Ovim se prijedlogom pridonosi promicanju interesa potrošača, stoga je on u skladu s politikama EU-a u području zaštite potrošača i člankom 169. UFEU-a.

Ovim se prijedlogom, za potrebe prekogranične prenosivosti u području primjene ovog prijedloga, želi utvrditi gdje dolazi do čina iskorištavanja djela i drugih zaštićenih sadržaja u smislu Direktive 96/9/EZ, Direktive 2001/29/EZ, Direktive 2006/115/EZ i Direktive 2009/24/EZ.

Internet je postao ključni kanal za distribuciju sadržaja. U 2014. 49 % korisnika interneta u Europi pristupalo je glazbenim i video sadržajima te igrama na internetu, a očekuje se da će se taj postotak u budućnosti povećati. Tableti i pametni telefoni to dodatno olakšavaju, a 51 % osoba u Europskoj uniji koristi se prijenosnim uređajem za pristup internetu.

U razdoblju od prosinca 2013. do ožujka 2014. provedeno je opsežno javno savjetovanje o reviziji propisa Europske unije o autorskom pravu. Razne skupine dionika u svojim su odgovorima na pitanja o teritorijalnosti autorskih prava izričito naveli problem prekogranične prenosivosti. Komisija je 2013. provela dijalog s dionicima pod nazivom „Licencije za Europu”. Jedna radna skupina usredotočila se na problem prekogranične prenosivosti.

3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENE UČINAKA

Prijedlogom se nastoji olakšati prekogranična prenosivost usluga internetskog sadržaja (odredba o lokaliziranju mjesta pružanja te o pristupu i upotrebi usluge) i pružatelju usluga nameće obveza da pod određenim uvjetima mora omogućiti prekograničnu prenosivost. Prijedlogom se ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje utvrđenih problema. Njime se bitno ne utječe na licenciranje prava i stoga on ima ograničeni učinak na poslovne modele nositelja prava i pružatelja usluga. Prijedlogom se nositeljima prava i pružateljima usluga ne nameće obveza ponovnog pregovaranja o ugovorima jer će time sve odredbe u ugovorima suprotne obvezi pružanja prekogranične prenosivosti postati neizvršive.

Prva faza započet će odmah nakon donošenja zakonodavnog akta i trajat će sve do početka njegove primjene. Usredotočit će se na način kako sudionici na tržištu primjenjuju Uredbu u državama članicama kako bi se osigurao usklađen pristup. Komisija će organizirati sastanke s predstavnicima država članica i relevantnim dionicima kako bi pomogla u prelasku na nove propise.

U završnoj verziji procjene učinka ispituje se osnovni scenarij (bez intervencije) i tri opcije politike. Opciju 1 čine Komisijine smjernice dionicima kojima se pružatelji usluga internetskog sadržaja potiču na omogućivanje prekogranične prenosivosti svojih usluga diljem EU-a. Opcija 2 uključuje intervenciju EU-a kojom bi se odredilo da do pružanja, pristupa i upotrebe usluga internetskog sadržaja u načinu prekogranične prenosivosti dolazi u državi članici u kojoj pretplatnik ima boravište. Opcijom 3 bi se, povrh navedenog mehanizma, i. pružateljima usluga internetskog sadržaja nametnula obveza osiguranja prekogranične prenosivosti tih usluga i ii. odredilo bi se da sve ugovorne odredbe kojima se ograničava prekogranična prenosivost postaju neizvršive.

Druga faza započinje od datuma primjene uredbe i usredotočit će se na učinke propisa, a posebna će se pozornost obratiti na učinke propisa na mala i srednja poduzeća te potrošače.

•Detaljno objašnjenje posebnih odredbi prijedloga

U članku 1. precizira se cilj i područje primjene prijedloga. Prijedlogom će se uvesti zajednički pristup kako bi se osiguralo da pretplatnici na usluge internetskog sadržaja u Uniji koje se isporučuju na prijenosne uređaje te usluge mogu primati i kada se privremeno nalaze u drugoj državi članici (prekogranična prenosivost).

Članak 2. sadržava definicije. Te se definicije trebaju tumačiti ujednačeno po cijeloj Europskoj uniji. „Pretplatnik” je potrošač koji na temelju ugovora o pružanju usluga internetskog sadržaja ima pravo pristupa i korištenja takvom uslugom u državi članici u kojoj ima boravište. „Potrošač” je svaka fizička osoba koja u ugovorima obuhvaćenima ovom Uredbom djeluje u svrhe koje ne ulaze u okvir njezine trgovačke, poslovne, obrtničke ili profesionalne djelatnosti.

