EUROPSKA KOMISIJA Bruxelles, 30.11.2022. COM(2022) 677 final 2022/0396(COD) Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o ambalaži i ambalažnom otpadu, izmjeni Uredbe (EU) 2019/1020 i Direktive (EU) 2019/904 te stavljanju izvan snage Direktive 94/62/EZ (Tekst značajan za EGP) {SEC(2022) 425 final} - {SWD(2022) 384 final} - {SWD(2022) 385 final}



OBRAZLOŽENJE 1.KONTEKST PRIJEDLOGA •Razlozi i ciljevi prijedloga Ambalaža je nužna za zaštitu i prijevoz robe. Proizvodnja ambalaže ujedno je važna gospodarska djelatnost u EU-u. Međutim, regulatorni se pristupi razlikuju među državama članicama, što stvara prepreke koje onemogućuju potpunu funkcionalnost unutarnjeg tržišta ambalaže. Nedavno uočene razlike odnose se, primjerice, na zahtjeve za označivanje ambalaže, pristupe definiranju ambalaže koja se može reciklirati ili ponovno upotrijebiti, pristupe modulaciji naknada za proširenu odgovornost proizvođača te ograničenja stavljanja na tržište za određene oblike ambalaže. Takve razlike stvaraju pravnu nesigurnost za poduzeća, što dovodi do smanjenja ulaganja u inovativnu i ekološki prihvatljivu ambalažu i nove kružne poslovne modele. Ambalaža je i jedan od glavnih problema u području zaštite okoliša. Proizvodnja ambalaže jedan je od sektora u kojima se koristi najviše primarnih sirovina (40 % plastike i 50 % papira koji se koriste u Uniji namijenjeno je za ambalažu) te ambalaža čini 36 % krutog komunalnog otpada. Povećana upotreba ambalaže zajedno s niskim stopama ponovne uporabe i recikliranja ometa razvoj niskougljičnog kružnog gospodarstva. Količina ambalaže proteklih se godina povećavala brže nego bruto nacionalni dohodak, što dovodi do naglog povećanja emisija CO2 i drugih emisija te do prekomjernog iskorištavanja prirodnih resursa, gubitka bioraznolikosti i onečišćenja. Podaci Eurostata i izvješća o tržišnim podacima upućuju na to da su na ambalaži sve prisutnija dizajnerska rješenja koja mogu onemogućiti recikliranje. Smatra se da se ambalaža ne može reciklirati ako se ne može odvojeno prikupljati ili ako predstavlja izazov za najsuvremenije postupke razvrstavanja i recikliranja u EU-u. Od 2012. do 2020. znatno se povećao udio ambalaže koja se ne može reciklirati. Nadalje, ambalaža koja se tehnički može reciklirati često se ne reciklira jer postupci potrebni za njezino prikupljanje, razvrstavanje i recikliranje u praksi nisu dostupni ili nisu troškovno učinkoviti ili zato što izlazni materijal nije dovoljno kvalitetan da zadovolji potražnju na krajnjim tržištima sekundarnih sirovina. Štoviše, preliminarni rezultati drugog izvješća Komisije o ranom upozoravanju pokazuju da mnoge države članice imaju poteškoće u ispunjavanju ciljeva recikliranja utvrđenih u članku 6. Direktive 94/62/EZ. U industrijskoj strategiji za Europu naglašava se važnost unutarnjeg tržišta za konkurentnost i prosperitet EU-a. Prepreke koje gospodarskim subjektima i široj javnosti onemogućuju da u potpunosti iskoriste unutarnje tržište uključuju restriktivna i složena nacionalna pravila, ograničene administrativne kapacitete te nesavršeno prenošenje pravila EU-a i njihovu neodgovarajuću provedbu. Vijeće je u zaključcima iz prosinca 2020. pozdravilo namjeru Komisije da osigura da se do 2030. sva ambalaža može ponovno upotrijebiti ili reciklirati na ekonomski izvediv način i da se smanji količina ambalaže, prekomjerno pakiranje, a time i ambalažni otpad. Taj je cilj ponovno istaknut u Rezoluciji Parlamenta od 10. veljače 2021. o novom akcijskom planu za kružno gospodarstvo te je Komisija pozvana da predstavi zakonodavni prijedlog koji uključuje mjere i ciljeve smanjenja otpada, ambiciozne zahtjeve za smanjenje prekomjerne ambalaže te mjere za poboljšanje mogućnosti recikliranja i maksimalno smanjenje složenosti ambalaže, povećanje udjela recikliranog sadržaja, postupni