EU do 2050. želi postati klimatski neutralan, tj. smanjiti svoje emisije stakleničkih plinova na nultu neto stopu. Njegov trenutačni klimatski cilj do 2030., odnosno smanjenje emisija stakleničkih plinova za najmanje 40 %, kao i zakonodavstvo o klimi, energiji i prometu, doneseni su radi smanjenja emisija stakleničkih plinova za najmanje 80 % do 2050. Trenutačnim klimatskim ambicijama za 2030., kojima se obuhvaćaju i ciljne vrijednosti i zakonodavstvo, riskira se poticanje donositelja politika, ulagača i građana na donošenje odluka povezanih s trendovima emisija u EU-u koje nisu u skladu s postizanjem klimatske neutralnosti do 2050.

Prvi opći cilj ove inicijative jest povećanje ciljne vrijednosti smanjenja emisija stakleničkih plinova u EU-u do 2030. na razinu između 50 % i 55 % u odnosu na 1990. i izmjena predloženog propisa o klimi u skladu s time. Time bi se EU usmjerio na uravnotežen i vjerodostojan put prema postizanju cilja klimatske neutralnosti do 2050., te bi se dionicima osigurala veća predvidljivost. Drugi je opći cilj ove inicijative pripremiti teren za potrebnu prilagodbu zakonodavstva o klimi i energiji koje ima ključnu ulogu u dekarbonizaciji europskog gospodarstva, uključujući utvrđivanje buduće uloge i primjene određivanja cijena ugljika i njegove interakcije s drugim politikama.

Procjenom učinka potvrđeno je da je moguće povećati ambicije u rasponu od 50 % do 55 % smanjenja emisija stakleničkih plinova na odgovoran i socijalno pravedan način, te da se tim povećanjem može potaknuti održiv gospodarski rast i zapošljavanje te ubrzati prelazak na čistu energiju, osobito u kombinaciji s odgovarajućim poticajnim politikama i upotrebom prihoda od ugljika. Gospodarski rizici od povećanja ambicija na manjenje emisija stakleničkih plinova od 55 % ograničeni su, njima se povećava sigurnost za ulagače i smanjuje rizik od ovisnosti o ugljiku te se ostvaruju znatne opće koristi za okoliš. Procjena učinka potvrđuje da će biti potrebno preispitati mnoge instrumente politike EU-a kako bi se ostvarilo povećanje ambicija. Procjena učinka ukazuje na osobitu korist od primjene raznovrsnih instrumenata politike, uključujući određivanje cijena ugljika i povećanje ambicija u području regulatorne politike u energetskom i prometnom sektoru te se jasno upućuje na to da ne postoji jedinstveni instrument politike kojim bi se mogli ostvariti svi razmatrani ciljevi.

Glavna je korist ta što se ne odgađaju nastojanja usmjerena na smanjenje emisija i postizanje klimatske neutralnosti do 2050., čime se povećava sigurnost za ulagače i smanjuju rizici ovisnosti o ugljiku. Ulaganjima u niskougljično gospodarstvo mogu se potaknuti gospodarski rast i otvaranje radnih mjesta te ubrzati prelazak na čistu energiju, a ta ulaganja mogu imati ulogu i u zelenom oporavku nakon krize uzrokovane bolešću COVID-19. Instrumentima za određivanje cijena ugljika mogu se povećati prihodi koji se zatim mogu uložiti u zelene projekte i smanjiti štetni porezi, poput poreza na rad, čime bi se potaknuo gospodarski rast i zapošljavanje. Energetska učinkovitost i uvođenje energije iz obnovljivih izvora znatno bi se povećali, što bi energetski sustav učinilo sigurnijim i manje ovisnim o uvozu, a uštede na uvozu fosilnih goriva u razdoblju od 2021. do 2030. iznosile bi 325 milijardi eura, odnosno 375 milijardi eura. Energetska učinkovitost i uvođenje obnovljivih izvora energije pomogli bi zaštititi potrošače od učinka povećanja cijena energije. Uz smanjenja veća od 60 % do 2030. u odnosu na razine iz 2015. smanjili bi se učinci onečišćenja zraka u skladu s najvišom ciljnom vrijednošću smanjenja emisija stakleničkih plinova. U sektoru korištenja zemljišta u EU-u poboljšalo bi se održivo upravljanje, čime bi se povećali poticaji za pošumljavanje i obnovu degradiranih zemljišta kako bi se promijenio trend smanjenja prirodnog ponora ugljika u EU-u.