U članku 2. definiraju se i „država članica boravišta”, „privremena prisutnost”, „usluga internetskog sadržaja” i „prijenosan”. „Država članica boravišta” jest država članica u kojoj pretplatnik uobičajeno boravi. „Privremeno prisutan” znači da se pretplatnik nalazi u državi članici koja nije njegova država članica boravišta. „Usluga internetskog sadržaja” obuhvaćena je prijedlogom ako: i. usluga se pruža na internetu u skladu sa zakonom u državi članici boravišta; ii. usluga se isporučuje na prijenosne uređaje; iii. usluga je audiovizualna medijska usluga u smislu Direktive 2010/13/EU Europskog parlamenta i Vijeća ili usluga kojoj je glavna značajka osiguravanje pristupa djelima, drugim vrstama sadržaja ili prijenosima organizacija za radiodifuziju. Za potrebe ove Uredbe „prijenosan” znači da pretplatnici mogu pristupiti usluzi internetskog sadržaja i njome se koristiti u državi članici boravišta bez ograničenja na određeno mjesto. Obuhvaćena su dva scenarija u pogledu usluga internetskog sadržaja: i. usluge koje se pružaju u zamjenu za novčano plaćanje (izravno ili neizravno) i ii. usluge koje se pružaju bez novčanog plaćanja uz uvjet da pružatelj usluga provjerava u kojoj državi članici pretplatnik ima boravište. Primjer je neizravnog plaćanja slučaj kada pretplatnik plaća paket usluga u kojem se kombiniraju telekomunikacijska usluga i usluga internetskog sadržaja koju pruža drugi pružatelj usluga. Ako pretplatnik prima uslugu internetskog sadržaja bez novčanog plaćanja, pružatelj usluge bit će obvezan pretplatniku omogućiti prekograničnu prenosivost samo ako pružatelj usluge provjeri u kojoj državi članici pretplatnik ima boravište. Prema tome, ako potrošač prihvati samo opće uvjete usluge internetskog sadržaja bez naknade, ali se ne prijavi na web-stranici navedene usluge (pa slijedom toga pružatelj usluge ne provjeri u kojoj državi članici taj potrošač ima boravište), pružatelj usluge za tu uslugu neće biti obvezan osigurati prekograničnu prenosivost.

U članku 3. utvrđuje se obveza pružatelju usluge da pretplatniku omogući upotrebu usluge internetskog sadržaja kada se navedeni pretplatnik privremeno nalazi u drugoj državi članici. Obveza se odnosi na isti sadržaj, isti opseg i broj uređaja te isti opseg funkcija koji se nudi u državi članici boravišta. Međutim, ta se obveza ne primjenjuje na zahtjeve u pogledu kvalitete isporuke navedene usluge kada se ta usluge pruža u državi članici boravišta. U raznim scenarijima prekogranične prenosivosti pružatelj usluge nije odgovoran za nižu kvalitetu isporuke, primjerice zbog ograničenja internetske veze. Unatoč tomu, ako pružatelj usluge pretplatnicima izričito jamči određenu kvalitetu isporuke kada se privremeno nalaze u drugim državama članicama, pružatelj usluga obvezan je pridržavati se odredbi takvog ugovora. Ovom Uredbom pružatelju usluge propisuje se i obveza obavješćivanja pretplatnika o kvaliteti isporuke usluge internetskog sadržaja kada joj se pristupa, odnosno kada se njome koristi u državi članici koja nije država članica boravišta.

U članku 4. utvrđuje se mehanizam kojim se određuje lokalizacija usluge za potrebe prenosivosti: smatra se da se usluga pruža, da joj se pristupa te da se njome pretplatnik koji je privremeno prisutan u drugoj državi članici koristi isključivo u državi članici boravišta. Za potrebe licenciranja autorskog i srodnih prava to znači da mjerodavne radnje u pogledu autorskog prava, koje nastaju kada se usluga potrošačima pruža na temelju prekogranične prenosivosti, nastaju samo u državi članici boravišta. Ta se odredba primjenjuje za sve potrebe povezane s pružanjem usluge u načinu prekogranične prenosivosti kao i pristupu toj usluzi i njezinom korištenju.

U članku 5. određuje se da su neizvršive sve ugovorne odredbe koje su u suprotnosti s obvezom prekogranične prenosivosti, posebno one kojima se ograničavaju potrošačeve mogućnosti u pogledu prekogranične prenosivosti njegovih usluga internetskog sadržaja ili sposobnost pružatelja usluga da ih isporuči. Nadalje, neizvršive su i sve ugovorne odredbe koje su u suprotnosti s pravnim mehanizmom kojim se pružateljima usluga omogućuje usklađenost s obvezom prekogranične prenosivosti. To se odnosi na sve ugovorne aranžmane, uključujući one između nositelja prava i pružatelja usluga te između pružatelja usluga i njihovih stranaka. Međutim, nositelji prava mogu zahtijevati da pružatelji usluga primijene sredstva kojima će provjeriti da se usluga pruža u skladu s uredbom. Prijedlogom se utvrđuje zaštitni mehanizam kojim se jamči da će propisana sredstva biti razumna i da neće prelaziti ono što je potrebno za ostvarivanje navedenog cilja.

Člankom 6. predviđa se da se obrada osobnih podataka koja se provodi u okviru Uredbe provodi u skladu s Direktivom 95/46/EZ i Direktivom 2002/58/EZ.

Člankom 7. određuje se da se Uredba primjenjuje i na sve ugovore koji su sklopljeni i prava koja su stečena prije datuma primjene Uredbe ako su važni za pružanje usluge, pristup usluzi ili njezinu upotrebu.

Člankom 8. određuje se da se Uredba počinje primjenjivati šest mjeseci nakon objave u Službenom listu.

2015/0284 (COD)

Prijedlog

UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

o osiguravanju prekogranične prenosivosti usluga internetskog sadržaja na unutarnjem tržištu

(Tekst značajan za EGP)

EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 114.,

uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,