EUROPSKA KOMISIJA Bruxelles, 24.11.2021. COM(2021) 743 final PRIJEDLOG ZAJEDNIČKOG IZVJEŠĆA KOMISIJE I VIJEĆA O ZAPOŠLJAVANJU



Sadržaj KLJUČNE PORUKE PREGLED KRETANJA NA TRŽIŠTU RADA TE SOCIJALNIH KRETANJA I IZAZOVA U EUROPSKOJ UNIJI 1.1. Kretanja na tržištu rada 1.2. Socijalna kretanja 1.3. Revidirani pregled socijalnih pokazatelja: pregled izazova povezanih s načelima europskog stupa socijalnih prava 1.4. Glavni ciljevi EU-a do 2030. ZAPOSLENOST I SOCIJALNE REFORME – REZULTATI I AKTIVNOSTI DRŽAVA ČLANICA 2.1. Smjernica br. 5: Povećanje potražnje za radnom snagom 2.1.1. Ključni pokazatelji 2.1.2. Odgovor politike 2.2. Smjernica br. 6: Poboljšanje ponude radne snage i pristupa zapošljavanju, vještinama i kompetencijama 2.2.1. Ključni pokazatelji 2.2.2. Odgovor politike 2.3. Smjernica 7. Poboljšanje funkcioniranja tržištâ rada i djelotvornosti socijalnog dijaloga 2.3.1. Ključni pokazatelji 2.3.2. Odgovor politike 2.4. Smjernica br. 8: Promicanje jednakih mogućnosti za sve, poticanje socijalne uključenosti te suzbijanje siromaštva

2.4.1. Ključni pokazatelji 2.4.2. Odgovor politike

KLJUČNE PORUKE U Zajedničkom izvješću o zapošljavanju koje sastavljaju Europska komisija i Vijeće u skladu s člankom 148. UFEU-a svake se godine prati stanje u području zapošljavanja u Uniji i provedba smjernica za zapošljavanje. U izvješću se pruža godišnji pregled ključnih kretanja u području zapošljavanja i socijalnih pitanja u Europskoj uniji te najnovijih mjera politike država članica u skladu sa smjernicama za politike zapošljavanja država članica . U njemu se utvrđuju i povezana prioritetna područja u kojima treba poduzeti mjere politike. Komisijin prijedlog izvješća dio je jesenskog paketa europskog semestra; konačni tekst donijet će Vijeće za zapošljavanje, socijalnu politiku, zdravstvo i pitanja potrošača (EPSCO) nakon dijaloga između Komisije i njegovih pripremnih tijela. Zajedničko izvješće o zapošljavanju 2022. u većoj je mjeri usmjereno na provedbu europskog stupa socijalnih prava, u skladu s obvezama iz Akcijskog plana iz ožujka 2021. i obvezama čelnika EU-a iz Izjave iz Porta od 8. svibnja. Njegova provedba ojačat će politike Unije usmjerene prema zelenoj, digitalnoj i pravednoj tranziciji i doprinijeti postizanju uzlazne socijalne i gospodarske konvergencije kako bi se odgovorilo na demografske izazove. Doprinijet će i postizanju ciljeva održivog razvoja. Ovim izvješćem osnažuje se praćenje socijalnog stupa, posebice putem tematskih okvira koji obuhvaćaju ključne izazove u trima područjima: jednake mogućnosti i pristup tržištu rada, pravedni radni uvjeti, socijalna zaštita i uključenost. U izvješće su uključena i tri nova glavna cilja EU-a do 2030. u pogledu radnih mjesta, vještina i smanjenja siromaštva iz Akcijskog plana za provedbu stupa, koje su čelnici EU-a pozdravili na Sastanku na vrhu o socijalnim pitanjima u Portu, a Europsko vijeće u lipnju. EU se obvezao na sljedeće glavne ciljeve EU-a do 2030.: ·najmanje 78 % stanovništva u dobi od 20 do 64 godine trebalo bi biti zaposleno, ·svake bi godine najmanje 60 % osoba u dobi od 25 do 64 godine trebalo sudjelovati u aktivnostima učenja, i ·broj osoba izloženih riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti trebalo bi smanjiti za najmanje 15 milijuna u odnosu na 2019. U kombinaciji s kohezijskim fondovima, provedbom reformi i ulaganja predviđenih u planovima država članica za oporavak i otpornost promicat će se pravedan, uključiv i održiv oporavak. Mehanizmom za oporavak i otpornost promiče se gospodarska, socijalna i teritorijalna kohezija Unije poboljšanjem otpornosti, pripravnosti za krize, sposobnosti prilagodbe i potencijala država članica za rast. Na taj način Mehanizam doprinosi i provedbi europskog stupa socijalnih prava, pri čemu se pozornost osobito posvećuje rješavanju problema utvrđenih u preporukama za pojedine zemlje . U tom smislu relevantna su sljedeća četiri od šest stupova koji definiraju područje primjene Mehanizma: i. pametan, održiv i uključiv rast; ii. socijalna i teritorijalna kohezija; iii. zdravlje te ekonomska, socijalna i institucionalna otpornost i iv. politike za sljedeću generaciju, djecu i mlade. Kao dio analize odgovora politika, Zajedničko izvješće o zapošljavanju uključuje i izbor mjera koje se podupiru Mehanizmom za oporavak i otpornost i drugim izvorima financiranja na razini EU-a, uključujući Europski socijalni fond plus, Europski fond za regionalni razvoj i Fond za pravednu tranziciju. Analiza u Zajedničkom izvješću o zapošljavanju 2022. temelji se na revidiranom pregledu socijalnih pokazatelja u kojemu su sveobuhvatnije obuhvaćena načela europskog stupa socijalnih prava. U okviru Akcijskog plana za provedbu stupa socijalnih prava iz ožujka 2021. Komisija je predložila reviziju pregleda socijalnih pokazatelja kako bi se na temelju revidiranog skupa glavnih pokazatelja, koji je EPSCO odobrio u lipnju 2021., omogućilo bolje praćenje stupa. Stoga se u Zajedničkom izvješću o zapošljavanju 2022. uspješnost država članica ocjenjuje na temelju revidiranog skupa glavnih pokazatelja . Taj revidirani skup sada uključuje pokazatelje koji omogućuju obuhvaćanje važnih dimenzija kao što su obrazovanje odraslih, integracija osoba s invaliditetom na tržište rada, rizik od siromaštva i socijalne isključenosti djece te preopterećenost troškovima stanovanja. Podaci iz revidiranog pregleda socijalnih pokazatelja, u kombinaciji s analizom podataka i konteksta politika za pojedinu zemlju, omogućuju točnije utvrđivanje ključnih izazova u području zapošljavanja, vještina i socijalnih pitanja u EU-u i državama članicama (vidjeti sliku 1.). Time bi se omogućilo pomnije praćenje socijalnih kretanja i razlika. Savjetodavni odbori Vijeća EPSCO razmotrit će prijedlog Španjolske i Belgije o postupku u slučaju socijalne neravnoteže (SIP) na temelju članka 148. UFEU-a u kontekstu europskog semestra. Slika 1.: Zapošljavanje, vještine i socijalni izazovi u državama članicama EU-a prema glavnim pokazateljima u revidiranom pregledu socijalnih pokazatelja Napomene: 1. podaci za pokazatelj o sudjelovanju odraslih u obrazovanju još nisu dostupni; 2. pokazatelj digitalnih vještina odnosi se na podatke iz 2019.; 3. za neke pokazatelje nedostaju podaci za neke zemlje; legende za sve pokazatelje prikazane su u Prilogu Izvješću. Utjecaj krize uzrokovane pandemijom bolesti COVID-19 na tržište rada ublažen je brzim i odlučnim mjerama politike na razini država članica i EU-a. Tržište rada se oporavlja, ali stopa zaposlenosti i ukupni broj odrađenih sati još nisu dosegli razine prije krize. Nakon što je pala na 71,6 % u drugom tromjesečju 2020., stopa zaposlenosti osoba u dobi od 20 do 64 godine djelomično se oporavila na 72,8 % u drugom tromjesečju 2021., što je manje od najviše stope od 73,3 % koja je zabilježena u četvrtom tromjesečju 2019. Iako će gospodarski oporavak omogućiti daljnje otvaranje novih radnih mjesta, povratak na razine zaposlenosti prije krize ne očekuje se prije 2022. U skladu s glavnim ciljem EU-a u pogledu stope zaposlenosti ključni je prioritet postići visoku razinu zaposlenosti do 2030. kako bi se osiguralo da svi mogu u potpunosti sudjelovati u gospodarstvu i društvu te kako bi se smanjio broj ljudi koji su izloženi riziku od siromaštva. Općenito, nezaposlenost se nije povećala u mjeri u kojoj se to moglo očekivati s obzirom na razmjere utjecaja pandemije bolesti COVID-19 na gospodarstvo. Za to su zaslužne mjere politike država članica, koje su poduzete i uz financijsku potporu EU-a (osobito u okviru Europskog instrumenta za privremenu potporu radi smanjenja rizika od nezaposlenosti u izvanrednoj situaciji (SURE) i mehanizma Pomoć za oporavak za koheziju i europska područja (REACT -EU)), te, u manjoj mjeri, činjenica da neke osobe, barem privremeno, više nisu aktivno tražile zaposlenje jer je bilo teže pronaći posao.









Tržište rada se oporavlja 72,8 % stopa zaposlenosti u drugom tromjesečju 2021. (1,2 postotna boda viša nego godinu ranije) 6,7 % stopa nezaposlenosti u rujnu 2021. (1 postotni bod niža nego godinu ranije) 17,4 % stopa nezaposlenosti mladih u drugom tromjesečju 2021. (za 0,6 postotnih bodova viša u odnosu na stopu u drugom tromjesečju 2020.) +13,3 % odrađeni sati po radniku u drugom tromjesečju 2021. u odnosu na četvrto tromjesečje 2020. (unatoč povećanju, ta je razina za 2,7 % niža nego u drugom tromjesečju 2019.) Stope aktivnosti i nezaposlenosti te udio mladih koji ne rade, nisu u sustavu redovitog obrazovanja te nisu u sustavu obrazovanja odraslih u EU-27, % Ukupni broj odrađenih sati po radniku i odsutnosti s posla, EU-27 Napomena: Prekid u nizu tromjesečnih stopa nezaposlenosti od prvog tromjesečja 2021. Izvor: Baza podataka Eurostata [une_rt_q], [une_ltu_q] i anketa o radnoj snazi [lfsi_emp_q], [lfsq_argan], [lfsi_neet_q]. Podaci su sezonski prilagođeni i nisu kalendarski usklađeni.

