Sažetak

Od predaje Hong Konga Narodnoj Republici Kini 1997. Europska unija (EU) i njezine države članice pomno prate razvoj događaja u području politike i gospodarstva u Posebnom upravnom području Hong Kong koje se temelji na načelu „jedna zemlja, dva sustava”. U skladu s obvezom danom Europskom parlamentu 1997. svake se godine objavljuje izvješće o razvoju događaja u Hong Kongu. Ovo je 17. takvo izvješće, koje obuhvaća razvoj događaja 2014. EU provodi politiku „jedinstvene Kineˮ i podupire načelo „jedna zemlja, dva sustava” i njegovu provedbu.

EU drži da je unatoč izazovima načelo „jedna zemlja, dva sustava” nastavilo dobro funkcionirati 2014., od čega su imali korist Hong Kong, Kina u cjelini i međunarodna zajednica.

I dalje se potvrđuje neovisnost pravosuđa te dosljedno poštovanje zakonitosti postupanja. Tijekom velike kampanje građanskog neposluha vlada, gospodarski dionici i društvo u cjelini i dalje su se pridržavali općeg načela vladavine prava. Nastavilo se snažno djelovati protiv korupcije, što je vidljivo iz osuđujuće presude dvjema istaknutim ličnostima te pozitivnih pokazatelja dobrog upravljanja. Izuzev dva lakša sukoba, policija se tijekom tromjesečnih prodemokratskih uličnih prosvjeda ponašala profesionalno, a primjena sile bila je razmjerna. Sloboda medija zadržala se, iako zbog napada na predstavnike medija postoji sve veći razlog za zabrinutost. Gospodarski sustav koji se temelji na slobodnom tržištu i dalje je učinkovito funkcionirao, a Hong Kong je zadržao status konkurentnog međunarodnog poslovnog središta te prvog čvorišta za poslovanje s kontinentalnom Kinom.

Hong Kong je u ključnoj fazi svojeg demokratskog razvoja, koju obilježavaju nezapamćeni prosvjedi i veća polariziranost te žustrina rasprava, u kojima dolaze na vidjelo političke i društveno-gospodarske podjele. EU ponovno ističe svoju predanost jačanju demokracije u Hong Kongu, uključujući vladavinu prava, neovisnost pravosuđa, temeljne slobode i prava, transparentnost te slobodu informiranja i izražavanja.

Kao dionik u budućnosti Hong Konga i u skladu s njegovim temeljnim zakonom EU podržava uvođenje općeg prava glasa za izbor glavnog upravitelja 2017. te izbore za Zakonodavno vijeće do 2020. godine. EU podupire želju naroda Hong Konga za visokim stupnjem sudjelovanja u donošenju političkih odluka i postojanjem istinskog izbora na izborima za glavnog upravitelja 2017. i kasnije. Odgovorna vlada pridonosi stabilnosti i blagostanju, pomaže pri zaštiti temeljnih prava i sloboda te služi za održavanje statusa i konkurentnosti Hong Konga kao ključnog međunarodnog poslovnog središta. Uvođenjem općeg prava glasa vlada bi dobila veću podršku javnosti i legitimnost u ostvarenju gospodarskih ciljeva Hong Konga i rješavanju društvenih izazova.

EU se nada da će Hong Kong konstruktivnim raspravama pravovremeno uspjeti postići dogovor o demokratskom, pravednom, otvorenom i transparentnom izbornom sustavu. Iz toga proizlazi da se EU također nada da će se bez odlaganja pokrenuti postupak uvođenja općeg prava glasa za izbor svih članova Zakonodavnog vijeća 2020. godine.

Poštujući načelo suvereniteta EU je spreman surađivati na pitanjima koja se odnose na izborne reforme, uključujući međuparlamentarni dijalog i razmjenu praktičnog iskustva u pogledu razvoja demokracije.

Razvoj događaja u području politike

Glavno pitanje u Hong Kongu na domaćem planu ostaje uvođenje općeg prava glasa za izbor glavnog upravitelja 2017. godine. Prema temeljnom zakonu Posebnog upravnog područja Hong Konga glavni upravitelj i Zakonodavno vijeće moraju slijediti ustavni postupak u pet faza. Vlada Posebnog upravnog područja započela je s prvom fazom 15. srpnja 2014., kada je glavni upravitelj Leung Chun-ying podnio izvješće Stalnom odboru Kongresa Narodne republike (NPCSC) u kojem se predlaže reforma sustava izbora glavnog upravitelja. Prijedlog se temeljio na petomjesečnom javnom savjetovanju nakon kojeg je zaprimljeno 124 700 pisanih prijedloga.

Prema izvješću glavnog upravitelja ključno pitanje o kojem se raspravljalo bilo je imenovanje kandidata. U izvješću je predloženo da kandidate u skladu s temeljnim zakonom imenuje odbor sastavljen od 1 200 članova. U njemu je odbačena ideja da kandidate imenuju građani ili političke stranke, koju su zagovarale oporbene pandemokratske stranke tvrdeći da imenovanje koje bi provodio odbor ne bi bilo u skladu s demokratskim standardima i da bi se time učinkovito spriječilo postavljanje pandemokratskih kandidata.

