela do znatnog smanjenja ili stagnacije jediničnih troškova rada u kontekstu usporavanja rasta plaća (grafikon 13., gornja slika). ·Najjači pokretač rasta jediničnih troškova rada u 2019. u mnogim državama i dalje je bio rast plaća, ali zbog krize je taj rast sada znatno umjereniji. Kriza zaustavlja pritiske na pregrijavanje koji su postojali do 2019. U većini država članica EU-a predviđa se umjereniji rast plaća i naknada u 2020. i 2021. U 2020. to je uglavnom posljedica manjeg broja radnih sati, većinom u kontekstu privremenih programa skraćenog radnog vremena. U okviru tih programa radnici zadržavaju zaposlenje, ali s manjim brojem sati i manjom plaćom. ·Povećanje produktivnosti rada ostalo je ograničeno u 2019., a u 2020. ona se dodatno smanjila. Predviđa se da će se produktivnost u smislu outputa po zaposlenoj osobi u 2020. znatno smanjiti u gotovo svim državama članicama EU-a. Recesiju je u 2020. pratilo smanjenje inputa rada. Međutim, to je uglavnom posljedica smanjenja broja radnih sati, dok se stopa zaposlenosti nije puno mijenjala. Stoga, kada se produktivnost mjeri kao output po satu rada, gubici se čine umjerenijima (grafikon 13., četvrta slika). Znatnom i raširenom zadržavanju radne snage koje je zabilježeno u cijelom EU-u uvelike je doprinijela široka primjena programa skraćenog radnog vremena koje subvencionira vlada . Očekuje se da će se produktivnost povećati u 2021., kad započne oporavak. Međutim, predviđa se da će u većini slučajeva i dalje biti blizu ili ispod razina prije krize. Grafikon 13.: Povećanje jediničnih troškova rada u posljednjih nekoliko godina, naknade i produktivnost Izvor: AMECO; Podaci za 2020. i 2021. potječu iz Komisijine jesenske prognoze 2020. Podaci se odnose na broj osoba u radnom odnosu i zaposlenih osoba.

Napomena: U svakom grafikonu države su prikazane rastućim redoslijedom prema odgovarajućoj varijabli u 2019. Iz perspektive europodručja očekuje se da će kretanja jediničnih troškova rada nešto manje podupirati rebalans nego u prošlosti. Rast jediničnih troškova rada u 2019. bio je nešto veći u nekoliko država neto vjerovnica, uključujući Luksemburg, Nizozemsku i Njemačku, nego u nekim državama neto dužnicama, uključujući Cipar, Grčku, Irsku, Španjolsku i Portugal. Međutim, predviđa se da će se tijekom 2020. i 2021. zajedno rast jediničnih troškova rada istim ritmom povećavati u obje skupine država i stoga neće pridonijeti daljnjem rebalansu vanjskih pozicija (grafikon 14.). Istodobno su mnoge države neto dužnice među državama koje su jače pogođene krizom uzrokovanom bolešću COVID-19 (vidjeti i odjeljak 2.) te bilježe izraženije usporavanje aktivnosti, tako da bi pritisak na troškove i plaće u budućnosti mogao biti manje naglašen u tim državama. Izvor: AMECO, podaci za 2020. i 2021. potječu iz Komisijine jesenske prognoze 2020. Napomene: Države u kojima je NIIP > + 35 % BDP-a su DE, LU, NL, BE, MT. Države u kojima je NIIP između 35 % i –35 % BDP-a su FI, EE, IT, LT, FR, SI, AT. Preostale se države nalaze u skupini NIIP < –35 % BDP-a. Podjela država temelji se na prosječnim vrijednostima NIIP-a u razdoblju 2017.–2019. Države neto vjerovnice zabilježile su prosječni suficit tekućeg računa u istom razdoblju. Podaci se odnose na prosječne vrijednosti ponderirane BDP-om za te tri skupine država. Na povećanje realnih efektivnih tečajnih stopa sve više utječe volatilnost nominalnih tečajnih stopa. U razdoblju 2016.–2018. u većini država članica REER-i su se povećavali s obzirom na aprecijaciju eura (grafikon 15.). Gubici konkurentnosti bili su najvidljiviji pri mjerenju jediničnih troškova rada. Međutim, konkurentnost se 2019. poboljšala zbog prijelazne deprecijacije eura. U kontekstu tih kretanja u 2019., samo je Estonija premašila pragove zbog aprecijacije REER-a temeljenog na HICP-u, dok je u 2018. to bio slučaj za šest država, što je posljedica i slabe dinamike inflacije. Gledajući u budućnost, očekuje da će aprecijacija eura u 2020. dovesti do gubitka globalne konkurentnosti u državama europodručja, dok su se neke države izvan europodručja suočile s deprecijacijom valuta. ·Nominalne deprecijacije bile su česte u 2019., a u 2020. uočene su veće razlike u kretanjima valuta među državama. Nominalna deprecijacija zabilježena je u većini država članica EU-a u 2019., a još je veća bila u nekim državama članicama izvan europodručja, posebno Mađarskoj, Rumunjskoj i Švedskoj. Euro je 2020. ponovno počeo aprecirati nakon izbijanja bolesti COVID-19. Izvan europodručja valute su uglavnom pratile euro ili su zamjetno aprecirale (Švedska) ili znatno deprecirale (posebno u slučaju Mađarske te u manjoj mjeri Češke i Poljske). ·REER-ovi temeljeni na jediničnim troškovima rada aprecirali su u 2019. u većini država članica, premda ne tako snažno kao posljednjih godina, a trendove aprecijacije dodatno oslabljuje kriza. Međutim, mnoge države srednje i istočne Europe u 2019. i