Kriza uzrokovana pandemijom bolesti COVID-19 zaustavila je pozitivan trend kretanja stope aktivnosti zabilježen posljednjih godina. Stopa aktivnosti u EU-27 u skupini osoba u dobi od 20 do 64 godine neznatno se smanjila zbog pandemije te se već vratila na razinu prije krize na tromjesečnoj osnovi. To je u velikoj mjeri posljedica sudjelovanja žena i osoba iz skupine u dobi od 55 do 64 godine na tržištu rada. Međutim, kad je riječ o apsolutnim vrijednostima, broj radno sposobnih stanovnika EU-a smanjuje se tijekom posljednjeg desetljeća, što utječe i na sve veći nedostatak radne snage. U tom su kontekstu važne politike kojima se omogućuje uključivanje većeg broja ljudi na tržište rada te dulji i zdraviji radni vijek i kojima se poboljšava produktivnost u srednjoročnom i dugoročnom razdoblju. Poboljšanje radnih uvjeta i njihova bolja prilagodba potrebama radnika koje se mijenjaju tijekom njihova života imalo bi pozitivan učinak na ponudu radne snage, čime bi se mogle postići veće stope zaposlenosti. Kriza uzrokovana pandemijom bolesti COVID-19 na različite je načine utjecala na različite sektore i vrste radnika Najviše stope rasta zaposlenosti od drugog tromjesečja 2020. zabilježene su u građevinarstvu, javnoj upravi i IKT-djelatnostima Najniže stope rasta zaposlenosti od drugog tromjesečja 2020. zabilježene su u trgovini na veliko i malo, sektorima umjetnosti i zabave te poljoprivredi 1,6 milijuna manje zaposlenika (u dobi od 20–64 godine) koji rade na ugovor na određeno vrijeme u drugom tromjesečju 2021. u odnosu na drugo tromjesečje 2019. Promjene u stopama zaposlenosti prema gospodarskoj djelatnosti (nacionalni koncept, sezonski prilagođeni i kalendarski usklađeni podaci), EU-27 Izvor: Baza podataka Eurostata [tec00109]. Napomena: *djelatnosti NACE Rev. 2. Tijekom oporavka gospodarstva od šoka uzrokovanog pandemijom bolesti COVID-19 vjerojatno neće biti vraćena sva radna mjesta i stoga potpora za prelazak s jednog radnog mjesta na drugo postaje osobito važna. Od drugog tromjesečja 2020. najviše stope rasta zaposlenosti zabilježene su u građevinarstvu, javnoj upravi i IKT-djelatnostima, a najniže u trgovini na veliko i malo, sektorima umjetnosti i zabave te poljoprivredi. Za neka pogođena poduzeća pandemija će biti samo prolazni šok. U drugim poduzećima pandemija može dovesti do dubokih promjena u poslovnim modelima, djelomično zbog promijenjenih preferencija potrošača (na primjer, zbog šire upotrebe e-trgovine), te u organizaciji i radnim praksama poduzeća (među ostalim zbog digitalizacije i poticanja održivijih načina proizvodnje). U tom smislu neki zadaci mogu postati suvišni, što će zahtijevati restrukturiranje radnih metoda te broja radnika ili radnih sati i veću potrebu za time da tvorci politika i poduzeća podupiru prelazak s jednog radnog mjesta na drugo u skladu s Preporukom Komisije o učinkovitoj aktivnoj potpori zapošljavanju (EASE). Oporavak je i prilika za usmjeravanje prema održivijem socioekonomskom sustavu na temelju novih poslovnih modela i utvrđivanja širih mogućih učinaka u pogledu vrste poslova koji se nude i potrebnih vještina. Kako bi se riješio problem nedostatka radne snage, povećala produktivnost, razina plaća i socijalna kohezija te olakšala zelena i digitalna tranzicija, potrebna je brza preraspodjela radne snage potpomognuta učinkovitim aktivnim politikama tržišta rada i mjerama usavršavanja i prekvalifikacije. Programi skraćenog radnog vremena mogu u tome imati korisnu ulogu kao čimbenik olakšavanja i podupiranja procesa restrukturiranja. Takvi programi trebali bi ostati dio alata politike i nakon krize i biti prenamijenjeni za pružanje pomoći u modernizaciji gospodarstva (na primjer, u okviru povezanih mjera razvoja vještina) bez odgađanja strukturnih prilagodbi. Kriza je istaknula da su mladi u težoj situaciji kad je riječ o uključivanju na tržište rada 13,7 % mladih koji ne rade, nisu u sustavu redovitog obrazovanja te nisu u sustavu obrazovanja odraslih (dobna skupina od 15 do 29 godina) u 2020. +1,3 postotna boda stopa nezaposlenosti mladih između 2019. i 2020. Dvostruko više mladih koji su nesvojevoljno zaposleni na određeno vrijeme nego osoba u dobi od 25 do 64 godine Mladi koji ne rade, nisu u sustavu redovitog obrazovanja te nisu u sustavu obrazovanja odraslih (%, 15–29 godina, 2020.) Napomena: Neke upravne jedinice na otocima i u najudaljenijim regijama nisu zastupljene. Izvor: Eurostat, anketa o radnoj snazi [edat_lfse_35]. © EuroGeographics za administrativne granice. Kriza uzrokovana pandemijom bolesti COVID-19 snažnije je utjecala na mlade, posebno na one koji su se nedavno zaposlili, što zahtijeva brze i odlučne mjere politike. Stopa nezaposlenosti mladih (u dobi od 15 do 24 godine) u EU-u pokazala je početne znakove oporavka do sredine 2021., ali je u drugom tromjesečju 2021. i dalje iznosila 17,4 %, što je gotovo trostruko više u odnosu na stopu nezaposlenosti stanovništva u dobi od 25 do 74 godine. Šok uzrokovan pandemijom bolesti COVID-19 preokrenuo je šestogodišnji trend smanjenja broja mladih koji ne rade, nisu u sustavu redovitog obrazovanja te nisu u sustavu obrazovanja odraslih (NEET), djelomično kao posljedica nesigurnog položaja mladih na tržištu rada. To zahtijeva odlučne mjere politike kako bi se spriječili rizici od dugoročnih negativnih učinaka na njihovu dobrobit i izglede za karijeru. Smanjenje broja mladih koji ne rade, nisu u sustavu redovitog obrazovanja te nisu u sustavu obrazovanja odraslih jedan je od komplementarnih ciljeva EU-a koje je Europska komisija utvrdila u Akcijskom planu za provedbu stupa socijalnih prava. Ojačanom Garancijom za mlade osnažuju se mjere kojima se mladima osigurava kvalitetno zaposlenje, nastavak obrazovanja, naukovanje ili pripravništvo u roku od četiri mjeseca od gubitka radnog mjesta ili prestanka formalnog obrazovanja . Inicijativa ALMA (Aim, Learn, Master, Achieve) pomoći će mladima u nepovoljnom položaju koji ne rade, nisu u sustavu redovitog obrazovanja te nisu u sustavu obrazovanja odraslih da steknu profesionalno iskustvo u inozemstvu, pri čemu će imati i potrebnu socijalnu potporu, kako bi se integrirali u sustav obrazovanja ili strukovnog osposobljavanja ili kako bi dobili kvalitetno zaposlenje. S obzirom na neravnomjeran utjecaj krize na različite skupine radnika, važno je provesti prilagođene aktivne politike tržišta rada kako bi se osigurao uključiv oporavak. Radnici u nestandardnim oblicima zaposlenja teško su pogođeni, osobito radnici u državama članicama s većim udjelom zaposlenja na određeno vrijeme koji su zaposleni na ugovor na određeno vrijeme . Osobe koje nisu rođene u EU-u u većoj su mjeri gubile zaposlenje nego osobe koje su rođene u EU-u. Osim toga, znatan potencijal za povećanje zaposlenosti postoji među osobama s invaliditetom: razlika između stope zaposlenosti osoba s invaliditetom i ostalih osoba u EU-u iznosila je 24,5 postotnih bodova u 2020. Pandemija je dodatno istaknula dugogodišnje izazove u pogledu sudjelovanja žena na tržištu rada. Iako podaci ne ukazuju na snažniji negativan utjecaj na stope zaposlenosti žena u odnosu na stope zaposlenosti muškaraca, u razdoblju ograničenja kretanja žene su doživjele veće smanjenje radnog vremena od muškaraca. Iza takvih kretanja kriju se razlike u zastupljenosti žena i muškaraca u sektorima i zanimanjima pogođenima krizom, rodne razlike u korištenju rada na daljinu i činjenica da su žene preuzele veću odgovornost za skrb. Nadalje, neudane žene koje su samohrane majke u većoj su mjeri gubile zaposlenje tijekom krize nego neudane žene bez djece. To pokazuje da su za povećanje sudjelovanja žena na tržištu rada važne usluge skrbi o djeci i dugotrajne skrbi. Isto tako, u tom se smislu Direktivom o ravnoteži profesionalnog i privatnog života, koju države članice trebaju prenijeti do 2. kolovoza 2022., nastoji osigurati da muškarci i žene imaju jednak pristup mogućnostima dopusta, kao i uravnoteženo korištenje tih mogućnosti. Time će se roditeljima ili radnicima s funkcionalno ovisnim članovima obitelji omogućiti bolja ravnoteža između obveza skrbi i poslovnih obveza. Istodobno značajke poreznih sustava u brojnim državama članicama i dalje odvraćaju osobe koje ostvaruju drugi dohodak u kućanstvu od sudjelovanja na tržištu rada (najčešće su to žene). Na tržištu rada i dalje postoje velike rodne razlike Razlike u stopi zaposlenosti između osoba koje imaju i osoba koje nemaju djecu mlađu od 6 godina u 2020. (u postotnim bodovima, prema spolu, dob 25–49 godina) Izvor: Eurostat, anketa o radnoj snazi [lfst_hheredch]. Stopa zaposlenosti žena s malom djecom u EU-u niža je za 11,8 postotnih bodova od stope zaposlenosti žena bez djece U većoj se mjeri smanjio broj odrađenih sati žena, često zbog obveza skrbi (za 6,1 bod u odnosu na 4,3 boda kod muškaraca) Velike razlike u korištenju usluga skrbi za djecu među državama članicama Iako postoji potencijal za povećanje zaposlenosti među određenim skupinama, sve veći nedostatak radne snage u mnogim državama članicama ukazuje na ključnu važnost opće potrebe za usavršavanjem i prekvalifikacijom. Smanjenje gospodarske aktivnosti izazvano pandemijom bolesti COVID-19 dovelo je do smanjenja nedostatka radne snage u gotovo svim državama članicama. U 2021., nakon ublažavanja mjera ograničenja kretanja i postupnog gospodarskog oporavka, broj slobodnih radnih mjesta ponovno je počeo rasti u većini država članica. U sektorima kao što su građevinarstvo, zdravstvena skrb i dugotrajna skrb te u sektoru informacijskih i komunikacijskih tehnologija zabilježen je najveći nedostatak radne snage, koji je, među ostalim, uzrokovan višegodišnjim problemom nedostatka vještina. Kao posljedica zelene i digitalne tranzicije, veća potražnja za radnom snagom može se očekivati i​u sektorima koji se odnose na energiju iz obnovljivih izvora, građevinarstvo, poljoprivredu i šumarstvo, uglavnom u skupini srednje zahtjevnih vještina. Istodobno s oporavkom gospodarstva raste i nedostatak radne snage 2,1 % stopa slobodnih radnih mjesta u drugom tromjesečju 2021., 0,5 postotnih bodova viša nego u drugom tromjesečju 2020. i samo 0,1 postotni bod niža nego u drugom tromjesečju 2019. Dugotrajni nedostaci vještina potiču kretanja u građevinskom sektoru, sektoru zdravstvene skrbi i dugotrajne skrbi i sektoru informacijskih i komunikacijskih tehnologija Stopa slobodnih radnih mjesta i stopa nezaposlenosti (15–74 godine) u EU-27 Napomena: djelatnosti NACE Rev. 2 B–S. Stopa nezaposlenosti, tromjesečni podaci, sezonsko prilagođeni podaci. Izvor: Eurostat, anketa o radnoj snazi [jvs_q_nace2] i [une_rt_q] Posao ne osigurava uvijek prihod za dostojanstven život. Siromaštvo unatoč zaposlenju u EU-27 povećalo se s 8,5 % u 2010. na 9 % u 2019. Radnici koji rade na ugovor na određeno vrijeme općenito su izloženi mnogo većem riziku od siromaštva unatoč zaposlenju nego radnici koji rade na ugovor ne neodređeno vrijeme (16,2 % u usporedbi s 5,9 %), kao i niskokvalificirani radnici u odnosu na visokokvalificirane radnike (19 % u usporedbi s 4,9 %). Osim toga, radnici koji nisu rođeni u EU-u u većoj su mjeri izloženi siromaštvu unatoč zaposlenju nego radnici koji su rođeni u EU-u. Unatoč nedavnim povećanjima minimalne plaće u mnogim državama članicama, zakonom propisane minimalne plaće često su i dalje niske u usporedbi s drugim plaćama u gospodarstvu. U skladu s Komisijinim Prijedlogom direktive o primjerenim minimalnim plaćama kolektivno pregovaranje ima ključnu ulogu u postizanju zaštite koju pruža primjerena minimalna plaća u cijeloj Uniji. Zaposlenost na određeno vrijeme smanjuje se od početka pandemije, što je odraz većeg gubitka zaposlenja na određeno nego na neodređeno vrijeme, iako je i dalje znatna u nekoliko država članica. Ugovori na određeno vrijeme i dalje su osobito rašireni među ženama, mladima i zaposlenicima koji nisu rođeni u EU-u. Ugovori na određeno vrijeme, koji služe kao „odskočna daska” za dobivanje trajnijih zaposlenja, ključni su za poboljšanje ukupne kvalitete radnih mjesta. U nekim državama članicama prvi razlog zbog kojeg radnici rade na ugovor na određeno vrijeme i dalje je činjenica da teško mogu pronaći stalno zaposlenje. Radnici koji nesvojevoljno rade na ugovor na određeno vrijeme često su manje zadovoljni poslom, što može utjecati na njihov učinak i stjecanje vještina. Udio zaposlenih u nepunom radnom vremenu u EU-u smanjio se 2020. u odnosu na prethodnu godinu, ali nesvojevoljni rad u nepunom radnom vremenu i dalje čini velik udio u postotku zaposlenih. Nagli znatan porast rada na daljinu pokazao je i prednosti i izazove povezane s radom na daljinu. Tijekom zdravstvene krize rad na daljinu za mnoga se poduzeća pokazao važnim u osiguravanju kontinuiteta poslovanja i zaštite zdravlja zaposlenika. U normalnim okolnostima takav način rada omogućuje i smanjenje vremena potrebnog za putovanje na posao, veću fleksibilnost i mogućnosti za postizanje ravnoteže između profesionalnog i privatnog života za zaposlenike te bolju učinkovitost i produktivnost za poduzeća. Međutim, zbog rada na daljinu postojeće granice između profesionalnog i privatnog života ponekad mogu postati nejasne, što u određenim slučajevima može dovesti do većeg intenziteta rada te teškoća u osiguravanju zastupljenosti na kolektivnoj razini i sudjelovanju u donošenju odluka i osposobljavanju na radnom mjestu. Digitalne tehnologije omogućile su povećanje rada na daljinu i bolju usklađenost između potražnje i ponude radne snage, ali su istodobno izazov za određene skupine, posebice za niskokvalificirane osobe ili osobe starije dobi, kad je riječ o mogućnosti da potpuno sudjeluju na tržištu rada i u društvu. S druge strane, to može povećati rizike od digitalnog jaza, isključenosti s tržišta rada i socijalne isključenosti i stoga je važno osigurati da svi steknu digitalne vještine koje su im potrebne kako bi imali koristi od digitalne tranzicije. Pandemija je ubrzala postojeće trendove u digitalizaciji, uključujući poticanje rada putem platformi, što zahtijeva mjere politike za upravljanje povezanim preobrazbama – posebice u pogledu radnih uvjeta i pristupa socijalnoj zaštiti. Digitalne tehnologije donose nove načine učenja i rada te nove mogućnosti za poduzeća i potrošače. Stvaraju prilike za zapošljavanje na tržištu rada i mogu doprinijeti boljem usklađivanju poslodavaca i zaposlenika. Međutim, mogu dovesti i do rizika za postojeća radna mjesta i kvalitetu zaposlenja, posebno na rutinskim i niskokvalificiranim radnim mjestima. Usporedo s preusmjeravanjem rada prema zanimanjima koja zahtijevaju digitalne vještine može doći i do preusmjeravanja prema zanimanjima koja su povezana s gospodarstvom na digitalnim radnim platformama. Potražnja za radnom snagom na internetu brzo je rasla tijekom pandemije (prihodi od takvog načina rada povećali su se pet puta u posljednjih pet godina), što sve više ističe važnost pojašnjavanja pravnog statusa i poboljšanja uvjeta za radnike na takvim platformama. U nekoliko država članica rad u nepunom radnom vremenu i nestandardni oblici radnih odnosa u znatnoj su mjeri nesvojevoljni 13,3 % zaposlenih na ugovore na određeno vrijeme u EU-u 2020. (1,5 postotnih bodova manje nego 2019.; 15–64 godine) Među njima je 6,8 % radnika koji su nesvojevoljno zaposleni na određeno vrijeme, a u tome prevladavaju mladi 17,2 % zaposlenih osoba u nepunom radnom vremenu u EU-u 2020. (1,2 postotna boda manje nego 2019.) 25 % osoba koje nesvojevoljno rade u nepunom radnom vremenu u EU-u 2020. Ugovori na određeno vrijeme kao postotak ukupne zaposlenosti (15–64 godine) 2020. Nesvojevoljno zaposlenje na određeno vrijeme (u dobi od 15–64 godine) 2020., EU-27 Ugovori o radu u nepunom radnom vremenu kao postotak ukupne zaposlenosti (15–64 godine) 2020. Nesvojevoljan rad u nepunom radnom vremenu (15–64 godine) 2020., EU-27 Izvor: Baza podataka Eurostata [tesem190] i anketa o radnoj snazi [lfsi_pt_a], [lfsa_eppgai] i [lfsa_etpgan].

