EUROPSKA KOMISIJA Bruxelles, 10.12.2020. COM(2020) 798 final 2020/0353(COD) Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o baterijama i otpadnim baterijama, stavljanju izvan snage Direktive 2006/66/EZ i izmjeni Uredbe (EU) br. 2019/1020 (Tekst značajan za EGP) {SEC(2020) 420 final} - {SWD(2020) 334 final} - {SWD(2020) 335 final}



OBRAZLOŽENJE 1.KONTEKST PRIJEDLOGA •Razlozi i ciljevi prijedloga Razvoj i proizvodnja baterija strateški su imperativi za Europu u kontekstu prelaska na čistu energiju. Ujedno su i važan element europskog automobilskog sektora. U EU-u iz prometa dolazi otprilike četvrtina emisija stakleničkih plinova i on je glavni uzrok onečišćenja zraka u gradovima. Raširenijom uporabom električnih vozila smanjit će se emisije stakleničkih plinova i štetne emisije iz cestovnog prometa. Očekuje se da će u EU-u od 2020. do 2030. doći do znatnog povećanja elektrifikacije osobnih automobila, kombija, autobusa i, u manjoj mjeri, kamiona. To povećanje uglavnom je potaknuto zakonodavstvom EU-a kojim se postavljaju norme za emisije CO2 za proizvođače vozila, kao i zakonodavstvom EU-a kojim se postavljaju minimalni ciljevi za javnu nabavu čistih vozila. Uslijedit će elektrifikacija nekih stambenih usluga, kao što je pohrana energije ili grijanje, čime će se doprinijeti daljnjem smanjenju emisija. Prema procjenama Svjetskog gospodarskog foruma na globalnoj razini potrebno je proizvoditi 19 puta više baterija kako bi se ubrzao prelazak na gospodarstvo s niskom razinom emisija ugljika. Cilj je ove inicijative modernizirati zakonodavni okvir EU-a za baterije. Ona je sastavni dio zelenog plana EU-a, nove strategije rasta Unije čiji je cilj pretvoriti EU u moderno, resursno učinkovito i konkurentno gospodarstvo u kojem: i. do 2050. neće biti neto emisija stakleničkih plinova, ii. gospodarski rast neće biti povezan s uporabom resursa te iii. nijedna osoba ni mjesto neće biti zanemareni. Nadovezuje se na obveze i izvješća koje je donijela Europska komisija, uključujući strateški akcijski plan za baterije, novi akcijski plan za kružno gospodarstvo, novu industrijsku strategiju za Europu te strategiju za održivu i pametnu mobilnost, čiji je cilj smanjiti emisije stakleničkih plinova povezane s prometom za 90 % do 2050. Uz rad Komisije, i Vijeće i Parlament pozvali su na djelovanje kako bi se podržao prelazak na elektromobilnost, ugljično neutralnu pohranu energije i održivi lanac vrijednosti baterija. Europska investicijska banka najavila je da očekuje da će se njezina financijska potpora za projekte povezane s baterijama povećati na više od milijardu EUR u 2020. Ta je inicijativa usmjerena na tri skupine međusobno vrlo usko povezanih problema u pogledu baterija. ·Prva skupina odnosi se na nedostatak okvirnih uvjeta za poticanje ulaganja u proizvodni kapacitet za održive baterije. Ti su problemi povezani s neučinkovitim funkcioniranjem jedinstvenog tržišta i nepostojanjem dovoljno ujednačenih uvjeta tržišnog natjecanja zbog različitih regulatornih okvira na unutarnjem tržištu. Među uzrocima toga nalaze se neujednačena provedba Direktive o baterijama te nedostatak pouzdanih i usporedivih informacija na razini EU-a. ·Druga skupina problema odnosi se na neoptimalno funkcioniranje tržištâ recikliranja i nedovoljno zatvorene petlje materijala, što ograničava potencijal EU-a da ublaži rizik opskrbe sirovinama. U postojećem regulatornom okviru postoji niz nedostataka. U njih se ubrajaju manjak jasnih i dovoljno usklađenih pravila te odredbe iz Direktive o baterijama kojima se ne uzima u obzir nedavni tehnološki i tržišni razvoj. Oni smanjuju profitabilnost djelatnosti recikliranja i otežavaju ulaganja u nove tehnologije i dodatni kapacitet za recikliranje baterija u budućnosti. ·Treća skupina problema odnosi se na rizike za društvo i okoliš koji trenutačno nisu obuhvaćeni zakonodavstvom EU-a o okolišu. U te se probleme ubrajaju: i. nedostatak transparentnosti kad je riječ o nabavljanju sirovina, ii. opasne tvari te iii. neiskorišteni potencijal za kompenzaciju utjecaja životnih ciklusa baterija na okoliš. Temeljni su uzročnici tih problema nefunkcioniranje tržišta i nedostatno informiranje. Oba su ta čimbenika povezana s funkcioniranjem jedinstvenog tržišta. Pogoršava ih i treći čimbenik – složenost lanaca vrijednosti baterija. Ovaj prijedlog ima tri cilja: 1. bolje funkcioniranje unutarnjeg tržišta (uključujući proizvode, procese, otpadne baterije i reciklate) osiguravanjem jednakih uvjeta tržišnog natjecanja s pomoću zajedničkog skupa pravila, 2. promicanje kružnog gospodarstva i 3. smanjenje učinaka na okoliš i društvo u svim fazama životnog ciklusa baterija. Ta su tri cilja međusobno usko povezana. •Dosljednost s postojećim odredbama politike u tom području Postojeći regulatorni okvir obuhvaća samo završnu fazu životnog ciklusa baterija putem Direktive o baterijama. U EU-u trenutačno ne postoje pravne odredbe kojima bi se obuhvatili drugi aspekti faza proizvodnje i uporabe baterija, kao što su elektrokemijska učinkovitost i trajnost, emisije stakleničkih plinova ili odgovorna nabava. U skladu s načelom „jedan za jedan”, predložena Uredba trebala bi zamijeniti postojeću Direktivu o baterijama. Prijedlog je u potpunosti u skladu s postojećim zakonodavstvom EU-a o okolišu i otpadu. Njime se nadopunjuje to zakonodavstvo, među ostalim: Direktiva 2000/53/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 18. rujna 2000. o otpadnim vozilima, Direktiva 2008/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008. o otpadu, Direktiva 2012/19/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 4. srpnja 2012. o otpadnoj električnoj i elektroničkoj opremi (OEEO), Direktiva 2011/65/EU o ograničenju uporabe određenih opasnih tvari u električnoj i elektroničkoj opremi, Direktiva 2010/75/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 24. studenoga 2010. o industrijskim emisijama (integrirano sprečavanje i kontrola onečišćenja) i Uredba (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH). Ovim prijedlogom uvode se postupni zahtjevi za smanjenje ugljičnog otiska tijekom životnog ciklusa baterija. U tom kontekstu rad na smanjenju ugljičnog otiska u proizvodnom procesu neizravno će dovesti do promicanja proizvodnje energije iz obnovljivih izvora.

•Dosljednost u odnosu na druge politike Unije Inicijativa je u skladu s međunarodnim obvezama EU-a u području trgovinske politike, posebno s obzirom na to da osigurava nepostojanje diskriminacije između proizvoda proizvedenih u EU-u i uvezenih proizvoda. U inicijativi se u potpunosti uvažava načelo inovativnosti i povezane poticajne mjere u okviru EU-ova financiranja istraživanja i razvoja u skladu s programom Obzor 2020. Drugi je cilj prijedloga osigurati jednostavne i jasne obveze praćenja i izvješćivanja, čime se ograničava administrativno opterećenje država članica u skladu s pristupom EU-a za bolju regulativu te provjerom prikladnosti izvješćivanja i praćenja. 2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST •Pravna osnova Prijedlog se temelji na članku 114. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), koji se mora upotrebljavati za mjere s ciljem uspostave ili osiguravanja funkcioniranja jedinstvenog tržišta. To je promjena u odnosu na trenutačnu pravnu osnovu budući da se Direktiva 2006/66/EZ o baterijama temeljila na članku 175. Ugovora o osnivanju Europske zajednice (sada članak 191. UFEU-a) i na članku 95. Ugovora o osnivanju Europske zajednice (sada članak 114. UFEU-a) za utvrđene odredbe povezane s proizvodima. Prijedlog je usmjeren na niz važnih problema povezanih s jedinstvenim tržištem. U njih se ubrajaju: i. nejednaki uvjeti tržišnog natjecanja za baterije stavljene na tržište s obzirom na to da se primjenjiva pravila mogu različito tumačiti, ii. prepreke funkcioniranju tržištâ recikliranja, iii. neujednačena provedba Direktive o baterijama, iv. prijeka potreba za velikim ulaganjima kao odgovor na promjene na tržištu, v. potreba za ekonomijama razmjera i vi. potreba za stabilnim i potpuno usklađenim regulatornim okvirom. Istovremeno postoje brojni ekološki problemi povezani s proizvodnjom i uporabom baterija te upravljanjem baterijama na kraju životnog vijeka. Svi ekološki problemi koji nisu izravno obuhvaćeni pravnom stečevinom EU-a u području okoliša i za koje je stoga potrebna regulatorna intervencija mogu se povezati s funkcioniranjem jedinstvenog tržišta. Jedan su takav problem negativni učinci na okoliš uzrokovani opasnim tvarima koje se nalaze u baterijama kad se one ne zbrinjavaju na ispravan način, što je problem koji se može riješiti pravilnim skupljanjem i recikliranjem prijenosnih baterija. Jedan od razloga za niske razine skupljanja prijenosnih baterija leži u tome što uspostavljanje sustavâ skupljanja podrazumijeva trošak, a na jedinstvenom se tržištu načelo „onečišćivač plaća” ne provodi na primjeren ni usklađen način. Razine skupljanja koje su niže od optimalnih problematične su i sa stajališta poslovne profitabilnosti. Razlog leži u tome što tehnologije recikliranja zahtijevaju veliki kapital i stoga su im potrebne znatne ekonomije razmjera, koje u nekim slučajevima premašuju nacionalna tržišta EU-a. Drugi je problem neuspjeh u smanjenju ukupnog utjecaja baterija na okoliš povećanjem kružne dimenzije lanca vrijednosti baterija. I u tom je slučaju glavni uzrok problema nefunkcioniranje tržišta. Poticaji (i informacije) nisu ujednačeni među različitim subjektima u lancu vrijednosti. Kad je riječ o tržištu prenamijenjenih baterija za električna vozila, nema pravne sigurnosti u pogledu statusa otpada iskorištenih baterija ni odgovarajućih informacija za predviđanje ponašanja baterija. Stoga je cilj prijedloga osigurati provedbu zajedničkih pravila za gospodarske subjekte na jedinstvenom tržištu te izbjeći narušavanje tržišnog natjecanja. Mjerama će se dovesti do daljnjeg usklađivanja: i. zahtjevâ za proizvod za baterije koje se stavljaju na tržište Unije te ii. razine usluga gospodarenja otpadom koje pružaju poduzeća. Prijedlogom će se utvrditi i zahtjevi za osiguravanje tržišta sekundarnim sirovinama koje dobro funkcionira te istodobno spriječiti i smanjiti utjecaji na okoliš koji su posljedica proizvodnje i uporabe baterija (kao i njihove obrade na kraju životnog vijeka, uključujući recikliranje). Time će se u čitavoj Europi promicati kružna industrija baterija i izbjeći fragmentacija uslijed potencijalno različitih nacionalnih pristupa. Proizvodnja i uporaba baterija, njihov temeljni lanac vrijednosti te postupanje s baterijama na kraju životnog vijeka međusektorska su pitanja koja utječu na mnoga područja politike. Stoga, povrh ostvarivanja ciljeva unutarnjeg tržišta, prijedlogom će se doprinijeti i ciljevima povezanima s okolišem, prometom, djelovanjem u području klime, energetikom i međunarodnom trgovinom. Analiza učinaka predloženih mjera pokazuje da u većini slučajeva prevladavaju ciljevi unutarnjeg tržišta i da ih nadopunjuju koristi za okoliš. Stoga je primjereno služiti se člankom 114. UFEU-a kao jedinom pravnom osnovom. •Supsidijarnost (za neisključivu nadležnost) Utvrđivanje zajedničkih zahtjeva na razini EU-a kojima se obuhvaća čitav životni ciklus baterija ima jasnu dodanu vrijednost. Od presudne je važnosti osigurati da proizvođači, uvoznici i gospodarski subjekti općenito budu obvezani usklađenim zahtjevima koje je potrebno ispuniti pri i. stavljanju baterije na tržište Unije te ii. davanju informacija kupcima na cijelom jedinstvenom tržištu. I subjekti za recikliranje moraju moći djelovati u skladu s ujednačenim zahtjevima koji se na jednak način primjenjuju na sva poduzeća za recikliranje u EU-u. Ako izostane intervencija na razini EU-a kojom se postavljaju usklađena pravila, intervencije na nacionalnoj razini dovele bi do neusklađenosti zahtjevâ za gospodarske subjekte. Razvoj održivog lanca vrijednosti baterija zahtijeva veliki kapital i ekonomije razmjera koje premašuju mogućnosti nacionalnih