dalje su bilježile snažniju realnu aprecijaciju. To uključuje neke države europodručja, posebno baltičke države i Slovačku te države izvan europodručja, posebno Bugarsku, Češku i Rumunjsku. Među državama neto vjerovnicama znatna aprecijacija REER-a zabilježena je samo u Njemačkoj i Malti. Nakon predviđenih realnih aprecijacija u 2020. u većini država zbog privremenih povećanja jediničnih troškova rada, očekuje se da će oslabljeni rast jediničnih troškova rada predviđen za 2021. u većini država članica EU-a dovesti i do smanjenja realne aprecijacije. ·U većini država članica i dalje dolazi do smanjenja razlike cijene i troška. Posljednjih godina zabilježen je veći porast REER-ova temeljenih na jediničnom trošku rada u odnosu na REER temeljen na BDP-u, koji se nastavio do 2019., premda sporijim tempom, što upućuje na daljnje smanjenje profitnih marži . Taj se trend nastavio u 2020. i najvidljiviji je bio u nekim državama srednje i istočne Europe, Belgiji, Grčkoj, Malti i Španjolskoj. ·Mjere REER-a upućuju i na to da bi u budućnosti razvoj troškovne konkurentnosti mogao manje pridonositi rebalansu nego prije. Predviđa se da će tijekom 2020. i 2021. države koje su velike neto dužnice ili koje su bile jače pogođene recesijom uzrokovanom bolešću COVID-19, kao što su Francuska, Hrvatska, Italija, Portugal ili Španjolska, zabilježiti tek ograničeno povećanje konkurentnosti u odnosu na Njemačku i Nizozemsku ili povećanja neće biti. ·Čini se da je indeks REER-a iznad referentne vrijednosti uglavnom u državama članicama u kojima su trendovi snažne dinamike relativne cijene dugotrajniji. To se posebno odnosi na države srednje i istočne Europe. Izvor: AMECO, podaci za 2020. i 2021. potječu iz Komisijine jesenske prognoze 2020. Napomena: Države su prikazane rastućim redoslijedom prema prosječnoj godišnjoj promjeni realne efektivne tečajne stope (REER) na temelju deflatora jediničnih troškova rada u razdoblju 2017.–2019. REER i nominalna efektivna tečajna stopa (NEER) izračunavaju se u odnosu na 37 trgovinskih partnera. REER indeks temeljen na BDP-u izražava se kao postotna razlika u odnosu na referentno mjerilo REER-a koji je u skladu s temeljnim ekonomskim pokazateljima. Iz grafikona se može iščitati razlika između zabilježene razine REER-a u odnosu na razinu referentne vrijednosti REER-a: pozitivne vrijednosti indeksa upućuju na precijenjenost, a negativne vrijednosti indeksa na podcijenjenost.

Rast udjela na izvoznom tržištu usporio se u 2019. i u većini država članica očekuje se njihovo daljnje smanjenje. Nijedna država članica u 2019. nije zabilježila gubitke udjela na izvoznom tržištu ispod praga iz tablice (na temelju kumulativne promjene udjela u razdoblju od pet godina). Pandemija bolesti COVID-19 stvara znatno drukčije trgovinsko okruženje, što utječe na udjele na izvoznom tržištu. ·Očekuje se da će se u 2020. udjeli na izvoznom tržištu smanjiti u otprilike polovini država članica EU-a. Kriza znatnije smanjuje trgovinu unutar EU-a, u odnosu na trgovinu izvan EU-a. Razlog tome je činjenica da je kriza uzrokovana bolešću COVID-19 dosad snažnije utjecala na EU nego na druge svjetske regije. Budući da države članice EU-a uglavnom trguju međusobno, njihova su se glavna izvozna tržišta smanjila u usporedbi s izvoznim tržištima drugih svjetskih regija, što podrazumijeva i gubitak tržišnih udjela za većinu država članica EU-a. ·Udjeli na izvoznom tržištu najviše se smanjuju za države koje intenzivno izvoze usluge, posebno u području turizma. Trgovina se posebno smanjuje u uslužnim djelatnostima, posebno turizmu, na koji snažno utječu ograničenja inozemnih putovanja i promijenjeno ponašanje potrošača. Predviđa se da će se u 2020. najviše smanjiti udjeli na izvoznom tržištu Cipra, Francuske, Grčke, Hrvatske, Italije, Portugala i Španjolske, koje uvelike ovise o teško pogođenom sektoru turizma. Suprotno tome, predviđa se da će Njemačka i Nizozemska steći dodatne udjele na izvoznom tržištu. 3.2. Privatni dug i tržišta stambenih nekretnina Udio duga privatnog sektora u BDP-u u većini se država članica smanjivao do 2019. zbog povoljnih gospodarskih uvjeta, ali su razine duga u nekim zemljama i dalje visoke. Jedanaest država članica prešlo je prag iz tablice rezultata za ukupni privatni dug u 2019., a 2018. taj je prag prešlo 12 država članica: Cipar, Danska, Irska, Luksemburg, Nizozemska i Švedska bilježe udio privatnog duga u BDP-u veći od 200 %, što odražava i veliku važnost multinacionalnih poduzeća i subjekata posebne namjene u tim zemljama. Belgija, Finska, Francuska i Portugal bilježe niže razine, ali su i dalje iznad praga. Obilježja dugova znatno se razlikuju među državama zbog strukturnih čimbenika specifičnih za pojedinu državu. Međutim, dugovi se u nekim državama članicama EU-a čine visokima i u usporedbi s referentnim vrijednostima u kojima se uzimaju u obzir temeljni ekonomski pokazatelji specifični za pojedinu državu. U nekim su državama dugovi visoki i u odnosu na bonitetne pragove. ·Razduživanje privatnog sektora nastavilo se u 2019. te je u većini država EU-a zabilježen niži udio privatnog duga. Smanjenje udjela duga u BDP-u u razdoblju 2018.