Nakon javnog savjetovanja, skupina civilnog društva „Occupy Central with Love and Peace” organizirala je od 20. do 29. lipnja neslužbeni referendum. Glasovalo je gotovo 800 000 ljudi, znatno više nego što se očekivalo, pri čemu se velika većina izjasnila za to da kandidate imenuju građanske i političke stranke. U kolovozu je provladina skupina civilnog društva „Savez za mir i demokraciju” prikupila 1,5 milijuna potpisa protiv kampanje „Occupy Central” i u znak podrške političkom smjeru vlade; među potpisnicima bili su glavni upravitelj Leung Chun-ying i drugi viši dužnosnici.

Rasprava se dodatno rasplamsala kada je kinesko Državno vijeće 10. lipnja 2014. objavilo bijelu knjigu pod nazivom „Praksa politike ‚Jedna zemlja, dva sustava’ u Posebnom upravnom području Hong Kong”. U bijeloj je knjizi istaknuto da visok stupanj autonomije Hong Konga podliježe središnjoj vladi, koja ima sveobuhvatne ovlasti za upravljanje Posebnim upravnim područjem te da postoji potreba za očuvanjem kineskih interesa u pogledu suvereniteta, sigurnosti i razvoja. U bijeloj je knjizi također istaknuto da je „ljubav prema zemlji” temeljni politički preduvjet za upravitelje Hong Konga, uključujući suce i ostalo sudsko osoblje. Iako su predstavnici središnje vlade tvrdili da se u bijeloj knjizi samo opisuje postojeće stanje i da nije riječ o novoj politici, mnogi građani Hong Konga držali su da je riječ o pokušaju smanjenja „visokog stupnja autonomije” Hong Konga i ugrožavanja neovisnosti pravosuđa u Hong Kongu.

Dana 31. kolovoza 2014. NPCSC je jednoglasno odlučio o okviru prvih izbora za glavnog upravitelja u Hong Kongu 2017. godine prema načelu „jedna osoba, jedan glas” . Prema tom okviru samo se dva ili tri kandidata, koji su dobili najmanje 601 glas od odbora za imenovanje, sastavljenog od 1 200 članova, mogu kandidirati za dužnost glavnog upravitelja. Sam odbor za imenovanje, koji se temelji na modelu trenutačnog biračkog odbora, podijelio bi se u četiri sektora, a njegove bi članove biralo oko 250 000 fizičkih i pravnih osoba.

Velik dio javnosti smatrao je da je odluka NPCSC-a restriktivnija nego što se očekivalo, što prema mišljenju oporbenih skupina nema utemeljenog opravdanja. Odvjetnička komora Hong Konga opisala ju je kao „nerazumno restriktivnu”. Vlada i predsjednik Zakonodavnog vijeća argumentirali su da je u mnogim područjima obuhvaćenima odlukom NPCSC-a omogućena fleksibilnost s pomoću koje bi se mogla poboljšati demokratičnost izbornog sustava, a koja bi se mogla iskoristiti za jačanje demokratskog obilježja izbornog sustava.

Najznačajnija reakcija na odluku NPCSC-a bila je kampanja raznih skupina studenata i drugih prodemokratskih aktivista koja je započela u rujnu. Od 27. rujna aktivisti su zapriječili glavne prometne putove u Hong Kongu, a prosvjednici su okružili zgrade zakonodavnog tijela i glavne vladine zgrade. Zbog toga što je policija 28. rujna upotrijebila suzavac u opsegu koji je velik dio javnosti smatrao nerazmjernim, na ulice je izašao velik broj prosvjednika (najveći zabilježeni broj iznosio je 100 000). Unatoč pojedinačnim lakšim oblicima nasilja, velika je većina prosvjednika bila miroljubiva, a policija je u minimalnoj mjeri primijenila silu. Zbog sve većeg negodovanja javnosti, prosvjedi su se postupno smirili. Nakon sudskih presuda zapreke na cestama postupno su uklonjene, posljednja 15. prosinca.

Vlada je bila spora u uspostavi komunikacije s prosvjednicima i pokušaju postizanja kompromisa. Tijekom prosvjeda nekoliko međunarodnih čelnika, uključujući glavnog tajnika UN-a Ban Ki-moona, premijera Ujedinjene Kraljevine Davida Camerona i Visoku predstavnicu EU-a Catherine Ashton, dalo je izjave u kojima su obje strane pozvali da budu suzdržane te neriješenu političku situaciju nastoje riješiti mirnim putem.

Iako je njihova pozadina bila politička, u prosvjedima je izašlo na vidjelo veliko nezadovoljstvo društveno-gospodarskim stanjem. U pozadini tog nezadovoljstva bila su egzistencijalna pitanja i osjećaj, posebno među mladima, da su ekonomski obespravljeni u političkom sustavu za koji se smatra da pogoduje interesima poslovne elite, čiji je prvotni interes očuvanje dobrih odnosa sa središnjom vladom.