gospodarstava. Da bi se to ostvarilo, potrebno je usklađeno jedinstveno tržište koje dobro funkcionira u svim državama članicama i na kojem svi gospodarski subjekti u lancu vrijednosti baterija podliježu istim pravilima. Uz to, potrebna su zajednička pravila za prelazak na kružno gospodarstvo, kojim će se doprinijeti poticanju inovativnih i održivih poslovnih modela, proizvoda i materijala u Europi. Te ciljeve ne mogu samostalno postaviti države članice: zbog opsega potrebnog djelovanja to se može bolje postići na razini Unije. Stoga je ujednačeno djelovanje na razini EU-a opravdano i nužno. •Proporcionalnost Predloženim mjerama ne prelazi se ono što je nužno za pružanje regulatorne sigurnosti potrebne za poticanje velikih ulaganja u kružno gospodarstvo te se pritom osigurava visoka razina zaštite zdravlja ljudi i okoliša. Predložena opcija politike općenito donosi postupnu promjenu u usporedbi s postojećim regulatornim i institucionalnim okvirom (tj. trenutačnom Direktivom o baterijama). Kad je riječ o ranijim fazama lanca vrijednosti za koje trenutačno ne postoji zakonodavstvo EU-a, predložene se promjene većinom zadržavaju na razini zahtjeva u pogledu informacija i osnovnih zahtjeva za stavljanje baterija na tržište EU-a. Za neke se od predloženih opcija politike u procjeni učinka ustanovilo da bi se postepenim pristupom najbolje slijedilo načelo proporcionalnosti. Stoga je u prijedlog uključeno postupno povećanje ambicije i zahtjeva u nizu područja. Takav je slučaj, primjerice, za odredbu o zahtjevima u pogledu učinkovitosti i trajnosti za punjive industrijske baterije. Ta odredba kao prvi korak uključuje obveze povezane s informacijama te se njome neće zahtijevati utvrđivanje relevantnih minimalnih vrijednosti dok ne bude dostupno više informacija. •Odabir instrumenta

Evaluacija Direktive o baterijama i analiza koja je prethodila procjeni učinka pokazale su da se usklađivanje može bolje postići uredbom, za razliku od prijašnjeg ograničenijeg pristupa na temelju direktive. Različite nacionalne mjere za skupljanje i oporabu otpada dovele su do neusklađenog regulatornog okvira za gospodarske subjekte i proizvođače. Te postojeće prepreke u obliku različitih nacionalnih regulatornih okvira mogu se otkloniti samo detaljnijim, usklađenijim pravilima o organizaciji procesâ skupljanja i oporabe te povezanim odgovornostima. Takva detaljna i usklađena pravila trebala bi uključivati zahtjeve koji se izravno primjenjuju na poduzeća. Uredbom će se utvrditi izravni zahtjevi za sve subjekte, čime će se pružiti potrebna pravna sigurnost i mogućnost provedbe u potpunosti integriranog tržišta u cijelom EU-u. Uredbom se ujedno osigurava da se obveze provode istodobno i na isti način u svih 27 država članica. Tim će se instrumentom utvrditi i niz mandata za Komisiju radi osmišljavanja provedbenih mjera. Tim će se provedbenim mjerama Komisiji omogućiti da prema potrebi dodatno razradi uredbu, čime se omogućava pravodobnije utvrđivanje zajedničkih pravila. Uredbom će se i smanjiti nesigurnost u pogledu vremenskih okvira tijekom postupka prenošenja povezanog s direktivama u ovakvom području u kojem su vrijeme i pravna sigurnost od presudne važnosti zbog predviđenog povećanja tržišta i zbog općenitijih promjena tržišne dinamike. 3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENA UČINKA •Ex post evaluacije/provjere primjerenosti postojećeg zakonodavstva Komisija je u travnju 2019. objavila evaluaciju Direktive o baterijama, u skladu sa svojim smjernicama za bolju regulativu i uzimajući u obzir specifikacije iz članka 23. Direktive o baterijama. Glavni nalazi evaluacije sažeti su u Prilogu 6. procjeni učinka te su upotrijebljeni u analizi (posebice u odjeljku o definiciji problema). Ovaj prijedlog politike uključuje mjere usmjerene na područja utvrđena u evaluaciji Direktive o baterijama u kojima nedostatak usklađenosti ili nedovoljno detaljne odredbe dovode do fragmentiranih ishoda na jedinstvenom tržištu. Oni narušavaju jednake uvjete tržišnog natjecanja jer ne omogućavaju jasnoću ni troškovnu učinkovitost (npr. organizacije za odgovornost proizvođača). Prijedlog uključuje i niz mjera kojima se osigurava da regulatorno okruženje bude aktualno i svrsishodno za suočavanje s tehnološkim novitetima kao što su baterije za električna vozila, električne bicikle i električne romobile ili mogućnost prenamjene industrijskih baterija. •Savjetovanja s dionicima U skladu sa smjernicama za bolju regulativu održano je nekoliko aktivnosti savjetovanja. Kratak opis tih aktivnosti savjetovanja nalazi se u natuknicama u nastavku. ·U okviru pripreme regulatorne inicijative o zahtjevima u pogledu održivosti za baterije, u organizaciji Glavne uprave GROW održan je od lipnja do studenoga 2019. prvi krug savjetovanja. Sastojao se od otvorenog javnog savjetovanja, u kojem je zaprimljeno 180 doprinosa, te triju javnih sastanaka s dionicima o rezultatima dviju studija izvedivosti. ·Nakon političke odluke da se Direktiva o baterijama zamijeni jednim pravnim instrumentom, u koji će biti uključeni zahtjevi u pogledu održivosti za punjive baterije, na kojima je Glavna uprava GROW radila od sredine 2018., drugi krug savjetovanja održan je od veljače do svibnja 2020. Taj drugi krug uključivao je sljedeće: –ciljane razgovore s predstavnicima lanca vrijednosti baterija, potrošačima i ekološkim udrugama, –anketu za poduzeća (proizvođače, poduzeća za gospodarenje otpadom i poduzeća za recikliranje), –anketu za predstavnike projekata istraživanja i inovacija (koji se financiraju u okviru programa Obzor 2020. i LIFE), –sektorske sastanke s dionicima, –sastanak sa stručnom skupinom država članica. ·Početna procjena učinka predložene uredbe objavljena je 28. svibnja 2020., a razdoblje za slanje komentara završilo je 9. srpnja 2020. Zaprimljena su ukupno 103 odgovora, u kojima je većinom izražena podrška stajalištima koja su dionici iznijeli ranije u postupku (primjerice tijekom ciljanih savjetovanja s dionicima). U aktivnostima savjetovanja uglavnom se pokazalo da javnost općenito priznaje da postoji potreba za regulatornom inicijativom kojom bi se na integrirani način obuhvatio čitav lanac vrijednosti baterija. Dionici koji su sudjelovali u javnim savjetovanjima općenito su priznali da tehnološke, gospodarske i društvene promjene opravdavaju stvaranje novog regulatornog okvira za baterije. Dionici su se složili i da bi trebalo bolje uskladiti postojeća pravila i da bi trebao postojati okvir EU-a kojim bi se obuhvatio cijeli životni ciklus baterija. Izjavili su da bi se taj okvir trebao sastojati od zajedničkih i strožih pravila o održivosti za baterije, komponente, otpadne baterije i reciklate kako bi se uspostavila jasna i zajednička pravila te zajamčilo funkcioniranje jedinstvenog tržišta EU-a. Glavne potrebe koje su naveli predstavnici industrije bile su: i. stabilan regulatorni okvir kojim se osigurava sigurnost ulaganja, ii. jednaki uvjeti tržišnog natjecanja kojima se omogućava održiva proizvodnja baterija te iii. učinkovito funkcioniranje tržištâ recikliranja kako bi se povećala dostupnost kvalitetnih sekundarnih sirovina. Glavna problematična područja koja su naveli predstavnici civilnog društva odnosila su se na održivo nabavljanje i primjenu načelâ kružnoga gospodarstva na lanac vrijednosti baterija. Detaljni zaključci savjetovanja s dionicima nalaze se u Prilogu 2. i Prilogu 9. procjeni učinka.

•Prikupljanje i primjena stručnog znanja Za potporu analizi različitih opcija, Komisija je vanjskim stručnjacima dodijelila nekoliko ugovora o potpori, među ostalim za sljedeće: ·studiju kojom se procjenjuje izvedivost mjera usmjerenih na nedostatke u postojećem okviru EU-a za baterije, ·studiju usmjerenu na posebne teme (prenamjenu, ograničenja, programe povrata i pologa itd.), ·pripremnu studiju o ekološkom dizajnu i označivanju energetske učinkovitosti punjivih elektrokemijskih baterija s unutarnjom pohranom, ·naknadnu studiju izvedivosti o održivim baterijama, ·procjenu učinka za ekološki dizajn i označivanje energetske učinkovitosti punjivih elektrokemijskih baterija s unutarnjom pohranom. Ti su stručnjaci blisko surađivali s Komisijom tijekom različitih faza istraživanja. Povrh tih popratnih studija, dodatno stručno znanje prikupljeno je istraživanjem literature i putem odgovora pristiglih u okviru savjetovanja s dionicima. •Procjena učinka Prijedlog se temelji na procjeni učinka. Nakon osvrta na primjedbe Odbora za nadzor regulative navedene u njegovu negativnom mišljenju od 24. lipnja 2020., procjena učinka dobila je 18. rujna 2020. pozitivno mišljenje sa zadrškama. U svojem je konačnom mišljenju Odbor zatražio dodatne pojedinosti, uglavnom o početnom stanju i sadržaju opcija politike. Procjena učinka sadržava 13 mjera za suočavanje s problemima povezanima s: i. nedostatkom okvirnih uvjeta za poticanje ulaganja u proizvodni kapacitet za održive baterije, ii. neoptimalnim funkcioniranjem tržištâ recikliranja te iii. rizicima za društvo i okoliš koji trenutačno nisu obuhvaćeni pravnom stečevinom EU-a u području okoliša. Tih se 13 mjera temelji na: i. analizi iz evaluacije Direktive o baterijama, ii. javnim savjetovanjima za ovu inicijativu, iii. raznim popratnim studijama te iv. političkim obvezama kao što je zeleni plan. Mjere su odraz potrebe za odgovorom duž cijelog složenog lanca vrijednosti. Unutar svake od 13 širih mjera politike razmotreno je više podmjera. U mnogim su slučajevima te podmjere alternative jedna drugoj (npr. kad je riječ o mjeri 3., ciljevi stope skupljanja za prijenosne baterije mogu biti 65 % ili 75 %, ali ne oboje). U drugim su slučajevima podmjere osmišljene tako da budu kumulativne i/ili komplementarne (npr. kad je riječ o mjeri 13., putovnica za bateriju za industrijske baterije primjenjuje se uz obveze u pogledu informacija). Sve se te podmjere analiziraju razmjerno podrobno u Prilogu 9. procjeni učinka, uzimajući u obzir njihov učinak u usporedbi sa scenarijem „bez mjera”. Kako bi se olakšala analiza, podmjere su svrstane u četiri glavne opcije politike, koje se uspoređuju sa scenarijem „bez mjera”. Te se četiri opcije objašnjavaju u nastavku. ·Opcija 1., scenarij „bez mjera”, opcija je u kojoj Direktiva o baterijama, koja uglavnom obuhvaća završnu fazu životnog ciklusa baterija, ostaje nepromijenjena. Ranije faze lanca vrijednosti trenutačno nisu obuhvaćene zakonodavstvom EU-a te se u tom scenariju to neće promijeniti. Dodatne pojedinosti o toj opciji navode se u odjeljku 5. o početnom stanju i u Prilogu 9. ·Opcija 2., opcija sa srednjom razinom ambicije, opcija je koja se nadovezuje na Direktivu o baterijama, no kojom se postupno povećava razina ambicije. Kad je riječ o ranijim fazama lanca vrijednosti za koje trenutačno ne postoji zakonodavstvo EU-a, predložena se promjena odnosi na uvođenje zahtjeva u pogledu informacija i osnovnih zahtjeva kao uvjeta za stavljanje baterija na tržište EU-a. ·Opcija 3., opcija s visokom razinom ambicije, sastoji se od pristupa koji je nešto disruptivniji, ali je i dalje unutar granica onoga što je tehnički izvedivo. Primjerice, ta opcija podrazumijeva utvrđivanje graničnih vrijednosti i pragova s kojima se treba uskladiti do određenog roka. ·Opcija 4.¸ opcija s vrlo visokom razinom ambicije, uključuje mjere kojima bi se znatno premašio postojeći regulatorni okvir i izašlo iz okvira trenutačne poslovne prakse. U tablici 1. predstavljen je pregled različitih podmjera uključenih u opcije politike, a najpoželjnija opcija na temelju procjene učinka istaknuta je zelenom bojom. Komisijina najpoželjnija opcija kombinacija je opcije 2. i opcije 3. Ta kombinacija omogućava uravnoteženi pristup u smislu djelotvornosti (ostvarenje ciljeva) i učinkovitosti (troškovna učinkovitost). Najpoželjnijom opcijom olakšat će se odgovor EU-a na tržišne uvjete koji se brzo mijenjaju i ambiciozno podržati prelazak na gospodarstvo s nižom razinom emisija ugljika, bez rizika od pretjeranih troškova ili disrupcije.