Prelazak na zeleno gospodarstvo i obveza postizanja klimatske neutralnosti do 2050. jedinstvena su prilika da se gospodarstvo EU-a ponovno pokrene i pritom postane održivo, uključivo i otporno. Pod uvjetom da se uspostave odgovarajuće popratne politike, prelazak na klimatsku neutralnost mogao bi stvoriti do milijun dodatnih radnih mjesta do 2030., a očekuje se da će se učinci razlikovati u različitim zanimanjima, sektorima i regijama. Radna mjesta uglavnom će se stvarati u skupini srednje zahtjevnih vještina, čime se može pomoći u ublažavanju trendova polarizacije tržišta rada. Međutim, zelena tranzicija neće jednako utjecati na sve Europljane te će na neke imati negativan učinak u smislu gubitka radnih mjesta i restrukturiranja u određenim sektorima (osobito u sektorima vađenja resursa i energetski vrlo intenzivnim sektorima) te sve većeg pritiska na dohotke kućanstava. Isto tako, na postojećim radnim mjestima u mnogim sektorima zahtijevat će se učenje komplementarnih vještina za potporu zelenoj tranziciji. Te promjene mogu biti zahtjevne, posebno za najranjivije skupine i neke regije, osobito regije koje su pogođene industrijskom tranzicijom ili promjenama u obrascima potrošnje i rudarske regije. Istodobno, mnoge aktivnosti koje su povezane s prelaskom na kružno gospodarstvo mogle bi uvelike doprinijeti socijalnom gospodarstvu i stvaranju lokalnih radnih mjesta. Usavršavanje, prekvalifikacija i potpora pri prelasku s jednog radnog mjesta na drugo bit će ključni za prevladavanje tih izazova. Time se ljudima mogu pružiti odgovarajuće vještine te se može potaknuti brza preraspodjela rada koja doprinosi povećanju učinkovitosti, produktivnosti i plaća. Kako je najavljeno u Programu vještina za Europu, pojačat će se aktivnosti praćenja ekologizacije zanimanja i utvrđivanja vrste prilagodbe vještina potrebnih u određenim zanimanjima i sektorima. Energetsko siromaštvo sve je zastupljeniji oblik siromaštva koji zahtijeva ciljane mjere. Energetsko siromaštvo danas pogađa do 34 milijuna ljudi u EU-u, pri čemu otprilike petina osoba s dohotkom nižim od praga siromaštva ne može održavati svoj dom dovoljno toplim. U listopadu 2021. Komisija je donijela Komunikaciju o suočavanju s rastom cijena energije , u kojoj je istaknuto da su pravedni sustavi poreznih olakšica, ciljane mjere potpore dohotku i politike uključive obnove ključni alati za ublažavanje energetskog siromaštva i neposrednih učinaka nedavnog povećanja cijena. Socijalno pravedna zelena tranzicija zahtijeva popratne mjere za zapošljavanje, stjecanje vještina i socijalne politike radi suočavanja s tim izazovom. Komisija namjerava predložiti Preporuku Vijeća o razmatranju socijalnih i radnih aspekata klimatske tranzicije u prosincu 2021. Kvalitetna i učinkovita uključenost socijalnih partnera preduvjet je za dobro funkcioniranje europskog socijalnog tržišnog gospodarstva, čime se osiguravaju održiviji i uključiviji rezultati politika. Više od polovine svih mjera u domeni aktivnih politika tržišta rada i zaštite dohotka donesenih od izbijanja pandemije poduzeto je u dogovoru s organizacijama socijalnih partnera ili nakon pregovora s njima. U smjernicama za zapošljavanje države članice pozivaju se da osiguraju pravodobno i smisleno uključivanje socijalnih partnera u osmišljavanje i provedbu reformi i politika u području zapošljavanja te socijalnih i, prema potrebi, gospodarskih pitanja, što uključuje potporu njihovu povećanom kapacitetu. U skladu s nacionalnim praksama i institucionalnim okvirima cilj uključivanja socijalnih partnera na svim razinama jest osmisliti bolje reforme i u većoj mjeri preuzeti odgovornost za njih. Kvaliteta uključenosti socijalnih partnera u nacionalne politike zapošljavanja i socijalne politike općenito je ostala stabilna ili se neznatno poboljšala tijekom proteklih godina, ali se još uvijek znatno razlikuje među državama članicama. U tom je pogledu važno i neophodno i uključivanje organizacija civilnog društva. To je osobito važno jer je potreban čvrst konsenzus kako bi se osigurali snažan oporavak i potpora zelenoj i digitalnoj tranziciji. Odgovarajuća uključenost socijalnih partnera i organizacija civilnog društva u provedbu planova oporavka i otpornosti bit će važna za osiguravanje uspješne provedbe planiranih mjera u budućnosti. Socijalni partneri imali su ključnu ulogu u strategiji oporavka od krize uzrokovane pandemijom bolesti COVID-19 Oblik uključivanja socijalnih partnera u osmišljavanje mjera politike donesenih 2021. Više od polovine svih mjera za kontinuitet poslovanja, zaštitu i očuvanje radnih mjesta, prilagodbu radnih mjesta i zaštitu dohotka donesenih 2021. poduzeto je u dogovoru sa socijalnim partnerima ili nakon pregovora s njima Kvaliteta uključenosti znatno se razlikuje među državama članicama Napomene: Grafikon obuhvaća 184 slučaja zakona ili preporuka i tripartitnih sporazuma u razdoblju od 1. siječnja 2021. do 13. rujna 2021. Izvor: Eurofound (2021.), baza podataka COVID-19 EU PolicyWatch. I dalje postoji velika međusobna povezanost ishoda obrazovanja i socioekonomskog podrijetla. Sustavi obrazovanja i osposobljavanja država članica pod velikim su pritiskom zbog krize uzrokovane pandemijom bolesti COVID-19. Udio osoba koje su rano napustile školovanje i osposobljavanje nastavio se smanjivati​tijekom pandemije, iako sporijim tempom, te se i dalje znatno razlikuje među zemljama. Prve studije i istraživanja u državama članicama ukazuju na znatan gubitak u stjecanju znanja učenjem tijekom pandemije, pri čemu su posebno pogođeni učenici nižeg socioekonomskog statusa ili učenici migrantskog podrijetla koji dolaze iz zemalja izvan EU-a. Osim nejednakog pristupa digitalnom obrazovanju putem interneta, njihovo je obrazovanje otežavalo, na primjer, manje poticajno okruženje za učenje kod kuće. Neovisno o pandemiji, socioekonomski status ili migrantsko podrijetlo učenika snažan je prediktor i njihove razine posjedovanja digitalnih vještina. Kad je riječ o osnovnim vještinama, nakon određenog napretka u prošlosti udio 15-godišnjaka sa slabim rezultatima ponovno je u porastu. To ukazuje na važnost pružanja kvalitetnog obrazovanja od najranije dobi. Unatoč povećanju stope tercijarnog obrazovanja, socijalne razlike u sudjelovanju u tercijarnom obrazovanju uglavnom postoje kroz više generacija u većini država članica. Isto tako, postojeće neusklađenosti vještina ukazuju na potrebu za većom relevantnošću obrazovanja za tržište rada i daljnjim povećanjem sudjelovanja u tercijarnom obrazovanju, posebno u sektorima za kojima raste potražnja, kao što su informacijska i komunikacijska tehnologija (IKT) te znanost, tehnologija, inženjerstvo i matematika (STEM). Kako bi se svima pružile jednake mogućnosti, ključno je spriječiti i smanjiti nejednakosti u ishodima obrazovanja povezanima sa socioekonomskim statusom ili migrantskim podrijetlom, što će povoljno utjecati na razinu pojedinačnih vještina i potencijal rasta gospodarstva. Obrazovne nejednakosti mogu odrediti različite početne pozicije na tržištu rada, kao i izglede za karijeru Razlika od 26,6 postotnih bodova u vještinama čitanja između učenika u donjoj i gornjoj četvrtini indeksa gospodarskog, društvenog i kulturnog statusa Socioekonomski status ili migrantsko podrijetlo učenika snažan je prediktor njihove razine posjedovanja digitalnih vještina Za mlade koji su rođeni izvan EU-a postoji gotovo tri puta veća vjerojatnost da će napustiti školovanje Rano napuštanje obrazovanja i osposobljavanja (u dobi od 18 do 24 godine, 2020.) Napomena: Neke upravne jedinice na otocima i u najudaljenijim regijama nisu zastupljene. Izvor: Eurostat LFS EDAT_LFSE_02. © EuroGeographics za administrativne granice. Razvoj vještina odraslih, koji se uvelike razlikuje među zemljama i na koji je pandemija snažno utjecala, i dalje nije standardna praksa u EU-u; u okviru glavnog cilja EU-a do 2030. podupirat će se daljnja nastojanja u pogledu te dimenzije. Najveći izazov i dalje je osigurati da radna snaga posjeduje vještine za tržišta rada budućnosti. Predviđanja u području vještina ukazuju na promjenu profila vještina na tržištu rada u kontekstu brzih tehnoloških promjena, među ostalim i zbog zelene i digitalne tranzicije te daljnjeg smanjenja radnih mjesta za niskokvalificirane radnike. Zbog toga postoji hitna potreba za usavršavanjem i prekvalifikacijom. S obzirom na to, glavni cilj EU-a u pogledu obrazovanja odraslih (tijekom prethodne godine) jest postići stopu od 60 % u odnosu na stopu od 37,4 % iz 2016. Stopa sudjelovanja niskokvalificiranih osoba i migranata u obrazovanju odraslih i dalje je znatno ispod prosjeka. Kako bi se povećala stopa sudjelovanja u obrazovanju odraslih, potrebno je osigurati integrirani pristup kojim bi se omogućilo sustavno otklanjanje različitih prepreka, među ostalim s pomoću znanja o vještinama i predviđanja u partnerstvu s relevantnim dionicima. To podrazumijeva kombiniranje financijske potpore za izravne troškove, primjerice na temelju pojedinačnih prava na osposobljavanje, s plaćenim dopustom za osposobljavanje i uslugama profesionalnog usmjeravanja te pregled mogućnosti za osposobljavanje osigurane kvalitete i informacije o provjeri i potvrdi vještina. Usavršavanje i prekvalifikacija radne snage od ključne su važnosti za lakši prelazak s jednog radnog mjesta na drugo te podupiranje zelene i digitalne transformacije 9,2 % odraslih sudjelovalo je u obrazovanju (tijekom zadnja četiri tjedna) u EU-u 2020. Od toga je samo 3,4 % niskokvalificiranih odraslih osoba 89 % odraslih osoba u EU-u slaže se da bi bolji financijski uvjeti potaknuli sudjelovanje u osposobljavanju Stopa sudjelovanja ukupnog stanovništva i nezaposlenih osoba u obrazovanju odraslih 2020. (u %, 25–64 godine, zadnja četiri tjedna) Izvor: Eurostat, LFS [trng_lfse_02] Države članice EU-a zabilježile su ograničen napredak u pružanju mogućnosti stjecanja osnovnih digitalnih vještina za odrasle, a u području stjecanja naprednih digitalnih vještina treba uložiti znatne daljnje napore. Pandemija je znatno povećala potražnju za digitalnim vještinama na svim razinama, koje su bile transverzalni zahtjev u mnogim zanimanjima i sektorima. Najnoviji dostupni podaci za glavni pokazatelj iz pregleda socijalnih pokazatelja iz 2019. pokazuju da je samo 56 % odraslih posjedovalo barem osnovne digitalne vještine. Taj pokazatelj ukazuje i na nedostatak konvergencije među državama članicama te na vrlo spor napredak od 2014. Digitalne vještine potrebne su (na odgovarajućoj razini) na više od 90 % trenutačnih radnih mjesta i u gotovo svim sektorima gospodarstva. Napredak u tom području od ključne je važnosti ako EU želi zadovoljiti rastuću potrebu za digitalnim vještinama radi svakodnevnog sudjelovanja u društvu te specifične potrebe gospodarstva za stručnjacima u području IKT-a. Unatoč krizi uzrokovanoj pandemijom bolesti COVID-19, ukupni dohoci kućanstava 2020. u prosjeku su ostali uglavnom stabilni u svim državama članicama EU-a zahvaljujući iznimno brzoj reakciji politike na razini država članica i EU-a. Po izbijanju pandemije, dohoci kućanstava naglo su se smanjili u drugom tromjesečju 2020., ali su se oporavili do kraja godine te su općenito ostali stabilni u razdoblju od 2019. do 2020. Najveći pad zabilježen je kad je riječ o naknadama za zaposlene, a zabilježeno je i veliko smanjenje naknada za samozaposlene te neto prihoda od imovine. U 2020. neto socijalna davanja izrazito su doprinijela ukupnom dohotku te su imala veliku ulogu u ublažavanju ukupnog smanjenja dohodaka kućanstava u drugom tromjesečju, što je u određenoj mjeri poduprto prilagodbama poreza na dohodak i bogatstvo. U kontekstu smanjenja realnog BDP-a za 6 % na godišnjoj razini, ta stabilnost ukupnih dohodaka kućanstava 2020. pokazatelj je učinkovitosti iznimnih diskrecijskih politika koje su uvedene kako bi se ublažio socijalni učinak krize, ali i automatskog stabilizirajućeg učinka sustava socijalne zaštite i poreznih sustava. U drugom tromjesečju 2021. i realni BDP i naknade za zaposlene brzo su rasli, otprilike istom stopom kao što su se smanjivali godinu dana prije. U tom je tromjesečju realni bruto raspoloživi dohodak kućanstava općenito više porastao nego što se smanjio godinu dana prije, među ostalim i zahvaljujući tome što su se neto socijalna davanja smanjivala sporije od ostalih izvora prihoda. Unatoč krizi uzrokovanoj pandemijom bolesti COVID‑19, ukupni dohoci kućanstava 2020. ostali su u prosjeku uglavnom stabilni u državama članicama EU-a Stopa nejednakosti dohodaka (S80/S20) neznatno se smanjila ili je ostala stabilna u većini država članica Udio osoba izloženih riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti (AROPE) bio je stabilan; otprilike petina osoba bila je izložena takvom riziku 2020. u EU-u Rast BDP-a, rast realnog bruto raspoloživog dohotka kućanstava i njegove glavne sastavnice (EU-27) Izvor: Eurostat, nacionalni računi [ nasq_10_nf_tr ] i [ namq_10_gdp ]. Napomene: vidjeti tekst Izvješća. Sustavi socijalne zaštite pomogli su u prevladavanju krize uzrokovane pandemijom bolesti COVID-19 bez znatnog povećanja rizika od siromaštva ili nejednakosti dohodaka. Stopa izloženosti riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti (AROPE), kao i svaka od njezinih sastavnica, te ukupna stopa dohodovne nejednakosti ostale su uglavnom stabilne u razdoblju od 2019. do 2020. u većini država članica. To je odraz učinka sustava poreza i naknada te velike javne potpore, među ostalim u okviru programa skraćenog radnog vremena i drugih mjera za očuvanje radnih mjesta koje su uvedene ili proširene tijekom krize uzrokovane pandemijom bolesti COVID‑19, posebno za ranjive skupine. Rane procjene izdataka za socijalnu zaštitu u 2020. za 19 država članica ukazuju na dosad nezabilježene razine i velika povećanja u odnosu na 2019. Unatoč nekim privremenim mjerama za poboljšanje pristupa (odgovarajućoj) socijalnoj zaštiti, u mnogim zemljama i dalje postoje nedostaci, posebno za nestandardne radnike i samozaposlene osobe. U nacionalnim planovima koje su države članice dostavile za provedbu Preporuke Vijeća iz 2019. o pristupu radnika i samozaposlenih osoba socijalnoj zaštiti najavljene su neke strukturne reforme. Rizici od siromaštva i socijalne isključenosti i dalje su visoki za određene skupine stanovništva, a posebno za obitelji s djecom, osobe s invaliditetom, osobe koje nisu rođene u EU-a i Rome. U posljednjem desetljeću povećalo se siromaštvo kućanstava s vrlo niskim intenzitetom rada. U većini država članica djeca su izloženija siromaštvu (uključujući trajno siromaštvo) nego odraslo stanovništvo. Djeca koja odrastaju u siromaštvu ili socijalnoj isključenosti imaju manje šanse da će ostvariti dobre obrazovne rezultate, biti dobrog zdravlja i kasnije u životu ostvariti svoj puni potencijal. U Akcijskom planu za provedbu europskog stupa socijalnih prava postavljen je cilj, koji je komplementaran glavnom cilju EU-a za 2030. u pogledu smanjenja siromaštva, da se broj djece izložene riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti smanji za najmanje 5 milijuna do 2030. U nekim državama članicama stopa AROPE do tri je puta viša u djece koju odgaja samohrani roditelj ili koja odrastaju u obiteljima s više od troje djece ili su migrantskog ili romskog podrijetla u odnosu na ostalu djecu. Preporukom Vijeća od 14. lipnja 2021. uspostavljeno je europsko jamstvo za djecu radi sprečavanja i borbe protiv socijalne isključenosti djece tako što im je zajamčen pristup nizu ključnih usluga. Većem riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti izložene su i osobe koje nisu rođene u EU-u. Većina Roma živi u uvjetima koji su ispod nacionalnog praga siromaštva. Stopa preopterećenosti troškovima stanovanja nastavila se smanjivati u cijelom EU-u prije krize, ali stanje je i dalje kritično za osobe koje žive ispod praga siromaštva. Godine 2020. otprilike jedna desetina stanovništva EU-a živjela je u kućanstvima koja su na stanovanje trošila 40 % ili više svojeg (odgovarajućeg) raspoloživog dohotka. Stopa preopterećenosti troškovima stanovanja bila je znatno viša među stanovništvom izloženom riziku od siromaštva, uz znatne razlike među državama članicama. Učinak socijalnih transfera na smanjenje siromaštva stabilan je u EU-27 od 2015., ali su zabilježena odstupanja neposredno prije krize. Socijalni transferi (ne uključujući mirovine) u EU-u u prosjeku su smanjili stopu rizika od izloženosti siromaštvu za približno trećinu. Međutim, postoje znatne razlike među državama članicama i stoga se stopa smanjenja kreće u rasponu od približno 16 % do više od 50 %. Od 2019. do 2020. razlike između država članica produbile su se. Postoje znatne razlike u pogledu pokrivenosti socijalnom zaštitom, posebno među nestandardnim radnicima i samozaposlenim osobama, a minimalni dohodak, kao postotak praga siromaštva, smanjio se u gotovo svim državama članicama 2019. Razine minimalnog dohotka znatno su ispod razine od 60 % granice siromaštva u 12 država članica. Komisija namjerava 2022. predložiti Preporuku Vijeća o minimalnom dohotku kako bi se učinkovito poduprle i nadopunile politike država članica. Prikladnost mreža socijalne sigurnosti razlikuje se među državama članicama Minimalni dohodak kao postotak praga siromaštva smanjio se u 16 država članica između 2018. i 2019. Minimalni dohodak na manje od polovine praga siromaštva u trećini država članica 2019. Učinak socijalnih transfera na smanjenje siromaštva u rasponu je od 16 % do 52 % u državama članicama Neto dohodak primatelja minimalnog dohotka kao postotak praga rizika od siromaštva (koji se izravnava u razdoblju od tri godine) i dohotka osobe s niskim dohotkom (dohodovna godina 2019.) Izvor: Izračun GU-a EMPL na temelju mikropodataka iz istraživanja EU-SILC (istraživanje EU-a o dohotku i životnim uvjetima). Napomena: Podaci o minimalnom dohotku za IE odražavaju dohodovnu godinu 2020. Za IE, IT, LU i LV, prag za stopu izloženosti riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti (AROPE) 2020. na temelju istraživanja SILC još nije dostupan. Dijagram se odnosi na samce bez djece. Neto dohodak primatelja minimalnog dohotka može uključivati i druge vrste naknada (npr. naknadu za stanovanje). Smatra se da osoba s niskim dohotkom zarađuje 50 % prosječne plaće i radi u punom radnom vremenu.