prestanak upotrebe opasnih i štetnih tvari te promicanje ponovne uporabe, a da se pritom ne ugrozi sigurnost hrane ni higijenski standardi. Naposljetku, Konferencija o budućnosti Europe pokazala je da građani i organizacije civilnog društva u cijelom EU-u traže da se poveća upotreba recikliranih materijala kako bi se odlučno djelovalo u području sprečavanja nastanka otpada, gospodarenja ambalažnim otpadom i kružnosti ambalaže. Kružno gospodarstvo u sektoru ambalaže pridonijet će odvajanju gospodarskog razvoja od upotrebe prirodnih resursa, postizanju klimatske neutralnosti do 2050. i zaustavljanju gubitka bioraznolikosti te će smanjiti stratešku ovisnost gospodarstva EU-a o mnogim materijalima. Osim toga, može pozitivno utjecati na zapošljavanje, među ostalim posebno u socijalnoj ekonomiji, i to stvaranjem više „zelenih” kvalitetnih radnih mjesta ako se provedu potrebna ulaganja u vještine i uzmu u obzir posebnosti u državama članicama i regijama te vrstama posla. Iako izmjenom Direktive 94/62/EZ iz 2018. nisu otklonjeni svi nedostaci u njezinoj provedbi, uvedene su tri revizijske klauzule koje se provode ovom inicijativom. Ovom inicijativom ažurira se zakonodavni okvir EU-a za ambalažu i ambalažni otpad tako što se državama članicama i poduzećima pruža odgovarajuća potpora u postizanju ciljeva smanjenja otpada. Ta potpora ima oblik usklađenog regulatornog okvira za potporu ulaganjima, smanjenje količine otpada i promicanje visokokvalitetnog recikliranja, a primjenjivat će se jednako u svim državama članicama EU-a. •Dosljednost s postojećim odredbama politike u tom području Predloženom uredbom ažurira se zakonodavni okvir EU-a za ambalažu i ambalažni otpad. Kao sastavni dio europskog zelenog plana i novog akcijskog plana EU-a za kružno gospodarstvo pridonijet će strategiji rasta EU-a kako bi se ostvarilo suvremeno, resursno učinkovito, čisto i konkurentno gospodarstvo, u kojem do 2050. neće biti neto emisija stakleničkih plinova, a gospodarski će se rast odvojiti od upotrebe resursa. Prijedlog je u cijelosti u skladu sa zakonodavstvom EU-a o zaštiti okoliša i otpadu, osobito s Direktivom 2008/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008. o otpadu, Direktivom (EU) 2019/904 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. lipnja 2019. o smanjenju utjecaja određenih plastičnih proizvoda na okoliš, Odlukom Vijeća (EU, Euratom) 2020/2053 od 14. prosinca 2020. o sustavu vlastitih sredstava Europske unije i Uredbom (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH). Njime se dopunjuju i Komisijin Prijedlog uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o pošiljkama otpada i Prijedlog uredbe o uspostavi okvira za utvrđivanje zahtjeva za ekološki dizajn održivih proizvoda te Komunikacija Komisije o okviru politike EU-a za biološku i biorazgradivu plastiku te plastiku koja se može kompostirati. •Dosljednost u odnosu na druge politike EU-a Inicijativa je u skladu s međunarodnim obvezama EU-a u području trgovinske politike te osigurava da između proizvoda proizvedenih u EU-u i uvezenih proizvoda nema diskriminacije. Prijedlogom se također nastoje uskladiti obveze praćenja i izvješćivanja, uključujući obveze izvješćivanja koje proizvođači imaju u okviru programa proširene odgovornosti proizvođača, kako bi se ograničilo administrativno opterećenje država članica i gospodarskih subjekata u skladu s pristupom EU-a za bolju regulativu i provjerom primjerenosti izvješćivanja i praćenja. Osim toga, u skladu s obvezama EU-a preuzetima u okviru UN-ova Programa održivog razvoja do 2030., što uključuje njegovih 17 ciljeva održivog razvoja, ovom će se inicijativom poboljšati provedba cilja održivog razvoja br. 12.5 u EU-u jer će se zahvaljujući prevenciji, smanjenju, recikliranju i ponovnoj uporabi do 2030. znatno smanjiti stvaranje otpada.