Tablica 1.: Najpoželjnija opcija Mjere Opcija 2. – srednja razina ambicije Opcija 3. – visoka razina ambicije Opcija 4. – vrlo visoka razina ambicije 1. Klasifikacija i definicija Nova kategorija baterija za električna vozila Ograničenje mase od 5 kg kako bi se razlikovale prijenosne od industrijskih baterija Nova metodologija za izračun stopa skupljanja prijenosnih baterija na temelju baterija raspoloživih za skupljanje / 2. Prenamjena industrijskih baterija Iskorištene baterije na kraju prvog životnog ciklusa smatraju se otpadom (osim u slučaju ponovne uporabe). Prenamjena se smatra postupkom obrade otpada. Prenamijenjene baterije smatraju se novim proizvodima koji pri stavljanju na tržište moraju ispunjavati zahtjeve za proizvod. Iskorištene baterije na kraju prvog životnog ciklusa ne smatraju se otpadom. Prenamijenjene baterije smatraju se novim proizvodima koji pri stavljanju na tržište trebaju ispunjavati zahtjeve za proizvod. Obvezna primjerenost za prenamjenu 3. Stopa skupljanja za prijenosne baterije cilj skupljanja od 65 % u 2025. cilj skupljanja od 70 % u 2030. cilj skupljanja od 75 % u 2025. 4. Stopa skupljanja za automobilske i industrijske baterije Novi sustav izvješćivanja za automobilske i industrijske baterije te baterije za električna vozila Cilj skupljanja za baterije kojima se napajaju laka prijevozna sredstva Izričiti cilj skupljanja za industrijske i automobilske baterije te baterije za električna vozila 5. Učinkovitost recikliranja i oporabe materijalâ Litij-ionske baterije i elementi Co, Ni, Li, Cu: Učinkovitost recikliranja litij-ionskih baterija: 65 % do 2025. Stope oporabe materijala za elemente Co, Ni, Li, Cu: 90 % za Co, 90 % za Ni, 35 % za Li i 90 % za Cu u 2025. Olovne baterije i olovo: Učinkovitost recikliranja olovnih baterija: 75 % do 2025. Oporaba materijala za olovo: 90 % u 2025. Litij-ionske baterije i elementi Co, Ni, Li, Cu: Učinkovitost recikliranja litij-ionskih baterija: 70 % do 2030. Stope oporabe materijala za elemente Co, Ni, Li, Cu: 95 % za Co, 95 % za Ni, 70 % za Li i 95 % za Cu u 2030. Olovne baterije i olovo: Učinkovitost recikliranja olovnih baterija: 80 % do 2030. Oporaba materijala za olovo: 95 % do 2030. / 6. Ugljični otisak za industrijske baterije i baterije za električna vozila Obvezna deklaracija o ugljičnom otisku Razredi učinkovitosti prema ugljičnom otisku i maksimalni pragovi emisija ugljika za baterije kao uvjet za stavljanje na tržište / 7. Učinkovitost i trajnost punjivih industrijskih baterija i baterija za električna vozila Zahtjevi u pogledu informacija o učinkovitosti i trajnosti Minimalni zahtjevi u pogledu učinkovitosti i trajnosti za industrijske baterije kao uvjet za stavljanje na tržište / 8. Nepunjive prijenosne baterije Tehnički parametri za učinkovitost i trajnost prijenosnih primarnih baterija Postupno ukidanje prijenosnih primarnih baterija za opću uporabu Potpuno ukidanje primarnih baterija 9. Udio recikliranog sadržaja u industrijskim i automobilskim baterijama te baterijama za električna vozila Obvezna deklaracija o udjelu recikliranog sadržaja 2025. Obvezan udio recikliranog sadržaja 2030. i 2035. / 10. Proširena odgovornost proizvođača Jasne specifikacije za obveze proširene odgovornosti proizvođača za industrijske baterije Minimalne norme za organizacije za kontrolu odgovornosti proizvođača / / 11. Zahtjevi u pogledu dizajna za prijenosne baterije Pojačana obveza da se omogući uklanjanje Nova obveza da se omogući zamjena Zahtjev za interoperabilnost 12. Pružanje informacija Pružanje osnovnih informacija (u sklopu oznaka ili tehničke dokumentacije ili na internetu) Pružanje podrobnijih informacija krajnjim korisnicima i gospodarskim subjektima (uz selektivan pristup) Uspostavljanje elektroničkog sustava razmjene informacija za baterije i sustava putovnica (samo za industrijske baterije i baterije za električna vozila) / 13. Dužna pažnja u lancu opskrbe za sirovine u industrijskim baterijama i baterijama za električna vozila Dobrovoljna dužna pažnja u lancu opskrbe Obvezna dužna pažnja u lancu opskrbe / Legenda: zeleno = najpoželjnija opcija; svijetlozeleno = najpoželjnija opcija do stupanja na snagu klauzule o reviziji. Cilj mjere 1. o klasifikaciji i definiciji jest pojasniti postojeće odredbe o kategorijama baterija i ažurirati ih u skladu s najnovijim tehnološkim postignućima (opcija 2.) Administrativnim promjenama nekih odredaba u postojećoj Direktivi o baterijama poboljšala bi se djelotvornost nekih drugih odredaba, a da se pritom ne stvore znatni ekonomski troškovi ni administrativno opterećenje. Dionici su izjavili da u potpunosti prihvaćaju tu mjeru. Mogućnost uvođenja nove metodologije za stope skupljanja na temelju baterija „raspoloživih za skupljanje” (opcija 3.) predložena je za ponovnu procjenu putem klauzule o reviziji. Kad je riječ o mjeri 2. o prenamjeni industrijskih baterija i baterija za električna vozila, procijenjene koristi za gospodarstvo i okoliš za opcije 2. i 3. bile bi ekvivalentne (uz pretpostavku jednakih razina prodora na tržište) te se priznaje da postoje kompromisi između promicanja razvoja prenamjene baterija s jedne strane i recikliranja s druge strane. Administrativni troškovi za opciju 3. – prema kojoj se iskorištene baterije ne bi nužno smatrale otpadom na kraju njihova prvog životnog ciklusa (te bi se smatrale otpadom samo ako ih korisnik baterija odluči odbaciti) – znatno su manji u usporedbi s opcijom 2. U procjeni učinka opcija 3. smatrala se najpoželjnijom zato što bi se njome najbolje potaknuo razvoj tržišta prenamijenjenih baterija, a podržali su je i dionici. Opcija 2., prema kojoj bi baterije postale otpad, dovela bi do dodatnih troškova za dozvole potrebne za postupanje s opasnim otpadom, što je osobito zabrinjavalo dionike. Stoga bi se tom opcijom mogao ograničiti razvoj tržišta prenamijenjenih baterija jer bi troškovi bili veći. Komisija je zaključila da bi se najprimjerenije daljnje djelovanje omogućilo kombinacijom opcije 2. i opcije 3., pri čemu bi se utvrdili posebni kriteriji za prestanak statusa otpada, uključujući provjeru stanja, koje bi baterije trebale ispunjavati da bi se mogle uputiti na prenamjenu ili ponovnu proizvodnju. Cilj je takvog pristupa, koji bi podupirali zahtjevi proširene odgovornosti proizvođača, potaknuti prenamjenu i ponovnu proizvodnju baterija, a pritom bi se osiguralo da se otpadne baterije obrađuju na odgovarajući način u skladu sa zakonodavstvom EU-a o otpadu i međunarodnim sporazumima. Kad je riječ o mjeri 3. o cilju stope skupljanja za prijenosne baterije, najpoželjnija je opcija 2., cilj skupljanja od 65 % u 2025., te opcija 3., cilj od 70 % u 2030. Procjenjuje se da će troškovi tih opcija iznositi oko 1,09 EUR odnosno 1,43 EUR po stanovniku godišnje, što će se financirati putem mehanizma proširene odgovornosti proizvođača. Postoje dva razloga za znatno povećanje ciljeva skupljanja u usporedbi s početnim stanjem. Prvi je razlog to što se koristi za okoliš povećavaju nelinearno zbog povećanog skupljanja litij-ionskih baterija. Drugi je razlog to što dokazi upućuju na to da je moguće ostvariti ekonomije razmjera i povećati učinkovitost. Dionici u načelu općenito prihvaćaju više ciljeve skupljanja pod uvjetom da su realistični te da ima dovoljno vremena za postizanje tih ciljeva. Smatra se da to nije slučaj za opciju 4., cilj skupljanja od 75 % do 2025. Najpoželjnija opcija za mjeru 4. jest opcija 2., novi sustav izvješćivanja za automobilske i industrijske baterije. Ne očekuje se da će se ta mjera dovesti do znatnih ekonomskih troškova ni administrativnog opterećenja, no trebale bi rezultirati većim stopama skupljanja. Očekuje se da će opcija 3., specifični cilj skupljanja za baterije koje se upotrebljavaju u lakim prijevoznim sredstvima, dovesti do znatnog povećanja stopa skupljanja. Međutim, budući da je najprije potrebno razviti metodologiju za baterije „raspoložive za skupljanje”, predlaže se da se ta opcija ponovno procijeni putem klauzule o reviziji. Najpoželjnija opcija za mjeru 5. o učinkovitosti recikliranja i oporabi materijala jest opcija 2., povećanje ciljeva za olovne baterije, i opcija 3., uvođenje novih ciljeva za litij-ionske baterije, kobalt, nikal, litij i bakar. Opcijom 2. postavljaju se ciljevi za 2025. na temelju onoga što je trenutačno tehnološki izvedivo, dok se opcijom 3. postavljaju ciljevi za 2030. na temelju onoga što će biti tehnički izvedivo u budućnosti. Zbog visoke razine nesigurnosti za niz varijabli pokazalo se teškim kvantificirati utjecaj tih opcija na gospodarstvo i okoliš. Procjene na temelju modeliranja pokazuju da bi se, čak i uz najkonzervativnije pretpostavke, ostvario pozitivan učinak. Kad je riječ o mjeri 6. o ugljičnom otisku baterija za električna vozila, najpoželjnija je opcija 2., tj. obvezna deklaracija, koja bi se s vremenom nadopunila opcijom 3., utvrđivanjem razredâ učinkovitosti prema ugljičnom otisku i maksimalnih graničnih vrijednosti kao uvjet za stavljanje baterija na tržište EU-a. Kad bi se odmah uvela opcija 3., to bi bilo djelotvornije od opcije 2., ali je potrebno više vremena za dovršavanje potrebnog okvira za informacije i metodologiju. Međutim, opcijom 2. omogućit će se postupno uvođenje mjera predviđenih u opciji 3. Cilj je takvih mjera doprinijeti ciljevima Unije u pogledu postizanja klimatske neutralnosti do 2050. i borbe protiv klimatskih promjena, kako je navedeno u novom akcijskom planu za kružno gospodarstvo, za čišću i konkurentniju Europu. Delegirani akt kojim bi se utvrdile vrijednosti pragova emisija ugljika bit će potkrijepljen posebnom procjenom učinka. Kad je riječ o mjeri 7. o učinkovitosti i trajnosti punjivih industrijskih baterija i baterija za električna vozila, najpoželjnija je opcija 2., kratkoročno uvođenje zahtjevâ u pogledu informacija. Time bi se pomoglo u usklađivanju izračunavanja i dostupnosti značajki učinkovitosti i trajnosti baterija i tako omogućilo potrošačima i poduzećima da donose informirane odluke. Nakon što potrebne informacije postanu dostupne i dovrši se rad na normizaciji, u kasnijoj će se fazi moći uvesti minimalni zahtjevi u pogledu učinkovitosti (opcija 3.). Komisija je zaključila da je ta opcija dugoročno djelotvornija kako bi se tržištu pomoglo u prelasku na učinkovitije baterije i tako počeo smanjivati utjecaj na okoliš. Kad je riječ o mjeri 8. o nepunjivim prijenosnim baterijama, najpoželjnija je opcija 2., utvrđivanje parametara elektrokemijske učinkovitosti i trajnosti kako bi se neučinkovita uporaba resursa i energije smanjila na najmanju mjeru. Na takve će se parametre odnositi i zahtjevi u pogledu označivanja koji su obuhvaćeni mjerom 12. o davanju informacija potrošačima o učinkovitosti baterija. Kad je riječ o opcijama 3. i 4., zaključeno je da trenutačno nije dostupno dovoljno dokaza djelotvornosti i izvedivosti djelomičnog ili potpunog ukidanja nepunjivih baterija. Proizvođači i subjekti za recikliranje nepunjivih baterija protive se tim dvjema ambicioznijim opcijama. Najpoželjnija opcija za mjeru 9. jest opcija 2., kratkoročno uvođenje obvezne deklaracije o udjelu recikliranog sadržaja, te opcija 3., postavljanje obveznih ciljeva u pogledu udjela recikliranog sadržaja za litij, kobalt, nikal i olovo 2030. i 2035. Te se dvije opcije nadopunjuju i njima bi se doprinijelo osiguravanju predvidivog pravnog okvira kojim bi se sudionike na tržištu potaknulo na ulaganje u tehnologije recikliranja koje se u protivnom ne bi razvile jer nisu troškovno konkurentne u odnosu na proizvodnju primarnih sirovina. Kad je riječ o mjeri 10. o proširenoj odgovornosti proizvođača i organizacijama za kontrolu odgovornosti proizvođača, nije predložena nijedna opcija s visokom razinom ambicije jer uglavnom podrazumijeva prilagodbu postojećih odredaba u okviru Direktive o baterijama. Predloženom bi se mjerom osigurali jednaki uvjeti tržišnog natjecanja za sustave proširene odgovornosti proizvođača za baterije za električna vozila i industrijske baterije koje su trenutačno klasificirane kao industrijske baterije te za organizacije za kontrolu odgovornosti proizvođača za prijenosne baterije. Očekuje se da će ekonomski troškovi te mjere biti zanemarivi i da će ih uglavnom kompenzirati koristi za okoliš ostvarene zahvaljujući povećanim stopama skupljanja. Kad je riječ o mjeri 11. o zahtjevima u pogledu dizajna za prijenosne baterije, najpoželjnija je opcija pojačana obveza da se omogući uklanjanje baterija (opcija 2.) i nova obveza da se omogući zamjena baterija (opcija 3.). Ekonomski su troškovi tih opcija zanemarivi, a pritom će se ostvariti koristi za okoliš i smanjiti potrošnja resursa. To se postiže olakšavanjem ponovne uporabe, popravljanja i recikliranja baterija i uređaja u koje su ugrađene. Za mjeru 12. o pružanju pouzdanih informacija najpoželjnija je kombinacija opcije 2. i opcije 3. Opcija 2., uvođenje tiskanog i internetskog sustava označivanja koji omogućava pružanje osnovnih i prilagođenijih informacija poželjnija je jer bi se njome pomoglo u pružanju boljih informacija potrošačima i krajnjim korisnicima te potaknuo prelazak tržišta na ekološki prihvatljivije baterije. Načelo iz opcije 3., elektronički sustav za razmjenu informacija i putovnica za baterije, prema prijedlogu Globalnog saveza za baterije, prihvaća nekoliko globalnih organizacija. Elektronički sustav za razmjenu informacija imat će jednokratan administrativni trošak za uspostavu, no dovest će do administrativnog pojednostavnjenja i dugoročno nižih troškova provedbe. Putovnicama za baterije trebalo bi se subjektima za prenamjenu dodatno omogućiti da donose informirane poslovne odluke, a subjektima za recikliranje da bolje planiraju svoje djelovanje i povećaju učinkovitost recikliranja. Kad je riječ o mjeri 13., koja se odnosi na dužnu pažnju u pogledu sirovina, najpoželjnija je opcija 3., obvezni pristup. Dionici se uvelike slažu da bi ta opcija bila djelotvornija po pitanju suočavanja s rizicima za društvo i okoliš povezanima s vađenjem, preradom i trgovanjem određenim sirovinama za potrebe proizvodnje baterija. Ta se mogućnost treba razmotriti u kontekstu tekućeg postupka izrade prijedloga međusektorskog zakonodavstva o održivom korporativnom upravljanju, koji Komisija planira predstaviti 2021. U Prilogu 3. procjeni učinka nalazi se sažeti pregled troškova i koristi, a posebice njihove kvantifikacije. •Primjerenost i pojednostavnjenje propisa Predložene mjere imaju zanemariv učinak na administrativno opterećenje.