Neovisno o pandemiji, prvotni podaci pokazuju da je razina samoprijavljenih neispunjenih potreba za zdravstvenom skrbi 2020. bila uglavnom stabilna u većini država članica, u kojima postoje znatne razlike. Za neke skupine, kao što su osobe koje žive u kućanstvima s niskim dohotkom ili osobe migrantskog podrijetla, postoji veća vjerojatnost da će biti ranjive zbog neispunjenih potreba za zdravstvenom skrbi, iako se odstupanje tih skupina u odnosu na ukupno stanovništvo razlikuje među državama članicama. I dalje bi mogli postojati problemi povezani s odgađanjem medicinskih postupaka i znatnim prekidima u rutinskoj skrbi o pacijentima koji su povezani i s neispunjenim potrebama za zdravstvenom skrbi, a kojih je bilo znatno više po izbijanju krize uzrokovane pandemijom bolesti COVID-19. Nakon izbijanja pandemije u prvi je plan dovedena potreba za jačanjem otpornosti, kvalitete i dostupnosti zdravstvene skrbi. Očekuje se da će starenje stanovništva dovesti do velikog povećanja potražnje za uslugama dugotrajne skrbi. U zemljama EU-a u prosjeku 26,6 % osoba u dobi od 65 ili više godina koje žive u privatnim kućanstvima trebalo je dugotrajnu skrb 2019. Radi osiguravanja socijalne pravednosti i rodne ravnopravnosti, a i radi pružanja mogućnosti za stvaranje novih radnih mjesta, važno je jačati pristup formalnim uslugama dugotrajne skrbi. Kvalitetne usluge kućne njege i usluge dugotrajne skrbi u zajednici važne su kako bi se svima pružile pristupačne alternative rezidencijalnoj skrbi. Kućanstva kojima je potrebna dugotrajna skrb često imaju ograničen pristup formalnim uslugama kućne njege jer nisu cjenovno pristupačne ili uopće nisu dostupne. Ukupno 46,5 % osoba u dobi od 65 ili više godina s teškim poteškoćama u osobnoj njezi ili obavljanju kućanskih poslova u EU-u izjavilo je 2019. da nisu zadovoljene njihove potrebe za pomoći pri tim aktivnostima. Nedostatak pomoći bio je znatno izraženiji kod osoba u najnižem kvintilu dohotka. Nedostatak pristupa formalnoj skrbi može dovesti do neispunjenih potreba za skrbi ili opterećenja za neformalne skrbnike (uglavnom su to žene) koji čine najveći udio u pružanju skrbi. Primjerenost socijalne zaštite u odnosu na potrebe za dugotrajnom skrbi općenito se znatno razlikuje među državama članicama, a osobe kojima je skrb potrebna suočavaju se s vrlo visokim izravnim plaćanjima za formalnu dugotrajnu skrb, čak i nakon što prime socijalne naknade. Demografske promjene i dalje predstavljaju dugoročne izazove za mirovinske sustave. Primjerenost mirovina 2020. ostala je uglavnom stabilna. Rodno uvjetovane razlike u mirovinama i dalje su velike, unatoč postupnom smanjenju u posljednjih deset godina. Reformama bi trebalo uspostaviti uključive mirovinske sustave i osigurati primjeren pristup i muškarcima i ženama te osobama koje su zaposlene na temelju različitih vrsta ugovora i u različitim gospodarskim djelatnostima, pri čemu treba osigurati i primjerene prihode u starosti i očuvanje održivosti javnih financija. ************* Države članice trebale bi poduzeti mjere za rješavanje problema u području zapošljavanja, vještina i socijalne politike utvrđenih u ovom Zajedničkom izvješću o zapošljavanju. U analizi predstavljenoj u izvješću istaknut je niz prioritetnih područja za mjere politike. Radi napretka u postizanju glavnih ciljeva EU-a za 2030. u pogledu zapošljavanja, vještina i smanjenja siromaštva, tim mjerama trebalo bi promicati uključiv oporavak poticanjem stvaranja novih radnih mjesta, olakšavanjem dobivanja zaposlenja nakon gubitka zaposlenja i prelaska iz jednog u drugi sektor, poboljšanjem gospodarske i socijalne otpornosti i osiguravanjem pravedne zelene i digitalne tranzicije. U skladu sa smjernicama za zapošljavanje države članice pozivaju se na: ·postupni prelazak s hitnih mjera na mjere oporavka na tržištu rada i poduzimanje mjera za promicanje većeg sudjelovanja na tržištu rada i ponovnog aktiviranja radnika koji su najviše pogođeni pandemijom, ·razvijanje koherentnih paketa politika za poticanje zapošljavanja i prelaska s jednog radnog mjesta na drugo, mjera za usavršavanje i prekvalifikaciju i veća potpora službi za zapošljavanje za prelazak s jednog radnog mjesta na drugo u skladu s Preporukom o učinkovitoj aktivnoj potpori zapošljavanju (EASE), ·jačanje učinkovitosti i djelotvornosti aktivnih politika tržišta rada i javnih službi za zapošljavanje, među ostalim ulaganjem u digitalnu infrastrukturu i usluge (uz istodobno osiguravanje pristupačnosti), provedbom aktivnosti predviđanja i prikupljanja podataka o vještinama (što je povezano i sa zelenom i digitalnom tranzicijom), uspostavom sustava profiliranja i odgovarajućim osposobljavanjem osoblja, ·poboljšanje izgleda mladih na tržištu rada promicanjem uključivog i kvalitetnog strukovnog obrazovanja i osposobljavanja te tercijarnog obrazovanja, pružanjem ciljane potpore od strane službe za zapošljavanje (među ostalim u obliku mentorstva, usmjeravanja i savjetovanja) te podupiranjem kvalitetnog naukovanja i pripravništva (osobito u MSP-ovima) u skladu s ojačanom Garancijom za mlade, ·osiguravanje rodne ravnopravnosti i jačanje sudjelovanja žena na tržištu rada, među ostalim s pomoću politika za omogućivanje ravnoteže između profesionalnog i privatnog života te pristupa pristupačnoj, kvalitetnoj dugotrajnoj skrbi i uslugama ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja, kao i omogućivanjem korištenja obiteljskog dopusta i fleksibilnih radnih uvjeta roditeljima i drugim osobama koje su odgovorne za skrb, uz istodobno promicanje uravnoteženog korištenja tih prava među ženama i muškarcima, ·poboljšavanje ishoda učenja i smanjenje nejednakosti u obrazovanju i osposobljavanju; proširivanje pristupa tercijarnom obrazovanju (osobito za skupine u nepovoljnom položaju) sprečavanje ranog napuštanja školovanja; dodatno povećanje sudjelovanja u tercijarnom obrazovanju i njegove relevantnosti na tržištu rada, s posebnim naglaskom na sektore kao što su IKT i STEM, među ostalim s pomoću mikrokredita, ·ulaganje u prekvalifikaciju i usavršavanje odraslih, posebice u području vještina koje su potrebne za digitalnu i zelenu tranziciju, jačanjem odredbi o pojedinačnim pravima na osposobljavanje, posebice onih koja se ostvaruju u okviru individualnih računa za učenje, podupiranjem velikih javno-privatnih partnerstava s više dionika u okviru Pakta za vještine i Koalicije za digitalne vještine i radna mjesta, većim poticanjem poduzeća i radnika na uključivanje u usavršavanje i prekvalifikaciju, ulaganjem u infrastrukturu i opremu, uključujući digitalnu opremu, ·jačanje digitalnih kompetencija učenika i odraslih i povećanje baze talenata u području digitalnih tehnologija na tržištu rada razvojem ekosustava digitalnog obrazovanja i osposobljavanja uz potporu ključnih čimbenika kao što je povezivost velike brzine za škole, oprema i osposobljavanje nastavnika; podupiranje institucija znanjem i iskustvom u području digitalizacije, s posebnim naglaskom na uključivost i smanjenje digitalnog jaza, ·reformiranje propisa o tržištu rada te poreznih sustava i sustava naknada kako bi se smanjila segmentacija tržišta rada i potaklo stvaranje kvalitetnih radnih mjesta; osiguravanje pristupa odgovarajućoj socijalnoj zaštiti za radnike u nestandardnim oblicima rada i samozaposlene osobe u skladu s Preporukom Vijeća o pristupu socijalnoj zaštiti, ·jamčenje sigurnih radnih okruženja koja su dobro prilagođena zahtjevima nakon pandemije i dostupnosti fleksibilnih radnih uvjeta, ·osiguravanje socijalno pravednog procesa tranzicije, ·promicanje kolektivnog pregovaranja, socijalnog dijaloga i uključivanja socijalnih partnera, među ostalim u vezi s provedbom planova oporavka i otpornosti, ·osiguravanje besplatnog i učinkovitog pristupa zdravstvenoj skrbi, ranom i predškolskom odgoju i obrazovanju te obrazovanju i školskim aktivnostima i učinkovitog pristupa zdravoj prehrani i primjerenom stanovanju za svu djecu izloženu riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti u skladu s Preporukom o uspostavi jamstva za djecu, ·ulaganje u primjerene i održive sustave socijalne zaštite za sve, što uključuje programe minimalnog dohotka, podupiranje reformi za održavanje i jačanje razina zaštite te poboljšanje zaštite osoba koje nisu uopće ili nisu dovoljno pokrivene; osiguravanje primjerenih naknada, prenosivosti prava, pristupa kvalitetnim uslugama i potpore za integraciju radno sposobnih osoba na tržište rada; jačanje pružanja kvalitetnih, pristupačnih i održivih usluga dugotrajne skrbi; procjenjivanje distribucijskih učinaka politika,

