Države članice u izvješću o okolišu uvijek razmatraju „nultu alternativu”, no imaju različite pristupe provedbi. Neke države članice gledaju na to kao na jedno od razumnih alternativnih rješenja, dok je drugima to samostalni dio izvješća o okolišu koji nije neizostavno povezan s razumnim alternativnim rješenjima, već s postojećim stanjem.

3.1. Direktiva o procjeni učinka na okoliš

Člankom 11. stavkom 2. predviđeno je da se postupak strateške procjene utjecaja na okoliš mora provesti ne dovodeći u pitanje bilo kakve zahtjeve u okviru Direktive o procjeni učinka na okoliš ili bilo kojeg drugog dijela zakonodavstva EU-a. Sudskom praksom SEU-a potvrđeno je da se procjenama učinka na okoliš u okviru Direktive o procjeni učinka na okoliš ne dovode u pitanje posebni zahtjevi Direktive o strateškoj procjeni utjecaja na okoliš te se nije moguće osloboditi obveze provođenja procjene utjecaja na okoliš u okviru Direktive o strateškoj procjeni utjecaja na okoliš ako je potrebna sukladnost s okolišnim aspektima koji su svojstveni toj Direktivi. Osim toga SEU je potvrdio da se postupci u okviru tih dviju Direktiva razlikuju zbog niza razloga. Stoga je potrebna istovremena usklađenost sa zahtjevima obiju Direktiva.

U praksi se pokazalo da je granica između tih dvaju postupaka ponekad nejasna i da se oni preklapaju, posebno u pogledu planova, programa i projekata povezanih s uporabom zemljišta i/ili prostornim planiranjem. To je zato što te vrste planova, programa i projekata mogu imati karakteristike i planova i programa i projekata. U međuvremenu, strateška procjena utjecaja na okoliš najčešće je potrebna za planove i programe povezane s uporabom zemljišta i prostornim planiranjem. U takvim je postupcima procjene potrebno osigurati sukladnost i s Direktivom o procjeni učinka na okoliš i Direktivom o strateškoj procjeni utjecaja na okoliš, posebno ako su se države članice odlučile za koordinirane postupke.

Države članice imaju slobodu odabrati koordinirane ili zajedničke postupke, a samo ih je 10 država članica unijelo u nacionalno zakonodavstvo.

3.2. Direktiva o staništima

Mnoge države članice smatraju da ne postoji rizik udvostručavanja primjerene procjene na temelju članka 6. stavka 3. Direktive o staništima sa strateškom procjenom utjecaja na okoliš. Razlog tome su različita područja primjene i međudjelovanja tih dvaju postupaka. SEU je pojasnio da se Direktiva o strateškoj procjeni utjecaja na okoliš neovisno primjenjuje ako su za planove i programe zadovoljeni preduvjeti za obaveznu ocjenu u okviru Direktive o staništima.

4. Planovi i programi koji se sufinanciraju iz Europskih strukturnih i investicijskih fondova (2014-2020)

Člankom 3. stavkom 9. Direktive propisano je da se ona primjenjuje na planove i programe koje sufinancira EU. Pet relevantnih europskih strukturnih i investicijskih fondova za programsko razdoblje 2014. – 2020. uređeno je Uredbom o zajedničkim odredbama i uredbama specifičnima za pojedine fondove. Direktiva o strateškoj procjeni utjecaja na okoliš primijenjena je na većinu sufinanciranih programa u razdoblju od 2014. do 2020. s obzirom na to da se njima određuje okvir za buduće odobravanje provedbe projekata.

Primjena Direktive o strateškoj procjeni utjecaja na okoliš unaprijeđena je s pomoću Uredbe o zajedničkim odredbama na dva načina. Na temelju članka 55. stavka 4. te Uredbe „evaluacije uključuju, prema potrebi, zahtjeve za stratešku procjenu utjecaja na okoliš“. Komisija je izradila smjernice kako bi se olakšala ex ante evaluacija. Smjernicama se propisuje da stratešku procjenu utjecaja treba provesti u ranoj fazi izrade planova i programa i završiti je prije njihova donošenja.

Osim toga Uredbom o zajedničkim odredbama uvedeni su ex ante uvjeti kao novost u programskom razdoblju 2014. – 2020. Svrha je ex ante uvjeta osiguravanje preduvjeta za djelotvorno i učinkovito korištenje sredstava sufinanciranja EU-a te djelotvornu i učinkovitu primjenu Direktive o procjeni učinka na okoliš i Direktive o strateškoj procjeni utjecaja na okoliš. Opći ex ante uvjeti uključuju mehanizme kojima se osigurava učinkovita primjena Direktive o strateškoj procjeni utjecaja na okoliš. Neke su države članice morale izmijeniti svoje nacionalno zakonodavstvo. Zahvaljujući tome pojednostavljen je regulatorni okvir koji se odnosi na donošenje odluka o zaštiti okoliša te su poboljšani znanje i vještine tijela koja primjenjuju Direktivu. Uredbom je uveden i tematski ex ante uvjet za sektor prijevoza kojim se traže opsežni planovi i programi za ulaganje u prometni sektor koji ispunjavaju pravne zahtjeve Direktive o strateškoj procjeni utjecaja na okoliš.