Ovim se prijedlogom politike u najvećoj mjeri iskorištava potencijal digitalizacije za smanjenje administrativnih troškova. Primjerice, u okviru mjere 12. predlaže se uspostava elektroničke razmjene informacija za baterije koja će sadržavati informacije o svim modelima prijenosnih i industrijskih baterija stavljenima na tržište. U okviru mjere 12., za svaku pojedinačnu industrijsku bateriju i bateriju za električno vozilo stavljenu na tržište izradit će se i putovnica za bateriju. Razvoj sustava za razmjenu informacija i sustava putovnica podrazumijevat će znatne troškove i za Komisiju i za poduzeća. Međutim, time će se tijelima država članica i Komisiji pružiti moćan alat za osiguravanje izvršenja obveza u predloženoj Uredbi, kao i alat za prikupljanje podataka o tržištu radi preispitivanja i jasnijeg određivanja obveza u budućnosti. •Temeljna prava Prijedlog ne utječe na zaštitu temeljnih prava. 4.UTJECAJ NA PRORAČUN Prijedlog podrazumijeva uporabu osoblja i novčanih sredstava za kupnju podataka i usluga. Očekuje se da će se neke od potreba u pogledu osoblja ispuniti u okviru postojećih dodjela za Komisiju, Zajednički istraživački centar (JRC) i Europsku agenciju za kemikalije (ECHA). Potrebne ljudske resurse Komisije pokrit će osoblje glavne uprave kojemu je već povjereno upravljanje tom aktivnošću i/ili je preraspodijeljeno unutar glavne uprave. Tim će se zaposlenicima pridružiti osoblje koje će se dodatno dodijeliti glavnoj upravi zaduženoj za upravljanje u okviru godišnjeg postupka dodjele te uzimajući u obzir proračunska ograničenja. Prijedlog uključuje nekoliko članaka u kojima se podrobnije objašnjavaju dodatna područja rada koja će biti potrebna kako bi se nadopunila Uredba i koja bi trebalo donijeti putem provedbenih/delegiranih akata u razdoblju od tri do osam godina. Njima će se obuhvatiti provjera usklađenosti sa zahtjevima u pogledu održivosti, sustav provjere sukladnosti, gospodarenje otpadom, informacije i označivanje. U nastavku se navodi detaljan popis tih planiranih aktivnosti: ·praćenje normizacije Europskog odbora za normizaciju (CEN)/Europskog odbora za elektrotehničku normizaciju (CENELEC), ·razvijanje zajedničkih specifikacija za: i. učinkovitost i trajnost nepunjivih prijenosnih baterija, ii. učinkovitost i trajnost punjivih industrijskih baterija te iii. sigurnost sustavâ za pohranu energije sa stacionarnom baterijom, ·potpora razvoju usklađenih pravila izračuna za: i. deklaraciju o ugljičnom otisku (uključujući preispitivanje pravila o kategorijama ekološkog otiska proizvoda (PEFCR) za baterije za električna vozila i punjive industrijske baterije) te ii. izračunavanje razreda učinkovitosti prema ugljičnom otisku za baterije za električna vozila i punjive industrijske baterije, ·potpora razvoju usklađenih pravila izračuna za: i. udio recikliranog sadržaja u baterijama za električna vozila i punjivim industrijskim baterijama, ii. učinkovitost recikliranja, iii. oporabljene materijale te iv. razvrstavanje otpada, ·sastavljanje smjernica o mogućnosti uklanjanja i zamjene prijenosnih baterija, ·uspostavljanje elektroničkog sustava za razmjenu informacija radi dostavljanja informacija povezanih s baterijama za električna vozila i punjivim industrijskim baterijama, ·razvijanje kriterija za zelenu javnu nabavu baterija, ·izmjena popisa otpada u Odluci Komisije 2000/532/EZ; ·provedba procjene rizika za tvari koje se upotrebljavaju u baterijama te upravljanje tim rizicima, ·izmjena obveza izvješćivanja. JRC će imati važnu ulogu u pružanju potpore Komisiji za potrebne tehničke poslove. Izdvojit će se oko 6,2 milijuna EUR za financiranje potrebnih studija i administrativnog sporazuma s JRC-om kako bi se Komisiji pružila potpora u nizu područja rada koja su navedena u natuknicama u nastavku: ·oblikovanje zajedničkih specifikacija za: i. učinkovitost i trajnost prijenosnih baterija za opću uporabu, ii. učinkovitost i trajnost punjivih industrijskih baterija i baterija za električna vozila te iii. sigurnost sustavâ za pohranu energije sa stacionarnom baterijom, ·sastavljanje usklađenih pravila za: i. odvojeno skupljanje prijenosnih baterija, ii. deklariranje ugljičnih otisaka, iii. izračunavanje ugljičnog otiska, udjela recikliranog sadržaja i učinkovitosti recikliranja te iv. izračunavanje razreda učinkovitosti prema ugljičnom otisku baterija za električna vozila i punjivih industrijskih baterija, ·analiziranje kriterija za zelenu javnu nabavu (uključujući savjetovanje s dionicima za javnu nabavu i pravne provjere predloženih pravila o javnoj nabavi),

·podupiranje smjernica o mogućnosti uklanjanja i zamjene prijenosnih baterija, ·podupiranje razvoja ciljanih izmjena unosa na europskom popisu otpada koji su relevantni za baterije, ·podupiranje postupnog ukidanja nepunjivih prijenosnih baterija za opću uporabu, ·podupiranje zahtjeva u pogledu označivanja, ·razvijanje kriterija za zelenu javnu nabavu. I ECHA će podupirati Komisiju u upravljanju tvarima u baterijama i njihovim regulatornim ograničenjima u okviru postojećih aktivnosti iz Uredbe REACH. Za to su u ECHA-i potrebna ukupno dva nova privremena člana osoblja (AD 5–7) u ekvivalentu punog radnog vremena (EPRV) (prosječni trošak od 144 000 EUR godišnje tijekom sedam i više godina). Uz to, bit će potreban jedan ugovorni djelatnik u ekvivalentu punog radnog vremena (CA FG III, prosječni trošak od 69 000 EUR godišnje tijekom tri godine) kako bi se proširila baza znanja i tako olakšalo informirano utvrđivanje prioriteta i plan rada. Taj bi se plan rada trebao temeljiti na studiji za razvoj postojećeg znanja ECHA-e o upravljanju opasnim kemikalijama u industriji baterija kako bi se utvrdile relevantne tvari za regulativno upravljanje rizikom u budućnosti. Procjenjuje se da će za studiju biti potrebno 400 000 EUR (tijekom tri godine) kako bi se eksternalizirao dio potreba za istraživanjem. Glavna uprava GROW procijenila je da će za razvoj predloženog elektroničkog sustava za razmjenu informacija o baterijama biti potrebno oko 10 milijuna EUR. U studiji izvedivosti, koja će se početi provoditi 2021., procijenit će se koja je najbolja arhitektura za predloženi elektronički sustav za razmjenu informacija i koje bi usluge trebao pružati. Europska komisija bit će odgovorna za pregovaranje o Uredbi, njezinu općenitu provedbu i donošenje svih provedbenih/delegiranih akata predviđenih Uredbom. To će zahtijevati sljedeće: i. rad koji se obavlja u JRC-u i ECHA-i te ii. uobičajene postupke donošenja odluka, uključujući savjetovanje s dionicima i postupke odbora. Trenutačne financijske simulacije temelje se na samo dva radna mjesta u skupini AD u ekvivalentu punog radnog vremena za izvršavanje upravljačkih zadaća, tj. i. za pregovaranje o Uredbi i njezinu općenitu provedbu te ii. za različite pripremne radove i izradu nacrta sekundarnog zakonodavstva unutar rokova predloženih Uredbom o baterijama. Tehničke zadaće može izvršavati jedan upućeni nacionalni stručnjak u ekvivalentu punog radnog vremena (s obzirom na očekivani vremenski okvir) i ugovorni agenti. Od dvaju radnih mjesta u skupini AD, jedno je preraspoređeno unutar Glavne uprave ENV. Troškovi osoblja u Komisiji ukupno iznose 3 075 000 EUR na temelju najnovijeg ažuriranja troškova osoblja Komisije kako je objavljeno na internetskim stranicama Glavne uprave BUDG: https://myintracomm.ec.europa.eu/budgweb/en/pre/legalbasis/Pages/pre-040-020_preparation.aspx . Treba napomenuti da su informacije koje se nalaze u zakonodavnom financijskom izvještaju u skladu s prijedlogom višegodišnjeg financijskog okvira za razdoblje nakon 2020. U razdoblju 2021.–2029. bit će potrebna određena dodatna sredstva za nastavak rada na: i. razvoju normi i zajedničkih specifikacija o učinkovitosti i trajnosti baterija, ii. razvoju usklađenih pravila izračunavanja za odvojeno skupljanje prijenosnih baterija, deklaraciju o ugljičnom otisku, izračunavanje razreda učinkovitosti prema ugljičnom otisku te izračunavanje udjela recikliranog sadržaja i učinkovitosti recikliranja, iii. sastavljanju smjernica o mogućnosti uklanjanja i zamjene prijenosnih baterija, iv. odlučivanju o formatu i razvoju sustavâ za primanje podnesaka povezanih s elektroničkom razmjenom informacija te v. razvoju kriterija za zelenu javnu nabavu. Resursi za studije i administrativna rješenja u tom kontekstu osigurat će se iz programa LIFE u ukupnom iznosu od otprilike 4,7 milijuna EUR, kao i 10,7 milijuna EUR iz proračunske linije „Funkcioniranje i razvoj unutarnjeg tržišta robe i usluga”. Proračun prijedloga predstavljen je u tekućim cijenama, osim za komponentu ECHA-e u proračunu, u okviru koje su indeksirane plaće s rastom od 2 % godišnje. Za ECHA-u će biti potrebni dodatni resursi kako bi se povećala njezina subvencija. U zakonodavnom financijskom izvještaju priloženom ovom prijedlogu navode se implikacije za proračunske, ljudske i administrativne resurse. 5.DRUGI ELEMENTI •Planovi provedbe i mehanizmi praćenja, evaluacije i izvješćivanja Cilj je predložene promjene klasifikacije baterija ažurirati postojeća pravila kako bi se osiguralo da se njima obuhvaćaju sve baterije, uključujući moguće nove vrste baterija. Mehanizmima praćenja trebalo bi se osigurati da se nove mjere provode i izvršavaju kako je predviđeno. Postavljanje novog cilja stope skupljanja za prijenosne baterije zahtijeva praćenje stope skupljanja u državama članicama. To se provodilo za postojeći cilj od 45 % te je u okviru toga Eurostat svake godine prikupljao podatke od država članica. Stoga postavljanje novog cilja ne bi donijelo dodatne obveze izvješćivanja. Za uspostavljanje sustava izvješćivanja za automobilske i industrijske baterije potrebno je prikupljanje podataka koji se već dobivaju na nacionalnoj razini. Štoviše, kad je riječ o automobilskim baterijama i baterijama za električna vozila, sustav izvješćivanja mogao bi se nadovezati na sustav uveden na temelju Direktive o otpadnim vozilima. Cilj učinkovitosti recikliranja za litijske baterije postavljen je na 65 % počevši od 2025. Eurostat od 2014. svake godine prikuplja podatke o učinkovitosti recikliranja za olovne, kadmijske i druge baterije. Stoga ne bi bila velika promjena u već utvrđeni postupak prikupljanja podataka uključiti učinkovitost recikliranja litija. Obveza izvješćivanja o ugljičnom otisku povezanom s čitavim životnim ciklusom baterija stavljenih na tržište (ne uključujući fazu uporabe) zahtijeva razvoj informatičkog alata kojim bi se proizvođačima omogućilo izravno unošenje tih podataka. Komisija namjerava ponuditi internetski alat i besplatan pristup bibliotekama sekundarnih skupova podataka kako bi se olakšao postupak izračunavanja ugljičnog otiska na temelju donesenih pravila. Uneseni podaci mogli bi se upotrebljavati za utvrđivanje referentnih vrijednosti za emisije stakleničkih plinova, za procjenu bi li uvođenje razreda učinkovitosti prema intenzitetu stakleničkih plinova bilo korisno za poboljšanje ugljičnog otiska i ekološke učinkovitosti baterija te za procjenu potrebe za dodatnim poticajima i/ili mjerama uvjetovanja na tržištu. Slično tome, obveza pružanja informacija o učinkovitosti i trajnosti trebala bi biti dio tehničke dokumentacije. Ovisno o vrsti baterije, te bi se informacije trebale staviti na raspolaganje i na internetu u bazi podataka o baterijama i/ili u putovnici za bateriju.