–2019. uglavnom je bilo posljedica rasta nominalnog BDP-a („pasivno razduživanje”) jer se zaduživanje posljednjih godina ubrzalo u sve većem broju država. ·Posljednjih je godina zaduživanje sve dinamičnije, posebno u sektoru kućanstava. Unatoč uglavnom pozitivnim neto kreditnim tokovima, udjeli duga nefinancijskih poduzeća u BDP-u smanjuju se u svim državama članicama EU-a u razdoblju 2018.–2019., osim u Danskoj, Finskoj, Francuskoj, Njemačkoj, Luksemburgu i Švedskoj. Kad je riječ o kućanstvima, smanjenja udjela duga zabilježena su samo u približno polovini država članica. Posljednjih je godina dinamika razine duga (transakcije koje utječu na razinu kredita i nepodmirenih dužničkih vrijednosnih papira) relativno snažna kad je riječ o kućanstvima (vidjeti Izvješće o mehanizmu upozoravanja 2020.). Isti je obrazac ponovno uočen između 2018. i 2019. ·Dug nefinancijskih društava u više je zemalja 2019. i dalje bio iznad referentnih vrijednosti. U Belgiji, Cipru, Danskoj, Francuskoj, Irskoj, Luksemburgu, Nizozemskoj, Malti, Portugalu, Španjolskoj i Švedskoj dug nefinancijskih društava bio je iznad razina koje su opravdane temeljnim ekonomskim i bonitetnim pragovima. Očekuje se da će se dug nefinancijskih poduzeća kretati blizu bonitetnih pragova u Austriji, Hrvatskoj, Grčkoj i Italiji te da će 2020. i dalje biti iznad bonitetne razine u Finskoj (grafikon 16). U nizu država, posebno u Belgiji, Cipru, Irskoj, Luksemburgu i Nizozemskoj, na dug nefinancijskih poduzeća znatno utječe prekogranični dug unutar poduzeća i subjekata posebne namjene. ·Dug kućanstava u nekoliko je država članica 2019. i dalje bio iznad referentnih vrijednosti. U Danskoj, Finskoj, Francuskoj, Grčkoj, Nizozemskoj, Portugalu, Španjolskoj i Švedskoj razine duga veće su od temeljnih referentnih vrijednosti i bonitetnih pragova (grafikon 21). Dug kućanstava premašuje bonitetne razine u Belgiji i Cipru i blizu je bonitetnih pragova u Austriji, Njemačkoj i Italiji. U nekim su zemljama udjeli duga sektora kućanstava naizgled znatno veći kada se izračunaju kao udio bruto raspoloživog dohotka kućanstava. To je slučaj u Irskoj, Luksemburgu i Malti. Udjeli privatnog duga u 2020. u porastu su u većini država članica, posebno kad je riječ o nefinancijskim poduzećima. Procjene udjela duga u BDP-u za nefinancijska poduzeća i kućanstva (na temelju dostupnih informacija iz mjesečnih podataka o stanju duga) upućuju na nezanemariva povećanja u većini država članica EU-a. Takvo povećanje udjela duga uglavnom je automatska posljedica smanjenja vrijednosti BDP-a u nazivniku udjela. Međutim, posebno kad je riječ o nefinancijskim poduzećima, važnu ulogu ima i dinamika razine duga. Očekuje se da će neto kreditni tokovi u 2020. biti veliki u većini država članica EU-a, posebno u Belgiji, Finskoj, Francuskoj, Irskoj, Luksemburgu, Španjolskoj i Švedskoj, a u nekim slučajevima znatno veći nego 2019. Izvor: Eurostatovi računi financijskih bilanci po sektorima – zajmovi (F4) uvećani za dužničke vrijednosne papire (F3), AMECO i procjene službi Komisije (vidi okvir 1.). Napomena: Države su prikazane padajućim redoslijedom prema udjelu duga nefinancijskih poduzeća u BDP-u u 2019. Brojevi ispod oznaka država označavaju godinu u kojoj je zabilježen najveći udio duga. Za definiciju referentnih vrijednosti zasnovanih na temeljnim pokazateljima i bonitetnih pragova vidjeti bilješku 34. Kad je riječ o nefinancijskim poduzećima, nagli gubici i manjak likvidnosti objašnjavaju povećanje potrebe za zaduživanjem u 2020. ·Udjeli duga u 2020. uglavnom su u porastu u državama u kojima su zbog pandemije bolesti COVID-19 dobit i novčani tokovi nefinancijskih poduzeća znatnije smanjeni. Općenito, države u kojima se očekuje znatno smanjenje neto dobiti od poslovanja poduzeća u 2020. uglavnom su one države u kojima su zabilježeni najsnažniji neto kreditni tokovi (transakcije) kao udio BDP-a u 2019. (vidjeti grafikon 20). ·Povećano zaduživanje bilo je potrebno za financiranje obrtnog kapitala nefinancijskih poduzeća radi izgradnje zaštitnih slojeva likvidnosti, što upućuje na to da neto dug nefinancijskih poduzeća nije narastao jednako kao i bruto dug. Dio zajma upotrijebljen je za nadopunu i jačanje gotovinskih zaštitnih slojeva radi suočavanja s povećanom gospodarskom nesigurnošću i iskorištavanja privremenih posebnih mjera za potporu kreditnim tokovima. Zaduživanje radi financiranja ulaganja imalo je manju ulogu. Općenito, unatoč znatnom zaduživanju u 2020., očekuje se da se stopa štednje poduzeća neće znatno smanjiti. Osim toga, očekuje se da će zbog smanjenih ulaganja neto štednja poduzeća rasti u svim državama članicama EU-a (vidjeti grafikon 11).

