C 125/5

Objava jedinstvenog dokumenta izmijenjenog na temelju zahtjeva za odobrenje manje izmjene u skladu s člankom 53. stavkom 2. drugim podstavkom Uredbe (EU) br. 1151/2012 Europskog parlamenta i Vijeća

(2021/C 125/04)

Europska komisija odobrila je ovaj zahtjev za manju izmjenu u skladu s člankom 6. stavkom 2. trećim podstavkom Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 664/2014 (1).

Zahtjev za odobrenje ove manje izmjene može se pregledati u Komisijinoj bazi podataka eAmbrosia.

JEDINSTVENI DOKUMENT

„TERNERA ASTURIANA”

EU br.: PGI-ES-0182-AM01 – 4.8.2020.

ZOI ( ) ZOZP (X)

1. Naziv

„Ternera Asturiana”

2. Država članica ili treća zemlja

Španjolska

3. Opis poljoprivrednog ili prehrambenog proizvoda

3.1. Vrsta proizvoda

Razred 1.1. Svježe meso (i iznutrice)

3.2. Opis proizvoda na koji se odnosi naziv iz točke 1.

Goveđe meso dobiveno od životinja pasmina Asturiana de los Valles ili Asturiana de la Montaña ili njihovih križanaca, koje su oteljene, uzgojene i utovljene u Kneževini Asturiji. Te se životinje mogu uzgojiti i križanjem čistokrvnih mužjaka prethodno navedenih pasmina sa ženkama koje genetski potječu od tih dviju asturijskih pasmina, ali koje nemaju značajke apsolutne čistoće pasmine i imaju određene morfološke značajke koje nisu u skladu sa standardom pasmine. Ženke i telad obuhvaćeni zaštićenom oznakom zemljopisnog podrijetla (ZOZP) ne moraju se nužno unositi u službene matične knjige tih dviju pasmina.

Proizvodi se kategoriziraju prema dobi životinje pri klanju, na sljedeći način:

— „Ternera”: mlađa od 12 mjeseci,

— „Añojo”: od 12 do 18 mjeseci starosti.

U svakoj se kategoriji proizvodi razlikuju prema europskom sustavu klasiranja trupova, na sljedeći način:

— „culón”: trupovi u klasama prema konformaciji S ili E, osim za životinje pasmine Asturiana de la Montaña,

— „valles”: životinje u klasama prema konformaciji U ili R, osim za životinje pasmine Asturiana de la Montaña,

— „casín”: životinje pasmine Asturiana de la Montaña u klasi prema konformaciji R ili višoj.

Da bi bili prihvatljivi, trupovi moraju pripadati klasama S-E-U-R prema na europskim pravilima, uz stupanj prekrivenosti masnim tkivom koji iznosi 2 ili 3, osim za klase S i E u kojima je dopušten stupanj 1.

Meso mora biti isključivo svježe ili rashlađeno. Boja mesa mora biti između vrijednosti „2” (ružičasta) i „4” (crvena). Meso mora izgledati vlažno. Masno tkivo mora varirati od bijele do kremasto bijele boje i ne smije imati nakupine.

3.3. Hrana za životinje (samo za proizvode životinjskog podrijetla) i sirovine (samo za prerađene proizvode)

Uzgoj i hranidba životinja moraju se provoditi u skladu s tradicionalnom asturijskom praksom uzgoja, koja se temelji na upotrebi prirodnih resursa.

Životinje moraju sisati barem prvih pet mjeseci života. Hrana za životinje koja se upotrebljava za tov mora biti prirodna i tradicionalna te je zabranjena upotreba tvari koje mijenjaju normalni rast životinja, nisu sigurne za ljudsku prehranu ili negativno utječu na kvalitetu mesa.

3.4. Posebni proizvodni postupci koji se moraju provesti na određenom zemljopisnom području

Životinje se moraju oteliti, uzgojiti i utoviti na registriranim stočarskim poljoprivrednim gospodarstvima u Asturiji, moraju ih zaklati i staviti na tržište registrirani subjekti u Asturiji te moraju ispunjavati sve zahtjeve utvrđene u specifikaciji proizvoda za tu zaštićenu oznaku zemljopisnog podrijetla.

Stočarska poljoprivredna gospodarstva registrirana za ZOZP „Ternera Asturiana” moraju se nalaziti na području Kneževine Asturije.