Gotovo sve su države članice ispunile opće ex ante uvjete u okviru te Direktive. Većina država članica navela da se postupak strateške procjene utjecaja na okoliš složen zbog općenite i višesektorske prirode programa u okviru ESIF-a te je često morao biti ubrzan. Države članice istaknule su da su dostupne informacije o mogućim značajnim učincima planova i programa u vrijeme njihove pripreme i donošenja uglavnom općenite. To je bilo posebno problematično prilikom procjene učinaka prekograničnih programa. Nekoliko država članica osmislilo je posebne smjernice za provođenje strateških procjena utjecaja na okoliš za planove i programe u okviru ESIF-a. Većina država članica oslanjala se na smjernice koje je pružila Komisija.

5. Učinkovitost Direktive o strateškoj procjeni utjecaja na okoliš

Učinkovitost provedbe Direktive može se ocijeniti s obzirom na njezin potencijal da utječe na postupak planiranja i konačni sadržaj planova i programa. Sve su države članice prepoznale da je postupak strateške procjene utjecaja na okoliš utjecao na njihovo planiranje barem u nekoj mjeri i da je njime poboljšana kvaliteta planova i programa. Države članice i oni koji provode procjenu slažu se da je postupak učinkovitiji ako postoji politička volja da se učinkovito utječe na postupak planiranja. Na taj se način osigurava da su pitanja okoliša u potpunosti uključena u postupke planiranja i donošenja odluka.

Mnoge su države članice istaknule su da će postupak strateške procjene utjecaja na okoliš više utjecati na male i regionalne planove i programe (primjerice povezane s uporabom zemljišta) nego na nacionalne planove i programe za koje se odluke često donose na političkoj razini te stoga teško mogu biti revidirane u okviru postupka strateške procjene utjecaja na okoliš. Primjerice, većina država članica potvrdila je da primjereno razmatranje alternativnih rješenja može utjecati na sadržaj planova i programa, no alternativna rješenja u praksi se usmjeravaju uglavnom na smanjenje ili ublažavanje negativnih učinaka. Međutim i takvim se mjerama može učinkovito osigurati zaštitu okoliša.

Mnoge su države članice potvrdile ulogu javnih savjetovanja u povećanju transparentnosti i vjerodostojnosti procjene. To je važno zato što se rezultati procjene trebaju uzeti u obzir u konačnoj odluci prilikom donošenja planova i programa. Međutim, nakon deset godina provedbe Direktive države članice primijetile su da mjera u kojoj će se rezultati strateške procjene utjecaja na okoliš uzeti u obzir u konačnoj odluci o planovima i programima često ovisi o specifičnim aspektima donošenja odluka te da to može varirati od predanog promišljanja rezultata procjene do tretiranja procjene kao puke proceduralne formalnosti.

6. Zaključci

U razdoblju od 2007. do 2014. države članice nisu naišle na značajne probleme u provedbi. Sudskom praksom SEU-a pojašnjeni su zahtjevi Direktive. Države članice ojačale su provedbu Direktive i stekle više iskustva u njezinoj primjeni. Po potrebi su izmijenile svoje nacionalno zakonodavstvo kako bi se osigurala usklađenost s Direktivom.

Stupanj provedbe Direktive u državama članicama ovisi o različitim upravnim i pravnim aranžmanima za njezinu primjenu. Neke se poteškoće u primjeni odnose na različite elemente postupka strateške procjene utjecaja na okoliš (primjerice kvaliteta i dostupnost informacija za izvješće o okolišu). To je posebno relevantno za planove i programe koji se odnose na širok opseg pitanja (npr. nacionalni i sektorski). I dalje postoje nejasnoće u pogledu nekih ključnih pojmova kao što su „razumna alternativna rješenja”. Premda su neki od tih problema riješeni smjernicama, međudjelovanje Direktive o procjeni učinka na okoliš i Direktive o strateškoj procjeni utjecaja na okoliš predstavlja izazov, posebno za planove i programe koji imaju karakteristike projekta.

Sve bi države članice trebale nastaviti s provedbom kako bi se osigurala usklađenost s Direktivom o strateškoj procjeni utjecaja na okoliš. Prema potrebi trebale bi poduzimati i proaktivne inicijative, kao što su razvoj smjernica, osposobljavanje, razmjena informacija i uspostavljanje baza podataka o informacijama o okolišu. Na temelju ovog izvješća Komisija će u predstojećoj evaluaciji razmotriti kako povećati pozitivne učinke Direktive i bolje dokazati njezinu dodanu vrijednost EU-a, učinkovitost i djelotvornost.