·Zaduživanje je olakšano brojnim mjerama. Uz dovoljnu likvidnosti, koju su bankama osigurala monetarna tijela, i prilagodbu bonitetnih propisa, održavanju kreditnih tokova pridonijela su i državna kreditna jamstva, posebno za mala i srednja poduzeća. ·Moratoriji na otplatu duga pridonose jačanju dinamike duga u 2020. Odgoda otplate duga nefinancijskih poduzeća, omogućena moratorijima u cijelom EU-u koji su uvedeni vladinim mjerama ili dobrovoljnim inicijativama vjerovnika, podrazumijeva automatsko povećanje razine duga. Potvrda tome je i znatno jača pozitivna veza između promjene duga nefinancijskih poduzeća i „čistog novog” kreditiranja monetarnih financijskih institucija (isključujući reprogramiranja i otplate) u 2020. u usporedbi s promjenom zabilježenom u 2019. (vidjeti grafikon 17 i grafikon 18). Stoga su u 2020. otplate manje utjecale na dinamiku duga u usporedbi s prošlim razdobljima, što je vjerojatno posljedica moratorija. ·Zbog niza razloga očekuje da će promjene udjela duga u BDP-u u budućim razdobljima biti suzdržanije. Prvo, očekuje se da će automatsko povećanje udjela duga zbog smanjenja nazivnika biti kratkotrajno jer se udio duga u BDP-u u 2020. povećava uglavnom zbog privremene cikličke recesije (vidjeti grafikon 19). Drugo, postupno će se ukidati izvanredne mjere uvedene 2020. Istek moratorija na otplatu duga dovest će do povećanja otplata. Postupnim ukidanjem kreditnih jamstava smanjit će se mogućnost zaduživanja poduzećima u teškom položaju. Nadalje, istraživanja upućuju na to da bi u budućem razdoblju moglo doći do pooštravanja uvjeta kreditiranja. Treće, nefinancijska poduzeća moći će koristiti zaštitne slojeve likvidnosti kao alternativu novom zaduživanju. ·Dugotrajni problemi u sektoru nefinancijskih poduzeća mogli bi negativno utjecati na izglede za ulaganja i otplatu duga. Profitabilnost će i dalje biti snažno pogođena, posebno u uslužnim sektorima koji su pogođeni pandemijom. To ne znači samo nižu razinu ulaganja, nego i poteškoće u otplati postojećeg duga. Općenito, istekom moratorija na dug povećat će se teret duga zbog akumuliranih kamata. Izvor: Baza podataka ESB-a o kamatnim stopama monetarnih financijskih institucija (MIR), AMECO, Eurostat i izračuni službi Komisije (vidjeti i okvir 1. za prognoze privatnog duga). Napomena: Izraz „novi krediti monetarnih financijskih institucija” odnosi se na „čisto novo” kreditiranje monetarnih financijskih institucija i obuhvaća samo nove kredite koje su monetarne financijske institucije odobrile nefinancijskim poduzećima, bez reprogramiranja i otplata. Ne obuhvaća Belgiju, Cipar i Luksemburg jer su njihove vrijednosti netipične te Bugarsku, Dansku, Irsku i Švedsku zbog dostupnosti podataka. Grafikon 19.: Raščlamba promjene udjela duga nefinancijskih poduzeća u BDP-u (2019.–2020.) Grafikon 20.: Kretanje bruto poslovnog viška u 2020. i neto kredita (transakcija) nefinancijskim poduzećima Izvor: AMECO, procjene Eurostata i službi Komisije (vidjeti okvir 1.) i izračuni na temelju mjesečnih podataka ESB-a o transakcijama kredita i dužničkih vrijednosnih papira monetarnih financijskih institucija (tokovi) s privatnim sektorom iz baze podataka BSI, Komisijina jesenska prognoza 2020. Napomena: Neto kreditni tokovi (dužničke transakcije) odgovaraju transakcijama kredita (F4) i dužničkih vrijednosnih papira (F3) iz Eurostatovih računa financijskih transakcija po sektorima. Podaci o bruto poslovnom višku nefinancijskih poduzeća nisu dostupni za Bugarsku, Hrvatsku i Maltu. Izvor: Eurostatovi računi financijskih bilanci po sektorima – zajmovi (F4) uvećani za dužničke vrijednosne papire (F3), AMECO i procjene službi Komisije (vidi okvir 1.). Napomene: Države su prikazane padajućim redoslijedom prema udjelu duga kućanstava u BDP-u u 2019. Brojevi ispod oznaka država označavaju godinu u kojoj je zabilježen najveći udio duga. Za definiciju referentnih vrijednosti zasnovanih na temeljnim pokazateljima i bonitetnih pragova vidjeti bilješku 34. Kad je riječ o kućanstvima, čini se da je pandemija bolesti COVID-19 uzrok slabijoj dinamici zaduživanja s obzirom na smanjene izglede za dohodak i povećanje štednje. ·Očekuje se da će neto kreditni tokovi (dužničke transakcije) kućanstvima u 2020. biti blizu nule ili umjereni u većini država članica EU-a. Kao što je prikazano na grafikonu grafikon 22, rastući udjeli duga kućanstava u BDP-u uglavnom su posljedica pada BDP-a, a ne transakcija kredita i dužničkih vrijednosnih papira, koje su prilično ograničene i čini se da su se smanjile u gotovo svim državama članicama EU-a u usporedbi s 2019. Čini se da je usporavanje zaduživanja kućanstava posljedica pogoršanih izgleda za dohodak kućanstava zajedno s povećanom štednjom, djelomično zbog opreza i djelomično zbog restriktivnih mjera kojima se ograničavaju mogućnosti potrošnje. Razlike među državama vjerojatno su povezane s čimbenicima kao što su strogost ograničenja kretanja, prestanak kupovanja stambenih nekretnina, razlike u razini državne potpore dohotku kućanstava i uvjeti kreditiranja te uvjeti na tržištu stambenih nekretnina. ·Zaduživanje kućanstava usporava se unatoč učinku moratorija. Kao i u slučaju nefinancijskih poduzeća, moratorij na dug pozitivno utječe na kretanje razine duga zbog nižih otplata. Zbog toga se čini da se razina duga kućanstava sporije smanjuje. ·Dinamika duga kućanstava vjerojatno će ostati slaba, a moglo bi doći do poteškoća u otplati zbog pogoršanja tržišta rada. Unatoč neprekinutim povoljnim financijskim uvjetima i državnim mjerama za ublažavanje posljedica krize na tržište rada i kućanstva, dohodak kućanstava i dalje će biti izložen pritisku. Konkretno, predviđa se da će se stope nezaposlenosti, nakon razdoblja opadanja do 2020., općenito povećati tijekom 2021. To će povećanje odražavati i gubitak radnih mjesta nakon postupnog ukidanja državnih mjera za ublažavanje posljedica pandemije, posebno subvencioniranih programa skraćenog radnog vremena, koji bi trebali biti privremeni kako bi se izbjeglo zadržavanje radnih mjesta u neodrživim poduzećima. Do većih poteškoća u otplati duga kućanstava moglo bi doći i u zemljama u kojima već postoji relativno visok teret duga kućanstava (grafikon 23).