·osiguravanje uključivih i održivih mirovinskih sustava, uz omogućivanje primjerenog pristupa i muškarcima i ženama te osobama koje su zaposlene na temelju različitih vrsta ugovora i u različitim gospodarskim djelatnostima, pri čemu treba osigurati i primjerene prihode u starosti, ·suzbijanje beskućništva kao najekstremnijeg oblika siromaštva; promicanje ulaganja u obnovu stambenih objekata i socijalnih stanova; olakšavanje pristupa kvalitetnom i pristupačnom stanovanju, socijalnom stanovanju ili pomoći u stambenom zbrinjavanju, po potrebi, ·ulaganje u kapacitete sustava zdravstvene skrbi, što uključuje primarnu skrb, koordinaciju skrbi, zdravstvene djelatnike i e-zdravstvo; smanjenje neposrednih plaćanja, poboljšanje zdravstvene skrbi i promicanje usavršavanja i prekvalifikacije zdravstvenih djelatnika. Financiranjem koje provodi EU, među ostalim u okviru Europskog socijalnog fonda plus, Europskog fonda za regionalni razvoj i Mehanizma za oporavak i otpornost, države članice dobivaju potporu za jačanje mjera politike u tim područjima. Potpuna i ambiciozna provedba reformi i ulaganja u okviru nacionalnih planova oporavka i otpornosti bit će ključna za osiguravanje učinkovite potpore oporavku te pravednoj zelenoj i digitalnoj tranziciji. To će znatno doprinijeti suočavanju s izazovima u pogledu zapošljavanja, vještina i socijalne politike koji su utvrđeni u preporukama za pojedine zemlje u kontekstu europskog semestra. Za mjere iz nacionalnih planova koje su povezane s tim područjima politike i koje je Vijeće već odobrilo namijenjeno je približno 135 milijardi EUR, što je otprilike 30 % ukupnih financijskih sredstava dodijeljenih za te odobrene planove, čime će se uvelike doprinijeti provedbi europskog stupa socijalnih prava.

PREGLED KRETANJA NA TRŽIŠTU RADA TE SOCIJALNIH KRETANJA I IZAZOVA U EUROPSKOJ UNIJI 1.1. Kretanja na tržištu rada Tržište rada se oporavlja, ali stope zaposlenosti još nisu dosegle razine prije krize. U drugom tromjesečju 2021. u EU-u je ukupno bilo 207,5 milijuna zaposlenih. To je 4,1 milijun više nego u drugom tromjesečju 2020., ali i dalje za 2 milijuna manje u odnosu na najvišu stopu u četvrtom tromjesečju 2019. Nakon što je pala na 71,6 % u drugom tromjesečju 2020., stopa zaposlenosti (osoba u dobi od 20 do 64 godine) djelomično se oporavila povećavši se na 72,8 % u drugom tromjesečju 2021., što je i dalje bilo manje od najviše stope od 73,3 % u četvrtom tromjesečju 2019. Na godišnjoj razini, stopa zaposlenosti u EU-u iznosila je 72,5 % u 2020., što je za 0,7 postotnih bodova manje u odnosu na stopu iz 2019. U nekim gospodarskim djelatnostima razine zaposlenosti ostale su znatno niže nego prije krize. Osobito u djelatnostima trgovine na veliko i malo, prijevoza, pružanja smještaja i usluživanja hrane, u drugom je tromjesečju 2021. i dalje bilo 2,3 milijuna zaposlenih manje nego u četvrtom tromjesečju 2019. (što je smanjenje od 4,5 %), a slijedi proizvodnja (smanjenje od 2,5 %). Suprotno tome, u sektorima kao što su građevinarstvo i IKT stope zaposlenosti već su se vratile na razine prije pandemije. Općenito se predviđa da će se razina zaposlenosti povećati za 0,8 % u 2021. i za 1 % u 2022., prije nego što će se neznatno smanjiti za 0,6 % u 2023. Cilj EU-a da do 2030. bude zaposleno najmanje 78 % stanovništva u dobi od 20 do 64 godine odražava zajedničku predanost uključivom oporavku u okviru kojeg će se stvoriti velik broj radnih mjesta (vidjeti odjeljak 1.4.). Nakon početnog smanjenja zbog krize uzrokovane pandemijom bolesti COVID-19 stopa slobodnih radnih mjesta istodobno se dosad povećala na gotovo rekordne razine. Prije krize, u drugom tromjesečju 2019., stopa slobodnih radnih mjesta u EU-27 iznosila je 2,4 %. Mjere ograničenja kretanja zbog pandemije i s njima povezano zaustavljanje ili usporavanje gospodarskih aktivnosti doveli su do smanjenja stope slobodnih radnih mjesta. Stopa je pala na 1,6 % u EU-27 u drugom tromjesečju 2020., što je bila najniža stopa od prvog tromjesečja 2016. Otad raste te je dosegnula razinu od 2,3 % u drugom tromjesečju 2021., što znači da je gotovo u potpunosti neutraliziran učinak šoka zbog pandemije bolesti COVID-19. Iako je normalno da stopa slobodnih radnih mjesta brže reagira na cikličke promjene nego stopa nezaposlenosti, kretanja i informacije iz istraživanja (npr. Eurofoundova istraživanja) pokazuju da je potrebno pažljivo pratiti potencijalni nedostatak radne snage (vidjeti odjeljak 2.1.). Brz odgovor politike pomogao je u ublažavanju učinaka na tržište rada u kontekstu krize uzrokovane pandemijom bolesti COVID-19. Pandemija je izazvala javnozdravstvenu krizu s dalekosežnim učincima na gospodarsku aktivnost, tržišta rada i društvo. Stopa nezaposlenosti (osoba u dobi od 15 do 74 godine) povećala se sa 6,6 % u četvrtom tromjesečju 2019. (najniža razina ikad zabilježena u EU-27) na 7,6 % u trećem tromjesečju 2020. Stopa nezaposlenosti u europodručju bila je nešto viša od 8,5 % u trećem tromjesečju 2020. (za 1,1 postotni bod viša nego u četvrtom tromjesečju 2019.). Ublažavanje mjera ograničenja kretanja i uvođenje kampanja za cijepljenje pomoglo je u ponovnom pokretanju gospodarstva EU-a te je doprinijelo smanjenju stope nezaposlenosti na 7,3 % u drugom tromjesečju 2021. (8 % u europodručju). Općenito, nezaposlenost se nije povećala u mjeri u kojoj se to moglo očekivati s obzirom na razmjere utjecaja pandemije bolesti COVID-19 na gospodarstvo. To je rezultat mjera politike koje su uvele države članice, među ostalim uz financijsku potporu EU-a (osobito u okviru instrumenta SURE, ali i u okviru mehanizma REACT-EU te Investicijske inicijative kao odgovora na koronavirus (uključujući inicijative CRII i CRII plus)), ali i napuštanja tržišta rada i neaktivnosti zbog nemogućnosti pronalaženja zaposlenja, što je mnoge nagnalo na to da prestanu tražiti zaposlenje. Nedavni mjesečni podaci pokazuju da se stopa nezaposlenosti u EU-u dodatno smanjila na 6,7 % u rujnu 2021. (7,4 % u europodručju), što znači da se približava razinama prije krize. Međutim, postoji znatna heterogenost među državama članicama (vidjeti odjeljak 2.1.). Isto tako, stopa dugotrajne nezaposlenosti aktivnog stanovništva u EU-u dosegnula je 2,9 % u drugom tromjesečju 2021., što ukazuje na umjeren, ali stalan rast u odnosu na rekordno nisku razinu u drugom tromjesečju 2020. (2 %). Razina ukupnog broja odrađenih sati djelomično se oporavila od naglog pada nakon izbijanja pandemije, ali je i dalje niža od razina prije krize. U drugom tromjesečju 2021. zabilježeno je 82,8 milijardi odrađenih sati. To je 9,7 milijardi sati više od najniže zabilježene razine iz drugog tromjesečja 2020. (73,1 milijarda), što je uvelike posljedica poboljšanih uvjeta na tržištu rada, produljenja mogućnosti rada na daljinu i smanjenja tjednih odsutnosti s posla (s 19,4 % ukupne zaposlenosti u drugom tromjesečju 2020. na 10,5 % u drugom tromjesečju 2021.). Međutim, to je još uvijek gotovo 2,5 milijardi sati manje u odnosu na najveći broj dosegnut u prvom tromjesečju 2019., što naglašava ulogu koju programi skraćenog radnog vremena i privremenog otpuštanja imaju ili su imali za mnoge radnike, kao i ograničenja u pogledu otpuštanja koja je nametnulo nekoliko država članica kako bi se održala zaposlenost (vidjeti odjeljak 2.1.). Broj odrađenih sati po zaposlenoj osobi u EU-u u proteklom je desetljeću u polaganom ali stalnom padu, pri čemu su glavni čimbenici koji na to utječu širenje rada u nepunom radnom vremenu i drugi fleksibilni radni uvjeti (tj. ugovori bez zajamčenog minimalnog broja radnih sati ili rad na zahtjev u kontekstu rada na platformama). Izbijanje pandemije bolesti COVID-19 zaustavilo je pozitivno kretanje stope aktivnosti zabilježeno posljednjih godina. Stopa aktivnosti u EU-u za osobe u dobi od 20 do 64 godine iznosila je 77,8 % u 2020., što je 0,5 postotnih bodova manje nego 2019. Međutim, u drugom tromjesečju 2021. stopa je porasla na 78,3 %, u skladu s vrijednostima prije krize. U toj ukupnoj stopi zabilježeno je povećanje kad je riječ o ženama (na 72,7 %, 0,3 postotna boda više u odnosu na četvrto tromjesečje 2019.), a smanjenje kad je riječ o muškarcima (na 84 %, 0,3 postotna boda manje u odnosu na vrijednost u četvrtom tromjesečju 2019.). U dobnoj skupini od 55 do 64 godine zabilježeni su najbolji rezultati, sa samo blagim padom na vrhuncu krize i podacima za drugo tromjesečje 2021. iznad razina prije pandemije. Zbog utjecaja krize uzrokovane pandemijom bolesti COVID-19 stopa zaposlenosti žena smanjila se u nešto manjoj mjeri nego stopa zaposlenosti muškaraca, ali i dalje postoje znatne rodno uvjetovane razlike. U 2020. stopa zaposlenosti žena (u dobi od 20 do 64 godine) smanjila se na 66,9 %, što je 0,5 postotnih bodova manje nego 2019., a stopa zaposlenosti muškaraca smanjila se na 78 %, 0,9 postotnih bodova manje u odnosu na vrijednost u prethodnoj godini. Na tromjesečnoj osnovi, stopa zaposlenosti žena pala je sa 67,4 % u četvrtom tromjesečju 2019. na 66,1 % u drugom tromjesečju 2020., ali se do drugog tromjesečja 2021. povećala na 67,2 %. Stopa zaposlenosti muškaraca u drugom tromjesečju 2021. iznosila je 78,3 %, 0,8 postotnih bodova manje u odnosu na stopu iz četvrtog tromjesečja 2019. Ta su kretanja dovela do blagog smanjenja rodno uvjetovane razlike u zapošljavanju od 11,1 postotnog boda u drugom tromjesečju 2021. u odnosu na 11,6 postotnih bodova u četvrtom tromjesečju 2019. (na godišnjoj razini, 11,1 postotni bod u 2020., odnosno 11,5 postotnih bodova u 2019.). Kriza je snažno utjecala na rezultate mladih na tržištu rada, iako se njihova situacija poboljšava od kraja 2020. Stopa nezaposlenosti mladih (u dobi od 15 do 24 godine) dosegnula je 17,1 % u 2020. u EU-u, što je 1,8 postotnih bodova više nego 2019. U drugom tromjesečju 2021. stopa nezaposlenosti mladih iznosila je 17,4 %, tj. 2,6 postotnih bodova više u odnosu na stopu zabilježenu u četvrtom tromjesečju 2019., ali 1 postotni bod manje u odnosu na najvišu stopu u trećem tromjesečju 2020. Ukupno je u EU-u otprilike 3,2 milijuna mladih (u dobi od 15 do 24 godine) bilo nezaposleno u drugom tromjesečju 2021., a taj se broj povećava na 5,1 milijun kad se uzmu u obzir svi koji ne rade, nisu u sustavu redovitog obrazovanja te nisu u sustavu obrazovanja odraslih (NEET) i na 9,4 milijuna za širu dobnu skupnu od 15 do 29 godina. Tromjesečna stopa pripadnosti skupini NEET za tu dobnu skupinu u EU-u iznosila je 13,2 % u drugom tromjesečju 2021. (0,7 postotnih bodova više u odnosu na stopu u četvrtom tromjesečju 2019., ali 1,5 postotnih bodova manje u odnosu na najvišu stopu u drugom tromjesečju 2020.). Stariji radnici bolje su podnijeli učinak krize uzrokovane bolešću COVID-19 na tržište rada od drugih skupina. Stopa zaposlenosti starijih radnika (u dobi od 55 do 64 godine) ostala je relativno stabilna od izbijanja pandemije bolesti COVID-19. Dosegnula je 60,2 % u drugom tromjesečju 2021., što je 0,4 postotna boda više od razine zabilježene u četvrtom tromjesečju 2019., i bilježi stalan trend rasta tijekom prošlog desetljeća. Stopa zaposlenosti odraslih u dobi od 25 do 54 godine iznosila je 80,3 % u drugom tromjesečju 2021., što je i dalje nešto niže od razine prije pandemije (80,8 % u četvrtom tromjesečju 2019.). Stopa nezaposlenosti osoba u dobi od 55 do 74 godine u EU-u blago je porasla, s 4,7 % u četvrtom tromjesečju 2019. na 5,3 % u drugom tromjesečju 2021. Slika 1.: Kriza je različito utjecala na zaposlenost različitih dobnih skupina Stope zaposlenosti prema spolu i dobnoj skupini u EU-27; podaci su sezonski prilagođeni i nisu kalendarski usklađeni (u %).