Kad je riječ o plastičnom ambalažnom otpadu, inicijativa dopunjuje i vlastita sredstva koja se temelje na nerecikliranoj plastici u skladu s Odlukom (EU, Euratom) 2020/2053 o sustavu vlastitih sredstava Europske unije. Tim se vlastitim sredstvima potiče države članice da uvedu mjere za smanjenje količine nerecikliranog plastičnog ambalažnog otpada na svojem državnom području. 2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST •Pravna osnova Pravna je osnova ovog prijedloga članak 114. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU). U skladu s novim pristupom proizvodima najavljenim u europskom zelenom planu1 i akcijskom planu za kružno gospodarstvo prijedlogom je obuhvaćen cijeli životni ciklus ambalaže. Temelji se na pristupu „tradicionalnog” zakonodavstva o unutarnjem tržištu tako što stvara usklađene uvjete za stavljanje ambalaže na tržište. Međutim, budući da uzima u obzir cijeli životni ciklus ambalaže, ovaj se pristup unutarnjeg tržišta proširuje na kraj životnog vijeka i tako stvara istinsko unutarnje tržište za ambalažu na kojem ne postoje prepreke slobodnom kretanju, nego se primjenjuju jednaki uvjeti za proizvodnju, stavljanje na tržište i obradu otpada u cijelom EU-u. Članak 114. UFEU-a pravna je osnova trenutačne Direktive 94/62/EZ o ambalaži i ambalažnom otpadu. Taj članak EU-u omogućuje usklađivanje pravila i administrativnih mjera u svim državama članicama. Tom pravnom osnovom omogućit će se rješavanje brojnih ključnih pitanja unutarnjeg tržišta koja otežavaju usklađenu primjenu pravila o pakiranju, uključujući: i. zahtjeve održivosti, ii. usklađene kriterije za ekomodulaciju naknada u okviru programa proširene odgovornosti proizvođača, iii. zahtjeve za usklađeno označivanje i iv. zahtjeve u pogledu kraja životnog vijeka kako bi se upotpunio taj pristup životnog ciklusa. Detaljni administrativni zahtjevi prepuštaju se državama članicama, ali se prijedlogom uređuju oni aspekti u kojima će se usklađivanjem spriječiti narušavanje tržišta i stvaranje prepreka slobodnom kretanju. Jedan je od takvih aspekata proširena odgovornost proizvođača, u okviru koje će se usklađenim pravilima, među ostalim pravilima o izvješćivanju, ukloniti prepreke za gospodarske subjekte koji ambalažu prodaju u nekoliko država članica ili u cijelom EU-u koje su uzrokovane različitim pravilima u državama članicama. Isto tako, potrebno je utvrditi zajednički okvir za sustave prikupljanja ambalaže, sustave povratne naknade i sustave za ponovnu uporabu kako bi se postigli okolišni ciljevi i stvorili jednaki uvjeti za poduzeća koja posluju na relevantnim tržištima. Taj će zajednički okvir u velikoj mjeri utjecati na mogućnost recikliranja ambalaže i dostupnost sekundarnih sirovina. •Supsidijarnost (za neisključivu nadležnost) Države članice ne mogu same u dostatnoj mjeri riješiti probleme zaštite okoliša i probleme povezane s ambalažom (tj. prepreke na unutarnjem tržištu i kružnom gospodarstvu, sve veće količine ambalažnog otpada i druge negativne aspekte). S obzirom na visoke razine trgovine među državama članicama tržište ambalaže u