Izvor: Neto kreditni tokovi (dužničke transakcije) odgovaraju transakcijama kredita (F4) i dužničkih vrijednosnih papira (F3) iz Eurostatovih računa financijskih transakcija po sektorima. Ostali izvori su procjene iz baze podataka AMECO i službi Komisije (vidi okvir 1.) te izračuni koji se temelje na mjesečnim podacima ESB-a o transakcijama kredita i dužničkih vrijednosnih papira monetarnih financijskih institucija (tokovi) s privatnim sektorom iz baze podataka BSI. Izvor: AMECO, podaci za 2020. i 2021. preuzeti su iz Komisijine jesenske prognoze 2020. Rast cijena stambenih nekretnina nastavio se do početka 2020., a u nekim se slučajevima ubrzao. ·U 2019. osam država članica bilježi rast realnih cijena stambenih nekretnina iznad praga iz tablice rezultata (Hrvatska, Češka, Grčka, Mađarska, Luksemburg, Poljska, Portugal i Slovačka), tj. jedna više nego u 2018. To je općenito potvrda nastavka dinamičnog rasta cijena stambenih nekretnina koji je zabilježen od sredine desetljeća. ·Cijene stambenih nekretnina porasle su 2019. u gotovo svim državama članicama EU-a, a u razdoblju 2018.–2019. njihov se rast ubrzao u većini država članica. Usporavanje rasta cijena zabilježeno je u Bugarskoj, Danskoj, Njemačkoj, Irskoj, Latviji, Malti, Nizozemskoj, Rumunjskoj, Španjolskoj i Sloveniji. ·Nedavan pozitivni trend rasta cijena stambenih nekretnina uglavnom je potaknut temeljnim ekonomskim pokazateljima. Niske kamatne stope i povećanje dohotka od rada bili su glavni čimbenici nedavne potražnje za stambenim uslugama u okruženju sporije prilagodbe ponude stambenih nekretnina. Ubrzanje rasta hipotekarnog duga postalo je vidljivo tek nakon što se rast cijena stambenih nekretnina ustalio i proširio po cijelom EU-u. ·Snažan rast cijena stambenih nekretnina zabilježen je i u državama članicama koje pokazuju naznake precijenjenosti (grafikon 24). U nekim je državama u kojima su uočene naznake precijenjenosti u razdoblju 2018.–2019. zabilježeno određeno usporavanje cijena. Međutim, to nije bio slučaj u drugim državama članicama, među ostalim u Luksemburgu i Švedskoj. ·U većini država članica u 2019. uočeni su brojni pokazatelji precijenjenosti. Usporedba indeksa cijena s referentnim vrijednostima upućuje na to da je precijenjenost stambenih nekretnina rasprostranjena. Ograničenja u pogledu cjenovne pristupačnosti stambenih nekretnina potvrđena su procjenama razina cijena. Za kupnju 100 kvadratnih metara stambenog prostora u otprilike polovini država članica EU-a potrebno je više od deset godišnjih dohodaka. Grafikon 24.: Promjene deflacioniranih cijena stambenih nekretnina i vrijednosni jazovi u 2019. Grafikon 25.: Kretanje rasta deflacioniranih cijena stambenih nekretnina Izvor: Eurostat i izračuni službi Komisije. Napomena: Razlika zbog precijenjenosti temelji se na prosjeku triju pokazatelja: odstupanja omjera cijena i dohotka te cijena i stanarina od njihovih dugoročnih prosjeka i vrijednosnih jazova dobivenih s pomoću regresijskog modela odrednica cijena stambenih nekretnina (vidjeti bilješku 36). Predviđanja cijena stambenih nekretnina temelje se na regresijskom modelu odrednica cijena stambenih nekretnina (vidjeti bilješku 40). Očekuje da će kriza uzrokovana bolešću COVID-19 u budućnosti usporiti nedavnu dinamiku cijena stambenih nekretnina, uglavnom zbog pada dohotka od rada. ·Tromjesečni podaci za 2020. pokazuju da se rast realnih cijena stambenih nekretnina usporava u više država članica. Iako je većina država članica EU-a i dalje bilježila rast cijena u drugom tromjesečju ove godine u usporedbi s istim tromjesečjem 2019., u nekim državama članicama već je primijećeno usporavanje ili čak pad deflacioniranih cijena stambenih nekretnina. Korekcije naniže na godišnjoj osnovi zabilježene su u Cipru i Mađarskoj. Usporavanje i stagnacija uočeni su u više od polovine država članica EU-a. Kada se razmotri tromjesečna dinamika u prvoj polovini 2020., posebno u Estoniji, Mađarskoj i Rumunjskoj, ali u određenoj mjeri i u Latviji, Portugalu, Sloveniji i Švedskoj, uočava se općenitiji obrazac korekcija cijena naniže. ·Procjene razina cijena na temelju traženih cijena prodavatelja potvrđuju da tržište stambenih nekretnina počinje slabiti. Podaci o cijenama stambenih nekretnina do sredine 2020. možda ne odražavaju u potpunosti posljedice krize uzrokovane bolešću COVID-19 jer su transakcije u mnogim slučajevima dogovorene prije izbijanja te bolesti. Međutim, nedavne procjene traženih cijena upućuju i na to da su u nekim državama cijene korigirane naniže. ·Predviđanja cijena stambenih nekretnina na temelju modela upućuju i na usporavanje i korekcije naniže na tržištima stambenih nekretnina u 2021. u velikoj većini država članica EU-a (grafikon 25). Smanjenjem dohodaka od rada objašnjava se većina očekivanog usporavanja. Očekuje se da će doći do snažnih usporavanja, posebno u zemljama u kojima podaci trenutačno upućuju na precijenjenost. U brojnim se državama članicama uz precijenjenost stambenih nekretnina istodobno bilježi i visok dug kućanstava. To je posebno slučaj u Belgiji, Danskoj, Luksemburgu, Nizozemskoj i Švedskoj. Osim toga, Nizozemska bilježi i visoke razine cijena u odnosu na prosječni dohodak kućanstva. Rast hipotekarnih kredita 2019. bio je posebno brz u Bugarskoj i Malti (više od 10 % u odnosu na prethodnu godinu), a u 14 drugih zemalja bio je viši od 5 %. U nekim je državama došlo do snažnog rasta s već relativno visokih razina, posebno u Belgiji, Francuskoj, Njemačkoj, Luksemburgu i Malti. Osim Grčke i Portugala, snažan rast cijena stambenih nekretnina povezan je sa snažnim rastom hipotekarnih kredita.