Obveza proizvođača da pružaju informacije o udjelu recikliranog sadržaja pratila bi usklađenu metodologiju. Kad je riječ o mogućnosti uklanjanja, trebalo bi ojačati postojeće obveze, a predlažu se i nove odredbe za mogućnost zamjene. Odredbe koje se odnose na deklaracije o ugljičnom otisku i udjelu recikliranog sadržaja te na politiku dužne pažnje za odgovorno nabavljanje sirovina zahtijevale bi provjeru treće strane, u načelu preko prijavljenih tijela. Nacionalna tržišna tijela bila bi odgovorna za provjeru valjanosti informacija dostavljenih radi ispunjavanja svih obveza iz Uredbe. •Dokumenti s objašnjenjima (za direktive) Budući da je pravni instrument Uredba koja se izravno primjenjuje u državama članicama, nema potrebe za dokumentom s objašnjenjima. •Detaljno obrazloženje posebnih odredaba prijedloga Poglavlje I. Uredbe sadržava opće odredbe. U članku 1. navodi se da se Uredbom utvrđuju zahtjevi u pogledu održivosti, sigurnosti i označivanja kako bi se omogućilo stavljanje baterija na tržište i u uporabu, kao i zahtjevi za skupljanje, obradu i recikliranje otpadnih baterija. Uredba se primjenjuje na sve vrste baterija i u njoj se navode četiri kategorije baterija: prijenosne baterije, automobilske baterije, baterije za električna vozila i industrijske baterije. Članak 2. sadržava definicije. U članku 3. utvrđuje se načelo slobodnog kretanja na jedinstvenom tržištu za baterije koje ispunjavaju zahtjeve Uredbe. U članku 4. ukratko se opisuje kojim se odredbama utvrđuju i podrobnije objašnjavaju zahtjevi u pogledu održivosti, sigurnosti i označivanja te se u skladu s tim upućuje na poglavlja II. i III. U svim drugim pogledima baterije ne smiju ugrožavati zdravlje ljudi, sigurnost, imovinu ni okoliš. Članak 5. odnosi se na zahtjev prema kojemu države članice moraju imenovati jedno ili više nadležnih tijela za upravljanje završnom fazom životnog ciklusa baterija. U Poglavlju II. Uredbe utvrđuju se zahtjevi u pogledu održivosti i sigurnosti. U članku 6., zajedno s Prilogom I., utvrđuju se ograničenja uporabe opasnih tvari u baterijama, posebice žive i kadmija. U članku 7., zajedno s Prilogom II., utvrđuju se pravila o ugljičnom otisku baterija za električna vozila i punjivih industrijskih baterija. Zahtjevi su postavljeni tako da je najprije potrebno ispuniti zahtjev u pogledu informacija u obliku deklaracije o ugljičnom otisku. Nakon toga baterije se raspoređuju u razrede učinkovitosti prema ugljičnom otisku. Konačno, i na temelju rezultata posebne procjene učinka, baterije će trebati biti u skladu s maksimalnim pragovima ugljičnog otiska tijekom životnog ciklusa. Rokovi za ta tri zahtjeva jesu 1. srpnja 2024. za deklaraciju o ugljičnom otisku, 1. siječnja 2026. za razrede učinkovitosti te 1. srpnja 2027. za maksimalne pragove ugljičnog otiska tijekom životnog ciklusa. Člankom 8. zahtijeva se da do 1. siječnja 2027. tehnička dokumentacija za industrijske baterije i baterije za električna vozila s unutarnjom pohranom koje sadržavaju kobalt, olovo, litij ili nikal u aktivnim materijalima mora sadržavati informacije o količini navedenih oporabljenih materijala koja je prisutna u svakom modelu i seriji baterije po proizvodnom pogonu. Od 1. siječnja 2030. te će baterije morati sadržavati sljedeće minimalne udjele oporabljenog kobalta, olova, litija ili nikla iz otpada u odnosu na sadržaj kobalta, olova, litija ili nikla prisutan u aktivnim materijalima u tim baterijama: 12 % za kobalt, 85 % za olovo, 4 % za litij i 4 % za nikal. Od 1. siječnja 2035. minimalni udjeli oporabljenog kobalta, litija ili nikla povećavaju se na 20 % za kobalt, 10 % za litij i 12 % za nikal. Minimalni udio za olovo zadržava se na 85 %. Kad je to opravdano i primjereno zbog raspoloživosti odnosno nedovoljne raspoloživosti kobalta, olova, litija ili nikla oporabljenog iz otpada, Komisija je ovlaštena donijeti delegirani akt za izmjenu ciljeva. Člankom 9., zajedno s Prilogom III., zahtijeva se da se od 1. siječnja 2026. prijenosne baterije za opću uporabu mogu stavljati na tržište samo ako su ispunjeni parametri elektrokemijske učinkovitosti i trajnosti. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte za utvrđivanje minimalnih zahtjeva za te parametre i za njihovu izmjenu s obzirom na tehnički i znanstveni napredak. Komisija do 31. prosinca 2030. mora procijeniti izvedivost mjera za postupno ukidanje nepunjivih prijenosnih baterija za opću uporabu i u tu svrhu dostaviti izvješće Europskom parlamentu i Vijeću te razmotriti poduzimanje odgovarajućih mjera, uključujući donošenje zakonodavnih prijedloga. U članku 10., zajedno s Prilogom IV., utvrđuju se zahtjevi u pogledu informacija o parametrima elektrokemijske učinkovitosti i trajnosti za punjive industrijske baterije i baterije za električna vozila s unutarnjom pohranom. Od 1. siječnja 2026. punjive industrijske baterije moraju zadovoljavati minimalne vrijednosti, koje je Komisija ovlaštena donijeti putem delegiranog akta. Člankom 11. od proizvođača se zahtijeva da dizajniraju uređaje u koje su prijenosne baterije ugrađene tako da krajnji korisnici ili neovisni subjekti mogu jednostavno ukloniti i zamijeniti otpadne baterije.

Člankom 12., zajedno s Prilogom V., zahtijeva se da sustavi za pohranu energije sa stacionarnom baterijom budu sigurni pri uobičajenom radu i uporabi, uključujući dokaze da su uspješno ispitani s obzirom na sigurnosne parametre utvrđene u Prilogu V., za što se trebaju primijeniti najsuvremenije metodologije ispitivanja. Komisija je ovlaštena putem delegiranog akta izmijeniti zahtjeve u pogledu sigurnosti utvrđene u Prilogu V. koji se trebaju uzeti u obzir pri ispitivanju sigurnosti baterije. U Poglavlju III. Uredbe utvrđuju se zahtjevi u pogledu označivanja i informacija. Člankom 13. i Prilogom VI. zahtijeva se da se od 1. siječnja 2027. baterije označuju na vidljiv, čitljiv i neizbrisiv način kako bi se navele informacije potrebne za identifikaciju baterija i njihovih glavnih svojstava. Raznim oznakama na bateriji ili na pakiranju baterije pružaju se informacije i o životnom vijeku, kapacitetu punjenja, zahtjevu za odvojeno skupljanje, prisutnosti opasnih tvari i sigurnosnim rizicima. QR kodom koji je potrebno otisnuti na bateriju ili urezati u nju omogućuje se, ovisno o vrsti baterije, pristup informacijama koje su relevantne za predmetnu bateriju. Komisija je ovlaštena da putem provedbenog akta odredi usklađene specifikacije za određene zahtjeve u pogledu označivanja. Člankom 14. zahtijeva se da punjive industrijske baterije i baterije za električna vozila sadržavaju sustav upravljanja baterijom u kojem se pohranjuju informacije i podaci potrebni za utvrđivanje stanja i očekivanog životnog vijeka baterija u skladu s parametrima utvrđenima u Prilogu VII. Pristup podacima o tim parametrima u sustavu upravljanja baterijom omogućava se pravnoj ili fizičkoj osobi koja je zakonito kupila bateriju ili bilo kojoj trećoj strani koja djeluje u njezino ime u bilo kojem trenutku radi procjene preostale vrijednosti baterije, olakšavanja ponovne uporabe, prenamjene ili ponovne proizvodnje baterije te stavljanja baterije na raspolaganje neovisnim agregatorima koji upravljaju virtualnim elektranama u sklopu elektroenergetskih mreža. Poglavlje IV. sadržava pravila o ocjenjivanju sukladnosti baterija te se uglavnom sastoji od standardnih odredbi. Korisno je spomenuti članak 17. i članak 18. Članak 17. odnosi se na postupke ocjenjivanja sukladnosti te se njime utvrđuju dva različita postupka ocjenjivanja, ovisno o zahtjevu za proizvod koji je potrebno ocijeniti. Primjenjivi postupci detaljno se opisuju u Prilogu VIII. Komisija može na temelju delegiranog akta izmijeniti postupke ocjenjivanja sukladnosti kako bi se u postupak dodali koraci provjere ili kako bi se promijenio modul za ocjenjivanje na temelju promjena na tržištu baterija ili u lancu vrijednosti baterija. Članak 18. odnosi se na EU izjavu o sukladnosti, kojom se izjavljuje da je dokazana sukladnost sa zahtjevima u pogledu održivosti, sigurnosti i označivanja iz ove Uredbe. Struktura modela EU izjave o sukladnosti detaljno se navodi u Prilogu IX. Uredbi. Poglavlje V. odnosi se na prijavljivanje tijela za ocjenjivanje sukladnosti te se uglavnom sastoji od standardnih odredbi. Neke su od tih odredbi izmijenjene kako bi se ojačala neovisnost prijavljenih tijela. U tu je svrhu korisno spomenuti članak 23., članak 25., članak 27., članak 28. i članak 33. U članku 23. utvrđuju se zahtjevi povezani s tijelima koja provode prijavljivanje. Tijela koja provode prijavljivanje moraju djelovati na objektivan i nepristran način te moraju čuvati povjerljivost prikupljenih informacija. No ta bi tijela trebala moći i razmjenjivati informacije o prijavljenim tijelima s nacionalnim tijelima, tijelima koja provode prijavljivanje iz drugih država članica i Komisijom kako bi se osigurala dosljednost pri ocjenjivanju sukladnosti. Članak 25. sadržava zahtjeve koji se odnose na prijavljena tijela. Prijavljeno tijelo i njegovi zaposlenici trebali bi moći zadržati neovisnost u odnosu na gospodarske subjekte u lancu vrijednosti baterija te u odnosu na druga poduzeća, posebice proizvođače baterija, trgovinske partnere proizvođača baterija, dioničke ulagače u postrojenja proizvođača baterija te u odnosu na ostala prijavljena tijela i njihova poslovna udruženja, matična društva i društva kćeri. Članak 27. usmjeren je na društva kćeri i podizvođače prijavljenih tijela. Iako je prihvatljivo da prijavljena tijela prenesu dio svojih djelatnosti povezan s ocjenjivanjem sukladnosti na podizvođače ili da ih prenesu na društvo kćer, potrebno je zajamčiti da određene djelatnosti i postupke donošenja odluka izvršava isključivo pojedino prijavljeno tijelo koje ocjenjuje sukladnost. Članak 28. odnosi se na zahtjev za prijavljivanje. U skladu s člankom 25. prijavljeno tijelo trebalo bi moći dokumentirati svoju neovisnost i staviti tu dokumentaciju na raspolaganje tijelu koje provodi prijavljivanje. Članak 33. odnosi se na radne obveze prijavljenih tijela. U slučaju negativne odluke o izdavanju potvrde, gospodarskom subjektu trebalo bi se omogućiti da dopuni dokumentaciju o bateriji prije druge i konačne odluke tijela za ocjenjivanje sukladnosti o izdavanju potvrde. U Poglavlju VI. utvrđuju se obveze gospodarskih subjekata. Odredbe su standardne, ali vrijedi spomenuti članak 39. Člankom 39., zajedno s Prilogom X., zahtijeva se da se uvedu politike dužne pažnje za punjive industrijske baterije i baterije za električna vozila koje se stavljaju na jedinstveno tržište. Komisija je ovlaštena revidirati popis tvari i kategorije rizika na koje se odnosi ta obveza. Poglavlje VII. sadržava obveze koje se odnose na upravljanje baterijama na kraju životnog vijeka. Čini se relevantnim posebno uputiti na odredbe o registraciji, proširenoj odgovornosti proizvođača, skupljanju, obradi i recikliranju, uključujući učinkovitost recikliranja, informacije o kraju životnog vijeka, prenamjenu baterija i izvješćivanje. Pravilima koja se nalaze u tom poglavlju zamjenjuju se odgovarajuća pravila u Direktivi 2006/66/EZ, koja se od 1. srpnja 2023. stavlja izvan snage. Člankom 46. zahtijeva se od država članica da uspostave registar koji će služiti za praćenje usklađenosti proizvođača sa zahtjevima o upravljanju baterijama na kraju životnog vijeka. Registrom upravlja nadležno tijelo u državi članici. Proizvođači su se dužni registrirati, a registracija se odobrava nakon podnošenja zahtjeva, koji mora sadržavati sve informacije navedene u tom članku. Člankom 47. utvrđuje se proširena odgovornost proizvođača za baterije koje se prvi put stavljaju na raspolaganje u određenoj državi članici. To podrazumijeva zahtjev prema kojemu proizvođači baterija trebaju osigurati ispunjavanje obveza povezanih s gospodarenjem otpadom. Radi ispunjavanja svojih obveza proizvođači se mogu i skupno organizirati u organizacije za kontrolu odgovornosti proizvođača. Ta odgovornost naročito uključuje obveze financiranja i organiziranja odvojenog skupljanja i obrade otpadnih baterija, podnošenje izvješća nadležnom tijelu, promicanje odvojenog skupljanja baterija te pružanje informacija, uključujući aspekte povezane s krajem životnog vijeka baterija. Člankom 48. utvrđuje se da proizvođači, pojedinačno ili putem organizacije za kontrolu odgovornosti proizvođača, osiguravaju skupljanje svih otpadnih prijenosnih baterija, bez obzira na vrstu, marku ili podrijetlo. U tu svrhu, u suradnji s drugim uključenim subjektima, uključujući distributere, postrojenja za otpadnu električnu opremu i otpadna vozila, javna tijela i dobrovoljna skupljališta, uspostavljaju mrežu skupljališta besplatnih za krajnje korisnike. Proizvođači su nadalje obvezni osigurati potrebna praktična rješenja za skupljanje i prijevoz otpadnih baterija iz tih skupljališta kako bi se osiguralo da se otpadne prijenosne baterije nakon toga obrade i recikliraju. Proizvođači otpadnih prijenosnih baterija obvezni su ostvariti ciljeve skupljanja utvrđene u tom članku. Rješenja za skupljanje podliježu ovlaštenju nadležnog tijela, koje mora provjeriti usklađenost proizvođača s obvezama povezanima sa skupljanjem otpadnih prijenosnih baterija, uključujući provjeru ostvarenja ciljeva. Člankom 49. zahtijeva se od proizvođača automobilskih baterija, industrijskih baterija i baterija za električna vozila da, pojedinačno ili putem organizacije za kontrolu odgovornosti proizvođača, organiziraju skupljanje svih otpadnih automobilskih baterija, industrijskih baterija i baterija za električna vozila. Skupljanje mora biti besplatno i ne smije biti uvjetovano time da krajnji korisnik kupi novu bateriju. Proizvođač od krajnjih korisnika ili s dostupnih skupljališta preuzima otpadne automobilske baterije, industrijske baterije i baterije za električna vozila u suradnji s distributerima tih vrsta baterija, postrojenjima za obradu i recikliranje otpadne električne i elektroničke opreme i otpadnih vozila, javnim tijelima i trećim stranama koje u njihovo ime gospodare otpadom.