Postrojenja za preradu, tj. klaonice, rasjekavaonice i veleprodajni dobavljači koji su registrirani za ZOZP „Ternera Asturiana” moraju se nalaziti na području Kneževine Asturije.

3.5. Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itd. proizvoda na koji se odnosi registrirani naziv

—

3.6. Posebna pravila za označivanje proizvoda na koji se odnosi registrirani naziv

Svi trupovi obuhvaćeni ZOZP-om moraju se označiti numeriranom etiketom koju izdaje Regulatorno vijeće i na kojoj se nalaze naziv (Indicación Geográfica Protegida „Ternera Asturiana” (zaštićena oznaka zemljopisnog podrijetla „Ternera Asturiana”)), logotip, identifikacijska oznaka životinje, pasmina, poljoprivredno gospodarstvo s kojeg životinja potječe i datum klanja te sve druge informacije koje se općenito zahtijevaju na temelju važećeg zakonodavstva.

Meso namijenjeno prehrani mora imati etiketu koju registrira Regulatorno vijeće i numeriranu sekundarnu etiketu koju izdaje to isto vijeće.

Osim etiketa pričvršćenih na proizvod uz svaki trup i polovicu potrebno je priložiti jamstveni certifikat na kojemu se, uz logotip proizvoda „Ternera Asturiana”, moraju navesti informacije o poljoprivrednom gospodarstvu podrijetla, tip životinje i identifikacijska oznaka, dob pri klanju, klaonica, datum klanja, klasa prema sustavu EUROP te masa trupa i najkraći rok trajanja.

4. Sažeta definicija zemljopisnog područja

Zemljopisno područje obuhvaćeno ZOZP-om „Ternera Asturiana” odnosi se na cijelo područje Kneževine Asturije.

5. Povezanost sa zemljopisnim područjem

5.1. Povijesni čimbenici

Prema filogenetskoj teoriji asturijske pasmine potječu od goveda Bos brachyceros europaeus. Sánchez Belda (1984.) opisao je sljedeće tri skupine goveda na Pirinejskom poluotoku: crveno govedo konveksnog profila ili govedo Turtedano, crno govedo ravnog profila ili iberijsko govedo i smeđe govedo konveksnog profila ili kantabrijsko govedo. Asturijska pasmina goveda najvažnija je smeđa pasmina na Pirinejskom poluotoku u pogledu brojnosti i proizvodnih značajki.

Sánchez Belda i Sánchez Trujillo (1979.) napisali su o kantabrijskoj skupini (smeđe govedo konkavnog profila) da se „njezina distribucija poklapa s Kantabrijskim planinskim lancem, koji se na zapadu proteže do nizinskih krajeva Zamore i Portugala...”

Nedavno je molekularna genetika potvrdila teoriju o postojanju podskupine goveda indoeuropskog podrijetla koje je srednje veličine ili zdepasto, a na dlaci mu se javljaju različite kombinacije crne i crvene boje. Uglavnom je prepoznatljivo po dvjema nepromjenjivim značajkama: goveda imaju crne ekstremitete i sluznicu, a telad je crvena pri teljenju.

Postoje dvije pasmine asturijskog goveda, a to su Asturiana de los Valles i Asturiana de la Montaña. Razlika između tih dvaju tipova kakvu danas poznajemo nije jasno utvrđena do drugog desetljeća 20. stoljeća, kada su autori kao što su Naredo i Bajo (1916.) i Abril Brocas (1918.) detaljnije opisali to govedo i ustanovili da postoje dva različita tipa.

Asturiana de los Valles izvorno je bila pasmina trostruke namjene koja se uzgajala za meso, mlijeko i rad. Potječe iz priobalne općine (Carreño) i proširila se regijom dok se nije nastanila na cijeloj zapadnoj polovini Asturije.

Uzgoj pasmine Asturiana de los Valles počeo se izrazito širiti od 11. stoljeća, posebno na zapadnom središnjem području, što je dovelo do intenzivnog nadmetanja za pašnjake, koje je dobilo na zamahu od 13. stoljeća nadalje.

Slabljenjem feudalizma od 13. stoljeća javljaju se novi poljoprivredni modeli kao što su dugoročni ugovori o korištenju zemljišta (foros), zakup i napolica, a s vremenom su sela naknadno otkupila i zajednički stekla otvorena planinska područja od kojih su neka bila zajednička zemljišta, a neka su posjedovali samostani ili plemstvo. Takvo je bilo stanje početkom 19. stoljeća, kada su u gotovo cijeloj Asturiji bila prisutna mnogobrojna grla autohtonog goveda.