Uniji u više je pogleda jedno veliko zajedničko tržište, a ne 27 pojedinačnih tržišta. Iako se neka od tih pitanja rješavaju nacionalnim inicijativama, na taj se način stvara i dodatna rascjepkanost unutarnjeg tržišta. Utvrđivanje zajedničkih zahtjeva na razini EU-a imat će jasnu dodanu vrijednost jer će se tako osigurati pravilno funkcioniranje unutarnjeg tržišta, a time i jednaki uvjeti tržišnog natjecanja za gospodarske subjekte (npr. proizvođače, dobavljače, trgovce na malo). Kad se zahtjevi i ciljevi utvrde na razini EU-a, prelazak na održivu ambalažu bit će dosljedan u svim državama članicama, a tako će se stvoriti učinkovito tržište. •Proporcionalnost Predloženim mjerama nastoji se pružiti regulatorna sigurnost koja je potrebna za poticanje velikih ulaganja u održiva rješenja za ambalažu. Te su mjere usmjerene na cijeli lanac vrijednosti u području ambalaže te pružaju visoku razinu zaštite okoliša i zdravlja ljudi. Ovom se inicijativom postojeći zakonodavni okvir želi modernizirati i ojačati kako bi se zajedničkim pristupima omogućila ekonomija razmjera, a industriji i državama članicama dala potrebna fleksibilnost kad je to nužno za inovacije ili zbog lokalnih okolnosti. Za neke predložene opcije politike smatra se da se načelo proporcionalnosti najbolje poštuje primjenom postupnog pristupa u jačanju zahtjeva. Prijedlog stoga uključuje postupno povećanje ambicija i zahtjeva, kao što su zahtjev održivosti ambalaže koja se može reciklirati i ponovno razmatranje potrebe za odstupanjima od graničnih vrijednosti koncentracije zabrinjavajućih tvari u određenim ambalažnim materijalima. Predložene mjere općenito ne prelaze ono što je potrebno za osiguravanje usklađenosti s propisima i istodobno jamčenje zaštite zdravlja ljudi i okoliša. •Odabir instrumenta Iako su u okviru postojećeg zakonodavstva poduzete konkretne mjere, njegovi okolišni ciljevi i ciljevi unutarnjeg tržišta nisu ostvareni. Različiti nacionalni pristupi prenošenju i jednostrane mjere politike u području ambalaže koje su donijele određene države članice doveli su do neujednačenih nacionalnih regulatornih okvira. S obzirom na izazove održivosti ambalaže navedene u izvješću o procjeni učinka, posebice sve veću količinu ambalažnog otpada, prepreke za postizanje kružnosti ambalaže i nisku razinu upotrebe recikliranog sadržaja u plastičnoj ambalaži, očekuje se da će se taj trend nastaviti. Različiti nacionalni propisi smanjuju djelotvornost politike i ugrožavaju djelotvornu uspostavu kružnog gospodarstva. Regulatorni nedostaci trenutačne Direktive (npr. loše osmišljeni osnovni zahtjevi u pogledu ambalaže i poteškoće s kojima se države članice susreću u njihovoj provedbi) jasno upućuju na to da je usklađivanje nužno i da bi usklađena pravila trebala biti u obliku uredbe, a ne revizije sadašnje Direktive. Kako bi se dodatno potaknuo prijelaz na niskougljično i kružno gospodarstvo te uklonile prepreke na unutarnjem tržištu, potrebno je donijeti novi sveobuhvatan skup regulatornih rješenja, uključujući posebne zahtjeve za poduzeća. Prelazak na uredbu kojom se utvrđuju usklađena