Napomena: Prekid u vremenskom nizu od prvog tromjesečja 2021. Izvor: Eurostat, anketa o radnoj snazi [lfsi_emp_q]. Krizom su posebno pogođeni radnici u nestandardnim oblicima radnih odnosa i samozaposlene osobe. Od ukupnog broja zaposlenih (u dobi od 20 do 64 godine) u EU-u 2020. (161,6 milijuna), otprilike 19,9 milijuna (12,4 %) bilo je zaposleno na određeno vrijeme (za 1,3 postotna boda manje od razine zabilježene 2019.). Otprilike 21,3 milijuna radnika (u dobi od 20 do 64 godine, sezonski prilagođeni podaci) bilo je zaposleno na ugovore na određeno vrijeme u drugom tromjesečju 2021., što je 0,8 milijuna osoba manje u odnosu na četvrto tromjesečje 2019. Udio je mnogo veći među mladima (u dobi od 15 do 24 godine) u odnosu na ostatak stanovništva i znatno veći za niskokvalificirane osobe u odnosu na srednjekvalificirane i visokokvalificirane. Udio osoba koje su nesvojevoljno zaposlene na određeno vrijeme nastavio se smanjivati (za 1,1 postotni bod) u odnosu na 2019. te je dosegnuo stopu od 6,8 % u 2020. Udio ugovora na određeno vrijeme u ukupnoj zaposlenosti (dobna skupina od 20 do 64 godine) povećao se u odnosu na nisku razinu u drugom tromjesečju 2020. (10,1 %) na 11,3 % u drugom tromjesečju 2021. Broj osoba koje rade u nepunom radnom vremenu stalno je rastao tijekom 2020. Kao rezultat toga, udio osoba koje rade u nepunom radnom vremenu (dobna skupina od 20 do 64 godine) u ukupnoj zaposlenosti dosegnuo je 17,7 % u drugom tromjesečju 2021. (0,6 postotnih bodova manje u odnosu na vrijednost u četvrtom tromjesečju 2019.). Udio radnika koji nesvojevoljno rade u nepunom radnom vremenu smanjio se na 25 % u 2020. (1,5 postotnih bodova manje u odnosu na 2019.). Od početka pandemije u prvom tromjesečju 2020. broj samozaposlenih osoba smanjio se za 0,7 milijuna osoba (s otprilike 25,8 milijuna na 25,1 milijun u drugom tromjesečju 2021.). Slika 2.: Učestalost ugovora na određeno vrijeme razlikuje se s obzirom na dobnu skupinu i razinu kvalifikacija Udio zaposlenih na ugovor na određeno vrijeme prema dobi i stupnju obrazovanja u EU-27 (2020.) Izvor: Eurostat, anketa o radnoj snazi [lfsa_etgar], [lfsa_etpgan] i [lfst_r_e2tgaedcu]. Kriza je izrazito utjecala na rezultate osoba koje nisu rođene u EU-u na tržištu rada. U 2020. stopa zaposlenosti (dobna skupina od 20 do 64 godine) osoba rođenih izvan EU-a iznosila je 65,3 %, što je 2,4 postotna boda niže od vrijednosti zabilježene 2019. i 8,2 postotna boda niže u odnosu na stopu za osobe koje su rođene u EU-u. Stopa nezaposlenosti (dobna skupina od 15 do 74 godine) osoba koje nisu rođene u EU-u iznosila je 12,3 % u 2020., što je povećanje u odnosu na 10,8 % u prethodnoj godini. Podaci o nezaposlenosti pokazuju i povećanje s 13,5 % u drugom tromjesečju 2020. na 13,9 % u drugom tromjesečju 2021. 1.2. Socijalna kretanja Unatoč krizi uzrokovanoj pandemijom bolesti COVID‑19, dohoci kućanstava 2020. ostali su u prosjeku uglavnom stabilni u državama članicama EU-a zahvaljujući brzom odgovoru politike. Po izbijanju pandemije realni bruto raspoloživi dohodak kućanstava (GDHI) naglo je pao, za 3,3 % (na godišnjoj razini) u drugom tromjesečju 2020., ali do kraja godine se oporavio i ostao je stabilan između 2019. i 2020. (sa smanjenjem od 0,25 %). Najviše su se smanjile naknade za zaposlene (‑5,5 %), a zabilježeno je i veliko smanjenje naknada za samozaposlene (‑1,4 %) te neto dohotka od imovine (‑3,3 %) – vidjeti sliku 3. U 2020. neto socijalna davanja izrazito su doprinijela ukupnom dohotku te su imala veliku ulogu u ublažavanju ukupnog smanjenja dohodaka kućanstava u drugom tromjesečju, što je u određenoj mjeri poduprto prilagodbama poreza na dohodak i bogatstvo. Taj se trend nastavio u drugom i trećem tromjesečju 2020. te prvom tromjesečju 2021., pri čemu je rast dohotka zahvaljujući socijalnim naknadama više nego kompenzirao smanjenja naknada za zaposlene i samozaposlene (znatno smanjena u usporedbi s padom u drugom tromjesečju) i pad neto dohotka od imovine. U kontekstu smanjenja tržišnog dohotka i realnog BDP-a za 6 % na godišnjoj razini, ta stabilnost ukupnih dohodaka kućanstava pokazatelj je potpore iznimnih diskrecijskih politika koje su uvedene kako bi se ublažio socijalni učinak krize te automatskog stabilizirajućeg učinka sustava socijalne zaštite i poreznih sustava. Promjene u drugom tromjesečju 2021. označile su prekretnicu: i realni BDP i naknade za zaposlene brzo su rasli, otprilike istom stopom kao što su se smanjivali godinu dana prije, u drugom tromjesečju 2020. Realni GDHI općenito je više porastao nego što se smanjio godinu dana prije, među ostalim i zahvaljujući tome što su se neto socijalna davanja smanjivala sporije od ostalih izvora prihoda. Slika 3.: Općenita prosječna stabilnost ukupnog dohotka kućanstava u EU-u u kontekstu krize uzrokovane bolešću COVID‑19 rezultat je nezapamćenog odgovora politike Rast BDP-a, rast realnog bruto raspoloživog dohotka kućanstava i njegove glavne sastavnice (EU-27) Napomene: Izračuni Glavne uprave za zapošljavanje. Nominalni GDHI deflacioniran je indeksom cijena izdataka za konačnu potrošnju kućanstava. Rast realnog GDHI-ja za EU procijenjen je kao ponderirani prosjek vrijednosti država članica za one koje imaju dostupne tromjesečne podatke na temelju sustava ESA2010 (ukupno 95 % GDHI-ja EU-a). Izvor: Eurostat, nacionalni računi [ nasq_10_nf_tr ] i [ namq_10_gdp ]. Podaci nisu sezonski prilagođeni. Stopa nejednakosti dohotka općenito je ostala uglavnom stabilna u većini država članica. Prema Eurostatovim brzim procjenama, prosječni kvintilni omjer dohotka (S80/S20) u EU-u ostao je stabilan ili zabilježio blagi pad 2020. To je isto tako bila posljedica velike javne potpore i snažne automatske stabilizacije koji su ublažili posljedice krize, posebno za ranjive skupine. Iako se procjenjuje da se dohodak od zaposlenja smanjio za 10 % za prvi kvintil dohotka i 2 % za peti, ukupan učinak na raspoloživi dohodak bio je u velikoj mjeri ublažen u cijeloj raspodjeli dohotka, zahvaljujući pozitivnom učinku izravnavanja koji su imali porezni sustav i sustav naknada te uvođenja skraćenog radnog vremena i ostalih mjera očuvanja radnih mjesta. Udio osoba koje su izložene riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti ostao je uglavnom stabilan u prvoj godini krize uzrokovane pandemijom bolesti COVID-19. U 2020. otprilike petina osoba bila je izložena riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti (AROPE) u EU-u (21,9 %). Sve tri komponente pokazatelja AROPE bile su stabilne za većinu država članica na godišnjoj razini. Prema Eurostatovim brzim procjenama, stopa izloženosti riziku od siromaštva (AROP) ostala je nepromijenjena u barem polovini država članica u odnosu na 2019. Te procjene pokazuju da su nove mjere politike, u kombinaciji s poreznim sustavom i sustavom naknada, ublažile učinke krize uzrokovane bolešću COVID-19, stabilizirale dohotke i znatno doprinijele sprečavanju povećanja rizika od siromaštva. To je dovelo i do opće stabilnosti stope materijalne i socijalne oskudice (6,8 %, povećanje od samo 0,2 postotna boda). Udio osoba koje žive u kućanstvima u kojima gotovo nema zaposlenih također je ostao stabilan (iznosio je 8,2 %, što je povećanje od samo 0,1 postotnog boda), što odražava ublaženi učinak kad je riječ o gubitku radnih mjesta, a to je isto tako rezultat skraćenog radnog vremena i drugih mjera očuvanja radnih mjesta. Energetsko siromaštvo sve je zastupljeniji oblik siromaštva. Komisija je 13 listopada 2021. donijela Komunikaciju o suočavanju s rastom cijena energije , u kojoj je istaknuto da su pravedni sustavi poreznih olakšica, ciljane mjere potpore dohotku i politike uključive obnove ključni alati za ublažavanje energetskog siromaštva i neposrednih učinaka povećanja cijena.

Stopa izloženosti riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti (AROPE) za djecu isto je tako bila stabilna, ali s većim razlikama među zemljama i povećanjem financijskog siromaštva. U državama članicama bilo je većih razlika u stopi AROPE kad je riječ o djeci: četiri države članice registrirale su vrijednosti više od 30 %, a druge četiri imaju vrijednosti manje od 15 %. Osim toga, financijsko siromaštvo obuzdano je u manjoj mjeri jer se znatno povećalo u trećini država članica 2020. Samohrani roditelji i velike obitelji bili su izloženi većem riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti nego obitelji s jednim djetetom ili dvoje djece (u prosjeku u EU-u 42,1 %, odnosno 29,6 %). Siromaštvo među zaposlenim osobama i dalje je problem. Siromaštvo unatoč zaposlenju u EU-27 povećalo se za 0,5 postotnih bodova (s 8,5 % na 9 %) između 2010. i 2019. Iako podaci za 2020. još nisu potpuno dostupni, čini se da se situacija nije znatno promijenila od 2019. Općenito, ranjive skupine radnika suočene su s težim okolnostima: radnici koji rade na ugovor na određeno vrijeme suočeni su s većim rizikom od siromaštva unatoč zaposlenju nego radnici koji rade na ugovor na neodređeno vrijeme (16,2 % u usporedbi s 5,9 %), kao i niskokvalificirani radnici u odnosu na visokokvalificirane radnike (19 % u usporedbi s 4,9 %) te radnici koji nisu rođeni u EU-u u odnosu na one rođene u EU-u (20,1 % u usporedbi s 8,1 %). Unatoč općenitoj socijalnoj otpornosti, kriza uzrokovana bolešću COVID‑19 negativnije je utjecala na ranjive skupine. Mjere ograničenja kretanja imaju nerazmjeran učinak, primjerice, na osobe s invaliditetom, osobito kad je riječ o pristupu zdravstvenoj skrbi, obrazovanju i drugim uslugama potpore putem interneta, što ujedno otežava već postojeća ograničenja u pristupu zapošljavanju. Za osobe migrantskog podrijetla bilježe se stope rizika od siromaštva ili socijalne isključenosti koje su ponekad dvostruko veće nego za osobe rođene u EU-u. Zbog mjera ograničenja kretanja tijekom pandemije mnogi su Romi u segregiranim naseljima bili odsječeni od izvora prihoda i (službene i neslužbene) gospodarske aktivnosti, što je dovelo do povećanja stopa siromaštva u toj skupini . 1.3. Revidirani pregled socijalnih pokazatelja: pregled izazova povezanih s načelima europskog stupa socijalnih prava Analiza u Zajedničkom izvješću o zapošljavanju iz 2022. oslanja se na revidirani skup glavnih pokazatelja u pregledu socijalnih pokazatelja koji je odobrilo Vijeće. U Akcijskom planu za provedbu europskog stupa socijalnih prava, objavljenom u ožujku 2021., predstavljen je prijedlog revidiranog pregleda socijalnih pokazatelja, o kojem se zatim raspravilo s Odborom za zapošljavanje (EMCO) i Odborom za socijalnu zaštitu (SPC) i koji je odobrilo Vijeće za zapošljavanje, socijalnu politiku, zdravstvo i pitanja potrošača (EPSCO) 14. lipnja 2021. Cilj je revizije uključiti načela europskog stupa socijalnih prava na sveobuhvatniji način i pritom ojačati ulogu pregleda socijalnih pokazatelja kao glavnog kvantitativnog alata za praćenje napretka u provedbi stupa u kontekstu europskog semestra. Revidirani pregled ujedno će pomoći da se nadopune postojeći alati za praćenje, posebno instrument za praćenje uspješnosti zapošljavanja i instrument za praćenje uspješnosti socijalne zaštite. Glavni pokazatelji u revidiranom pregledu socijalnih pokazatelja podupiru praćenje 18 od 20 načela europskog stupa socijalnih prava (četiri više nego u prethodnoj verziji), čime se doprinosi procjeni ključnih izazova u području zapošljavanja i socijalnih pitanja u državama članicama. Skup glavnih pokazatelja revidiran je s obzirom na načela štedljivosti, dostupnosti, usporedivosti i statističke pouzdanosti. Pokazatelji, povezani sa svakim od tri poglavlja stupa, su sljedeći (novi pokazatelji označeni su s **, a revidirani s *): ·Jednake mogućnosti osudjelovanje odraslih u obrazovanju tijekom posljednjih 12 mjeseci (dobna skupina od 25 do 64 godine)**, oudio osoba koje su rano napustile školovanje i osposobljavanje (dobna skupina od 18 do 24 godine), oudio stanovništva s osnovnim općim digitalnim vještinama ili većim (dobna skupina od 16 do 74 godine), omladi koji ne rade, nisu u sustavu redovitog obrazovanja te nisu u sustavu obrazovanja odraslih (stopa NEET) (dobna skupina od 15 do 29 godina)*, orodno uvjetovana razlika u stopi zaposlenosti (dobna skupina od 20 do 64 godine), odohodovna nejednakost izmjerena kao kvintilni omjer (S80/S20). ·Pravedni radni uvjeti ostopa zaposlenosti (dobna skupina od 20 do 64 godine), ostopa nezaposlenosti (dobna skupina od 15 do 74 godine), ostopa dugotrajne nezaposlenosti (dobna skupina od 15 do 74 godine), orealni bruto raspoloživi dohodak kućanstava po glavi stanovnika; ·Socijalna zaštita i uključenost