Upotreba asturijske pasmine za mlijeko i rad počela je opadati zbog mehanizacije poljoprivrede i uvođenja specijaliziranih mliječnih pasmina te je postala ograničena na rubne predjele asturijskih planina u kojima se primjenjivao sustav proizvodnje primjeren tom području, a čije su se metode i tradicije prenosile s koljena na koljeno sve do danas. Taj se sustav proizvodnje uglavnom sastoji od malih područja pod usjevima koje obitelji uzgajaju za vlastitu prehranu te prirodnih pašnjaka u dolinama i na planinskim obroncima na kojima u proljeće i jesen pasu životinje. Krmno bilje koje ondje raste ljeti čuva se kao sijeno i zimi se upotrebljava kao hrana za životinje. Visoki planinski pašnjaci, koji su obično zajednička zemljišta i ispresijecani su listopadnom šumom, tijekom ljeta služe za ispašu, a goveda se sa sve toplijim temperaturama premještaju s nižih na više uzvisine. Sustav stočarske proizvodnje koji se temelji na ekstenzivnom uzgoju autohtonog goveda uz sezonsku ispašu između visokih pašnjaka i dolina pridonio je sadašnjem obrascu upotrebe zemljišta, koji je tipičan za mala naselja smještena na rutama sezonske ispaše, od zimskih nastambi u zaselcima i selima do koliba na najvišim pašnjacima, a koji se danas upotrebljavaju u čestim kratkim razdobljima tijekom cijelog ljeta.

Smatra se da pasmina Asturiana de la Montaña potječe iz općine Caso, zbog čega se za to govedo uvriježio naziv „casina”. Stočari su tradicionalno upotrebljavali zajedničke seoske pašnjake od kraja proljeća pa sve do jeseni, nakon čega bi uslijedila selidba prema priobalnim predjelima (od Villaviciose do Llanesa). Taj bi ciklus završio kratkim usputnim boravcima u zaselcima ili zimskim nastambama, relativno blizu sela, gdje su goveda pasla na livadama i jela suhu travu prikupljenu tijekom ljeta.

Ta su goveda dobro prilagođena vrlo oštrim ekosustavima na područjima na koja su uvedena i na kojima se do danas ustalio njihov uzgoj, a pritom imaju važnu ulogu u očuvanju prirodnog okoliša i sela te pridonose održavanju ljudskih nastambi na planinskim područjima.

5.2. Prirodni čimbenici

Orografija

Prepoznatljive orografske značajke te regije uključuju različite nadmorske visine i njihov raspon od najmanje visine od 0 m (razina mora) do najviše visine od 2 648 m (Torre Cerreu). Više od polovine tog područja nalazi se iznad 400 m nadmorske visine, a više od četvrtine iznad 800 m, što je tijekom stoljeća bio odlučujući čimbenik koji je utjecao na klimu, biologiju i sociologiju te regije.

Klima

Asturija zbog svojeg zemljopisnog položaja na srednjim nadmorskim visinama sjeverne hemisfere ima vlažnu, umjerenu klimu.

Nadalje, na atmosfersku dinamiku u određenoj mjeri utječe planinski krajolik te regije, koji uzrokuje kretanje zračnih masa i stvara vrlo dinamičan mozaik vrsta klime, koji ima sličnu frekvenciju ciklona i anticiklona. To objašnjava ravnomjernu raspodjelu padalina tijekom godine (1 000 mm), s najviše i najmanje padalina zimi i ljeti te vrlo promjenjivim vremenskim prilikama u proljeće i jesen.

Vegetacija

Vegetacija Asturije, tipična za atlantsku regiju, pretežno se sastoji od listopadnih šuma kojima pogoduju obilne padaline i blage temperature, a na nju utječu i pedološki, klimatski i biotički čimbenici.

Različiti slojevi vegetacije mogu se pratiti usporedno s promjenama u klimi, na koje utječu temperaturne varijacije, i prema reljefu.

Prvo se, sa sve većom nadmorskom visinom, smjenjuju šume hrasta, bukve i breze, i to tim redoslijedom. Vegetaciju iznad 1 600 m zatim čini nisko raslinje, a iznad 2 200 m nalaze se samo livade.