U članku 55. utvrđuju se stope skupljanja koje države članice moraju dostići za otpadne prijenosne baterije, što u ovom trenutku ne uključuje baterije iz lakih prijevoznih sredstava. Stope skupljanja postupno će se povećavati kako bi se osiguralo da se do kraja 2025. skuplja 65 % otpadnih prijenosnih baterija, odnosno 70 % do 2030. U članku 56. utvrđuju se zahtjevi koje moraju ispuniti postrojenja za obradu otpada za sve skupljene otpadne baterije kako bi ih se podvrgnulo pravilnoj obradi i recikliranju. Za postrojenja i postupke obrade koji su obuhvaćeni Direktivom 2010/75/EU o industrijskim emisijama primjenjivat će se ta Direktiva. U svakom slučaju, obrada se treba izvršiti uz primjenu najboljih raspoloživih tehnika i zahtjeva koji su detaljnije objašnjeni u dijelu A Priloga XII. S obzirom na hijerarhiju otpada kako je utvrđena člankom 4. Direktive 2008/98/EZ, baterije se ne smiju odlagati na odlagališta niti spaljivati. Članak 57. odnosi se na ciljeve učinkovitosti recikliranja i oporabe materijala te se njime propisuje da sve skupljene otpadne baterije moraju ući u postupak recikliranja. U tim se procesima recikliranja mora postići minimalna učinkovitost recikliranja, kako je utvrđeno u Prilogu XII., koja će se s vremenom povećati. Ti se zahtjevi utvrđuju u pogledu olovnih baterija, nikal-kadmijskih baterija, baterija na bazi litija i ostalih baterija. Članak 59. sadržava zahtjeve povezane s postupcima prenamjene i ponovne proizvodnje za industrijske baterije i baterije za električna vozila. U njemu se nalaze zahtjevi za olakšavanje takvih postupaka, među ostalim zahtjevi prema kojima proizvođači tih baterija trebaju subjektima za prenamjenu omogućiti pristup sustavu upravljanja baterijama kako bi se odredilo stanje baterije. Njime se utvrđuju i obveze za osobe koje provode prenamjenu ili ponovnu proizvodnju baterija kako bi se osiguralo da su pregled, ispitivanje učinkovitosti, pakiranje i slanje baterija i njihovih komponenti u skladu s odgovarajućim uputama za kontrolu kvalitete i sigurnosnim uputama. Osobe koje provode postupke prenamjene i ponovne proizvodnje baterija dužne su osigurati da je prenamijenjena ili ponovno proizvedena baterija u skladu s ovom Uredbom i drugim relevantnim zakonodavnim i tehničkim zahtjevima za njezinu konkretnu namjenu kad se stavlja na tržište. Međutim, ako se utvrdi da je baterija koja je podvrgnuta prenamjeni ili ponovnoj proizvodnji stavljena na tržište prije određenih zahtjeva u pogledu ugljičnog otiska, udjela recikliranog sadržaja, učinkovitosti i trajnosti, kao i dužne pažnje u lancu opskrbe (uključeno u članke 7., 8., 10. i 39. ove Uredbe), obveze na temelju tih odredbi ne primjenjuju se na tu bateriju kad se prenamijeni ili ponovno proizvede. Da bi se evidentiralo da baterija više nije otpad, subjekt koji provodi odgovarajući postupak na zahtjev nadležnog tijela predočuje sljedeće: 1. dokaze o procjeni ili ispitivanju stanja, 2. uvjerenje o daljnjoj uporabi (u vidu fakture ili ugovora o prodaji) i 3. odgovarajuću zaštitu od oštećenja tijekom prijevoza, utovara i istovara. Te se informacije stavljaju na raspolaganje krajnjim korisnicima i trećim stranama koje djeluju u njihovo ime, pod istim uvjetima, u okviru tehničke dokumentacije koja se prilaže prenamijenjenoj bateriji kad se stavlja na tržište ili u uporabu. Članak 60. sadržava zahtjeve za pružanje informacija o otpadnim baterijama. To uključuje obveze za proizvođače ili njihove organizacije za kontrolu odgovornosti proizvođača, krajnje korisnike i distributere u pogledu njihova doprinosa obradi na kraju životnog vijeka. Tim se člankom utvrđuju i obveze da se distributerima i subjektima koji su uključeni u skupljanje i obradu otpada pružaju informacije bitne za sigurnost tijekom skupljanja i skladištenja otpadnih baterija, kao i informacije kojima se olakšava uklanjanje otpadnih baterija i njihova naknadna obrada. Članak 61. odnosi se na izvješća o gospodarenju otpadnim baterijama koja određeni subjekti uključeni u gospodarenje otpadom podnose nadležnim tijelima. To posebice uključuje zahtjeve prema kojima proizvođači ili organizacije za kontrolu odgovornosti proizvođača moraju izvješćivati o količini baterija stavljenih na tržište i otpadnih baterija koje su skupljene i isporučene radi obrade i recikliranja te zahtjeve prema kojima subjekti za recikliranje moraju izvješćivati o otpadnim baterijama koje ulaze u postupak recikliranja, učinkovitosti recikliranja i razinama oporabljenih materijala iz otpadnih baterija te količini baterija koje su obrađene i reciklirane. Članak 62. odnosi se na izvješća koja države članice podnose Komisiji. Države članice izvješćuju Komisiju, za svaku kalendarsku godinu prema vrsti baterije i njezinu kemijskom sastavu, o količini baterija pribavljenih prvi put radi distribucije ili uporabe na području države članice, o količini otpadnih baterija koje su skupljene u skladu s tim te o podacima koji se odnose na ostvarene razine recikliranja i na to je li postignuta učinkovitost recikliranja i razine oporabe materijala utvrđene u ovoj Uredbi. Komisija će provedbenim aktima utvrditi format za izvješćivanje. Poglavlje VIII. odnosi se na elektroničku razmjenu informacija. Članak 64. odnosi se na elektronički sustav za razmjenu informacija, koji je Komisija dužna uspostaviti do 1. siječnja 2026. Sustav sadržava podatke i informacije o punjivim industrijskim baterijama i baterijama za električna vozila s unutarnjom pohranom, kako je utvrđeno u Prilogu XIII. Podaci i informacije moraju biti takvi da omogućavaju razvrstavanje i pretraživanje, uz poštovanje otvorenih standarda uporabe za treće strane. Odgovarajući gospodarski subjekti mogu u sustav unositi informacije u strojno čitljivom obliku. Komisija putem tog sustava objavljuje određene informacije spomenute u članku 62. te putem provedbenog akta utvrđuje detalje o arhitekturi sustava, formatu u kojem se informacije trebaju podnijeti i pravilima za pristup, dijeljenje, upravljanje, pregledavanje, objavljivanje i ponovnu uporabu informacija i podataka u sustavu. Članak 65. odnosi se na putovnice za baterije i njime se zahtijeva da do 1. siječnja 2026. industrijske baterije i baterije za električna vozila moraju imati elektroničku evidenciju za svaku pojedinu bateriju koja se stavi na tržište. Evidencije moraju biti jedinstvene za svaku bateriju, koja se identificira s pomoću jedinstvenog identifikatora. Putovnica za bateriju povezana je s informacijama o osnovnim svojstvima svake vrste i modela baterije pohranjenima u izvorima podataka u sustavu koji je uspostavljen u skladu s člankom 64. te mora biti dostupna putem interneta. U Poglavlju IX. utvrđuju se standardne odredbe o nadzoru tržišta. Člankom 69. omogućava se tijelima za nadzor tržišta da od gospodarskih subjekata zahtijevaju poduzimanje korektivnih mjera na temelju nalaza prema kojima baterija nije usklađena ili gospodarski subjekt krši obvezu koja proizlazi iz pravila o jedinstvenom tržištu ili održivosti, sigurnosti, označivanju i dužnoj pažnji. Poglavlje X. odnosi se na zelenu javnu nabavu, postupak uvođenja novih i izmjenjivanja postojećih ograničenja za opasne tvari i Komisijino priznavanje programâ dužne pažnje u lancu opskrbe. Članak 70. odnosi se na zelenu javnu nabavu i njime se zahtijeva da javni naručitelji i naručitelji, pri nabavi baterija ili proizvoda koji sadržavaju baterije razmotre utjecaj baterija na okoliš tijekom njihova životnog ciklusa kako bi se osiguralo da se takvi učinci smanje na najmanju moguću mjeru. U tu se svrhu od javnih naručitelja i naručitelja traži da uključe tehničke specifikacije i kriterije za dodjelu na temelju članaka od 7. do 10. kako bi osigurali da se odabere jedan od proizvoda sa znatno manjim učinkom na okoliš tijekom životnog ciklusa. Komisija može putem delegiranih akata uspostaviti minimalne obvezne kriterije za zelenu javnu nabavu. Članak 71. sadržava postupak za izmjenu ograničenja opasnih tvari, nastavno na članak 6. i Prilog I. Članak 72. odnosi se na programe dužne pažnje u lancu opskrbe i Komisijino priznavanje takvih programa. Vlade, industrijska udruženja i skupine zainteresiranih organizacija koje su uspostavile i nadgledaju svoje programe dužne pažnje mogu od Komisije zatražiti priznavanje tih programa dužne pažnje u lancu opskrbe. Ako Komisija utvrdi da program dužne pažnje u lancu opskrbe koji gospodarski subjekt djelotvorno provodi omogućava tom gospodarskom subjektu ispunjavanje zahtjeva za uspostavljanje politike dužne pažnje, ona donosi provedbeni akt kojim se tom programu priznaje jednakovrijednost sa zahtjevima iz ove Uredbe. U Poglavlju XI. utvrđuju se delegirane ovlasti i postupak odbora. U Poglavlju XII. utvrđuje se izmjena Uredbe (EU) 2019/1020. U Poglavlju XIII. utvrđuju se završne odredbe. 2020/0353 (COD)

Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o baterijama i otpadnim baterijama, stavljanju izvan snage Direktive 2006/66/EZ i izmjeni Uredbe (EU) br. 2019/1020 (Tekst značajan za EGP) EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 114., uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije, nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima, uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora, uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija, u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom, budući da: (1)Europski zeleni plan je europska strategija rasta kojom se Unija nastoji preobraziti u pravedno i prosperitetno društvo s modernim, resursno učinkovitim i konkurentnim gospodarstvom, u kojem 2050. neće biti neto emisija stakleničkih plinova i u kojem gospodarski rast nije povezan s uporabom resursa. Prelazak s uporabe fosilnih goriva u vozilima na elektromobilnost jedan je od uvjeta za postizanje cilja klimatske neutralnosti do 2050. Kako bi se politikama Unije u pogledu proizvoda doprinijelo smanjenju emisija ugljika na globalnoj razini, potrebno je osigurati da se proizvodi koji se stavljaju na tržište i prodaju u Uniji nabavljaju i proizvode na održiv način. (2)Baterije su bitan izvor energije i jedan od važnih pokretača održivog razvoja, zelene mobilnosti, čiste energije i klimatske neutralnosti. Očekuje se da će potražnja za baterijama u nadolazećim godinama brzo porasti, posebice u slučaju električnih vozila u cestovnom prijevozu u kojima se baterije upotrebljavaju za pogon, zbog čega to tržište sve više dobiva na strateškoj važnosti na globalnoj razini. U području tehnologije baterija nastavit će se znatan znanstveni i tehnički napredak. Imajući u vidu stratešku važnost baterija te kako bi se svim uključenim subjektima pružila pravna sigurnost i izbjegla diskriminacija, prepreke u trgovini i narušavanje tržišta baterija, potrebno je utvrditi pravila o parametrima održivosti, učinkovitosti, sigurnosti, skupljanju, recikliranju i prenamjeni baterija, kao i o informacijama o baterijama. Potrebno je stvoriti usklađen regulatorni okvir za upravljanje čitavim životnim ciklusom baterija koje se stavljaju na tržite Unije. (3)Zahvaljujući Direktivi 2006/66/EZ Europskog parlamenta i Vijeća poboljšana je ekološka učinkovitost baterija i utvrđena su neka zajednička pravila i obveze za gospodarske subjekte, osobito putem usklađenih pravila za sadržaj teških metala i označivanje baterija te pravila i ciljeva za upravljanje svim otpadnim baterijama na temelju proširene odgovornosti proizvođača. (4)U izvješćima Komisije o provedbi, utjecaju i evaluaciji Direktive 2006/66/EZ istaknuta su ne samo postignuća, nego i ograničenja te direktive, posebice u znatno promijenjenom kontekstu koji obilježavaju strateška važnost baterija i njihova povećana uporaba. (5)U Komisijinu strateškom akcijskom planu za baterije utvrđuju se mjere kojima se podupiru nastojanja da se uspostavi bolji lanac vrijednosti baterija u Europi, čime se podržava vađenje sirovina, održiva nabava i obrada, održivi materijali za baterije, proizvodnja ćelija te ponovna uporaba i recikliranje baterija. (6)U okviru europskog zelenog plana Komisija je potvrdila svoju predanost provedbi strateškog akcijskog plana za baterije te je izjavila da će predložiti zakonodavstvo kojim bi se osigurao siguran, kružan i održiv lanac vrijednosti baterija za sve baterije, među ostalim i kako bi se opskrbilo rastuće tržište električnih vozila. (7)Vijeće je u svojim zaključcima od 4. listopada 2019. pod naslovom „Više kružnosti – prijelaz na održivo društvo” zalaže, među ostalim, za usklađene politike kojima bi se podržao razvoj tehnologija za poboljšanje održivosti i kružnosti baterija kako bi se popratio prelazak na elektromobilnost. Štoviše, Vijeće je pozvalo na hitnu reviziju Direktive 2006/66/EZ, koja bi trebala obuhvatiti sve relevantne baterije i materijale te u kojoj bi se posebice trebali razmotriti specifični zahtjevi za litij i kobalt, kao i mehanizam kojim bi se omogućila prilagodba te Direktive budućim promjenama u tehnologijama baterija. (8)U novom akcijskom planu za kružno gospodarstvo, donesenom 11. ožujka 2020., navodi se da će se u okviru prijedloga za novi regulatorni okvir za baterije razmatrati pravila o udjelu recikliranog sadržaja i mjere za povećanje stopa skupljanja i recikliranja za sve baterije kako bi se osigurala oporaba vrijednih materijala i pružile smjernice potrošačima te će biti usmjeren na moguće postupno ukidanje nepunjivih baterija ako postoje alternativna rješenja. Nadalje, navodi se da će se razmatrati zahtjevi u pogledu održivosti i transparentnosti, uzimajući u obzir ugljični otisak proizvodnje baterija, etičnu nabavu sirovina i sigurnost opskrbe kako bi se olakšala ponovna uporaba, prenamjena i recikliranje baterija.