3.3. Državni sektor Udjeli državnog duga dodatno su se smanjili u većini država članica u 2019. zbog nastavka povoljnih gospodarskih uvjeta, ali su ponovno u porastu diljem EU-a, a posebno u onim državama članicama koje je kriza uzrokovana bolešću COVID-19 jače pogodila. U dvanaest država članica udjeli duga u 2019. bili su iznad praga iz tablice rezultata od 60 % BDP-a, u odnosu na četrnaest u 2018. Dug Grčke, Italije i Portugala premašio je 100 % BDP-a, a u Belgiji, Cipru, Francuskoj i Španjolskoj bio je tek nešto ispod te razine. Ostale države članice s dugom većim od 60 % BDP-a uključuju Austriju, Hrvatsku, Mađarsku i Sloveniju. U 2019. vidljivije je smanjenje udjela državnog duga (za više od 5 postotnih bodova) u Cipru, Grčkoj i Irskoj, dok je državni dug u Francuskoj i Italiji ostao nepromijenjen. Tijekom 2019. i nekoliko prethodnih godina u nekim je državama, uključujući Belgiju, Cipar, Francusku i Portugal, državni dug bio veći od 60 % BDP-a zajedno s dugom privatnog sektora koji je premašio prag iz tablice rezultata. Očito je da su udjeli državnog duga u BDP-u u porastu zbog krize uzrokovane bolešću COVID-19. Gubitak outputa i prihoda povezan s recesijom u 2020. kao i opsežne mjere potpore koje su države uvele kako bi ublažile posljedice krize glavni su uzrok povećanog zaduživanja i rasta razine duga u svim državama članicama EU-a. Vlade su tijekom krize omogućile slobodno djelovanje automatskih stabilizatora te pružile izravnu fiskalnu i likvidnosnu potporu kako bi ublažile zdravstvenu krizu i posljedice smanjenja potrošnje u privatnom sektoru. Osim toga, dio povećanja udjela duga u BDP-u u 2020. automatski je učinak znatnog smanjenja nominalnog BDP-a. ·Predviđa se da će do kraja 2021. u svim državama članicama EU-a udio državnog duga i dalje biti veći nego u 2019., a ponegdje i znatno veći. Očekuje se da će krajem 2020. osjetno veći broj država članica premašiti prag od 60 % BDP-a te da će još nekoliko država članica premašiti 100 %. Očekuje se da će se udio duga 2021. stabilizirati ili blago smanjiti u otprilike polovini država zahvaljujući oporavku i predviđenom smanjenu deficita (grafikon 26). Međutim, u preostalim državama članicama EU-a očekuje se daljnji rast udjela državnog duga u 2021., posebno u Rumunjskoj, gdje se predviđa da će se visoki državni deficit dodatno pogoršati sljedeće godine, a udio duga znatno se dodatno povećati, iako s relativno niske razine. ·Općenito se očekuje da će povećanja udjela državnog duga biti veća u državama u kojima su razine duga već prije krize bile relativno visoke. To odražava činjenicu da su recesije u tim državama općenito bile teže, uglavnom zato što je zaraza bila rasprostranjena ili su nakon nje uslijedile stroge mjere sprečavanja širenja zaraze, a gospodarstva im se više oslanjaju na sektore kao što je turizam. Predviđa se da će povećanja udjela javnog duga u Grčkoj, Italiji i Španjolskoj u 2020. biti veće od 20 postotnih bodova BDP-a. Povećanja duga odražavaju i prilagodbe stanja i tokova koje utječu na povećanje duga, što uključuje i oblike financijske potpore koji se ne bilježe u proračunska salda država. Predviđa se da će ti učinci biti najviši u Cipru, Danskoj, Njemačkoj i Sloveniji. ·Financiranje rashoda države nije poskupilo. Tijekom 2019. prinosi na državne obveznice bili su stabilni ili su se smanjivali. Nakon šoka koji je izazvala bolest COVID-19 i naknadnih previranja na financijskim tržištima u ožujku i travnju, prinosi su naglo skočili za neke države europodručja, ali i za države izvan europodručja. Međutim, u okruženju smanjene volatilnosti na financijskim tržištima i nakon opsežnih mjera monetarnih vlasti prinosi su se ponovno smanjili i konvergirali na razine koje su prevladavale početkom 2020., u nekim su se slučajevima bili čak i niži, a u vrlo malom broju slučajeva prinosi su se neznatno povećali. Struktura državnog duga mogla bi stvoriti dodatne rizike za neke zemlje. Strukture dospijeća državnog duga znatno se razlikuju među državama članicama, što upućuje i na različite potrebe za refinanciranjem u bliskoj budućnosti. Predviđa se da će bruto potrebe za financiranjem Belgije, Francuske, Mađarske, Italije i Španjolske u nadolazećim godinama iznositi 20 % BDP-a ili više (grafikon 27). Neke države izvan europodručja koje nisu u ERM-u II, uključujući Mađarsku i Rumunjsku, suočavaju se s dodatnim rizicima zbog relativno velikih udjela javnog duga denominiranog u stranoj valuti.