Važno je istaknuti biotički čimbenik, koji je povezan sa sječom drva ili naizmjeničnom upotrebom šumskog zemljišta za uzgoj ili ispašu, što je s vremenom promijenilo vegetaciju tog područja, pa tako u predjelima bliže obali rastu brojne crnogorične šume zbog pošumljavanja, a u područjima niske i srednje nadmorske visine tipične su brojne livade. To je, zajedno s livadama na visokoj nadmorskoj visini, odredilo način uzgoja asturijskog goveda. Prirodne livade čine 25,3 % ukupnog područja Kneževine Asturije, a površina im je zbog prestanka uzgoja umjetnih pašnjaka posljednjih godina sve veća.

Tipični travnjaci na visinama od 800 m do 1 700 m u botaničkom su pogledu vrlo slični prirodnim livadama, a razlikuju se po tome što se njihov prirodni travnati pokrov uklanja isključivo ispašom. Planinski pašnjaci čine 1,2 % ukupne površine te regije. Na tim pašnjacima visoke nadmorske visine uglavnom rastu biljke korisne za poljoprivredu, kao što su trave, mahunarke i usnače, zbog čega su pogodne za goveda koja pasu.

Grmlje zauzima 20,15 % površine i mogu ga pasti autohtona goveda u ekstenzivnom stočarskom sustavu.

5.3. Uvjeti proizvodnje

Primjenjuju se tri vrste uzgoja, ovisno o zemljopisnom položaju i dostupnim izvorima hrane za životinje. Ta tri sustava uključuju tradicionalni sustav, poluintenzivni sustav ili djelomično držanje goveda u stajama i poboljšane pašnjake.

Tradicionalni sustav

Predmetna se pasmina tradicionalno uzgaja na planinskim područjima na zapadu južnog dijela središnje Asturije, od Allera do planina Cangas del Narcea. Tamošnja poljoprivredna gospodarstva uglavnom su mala i uvelike ovise o zajedničkim pašnjacima (planinskim pašnjacima), na kojima se većina teladi oteli od kraja zime do početka proljeća. Taj se sustav temelji na upotrebi livada u blizini poljoprivrednih gospodarstava u proljeće i jesen (sve dok se životinje zbog snijega ne presele u staju) te na ljetnoj ispaši na planinskim pašnjacima, kada se livade kose radi zimske prehrane stada.

Poluintenzivni sustav

Poluintenzivni sustav uzgoja primjenjuje se na niskim priobalnim područjima Asturije. Ta područja imaju povoljan teren za poljoprivredne aktivnosti, što omogućuje upotrebu režima hranjenja sofisticiranijeg od tradicionalnog sustava. Prehrana životinja temelji se na kukuruznoj silaži, ispaši, suhoj travi, svježoj travi u koritu i krmnim smjesama. Često se primjenjuje umjetna oplodnja, pa se krave tele tijekom cijele godine.

Životinje su zimi u stajama. U proljeće i jesen pasu na livadama na poljoprivrednim gospodarstvima i na obližnjim brežuljcima, a noće u staji. Tijekom ljeta krave koje su se otelile obično cijeli dan provode u staji i puštaju se na ispašu kad padne mrak, dok su zasušene krave i junice cijeli dan na otvorenom.

Sustav poboljšanih pašnjaka

Taj je poljoprivredni sustav tipičan za zapadnu Asturiju (ponajviše općine Óscos, Allande i Tineo). Poljoprivredna gospodarstva na kojima se primjenjuje, od kojih su neka na relativno visokoj nadmorskoj visini, nalaze se na blagim padinama pogodnima za mehanizirani uzgoj, koji olakšava njihovo iskorištavanje.

Ta su poljoprivredna gospodarstva uglavnom velika, imaju mnogo ženki i sustav uzgoja temelji im se na trajnoj ispaši tijekom cijele godine, što olakšava gospodarenje stadom. Goveda se smještaju u staje samo u slučaju jakog snijega, a tada se hrane travnom silažom i, u manjoj mjeri, suhom travom.

Upućivanje na objavljenu specifikaciju proizvoda

(članak 6. stavak 1. drugi podstavak ove Uredbe)

https://www.asturias.es/Asturias/descargas/PDF_TEMAS/Agricultura/Alimentaci%C3%B3n/2019_10_03_ternera_asturiana_modif.pdf

(1) SL L 179, 19.6.2014., str. 17.