ostopa izloženosti riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti (dob 0+) (AROPE 0+), ostopa izloženosti riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti za djecu (dobna skupina od 0 do 17 godina) (AROPE 0-17)**, oučinak socijalnih transfera (osim mirovina) na smanjenje siromaštva, orazlika u zapošljavanju na temelju invaliditeta (dobna skupina od 20 do 64 godine)**, ostopa preopterećenosti troškovima stanovanja**, odjeca mlađa od tri godine u sustavu formalne skrbi, osamoprijavljena neispunjena potreba za zdravstvenom skrbi (u dobi od 16+). Za glavni pokazatelj „razlika u zapošljavanju na temelju invaliditeta” privremeno se kao statistički izvor upotrebljava istraživanje EU-a o dohotku i životnim uvjetima (EU-SILC), ali radi bolje točnosti od 2022. će se prijeći na anketu EU-a o radnoj snazi, za pružanje podataka 2023. Službe Komisije, uključujući Eurostat, nastavit će pratiti njegovu kvalitetu i revidirat će pokazatelj u srednjoročnom razdoblju, kad podaci na temelju ankete o radnoj snazi postanu dostupni (2023.), i poduprijet će daljnje korake za poboljšanje usporedivosti među zemljama te razmotriti razvoj dodatnih pokazatelja u tom području. Za glavni pokazatelj „sudjelovanje odraslih u obrazovanju tijekom posljednjih 12 mjeseci” isto tako će se upotrebljavati anketa EU-a o radnoj snazi od 2022. nadalje. Komisija će pratiti pokazatelj zajedno s Eurostatom i provesti temeljitu analizu podataka iz dva izvora istraživanja kad postanu dostupni (2023.) kako bi se osigurala kvaliteta i usporedivost podataka. Kako bi se osiguralo praćenje smjernica za zapošljavanje br. 6. i 7., među ostalim s obzirom na aktivne politike tržišta rada, u ovom Zajedničkom izvješću o zapošljavanju za 2022. iznimno će se upotrebljavati pokazatelj sudjelovanja odraslih u obrazovanju tijekom posljednja četiri tjedna (u dobi od 25 do 64 godine). Glavni pokazatelji analiziraju se s pomoću zajedničke metodologije o kojoj su se usuglasili EMCO i SPC (vidjeti Prilog 4. za više pojedinosti). Tom se metodologijom evaluiraju stanje i kretanja u državama članicama promatranjem razina i promjena u odnosu na prethodnu godinu za svaki od glavnih pokazatelja uključenih u pregled socijalnih pokazatelja. Razine i promjene razvrstavaju se prema njihovoj udaljenosti od predmetnog (neponderiranog) prosjeka EU-a. Uspješnosti država članica u područjima razina i promjena kombiniraju se primjenom dogovorenog pravila kako bi se svaku državu članicu rasporedilo u jednu od sedam kategorija („najbolji rezultati”, „bolji rezultati od prosječnih”, „prosječni/neutralni rezultati”, „dobri rezultati, ali potrebno praćenje”, „slabi rezultati koji se poboljšavaju”, „potrebno praćenje” i „kritično stanje”). Na toj se osnovi u tablici 1. daje se sažetak pregleda prema posljednjim raspoloživim podacima za svaki pokazatelj. Glavni pokazatelji u pregledu socijalnih pokazatelja upućuju na ključne izazove u državama članicama EU-a u trima područjima: jednake mogućnosti i pristup tržištu rada, pravedni radni uvjeti te socijalna zaštita i uključenost. Kad je riječ o „kritičnim stanjima” (označeno crvenim na slici 4.), relativno velik broj država članica i dalje se suočava s velikim izazovima u vezi sa situacijom na tržištu rada za žene i sudjelovanjem djece u sustavu formalne skrbi o djeci (s pet crvenih oznaka za oba pokazatelja). Rezultati na tržištu rada za druge skupine isto tako izazivaju zabrinutost u relativno velikom broju država članica, pri čemu su razlika u zapošljavanju na temelju invaliditeta i stopa pripadnosti skupini NEET među mladima označeni crvenim za šest, odnosno četiri države. Udio osoba koje su rano napustile školovanje i osposobljavanje isto je tako na kritičnoj razini za četiri države članice. Naposljetku, u području socijalne zaštite i uključenosti, učinak socijalnih transfera (osim mirovina) na smanjenje siromaštva na kritičnoj je razini u velikom broju država članica (6), pri čemu su čak četiri države suočene s ozbiljnim problemima u vezi s rizikom od siromaštva općenito i posebno siromaštvom djece. Kvintilni omjeri dohotka isto tako su na kritičnoj razini u četiri države članice. Širenjem pregleda kako bi se obuhvatila i stanja za koja je „potrebno praćenje”, uz ona „kritična”, najproblematičniji slučajevi povezani su s tri pokazatelja koji se odnose na stopu pripadnosti skupini NEET među mladima, učinak socijalnih transfera na smanjenje siromaštva te djecu mlađu od tri godine u sustavu formalne skrbi o djeci, s deset zemalja za prva dva pokazatelja i jedanaest za treći. U poglavlju 2. predstavljena je detaljna analiza šesnaest pokazatelja, uključujući dugoročna kretanja i dodatne pokazatelje. Financijska i tehnička potpora EU-a zapošljavanju, stjecanju vještina i mjerama socijalne politike Znatna financijska sredstva EU-a pružaju se putem različitih financijskih instrumenata radi pružanja potpore provedbi europskog stupa socijalnih prava. S otprilike 500 milijardi EUR (uključujući nacionalno sufinanciranje) za razdoblje 2021.–2027., fondovima kohezijske politike EU-a (osobito Europski socijalni fond plus, ESF+ i Europski fond za regionalni razvoj, ERDF) nastoje se smanjiti socioekonomske nejednakosti, pružiti potpora uzlaznoj gospodarskoj i socijalnoj konvergenciji te potaknuti strukturne promjene. Komisija je u svibnju 2020. predložila instrument NextGenerationEU (807 milijardi EUR u tekućim cijenama, dio višegodišnjeg financijskog okvira EU-a za razdoblje 2021.–2027.) radi ublažavanja gospodarskih i socijalnih učinaka krize, jačanja gospodarske i socijalne otpornosti i bolje pripreme gospodarstava i društava EU-a na izazove i mogućnosti koje pružaju zelena i digitalna tranzicija, među ostalim u vezi s njihovom dimenzijom pravednosti. Novi Mehanizam za oporavak i otpornost središnji je dio instrumenta NextGenerationEU (više detalja u nastavku). Utjecaj financijskih sredstava EU-a dodatno je ojačan putem tehničke pomoći koja se financira putem Instrumenta za tehničku potporu. Cilj je tog instrumenta pružiti potporu – na zahtjev– nacionalnim tijelima davanjem najnovijih savjeta o politici i prilagođenom izgradnjom kapaciteta u prioritetnim područjima za reforme, među ostalim u područjima tržišta rada, vještina i socijalne politike. Tehnička potpora može se pružiti na bilateralnoj ili višedržavnoj osnovi. Mehanizam za oporavak i otpornost (u vrijednosti od 723,8 milijardi EUR u tekućim cijenama) pruža financijsku potporu velikih razmjera reformama i ulaganjima u državama članicama kojima se pruža potpora održivom i uključivom rastu te otvaranju radnih mjesta, s posebnim naglaskom na one kojima se rješavaju problemi utvrđeni u preporukama za pojedinu zemlju u kontekstu europskog semestra. Čak četiri od šest stupova kojima se definira područje primjene Mehanizma relevantno je za provedbu europskog stupa socijalnih prava: pametan, održiv i uključiv rast; socijalna i teritorijalna kohezija; zdravlje te gospodarska, socijalna i institucionalna otpornost i politike za sljedeću generaciju, djecu i mlade. Zbog toga se u planovima za oporavak i otpornost država članica, koje potvrđuje Komisija i odobrava Vijeće, naglasak stavlja na područja zapošljavanja, vještina i socijalne politike. S proračunom od gotovo 99,3 milijarde EUR za razdoblje 2021.–2027. putem fonda ESF+ pružit će se potpora, nadopuniti i dodati vrijednost politikama država članica u području zapošljavanja, vještina i socijalne politike. Putem fonda će se financirati mjere kojima se osiguravaju jednake mogućnosti, jednak pristup tržištu rada, pravedni i kvalitetni radni uvjeti te socijalna zaštita i uključenost, s posebnim naglaskom na kvalitetno i uključivo obrazovanje i osposobljavanje, cjeloživotno učenje, ulaganje u djecu i mlade te pristup osnovnim uslugama. Na početku krize uzrokovane bolešću COVID-19 putem kohezijskih fondova brzo se reagiralo u okviru Investicijske inicijative kao odgovor na koronavirus i Investicijske inicijative plus kao odgovor na koronavirus (CRII i CRII+), što je dovelo do neto povećanja od više od 11 milijardi EUR za mjere za zapošljavanje i zdravstvenu skrb do studenoga 2021. Dodatnih 50,6 milijardi EUR Pomoći za oporavak za koheziju i europska područja (REACT_EU) doprinijelo je jačanju kapaciteta za oporavak od krize u državama članicama. Naposljetku, 100 milijardi EUR u zajmovima stavljeno je na raspolaganje putem Europskog instrumenta za privremenu potporu radi smanjenja rizika od nezaposlenosti u izvanrednoj situaciji (SURE) u korist programâ skraćenog radnog vremena i sličnih mjera očuvanja radnih mjesta, osobito za samozaposlene osobe. Kao dio Plana ulaganja za europski zeleni plan, mehanizam za pravednu tranziciju uspostavljen je radi pružanja potpore pravednoj tranziciji prema klimatskoj neutralnosti. Prvi stup mehanizma je Fond za pravednu tranziciju (FPT) , uspostavljen u okviru kohezijske politike, kojim se osigurava 19,3 milijarde EUR za ublažavanje štetnih učinaka procesa tranzicije na klimatski neutralno gospodarstvo pružanjem potpore najpogođenijim područjima. Slika 4.: Zapošljavanje, vještine i socijalni izazovi u državama članicama EU-a prema glavnom pokazatelju u revidiranom pregledu socijalnih pokazatelja

Napomene: 1. podaci za pokazatelj o sudjelovanju odraslih u obrazovanju još nisu dostupni; 2. pokazatelj digitalnih vještina odnosi se na podatke iz 2019.; 3. za neke pokazatelje nedostaju podaci za neke zemlje: legende za sve pokazatelje prikazane su u Prilogu.