Grafikon 26.: Državni dug: Grafikon 27.: Bruto potrebe za financiranjem po državama Izvor: AMECO, Podaci za 2020. i 2021. potječu iz Komisijine jesenske prognoze 2020. Napomena: Države su poredane silaznim redoslijedom veličine državnog duga kao udjela u njihovu BDP-u u 2019. Izvor: Izračuni službi Komisije Napomena: Bruto potrebe za financiranjem izračunavaju se kao zbroj fiskalnog deficita, prilagodbi stanja i tokova i amortizacija duga. Države su poredane silaznim redoslijedom potreba države za financiranjem kao udjela u njihovu BDP-u u 2019. 3.4. Financijski sektor Bankarski sektor EU-a proteklih je godina znatno ojačao unatoč preostalim problemima povezanima s niskom profitabilnosti i neprihodonosnim kreditima u nekoliko država članica. ·Bankarski sektor EU-a u boljem je stanju nego na početku svjetske financijske krize. Udio neprihodonosnih kredita znatno se smanjio, osobito u državama u kojima je bio viši. Stope osnovnog kapitala prestale su rasti 2018. nakon što su u svim državama članicama dosegnule razine iznad regulatornih zahtjeva. Osim toga, zaštitni slojevi likvidnosti banaka znatno su jači nego prije deset godina. Rast obveza financijskog sektora ostao je ograničen u 2019., a samo je Mađarska premašila prag iz tablice rezultata. ·U okruženju niskih kamatnih stopa bankarski sektor EU-a i dalje je suočen s niskim razinama profitabilnosti, koja je dodatno oslabila u 2019. Čini se da je profitabilnost posebno niska u Cipru, Njemačkoj, Grčkoj, Irskoj i Portugalu. Kad je riječ o stopama kapitala, one su relativno niže u Njemačkoj, Grčkoj, Mađarskoj, Portugalu i Španjolskoj. ·Nekoliko država članica EU-a suočeno je s kombinacijom niske profitabilnosti, ispodprosječnog udjela kapitala i visokog udjela neprihodonosnih kredita (grafikon 28 i grafikon 29). U Grčkoj se udio neprihodonosnih kredita smanjio, ali je i dalje oko 35 %, profitabilnost je tek neznatno pozitivna, a stope kapitala su među najnižima u EU-u. Ciparske banke zabilježile su znatna poboljšanja u pogledu vrlo visokog udjela neprihodonosnih kredita, koji je pao ispod 20 %, a profitabilnost banaka bila je pozitivna, ali ispod prosjeka EU-a. U Italiji, Bugarskoj i Portugalu udio neprihodonosnih kredita posljednjih se godina znatno smanjio, te se nastavio smanjivati u 2019., iako umjerenije, i pao ispod razine od 7 %. Stope kapitala ispodprosječne su u Italiji i Portugalu, a niža je i profitabilnost, posebno u Portugalu. Šok koji je izazvala bolest COVID-19 vjerojatno će znatno utjecati na kvalitetu imovine, profitabilnost i kapital banaka. Njegove posljedice još nisu vidljive, a s obzirom na opsežne mjere potpore možda će trebati vremena da postanu potpuno vidljive. Šok uzrokovan bolešću COVID-19 znatno je opteretio gospodarske izglede, a određene su banke znatno izložene sektorima koji su nerazmjerno pogođeni krizom. Visoka likvidnost koju su osigurale središnje banke pomogla je da se ograniči kreditna kriza nakon izbijanja bolesti COVID-19, a obustava isplata dividendi i određeno privremeno regulatorno ublažavanje daju bankama dodatan manevarski prostor. Međutim, postoji niz izazova koji mogu utjecati na bilance i kapital banaka: ·Porast razine neprihodonosnih kredita. Poteškoće u otplati duga s kojima se suočavaju nefinancijska poduzeća čija je profitabilnost najviše pogođena krizom uzrokovanom bolešću COVID-19 najvjerojatnije će dovesti do povećanja razine neprihodonosnih kredita. Očekuje se povećanje broja stečaja, posebno u sektorima u kojima su mogućnosti za smanjenje fizičkog razmaka manje. Činjenica da su prihodi kućanstava i izgledi za zapošljavanje dovedeni u pitanje znači i da bi znatan dio hipotekarnih kredita mogao postati neprihodonosan. Osim toga, u državama s naslijeđenim problemima banke će teže prodavati postojeće neprihodonosne kredite. Zbog moratorija otplate su već počele kasniti. Budući da je na snazi moratorij, krediti koji bi se inače smatrali neprihodonosnim kreditima trenutačno se ne mogu klasificirati u tu skupinu. Podaci dostupni za uzorak sistemskih banaka u EU-u upućuju na to da se razina neprihodonosnih kredita prestala smanjivati od drugog tromjesečja 2020.. Okvirne procjene mogućeg razvoja udjela neprihodonosnih kredita upućuju na znatno povećanje. ·Očekuje se da će se profitabilnost banaka iz EU-a dodatno pogoršati. Očekuje se daljnji pad profitabilnosti zbog smanjene potražnje za kreditima, smanjenih kamatnih marži i kreditnih gubitaka. U skladu s tim, vrednovanja vlasničkog kapitala banaka zabilježila su znatan pad nakon izbijanja bolesti COVID-19. Vrednovanja vlasničkog kapitala banaka stagnirala su već u 2019. i zabilježila znatan pad u ožujku 2020. u trenutku izbijanja bolesti COVID-19, a nakon toga su se tek neznatno oporavila, pri čemu jasno zaostaju za rezultatima europskih burzovnih indeksa. ·Vrednovanje imovine. Banke apsorbiraju veliki udio državnih obveznica. Financijske institucije koje posluju s državnim obveznicama u državama s nestabilnijim javnim financijama mogle bi biti izložene negativnoj povratnoj sprezi između banaka i država. Osim toga, usporavanje potražnje na tržištima nekretnina, posebno poslovnih nekretnina, moglo bi dovesti do smanjenja vrijednosti hipotekarnog kolaterala i nastanka povratne sprege između cijena stambenih nekretnina, bilanci banaka i dostupnosti hipotekarnih kredita.