(9)Usmjerenost na čitav životni ciklus svih baterija stavljenih na tržište Unije zahtijeva utvrđivanje usklađenih zahtjeva za proizvode i stavljanje na tržište, uključujući postupke ocjenjivanja sukladnosti, kao i zahtjeve kojima bi se u potpunosti obuhvatila završna faza životnog ciklusa baterija. Zahtjevi koji se odnose na završnu fazu životnog ciklusa nužni su za smanjenje utjecaja baterija na okoliš te, posebice, za potporu stvaranju tržištâ recikliranja za baterije i tržištâ za sekundarne sirovine iz baterija kako bi se zatvorile petlje materijala. Kako bi se ostvarili predviđeni ciljevi obuhvaćanja čitavog životnog ciklusa baterije jednim pravnim instrumentom, a da se pritom izbjegnu prepreke za trgovinu i narušavanje tržišnog natjecanja te kako bi se zaštitio integritet unutarnjeg tržišta, pravila kojima se utvrđuju zahtjevi za baterije trebaju se ujednačeno primjenjivati na sve subjekte u Uniji te se državama članicama ne smije ostaviti prostor za razlike u provedbi. Stoga je Direktivu 2006/66/EZ potrebno zamijeniti uredbom. (10)Uredba bi se trebala primjenjivati na sve vrste baterija i akumulatora koji se stavljaju na tržište ili u uporabu u Uniji, bilo samostalno ili ugrađeni u uređaje ili na drugi način isporučeni uz električne i elektroničke uređaje i vozila. Ova bi se Uredba trebala primjenjivati neovisno o tome je li baterija osmišljena za određeni proizvod ili je namijenjena za opću uporabu te neovisno o tome je li ugrađena u proizvod ili se isporučuje zajedno s proizvodom u kojem bi se trebala upotrebljavati ili odvojeno od njega. (11)Proizvodi stavljeni na tržište kao baterijski sklopovi, odnosno baterije ili skupine ćelija koje su povezane i/ili uklopljene u vanjsko kućište kako bi tvorile cjelovitu jedinicu spremnu za uporabu koja nije namijenjena tomu da bi je krajnji korisnik razdvajao ili otvarao, i koji su u skladu s definicijom baterija trebali bi podlijegati zahtjevima koji se primjenjuju na baterije. Proizvodi stavljeni na tržište kao baterijski moduli, koji su u skladu s definicijom baterijskog sklopa, trebali bi podlijegati zahtjevima koji se primjenjuju na baterijske sklopove. (12)Unutar širokog područja primjene Uredbe primjereno je razlikovati različite kategorije baterija u skladu s njihovim dizajnom i uporabom, neovisno o kemijskom sastavu baterije. Klasificiranje u prijenosne baterije s jedne strane te industrijske baterije i automobilske baterije s druge strane u okviru Direktive 2006/66/EZ trebalo bi se dodatno razraditi kako bi se bolje odrazio razvoj uporabe baterija. Baterije koje služe za pogon u električnim vozilima i koje prema Direktivi 2006/66/EZ pripadaju kategoriji industrijskih baterija čine velik i rastući dio tržišta zbog brzog rasta udjela električnih vozila u cestovnom prijevozu. Stoga je primjereno klasificirati baterije za pogon cestovnih vozila kao novu kategoriju baterija za električna vozila. Baterije koje služe za pogon u drugim prijevoznim sredstvima, uključujući željeznički, vodni i zračni promet, i dalje pripadaju kategoriji industrijskih baterija na temelju ove Uredbe. Kategorija industrijskih baterija obuhvaća širok raspon baterija namijenjenih za industrijske aktivnosti, komunikacijsku infrastrukturu, poljoprivredne aktivnosti ili proizvodnju i distribuciju električne energije. Osim tog neiscrpnog popisa primjera, svaku bateriju koja nije prijenosna ni automobilska baterija ni baterija za električno vozilo treba smatrati industrijskom. Baterije koje se upotrebljavaju za pohranu energije u privatnim ili kućanskim okruženjima smatraju se industrijskim baterijama za potrebe ove Uredbe. Nadalje, kako bi se osiguralo da se sve baterije koje se upotrebljavaju u lakim prijevoznim sredstvima, kao što su električni bicikli i romobili, klasificiraju kao prijenosne baterije, potrebno je pojasniti definiciju prijenosnih baterija te ograničiti masu za takvih baterija. (13)Baterije bi trebalo dizajnirati i proizvoditi tako da se optimiziraju njihov učinak, trajnost i sigurnost te tako da se njihov ekološki otisak smanji na najmanju moguću mjeru. Primjereno je utvrditi specifične zahtjeve u pogledu održivosti za punjive industrijske baterije i baterije za električna vozila s unutarnjom pohranom i kapacitetom većim od 2 kWh jer su takve baterije segment tržišta za koji se očekuje da će se najviše povećati u nadolazećim godinama. (14)Kako bi se osiguralo da se obveze koje proizlaze iz ove Uredbe izvršavaju te kako bi se pratila i provjeravala usklađenost proizvođača i organizacija za kontrolu odgovornosti proizvođača sa zahtjevima ove Uredbe, nužno je da države članice imenuju jedno ili više nadležnih tijela. (15)Uporaba opasnih tvari u baterijama trebala bi se ograničiti radi zaštite zdravlja ljudi i okoliša te radi smanjenja prisutnosti takvih tvari u otpadu. Stoga je, uz ograničenja utvrđena u Prilogu XVII. Uredbi (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća primjereno utvrditi ograničenja za živu i kadmij u određenim vrstama baterija. Baterije koje se upotrebljavaju u vozilima na koje se primjenjuje izuzeće iz Priloga II. Direktivi 2000/53/EZ Europskog parlamenta i Vijeća trebalo bi izuzeti iz zabrane sadržavanja kadmija. (16)Kako bi se osiguralo pravilno rješavanje pitanja opasnih tvari koje predstavljaju neprihvatljiv rizik za zdravlje ljudi ili okoliš kad se upotrebljavaju u baterijama, ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije trebalo bi delegirati Komisiji u pogledu izmjene ograničavanja opasnih tvari u baterijama. (17)Postupak za donošenje novih i izmjene postojećih ograničenja opasnih tvari u baterijama trebao bi se u potpunosti uskladiti s Uredbom (EZ) br. 1907/2006. Radi osiguranja djelotvornog donošenja odluka, koordinacije i upravljanja povezanim tehničkim, znanstvenim i administrativnim aspektima ove Uredbe, Europska agencija za kemikalije, osnovana na temelju Uredbe (EZ) br. 1907/2006 („Agencija”), trebala bi izvršavati definirane zadaće u pogledu evaluacije rizika koji proizlaze iz tvari u proizvodnji i uporabi baterija te onih koji se mogu javiti nakon kraja životnog vijeka baterija, kao i u pogledu evaluacije socioekonomskih elemenata i analize alternativnih rješenja u skladu s relevantnim smjernicama Agencije. U skladu s tim, Odbor za procjenu rizika i Odbor za socioekonomsku analizu Agencije trebali bi olakšati izvršavanje određenih zadaća koje su povjerene Agenciji na temelju ove Uredbe. (18)Očekivanom masovnom uporabom baterija u sektorima kao što su mobilnost i pohrana energije trebale bi se smanjiti emisije ugljika, no da bi se maksimalno iskoristio taj potencijal, nužno je da njihov cijeli životni ciklus ima nizak ugljični otisak. Prema dokumentu „Ekološki otisak proizvoda – pravila o kategorijama za punjive baterije visoke specifične energije za prijenosne primjene” klimatske su promjene druga najviše povezana kategorija učinka za baterije, nakon uporabe minerala i metala. Tehničkoj dokumentaciji za punjive industrijske baterije i baterije za električna vozila s unutarnjom pohranom i kapacitetom većim od 2 kWh koje se stavljaju na tržište Unije trebalo bi stoga priložiti deklaraciju o ugljičnom otisku, koja bi se prema potrebi trebala odnositi na pojedinu proizvodnu seriju. Baterije se proizvode u serijama, koje se sastoje od određenih količina u određenim vremenskim okvirima. Usklađivanje tehničkih pravila za izračun ugljičnog otiska za sve punjive industrijske baterije i baterije za električna vozila s unutarnjom pohranom i kapacitetom većim od 2 kWh koje se stavljaju na tržište Unije preduvjet je za uvođenje zahtjeva da se u tehničku dokumentaciju baterija uključi deklaracija o ugljičnom otisku te da se naknadno uspostave razredi učinkovitosti prema ugljičnom otisku, koji će omogućiti utvrđivanje baterija koje imaju ukupno manji ugljični otisak. Ne očekuje se da će zahtjevi u pogledu informacija i jasnog označivanja ugljičnog otiska baterija sami po sebi dovesti do promjena u ponašanju koje su potrebne da bi se osiguralo ostvarenje cilja Unije za dekarbonizaciju sektora mobilnosti i pohrane energije u skladu s međunarodno dogovorenim ciljevima u pogledu klimatskih promjena. Stoga će se uvesti maksimalni pragovi emisija ugljika na temelju posebne procjene učinka kojom će se odrediti te vrijednosti. Pri predlaganju maksimalnih pragova ugljičnog otiska Komisija će, među ostalim, uzeti u obzir relativnu raspodjelu vrijednosti ugljičnog otiska za baterije na tržištu, razmjer napretka u smanjenju ugljičnog otiska baterija stavljenih na tržište Unije te djelotvorni i potencijalni doprinos te mjere ciljevima Unije povezanima s održivom mobilnošću i klimatskom neutralnošću do 2050. Kako bi se osigurala transparentnost po pitanju ugljičnog otiska baterija i prelazak tržišta Unije na baterije s manjim ugljičnim otiskom, neovisno o tome gdje se proizvode, opravdano je uvesti postupno i kumulativno povećanje zahtjeva u pogledu ugljičnog otiska. Kao rezultat tih zahtjeva, smanjenje emisija ugljika tijekom životnog ciklusa baterija doprinijet će cilju Unije da do 2050. postane klimatski neutralna. Time bi se mogle omogućiti i druge politike na razini Unije i na nacionalnoj razini, kao što su poticaji ili kriteriji za zelenu javnu nabavu, kojima se potiče proizvodnja baterija s manjim utjecajima na okoliš. (19)Određene tvari koje se nalaze u baterijama, kao što su kobalt, olovo, litij ili nikal, dobavljaju se iz ograničenih resursa koji nisu lako dostupni u Uniji, a neke Komisija smatra i kritičnim sirovinama. Riječ je o području u kojem bi Europa trebala povećati svoju stratešku neovisnost i povećati otpornost kao pripremu na moguće poremećaje u opskrbi uslijed zdravstvenih ili drugih kriza. Postizanju tog cilja pridonijet će poboljšanje kružnosti i učinkovitosti resursa uz povećano recikliranje i oporabu tih sirovina. (20)Većom uporabom oporabljenih materijala podržalo bi se razvoj kružnoga gospodarstva te bi se omogućilo resursno učinkovitije iskorištavanje materijala i ujedno smanjila ovisnost Unije o materijalima iz trećih zemalja. Kad je riječ o baterijama, to je posebice relevantno za kobalt, olovo, litij i nikal. Stoga je potrebno promicati oporabu takvih materijala iz otpada uvođenjem zahtjeva u pogledu udjela recikliranog sadržaja u baterijama u čijim se aktivnim materijalima upotrebljavaju kobalt, olovo, litij i nikal. Ovom se Uredbom utvrđuju obvezni ciljevi udjela recikliranog sadržaja za kobalt, olovo, litij i nikal koji bi se trebali postići do 2030. Viši ciljevi utvrđeni su za kobalt, litij i nikal do 2035. Za sve bi se ciljeve trebalo uzeti u obzir dostupnost otpada iz kojeg se takvi materijali mogu oporabiti, tehničku izvedivost povezanih procesa oporabe i proizvodnje te vrijeme koje je gospodarskim subjektima potrebno da prilagode svoje procese opskrbe i proizvodnje. Iz tog razloga, prije nego takvi obvezni ciljevi postanu primjenjivi, zahtjev povezan s udjelom recikliranog sadržaja trebao bi se ograničiti na navođenje informacija o udjelu recikliranog sadržaja. (21)Kako bi se u obzir uzeo rizik opskrbe kobaltom, olovom, litijem i niklom te kako bi se procijenila njihova dostupnost, ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije trebalo bi delegirati Komisiji u pogledu izmjene ciljeva za minimalan udio recikliranog kobalta, olova, litija ili nikla prisutnog u aktivnim materijalima