Tablica 1. Glavni pokazatelji u pregledu socijalnih pokazatelja: pregled izazova u državama članicama Godina Najbolji rezultati Bolji rezultati od prosječnih Dobri rezultati, ali potrebno praćenje Prosječni/neutralni rezultati Slabi rezultati koji se poboljšavaju Potrebno praćenje Kritično stanje Jednake mogućnosti Osobe koje su rano napustile školovanje i osposobljavanje (% stanovništva u dobi od 18 do 24 godine) 2020. EL, HR, IE, SI EE, LV, PL, PT LT AT, BE, DE, DK, FR, NL, SK ES, MT CY, CZ, FI, LU, SE BG, HU, IT, RO Stupanj digitalnih vještina pojedinaca 2019. DE, DK, FI, NL, SE AT, CZ, EE, EL, HR, IE LU BE, ES, FR, LT, MT, PT, SI, SK CY, HU, PL BG, LV, RO Stopa pripadnosti skupini NEET među mladima (% ukupnog stanovništva u dobi od 15 do 29 godina) 2020. DE, LU, NL, SE AT, BE, DK, FI, HR, MT, SI CZ, EE, FR, LV, PL RO CY, HU, IE, LT, PT, SK BG, EL, ES, IT Rodno uvjetovane razlike u zaposlenosti 2020. FI, LT, LV, SE DE, DK, EE, FR, LU, PT, SI AT, BE, BG, CY, ES, IE, NL, SK MT CZ, HR EL, HU, IT, PL, RO Kvintilni omjer dohotka (S80/S20) 2020. CZ, SI, SK AT, BE, DK, FI, NL, PL, SE CY, EE, EL, FR, HR, HU, LU, PT RO ES, MT BG, DE, LT, LV Pravedni radni uvjeti Stopa zaposlenosti (% stanovništva u dobi od 20 do 64 godine) 2020. CZ, DE, NL, SE DK, FI, LV, MT, PL EE, LT AT, CY, FR, HU, LU, SI, SK HR BE, BG, IE, PT, RO EL, ES, IT Stopa nezaposlenosti (% aktivnog stanovništva u dobi od 15 do 74 godine) 2020. CZ, PL BG, DE, FR, HU, MT, NL, RO, SI AT, BE, CY, DK, FI, HR, IE, LU, PT, SE, SK EL, IT EE, LT, LV ES Stopa dugotrajne nezaposlenosti (% aktivnog stanovništva u dobi od 15 do 74 godine) 2020. CZ, DE, DK, HU, MT, NL, PL, PT, SE AT, BE, BG, CY, FI, FR, HR, IE, LV, RO, SI EL, IT EE, LT, LU, SK ES Rast GDHI-ja po glavi stanovnika (2008. = 100) 2020. HU, LT, PL CZ, IE, LV, MT, SI, SK DE, DK, FI, HR, LU, NL, PT, SE AT, BE CY, EL, ES, IT Socijalna zaštita i uključenost Stopa izloženosti riziku od siromaštva i socijalne isključenosti 2020. CZ, SI, SK AT, CY, DK, FI, NL, PL, SE BE, EE, FR, HR, HU, LU, MT, PT LV DE, LT BG, EL, ES, RO Stopa izloženosti djece riziku od siromaštva i socijalne isključenosti (u dobi od 0 do 17 godina) 2020. CZ, DK, FI, SI EE, LT, NL, PL, SE, SK AT, BE, CY, FR, HR, HU, LU, LV, MT, PT DE BG, EL, ES, RO Učinak socijalnih transfera (osim mirovina) na smanjenje siromaštva 2020. BE, DK, FI, FR CZ, HU, LU, SE, SI, SK AT CY, EE, NL, PL DE, EL, LT, PT BG, ES, HR, LV, MT, RO Razlika u zapošljavanju na temelju invaliditeta 2020. AT, DK, EE, FI, PT ES, LT, LU, SI FR CY, CZ, EL, NL, SK MT, RO, SE BE, BG, DE, HR, HU, PL Preopterećenost troškovima stanovanja 2020. SK CY, FI, HR, LT, MT, PT, SI AT, BE, CZ, ES, HU, LU, LV, NL, PL, RO, SE EL BG, DK, EE DE Djeca mlađa od tri godine u sustavu formalne skrbi 2020. BE, DK, FR, LU, NL, PT, SE SI ES EE, FI, LV, MT HR AT, BG, CY, DE, EL, LT CZ, HU, PL, RO, SK Samoprijavljena neispunjena potreba za zdravstvenom skrbi 2020. AT, CY, CZ, DE, ES, HU, LU, MT, NL BE, BG, DK, FR, HR, LT, PT, SE, SI, SK EE, EL FI, LV, RO PL Napomena: ažurirano 28. listopada 2021. Podaci za pokazatelje kvintilni omjer dohotka, stopa izloženosti riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti, stopa izloženosti riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti za djecu, učinak socijalnih transfera na smanjenje siromaštva, preopterećenost troškovima stanovanja, djeca mlađa od tri godine u sustavu formalne skrbi o djeci i samoprijavljena neispunjena potreba za zdravstvenom skrbi nisu dostupni za Irsku i Italiju. Podaci o rastu GDHI-ja nisu dostupni za Bugarsku, Estoniju, Francusku i Rumunjsku. Podaci o razlici u zapošljavanju na temelju invaliditeta nisu dostupni za Irsku, Italiju i Latviju. Prekidi u vremenskom nizu i oznake navedeni su u prilozima 1. i 2. 1.4. Glavni ciljevi EU-a do 2030. EU je utvrdio tri glavna cilja za 2030. u području zapošljavanja, vještina i smanjenja siromaštva, koji su predstavljeni u Akcijskom planu za provedbu europskog stupa socijalnih prava. Glavne ciljeve pozdravili su čelnici EU-a u Izjavi iz Porta od 8. svibnja i Europsko vijeće u lipnju te ih je podržalo Vijeće EPSCO u lipnju. Zajedno s komplementarnim ciljevima koji su predstavljeni u nastavku, oni odražavaju tri poglavlja stupa, tj. jednake mogućnosti i pristup tržištu rada, pravedne radne uvjete te socijalnu zaštitu i uključenost. Ta će tri cilja pomoći u usmjeravanju djelovanja prema modelu rasta i oporavka koji donosi velik broj radnih mjesta, pri čemu će se radnicima pružiti potpora putem cjeloživotnog učenja kako bi što bolje iskoristili gospodarsku i društvenu preobrazbu, a istovremeno će se boriti protiv siromaštva i socijalne isključenosti u EU-u te pružati potpora ostvarenju ciljeva održivog razvoja. Utvrđeni ciljevi su ambiciozni ali realistični; njima se uzimaju u obzir socioekonomski kontekst, šira kretanja te planirane reforme i ulaganja, među ostalim u okviru Mehanizma za oporavak i otpornost. Na temelju dogovorenih ciljeva, do 2030. u EU-u: ·trebalo bi biti zaposleno najmanje 78 % stanovništva u dobi od 20 do 64 godine, ·barem 60 % odraslih osoba (u dobi od 25 do 64 godine) trebalo bi svake godine pohađati neki oblik osposobljavanja, ·broj osoba izloženih riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti trebao bi se smanjiti za barem 15 milijuna. Države članice trenutačno utvrđuju vlastite nacionalne ciljeve u skladu s ambicijama ugrađenima u glavne ciljeve EU-a. Socijalnom obvezom iz Porta od 7. svibnja 2021. (koju su potpisali predsjednici Europskog parlamenta i Europske komisije, portugalski predsjednik vlade, socijalni partneri EU-a i Socijalna platforma) države članice poziva se da utvrde ambiciozne nacionalne ciljeve koji, uzimajući u obzir početnu poziciju svake zemlje, predstavljaju odgovarajući doprinos ostvarenju europskih ciljeva. Komisija je u srpnju 2021. pozvala države članice da dostave svoje početne prijedloge za nacionalne ciljeve za 2030. U kontekstu europskog semestra pratit će se i glavni ciljevi EU-a i nacionalni ciljevi. U skladu s glavnim ciljem u pogledu stope zaposlenosti ključni je prioritet postići visoku razinu zaposlenosti do 2030. kako bi se osiguralo da svi mogu u potpunosti sudjelovati u gospodarstvu i društvu. Sudjelovanje na tržištu rada važno je kako bi se pružila potpora potencijalu održivog i uključivog rasta, potaknulo aktivno sudjelovanje u društvu te doprinijelo prikladnosti i fiskalnoj održivosti sustava socijalne zaštite, među ostalim i s obzirom na starenje stanovništva. Napredak zelene i digitalne tranzicije na tržištu rada bit će važan za ostvarenje tog cilja. Stopa zaposlenosti u EU-u iznosila je 72,5 % u 2020., što je 5,5 postotnih bodova manje od cilja za 2030. od 78 % uključenog u glavni cilj (vidjeti sliku 5.). Komplementarni ciljevi utvrđeni su Akcijskim planom za provedbu europskog stupa socijalnih prava kako bi se povećalo sudjelovanje žena i mladih na tržištu rada i time pružila potpora ukupnom cilju stope zaposlenosti. Komplementarnim ciljevima nastoji se prepoloviti rodno uvjetovana razlika u zaposlenosti, povećati pružanje formalnog ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja te smanjiti stopu mladih (u dobi od 15 do 29 godina) koji ne rade, nisu u sustavu redovitog obrazovanja te nisu u sustavu obrazovanja odraslih (NEET) na 9 %. Povećanje sudjelovanja žena na tržištu rada važno je za povećanje potencijala rasta i odgovor na izazove povezane sa starenjem stanovništva i smanjenjem radne snage. Uz potporu formalnog ranog predškolskog odgoja i obrazovanja, snažnije sudjelovanje žena na tržištu rada može doprinijeti i smanjenju siromaštva i socijalne isključenosti, među ostalim među djecom, pozitivnim utjecajem na dohodak kućanstava. Isto tako, smanjenje stope NEET znači aktiviranje neiskorištenog potencijala mladih, što je ključno kako bi se osiguralo njihovo potpuno sudjelovanje u društvu. Slika 5. Stopa zaposlenosti osoba u dobi od 20 do 64 godine 2020. Izvor: Eurostat, pokazatelj [ tesem010 ] Glavni cilj za 2030. u vezi sa sudjelovanjem odraslih u obrazovanju odražava potrebu da se osigura prilagodba i mogućnost iskorištavanja prednosti u kontekstu potreba tržišta rada koje se brzo mijenjaju, nakon šoka uzrokovanog pandemijom bolesti COVID-19 i s obzirom na zelenu i digitalnu transformaciju. Utjecaj pandemije na gospodarstvo i društvo te strukturne promjene koje predstoje naglašavaju potrebu za mogućnostima prekvalifikacije tijekom cijele karijere i cjeloživotnim razvojem vještina. To je važnije nego ikad jer se očekuje da će digitalna i zelena tranzicija iz temelja promijeniti zahtjeve u pogledu vještina za mnoga radna mjesta i stvoriti nove. S obzirom na to, glavni cilj EU-a u pogledu obrazovanja odraslih jest postići stopu od 60 % u odnosu na stopu od 37,4 % iz 2016. (vidjeti sliku 6.). Stoga je cilj za 2030. vrlo ambiciozan, uz veći angažman EU-a i država članica potaknut Programom vještina za Europu te znatna dodatna financijska sredstva EU-a stavljena na raspolaganje za osposobljavanje, među ostalim u okviru Mehanizma za oporavak i otpornost (vidjeti poglavlje 2.2.). Ostvarenje cilja u pogledu obrazovanja odraslih moguće je samo ako postoje čvrsti temelji u sustavima obrazovanja i osposobljavanja, a stjecanje vještina treba odgovarati budućim potrebama tržišta rada. Razina obrazovanja važan je čimbenik u određivanju izgleda mladih za zapošljavanje, a ujedno je temelj za učenje kasnije u životu. Unatoč tome, čak 9,9 % mladih u EU-u nije završilo barem više sekundarno obrazovanje 2020. Zbog toga su Akcijskim planom za provedbu socijalnog stupa utvrđeni komplementarni ciljevi kako bi se dodatno smanjilo rano napuštanje školovanja i povećalo sudjelovanje u višem sekundarnom obrazovanju. Nadalje, komplementarnim ciljem da najmanje 80 % osoba u dobi od 16 do 74 godine ima barem osnovne digitalne vještine prepoznaje se ključna uloga tih vještina za osiguranje potpunog sudjelovanja na tržištu rada i u društvu u budućnosti. U tom je području potrebno hitno djelovanje s obzirom na spor napredak ostvaren na razini EU-a od 2015. (s 54 % u 2015. na 56 % u 2019.). Slika 6.: Sudjelovanje odraslih u obrazovanju tijekom posljednjih 12 mjeseci (%, 2016.) Izvor: posebni izvadak, dostupan na internetu putem Eurostata . Znatno smanjenje siromaštva i socijalne isključenosti ključno je kako bi se osigurao uključiv rast te uzlazna socijalna i gospodarska konvergencija u EU-u. Cilj za 2030. podrazumijeva 15 milijuna manje ljudi izloženih riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti (AROPE) do 2030. U 2020. stopa AROPE za EU iznosila je 21,9 % (vidjeti sliku 7.). Kako bi se ostvarila ambicija u pogledu EU-ova cilja smanjenja siromaštva, države članice trebat će djelovati u tri područja: potpora dohotku, pristup robi i uslugama i integracija na tržište rada.

Akcijskim planom za provedbu europskog stupa socijalnih prava utvrđen je komplementaran cilj smanjenja broja djece izložene riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti. Usmjerenost na djecu važna je kako bi se prekinuo međugeneracijski ciklus siromaštva i doprinijelo osiguranju jednakih mogućnosti u EU-u. Kako bi se to ostvarilo, tim komplementarnim ciljem predviđa se smanjenje broja djece izložene riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti za najmanje 5 milijuna do 2030. Slika 7.: Stopa AROPE za cijelo stanovništvo 2020. (%) Izvor: Eurostatov pokazatelj [ tepsr_lm410 ]. Cilj smanjenja broja osoba izloženih riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti za 15 milijuna do 2030. odgovara stopi AROPE od 17,6 % prema osnovnoj vrijednosti 2019. i Eurostatovu središnjem demografskom scenariju za desetljeće 2020. Okviri za utvrđivanje referentnih vrijednosti kao potpora analizi i oblikovanju politika U Komunikaciji o uspostavi europskog stupa socijalnih prava iz 2017.utvrđivanje referentnih vrijednosti predloženo je kao alat za pružanje potpore strukturnim reformama i poticanje uzlazne konvergencije u području zapošljavanja i socijalnih pitanja. Na multilateralnoj razini, okviri za utvrđivanje referentnih vrijednosti kombiniraju kvantitativne pokazatelje (u vezi s uspješnosti i ishodima) s kvalitativnom analizom značajki osmišljavanja politika i sredstava politika koje utječu na dobro oblikovanje politika. Uz pružanje potpore oblikovanju politika, okviri za utvrđivanje referentnih vrijednosti, zajedno s pokazateljima u pregledu socijalnih pokazatelja, služe kao temelj za analizu u europskom semestru i Zajedničkom izvješću o zapošljavanju. Komisija razvija okvire za utvrđivanje referentnih vrijednosti od 2017. i o njima raspravlja s državama članicama u nekoliko područja, u skladu sa zajedničkim pristupom o kojem je postignut dogovor s Odborom za zapošljavanje (EMCO) i Odborom za socijalnu zaštitu (SPC). Tim su se okvirima razmatrala područja koja se odnose na 1. naknade za nezaposlene i aktivne politike tržišta rada, 2. vještine i obrazovanje odraslih i 3. minimalan dohodak. O glavnim rezultatima izviješteno je u prethodnim zajedničkim izvješćima o zapošljavanju. Komisija je počela raditi i na dodatnim okvirima koji bi se mogli primijeniti u budućim ciklusima semestra, posebice u suradnji s Odborom za zapošljavanje u vezi s utvrđivanjem referentnih vrijednosti minimalnih plaća i mapiranjem kolektivnog pregovaranja te s Odborom za socijalnu zaštitu u vezi s primjerenosti mirovina te skrbi o djeci i pružanjem potpore djeci. O okviru za skrb o djeci i pružanje potpore djeci postignut je dogovor s Odborom za socijalnu zaštitu u listopadu 2021. Njime se utvrđuju pokazatelji ishoda (u vezi s pohađanjem ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja, siromaštvom djece i oskudicom specifičnom za djecu) i pokazatelji uspješnosti (razlika u pohađanju ustanova za skrb o djeci među djecom s obzirom na kvintile dohotka, utjecaj socijalnih transfera na siromaštvo djece, razlika u preopterećenosti troškovima stanovanja i stopa stambene nezbrinutosti za djecu, utjecaj roditeljstva na zaposlenost u dobnoj skupini od 25 do 49 godina te udio stanovnika, u dobi od 25 do 49 godina, koji nisu aktivni ili rade u nepunom radnom vremenu zbog odgovornosti za skrb, prema spolu). Kako bi se procijenila primjerenost potpore dohotku, uvedena su dva pokazatelja koja se odnose na dohodak nezaposlenog para s dvoje djece te na par s jednim zaposlenim članom s niskim dohotkom, s dvoje djece, oboje kao udio praga siromaštva. Osiguran je niz kontekstualnih informacija kako bi se bolje obuhvatila stanja u državama članicama u praćenju kretanja. Naglašeno je i u kojim područjima treba dodatno raditi, osobito kad je riječ o sredstvima politika. Jačanjem općeg razumijevanja relevantnih pokazatelja i sredstava politika u određenom području politike, okviri za utvrđivanje referentnih vrijednosti uvelike doprinose provedbi europskog stupa socijalnih prava. Nakon donošenja Akcijskog plana za provedbu stupa socijalnih prava, budući okviri za utvrđivanje referentnih vrijednosti prilagodit će se u revidiranom pregledu socijalnih pokazatelja. O glavnim rezultatima izvješćuje se u Zajedničkom izvješću o zapošljavanju.

ZAPOSLENOST I SOCIJALNE REFORME – REZULTATI I AKTIVNOSTI DRŽAVA ČLANICA 2.1. Smjernica br. 5: Povećanje potražnje za radnom snagom U ovom se odjel