Zbog te krize dodatno će se produljiti razdoblje niskih kamatnih stopa, što može negativno utjecati na nebankarski financijski sektor. Budući da okruženje niskih prinosa posebno utječe na niskorizičnu financijsku imovinu, pod pritiskom je i profitabilnost i bilanca nebankarskih financijskih institucija koje veliki dio svojeg portfelja ulažu u niskorizičnu imovinu, kao što su osiguravajuća društva, osobito ona u sektoru životnog osiguranja, i mirovinski fondovi. U potrazi za prinosom mnoge su nebankarske financijske institucije povećale svoju financijsku polugu i izloženost rizičnijoj imovini kojoj su cijene pale nakon izbijanja bolesti COVID-19, što je posebno investicijskim fondovima prouzročilo znatne gubitke od usklađenja vrijednosti. Očekuje se i da će nedavna kretanja negativno utjecati na sektor osiguranja. Grafikon 28.: Profitabilnost i kapital bankarskog sektora Izvor: ESB, izračuni službi Komisije. Napomena: Prosječne vrijednosti za europodručje na grafikonu 28 . nisu ponderirane veličinom gospodarstva. Podaci o bruto neprihodonosnim dužničkim instrumentima za 2008. nisu dostupni za Hrvatsku, Češku, Irsku, Sloveniju i Švedsku. U grafikonu 29, podaci za 2008. i „povećanje do najveće vrijednosti” odnose se na udio bruto neprihodonosnih dužničkih instrumenata u ukupnim bruto dužničkim instrumentima; udjeli neprihodonosnih kredita prikazani su za prvo tromjesečje 2018. i prvo tromjesečje 2019.; brojevi ispod oznaka država označavaju godinu u kojoj su zabilježeni najveći udjeli neprihodonosnih dužničkih instrumenata.



Okvir 2.: Kretanja u području zapošljavanja i socijalnih pitanja U 2019. stanje na tržištima rada u EU-u nastavilo se poboljšavati usprkos tome što se europsko gospodarstvo već počelo usporavati. Zaposlenost u EU-u dodatno je porasla 2019. te je ostvaren novi rekord u broju zaposlenih osoba. U 2019. stopa zaposlenosti povećala se u gotovo svim državama članicama. Bugarska je zabilježila najveći porast stope zaposlenosti (2,4 postotna boda), a slijede je Cipar (1,9 postotnih bodova), Grčka (1,6 postotnih bodova) i Hrvatska (1,5 postotnih bodova). Nezaposlenost je i dalje padala u gotovo svim državama članicama te je u prosincu 2019. dosegla najnižu stopu od 2000. (6,5 %), a sve su zemlje ušle u 2020. s najnižom stopom nezaposlenosti od 2013. Pad je bio posebno intenzivan u zemljama s visokom stopom nezaposlenosti, kao što su Grčka i Hrvatska (–2 postotna boda), Cipar (–1,3 postotna boda) i Španjolska (–1,2 postotna boda), dok se u Švedskoj stopa nezaposlenosti povećala za 0,4 postotna boda, a u Luksemburgu i Litvi kretala se oko razine iz 2018., iako s relativno niskih razina u sva tri slučaja. Stoga su se razlike u stopama nezaposlenosti među zemljama znatno smanjile, ali su i dalje bile znatne prije izbijanja bolesti COVID-19. Stope aktivnosti pokazale su se prilično otpornima na usporavanje koje je započelo prije pandemije, a dugotrajna nezaposlenost i nezaposlenost mladih poboljšale su se više nego preostali pokazatelji tržišta rada. Stopa aktivnosti (dobna skupina 15–64 godine) smanjila se 2019. samo u Francuskoj (–0,4 postotna boda), Latviji (–0,2 postotna boda) i Estoniji (–0,2 postotna boda). Razlika između zemalja s najnižom i najvišom stopom aktivnosti ostala je uglavnom nepromijenjena i iznosila je oko 16 postotnih bodova. Dugotrajna nezaposlenost smanjila se 2019. u svim državama članicama i u svim državama zabilježene su niže stope nego prije tri godine. Najviše stope dugotrajne nezaposlenosti zabilježene su u Grčkoj (12,2 % aktivnog stanovništva), Italiji (5,6 %) i Španjolskoj (5,3 %). U gotovo svim zemljama EU-a stopa nezaposlenosti mladih pala je u trogodišnjem razdoblju do 2019.; međutim, ona je i dalje bila viša od 30 % u Grčkoj i Španjolskoj, a u Italiji neznatno ispod te razine. Istodobno 10,1 % mladih u EU-u (dobna skupina 15–24) u 2019. nije bilo zaposleno ni u sustavu obrazovanja ili osposobljavanja (NEET), a u nekoliko država članica (među ostalim u Bugarskoj, Hrvatskoj, Cipru, Francuskoj, Grčkoj, Mađarskoj, Irskoj, Italiji, Rumunjskoj, Slovačkoj i Španjolskoj) zabilježene su stope veće od 10 %. Siromaštvo i socijalna isključenost dodatno su se smanjili u 2019., ali su i dalje visoki u nekoliko država članica. Udio osoba kojima prijeti siromaštvo ili socijalna isključenost (AROPE) u EU-u dodatno se smanjio u 2019. na 21,4 %. U trogodišnjem razdoblju do 2019. u svim su zemljama zabilježena smanjenja, osim u Švedskoj i Luksemburgu, u kojima su zabilježena povećanja, iako s relativno niskih razina. Unatoč znatnom padu stope AROPE s gotovo 39 % na 32,5 %, Bugarska i dalje bilježi najvišu razinu u EU-u, a slijede je Rumunjska i Grčka, obje iznad 30 %, dok su Španjolska, Latvija i Litva zabilježile stope iznad 25 %. Međutim, pandemija bolesti COVID-19 drastično je promijenila izglede. U roku od nekoliko tjedana izgledi za 2020. znatno su se pogoršali. U drugom tromjesečju 2020. BDP je bio gotovo 15 % niži nego krajem 2019. (18 % za europodručje), a zaposlenost se smanjila za 3 % odnosno 6 milijuna manje zaposlenih (2,9 % za e