u baterijama. (22)Kako bi se osigurali jedinstveni uvjeti za provedbu pravila o izračunavanju i provjeri, po modelu baterije i seriji po proizvodnom pogonu, količine kobalta, olova, litija ili nikla oporabljene iz otpada koja je prisutna u aktivnim materijalima u baterijama te zahtjevi u pogledu informacija za tehničku dokumentaciju, Komisiji bi trebalo dodijeliti provedbene ovlasti. (23)Baterije koje se stavljaju na tržište Unije trebale bi biti trajne i visokoučinkovite. Stoga je potrebno utvrditi parametre učinkovitosti i trajnosti za prijenosne baterije za opću uporabu, kao i za punjive industrijske baterije te baterije za električna vozila. Kad su u pitanju baterije za električna vozila, neformalna Radna skupina za električna vozila i okoliš UNECE-a razvija zahtjeve u pogledu trajnosti u vozilima, stoga se ova Uredba suzdržava od postavljanja dodatnih zahtjeva u pogledu trajnosti. S druge strane, u području baterija za pohranu energije postojeće metode mjerenja za ispitivanje učinkovitosti i trajnosti baterija ne smatraju se dovoljno preciznima ni reprezentativnima da bi se njima omogućilo uvođenje minimalnih zahtjeva. Uvođenje minimalnih zahtjeva u pogledu učinkovitosti i trajnosti tih baterija trebalo bi biti popraćeno dostupnim odgovarajućim usklađenim normama ili zajedničkim specifikacijama. (24)Kako bi se smanjio utjecaj životnog ciklusa baterija na okoliš, ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije trebalo bi delegirati Komisiji u pogledu izmjene parametara učinkovitosti i trajnosti te određivanja minimalnih vrijednosti za takve parametre u slučaju prijenosnih baterija za opću uporabu i punjivih industrijskih baterija. (25)Neke nepunjive baterije za opću uporabu mogu podrazumijevati neučinkovito iskorištavanje resursa i energije. Trebali bi se odrediti objektivni zahtjevi u pogledu učinkovitosti i trajnosti takvih baterija kako bi se osiguralo da se na tržište stavlja manje nepunjivih prijenosnih baterija za opću uporabu s niskom učinkovitošću, osobito ako bi se, na temelju procjene životnog ciklusa, alternativnom uporabom punjivih baterija dovelo do ukupnih koristi za okoliš. (26)Kako bi se osiguralo da prijenosne baterije koje su ugrađene u uređaje budu podložne odgovarajućem odvojenom skupljanju, obradi i visokokvalitetnom recikliranju nakon što postanu otpad, potrebne su odredbe kojima bi se osigurala mogućnost njihova uklanjanja i zamjene u takvim uređajima. Trebala bi postojati i mogućnost zamjene iskorištenih baterija kako bi se produljio očekivani životni vijek uređaja čiji su dio. Opće odredbe ove Uredbe mogu se nadopuniti zahtjevima utvrđenima za određene proizvode koji se napajaju baterijama u skladu s provedbenim mjerama u okviru Direktive 2009/125/EZ Europskog parlamenta i Vijeća. Ako se zakonodavstvom Unije iz sigurnosnih razloga utvrđuju detaljniji zahtjevi u pogledu uklanjanja baterija iz proizvoda (npr. igračaka), trebala bi se primjenjivati takva specifična pravila. (27)Pouzdane baterije neophodne su za rad i sigurnost mnogih proizvoda, uređaja i usluga. Stoga se baterije moraju dizajnirati i proizvoditi tako da se osigura njihov siguran rad i uporaba. Taj je aspekt posebice bitan za sustave za pohranu energije sa stacionarnom baterijom, koji u ovom trenutku nisu obuhvaćeni drugim zakonodavstvom Unije. Stoga bi za takve sustave za pohranu energije trebalo utvrditi parametre koje bi trebalo razmotriti u sigurnosnim ispitivanjima. (28)Kako bi se krajnjim korisnicima pružile jasne, pouzdane i transparentne informacije o baterijama i njihovim glavnim svojstvima te otpadnim baterijama, kako bi se krajnjim korisnicima omogućilo da donose informirane odluke pri kupnji i odlaganju baterija te kako bi se subjektima za gospodarenje otpadom omogućilo da na ispravan način obrađuju otpadne baterije, baterije bi trebalo označiti. Na baterijama bi trebalo navesti sve potrebne informacije o njihovim glavnim svojstvima, uključujući njihov kapacitet i sadržaj određenih opasnih tvari. Kako bi se osigurala dostupnost informacija tijekom vremena, te bi se informacije trebale staviti na raspolaganje i putem QR kodova.

(29)Informacije o učinkovitosti baterija važne su radi osiguranja da krajnji korisnici kao potrošači budu dobro i pravodobno informirani te posebice da imaju zajedničku osnovu za usporedbu različitih baterija prije kupnje. Stoga bi se prijenosne baterije za opću uporabu i automobilske baterije trebale označivati oznakom koja sadržava informacije o njihovu minimalnom prosječnom trajanju kad se upotrebljavaju za određene primjene. Uz to, važno je krajnjim korisnicima dati smjernice za odlaganje otpadnih baterija na odgovarajući način. (30)Punjive industrijske baterije i baterije za električna vozila s unutarnjom pohranom i kapacitetom većim od 2 kWh trebaju sadržavati sustav upravljanja baterijom u kojemu se pohranjuju podaci kako bi krajnji korisnik ili bilo koja treća strana koja djeluje u njegovo ime u svakom trenutku mogli utvrditi stanje i očekivani životni vijek baterija. Da bi se baterija prenamijenila ili ponovno proizvela, osoba koja je kupila bateriju ili treća strana koja djeluje u njezino ime treba u svakom trenutku imati pristup sustavu upravljanja baterijom radi procjene preostale vrijednosti baterije, olakšavanja ponovne uporabe, prenamjene ili ponovne proizvodnje baterije te radi stavljanja baterije na raspolaganje neovisnim agregatorima, kako je definirano u Direktivi (EU) 2019/944 Europskog parlamenta i Vijeća, koji upravljaju virtualnim elektranama u sklopu elektroenergetskih mreža. Taj bi se zahtjev trebao primjenjivati uz pravo Unije o homologaciji tipa vozila, uključujući tehničke specifikacije koje mogu proizlaziti iz rada neformalne Radne skupine za električna vozila i okoliš UNECE-a na temu pristupa podacima u električnim vozilima. (31)Određene zahtjeve specifične za proizvod u okviru ove Uredbe, među ostalim u pogledu učinkovitosti, trajnosti, prenamjene i sigurnosti, trebalo bi mjeriti s pomoću pouzdanih, preciznih i ponovljivih metoda u kojima se u obzir uzimaju općenito priznate suvremene metodologije mjerenja i izračuna. Kako bi se osiguralo da na unutarnjem tržištu ne bude prepreka trgovini, norme bi trebale biti usklađene na razini Unije. Takvim metodama i normama trebalo bi se u mjeri u kojoj je to moguće uzimati u obzir stvarnu uporabu baterija, one bi trebale odražavati ponašanje prosječnog potrošača i biti stabilne kako bi se njima suzbilo namjerno i nenamjerno zaobilaženje mjera. Nakon što se upućivanje na takvu normu donese u skladu s Uredbom (EU) br. 1025/2012 Europskog parlamenta i Vijeća i objavi u Službenom listu Europske unije, pretpostavka sukladnosti utvrđuje se s tim zahtjevima specifičnima za proizvod koji su doneseni na temelju ove Uredbe, pod uvjetom da ishod takvih metoda pokazuje da su za te bitne zahtjeve ostvarene minimalne vrijednosti. Ako u trenutku primjene zahtjeva specifičnih za proizvod nema objavljenih normi, Komisija bi trebala putem provedbenih akata donijeti zajedničke specifikacije, a sukladnost s takvim specifikacijama trebala bi omogućiti pretpostavku sukladnosti. U slučajevima u kojima se u kasnijoj fazi utvrde nedostaci u zajedničkim specifikacijama, Komisija bi trebala putem provedbenih akata izmijeniti ili staviti izvan snage predmetne zajedničke specifikacije. (32)Kako bi se osigurao djelotvoran pristup informacijama za potrebe nadzora tržišta, kako bi se prilagodilo novim tehnologijama i osigurala otpornost u slučaju globalnih kriza, kao što je pandemija bolesti COVID-19, trebalo bi biti moguće pružati informacije o sukladnosti sa svim aktima Unije koji se primjenjuju na baterije putem interneta u obliku jedne EU izjave o sukladnosti. (33)Uredbom (EZ) br. 765/2008 Europskog parlamenta i Vijeća utvrđuju se pravila za akreditaciju tijela za ocjenjivanje sukladnosti, uspostavlja se okvir za nadzor tržišta proizvoda i kontrolu proizvoda iz trećih zemalja te se utvrđuju opća načela stavljanja oznake CE. Ta bi se Uredba trebala primjenjivati na baterije obuhvaćene ovom Uredbom kako bi se osiguralo da proizvodi za koje vrijedi slobodno kretanje robe unutar Unije ispunjavaju zahtjeve u pogledu visoke razine zaštite javnih interesa kao što su zdravlje ljudi, sigurnost i okoliš. (34)Kako bi se gospodarskim subjektima omogućilo da dokažu, a nadležnim tijelima da provjere jesu li baterije koje su stavljene na raspolaganje na tržištu usklađene sa zahtjevima iz ove Uredbe, potrebno je propisati postupke ocjenjivanja sukladnosti. Odlukom br. 768/2008/EZ Europskog parlamenta i Vijeća uspostavljeni su moduli za postupke ocjenjivanja sukladnosti u rasponu od najmanje strogih do najstrožih, ovisno o razini predmetnog rizika i potrebnoj razini sigurnosti. U skladu s člankom 4. te Odluke, ako je potrebno ocijeniti sukladnost, postupci koje treba upotrebljavati za tu ocjenu moraju se birati među tim modulima. (35)Međutim, odabrani moduli ne odražavaju određene aspekte baterija i stoga ih je potrebno prilagoditi modulima odabranima za postupke ocjenjivanja sukladnosti. Kako bi se uzele u obzir novost i složenost zahtjeva u pogledu održivosti, sigurnosti i označivanja koji su utvrđeni u ovoj Uredbi i za potrebe osiguravanja sukladnosti baterija koje se stavljaju na tržište s pravnim zahtjevima, ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije trebalo bi delegirati Komisiji u pogledu izmjene postupaka ocjenjivanja sukladnosti dodavanjem koraka provjere ili mijenjanjem modula za ocjenjivanje na temelju promjena na tržištu baterija ili u lancu vrijednosti baterija. (36)Oznaka CE na bateriji označava sukladnost te baterije s ovom Uredbom. Opća načela za oznaku CE i njezinu povezanost s drugim oznakama utvrđena su Uredbom (EZ) br. 765/2008. Ta bi se načela trebala primjenjivati na oznaku CE na baterijama. Kako bi se osiguralo da se baterija pohranjuje, upotrebljava i odlaže na siguran način s obzirom na zaštitu zdravlja ljudi i okoliša, trebalo bi utvrditi posebna pravila kojima se uređuje stavljanje oznake CE u slučaju baterija. (37)Postupci ocjenjivanja sukladnosti utvrđeni u ovoj Uredbi zahtijevaju djelovanje tijelâ za ocjenjivanje sukladnosti. Radi osiguranja ujednačene provedbe odredaba iz ove Uredbe nadležna tijela država članica trebala bi prijaviti navedena tijela Komisiji. (38)Zbog novosti i složenosti zahtjeva u pogledu održivosti, sigurnosti i označivanja za baterije te kako bi se osigurala dosljedna razina kvalitete pri ocjenjivanju sukladnosti baterija, potrebno je utvrditi zahtjeve za tijela koja provode prijavljivanje uključena u ocjenjivanje, prijavljivanje i praćenje prijavljenih tijela. Osobito bi trebalo osigurati da je tijelo koje provodi prijavljivanje objektivno i nepristrano kad je u pitanju njegovo djelovanje. Nadalje, od tijela koja provode prijavljivanje trebalo bi se zahtijevati da čuvaju povjerljivost prikupljenih informacija, no ipak bi trebala moći razmjenjivati informacije o prijavljenim tijelima s nacionalnim tijelima, tijelima koja provode prijavljivanje iz drugih država članica i Komisijom kako bi se osigurala dosljednost pri ocjenjivanju sukladnosti. (39)Bitno je da sva prijavljena tijela obavljaju svoje funkcije na jednakoj razini i pod uvjetima poštenog tržišnog natjecanja i autonomije. Zbog toga bi trebalo utvrditi zahtjeve za tijela za ocjenjivanje sukladnosti koja žel