pravila uvelike podupiru svi poslovni dionici. Uredbom će se osigurati da svih 27 država članica obveze ispunjava u isto vrijeme i na isti način. Propisivanjem jednakih zahtjeva za sve sudionike na tržištu pružit će se potrebna pravna sigurnost, smanjiti narušavanje tržišnog natjecanja i omogućiti da dionici na tržištu koji nisu iz EU-a, a namjeravaju staviti proizvode na tržište EU-a dobivaju jasne informacije. Osim toga, Komisiji će se dati mandat za razvoj provedbenih mjera za dodatnu razradu uredbe, prema potrebi, kako bi se brzo mogla donijeti zajednička pravila. 3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENA UČINKA •Ex post evaluacije/provjere primjerenosti postojećeg zakonodavstva

U provjeri primjerenosti provedenoj 2014. utvrđeni su nedostaci u osnovnim zahtjevima u pogledu ambalaže te je predloženo da ih se učini konkretnijima i lako provedivima, pri čemu se smatralo da je jačanje osnovnih zahtjeva ključno sredstvo za postizanje bolje okolišne učinkovitosti ambalaže. Međutim, izmjenom Direktive 94/62/EZ iz 2018. ti nedostaci nisu izravno otklonjeni, nego su uvedene tri klauzule o reviziji: 1. ispitati izvedivost jačanja osnovnih zahtjeva radi, među ostalim, poboljšanja dizajna za ponovnu uporabu, promicanja visokokvalitetnog recikliranja i postroženja njihove provedbe; 2. ispitati izvedivost uspostave kvantitativnih ciljeva za ponovnu uporabu ambalaže i eventualne dodatne mjere za promicanje ponovne uporabe ambalaže; te 3. procijeniti djelotvornost mjera za smanjenje potrošnje laganih plastičnih vrećica za nošenje i ispitati druge moguće načine za postizanje tog cilja. Osim toga, u okviru tih klauzula o reviziji Komisija je dobila ovlaštenje da prema potrebi predstavi zakonodavni prijedlog o tim pitanjima. Komisija je u travnju 2020. objavila evaluacijsku studiju djelotvornosti osnovnih zahtjeva u pogledu ambalaže i ambalažnog otpada te prijedloge za njihovo jačanje. Glavni zaključci evaluacije pridonijeli su utvrđivanju problema i razvoju početnog skupa mjera za procjenu učinka. Ta je studija uključena u Komisijinu početnu procjenu učinka objavljenu 11. lipnja 2020. Ovaj prijedlog uključuje mjere kojima se nastoje riješiti pitanja utvrđena u provjeri primjerenosti i evaluacijskoj studiji iz 2020., kao i druge mjere utvrđene u procjeni učinka i povezanom opsežnom postupku savjetovanja s dionicima. •Savjetovanja s dionicima Procjena učinka priložena Direktivi 94/62/EZ o ambalaži i ambalažnom otpadu obuhvaćala je temeljito savjetovanje s dionicima kako bi se osiguralo iznošenje i uzimanje u obzir stajališta širokog raspona organizacija. U savjetovanju je sudjelovalo više od 800 organizacija s više od 1 800 kontaktnih točaka. Ciljane i šire metode koje su primijenjene u savjetovanju s dionicima obuhvaćale su prikupljanje povratnih informacija o početnoj procjeni učinka, javno dostupan upitnik, upitnik za države članice, internetske radionice i seminare te pojedinačne razgovore. U savjetovanju o početnoj procjeni učinka primljeno je 110, a u otvorenom javnom savjetovanju 425 odgovora. Provedeno je i ciljano savjetovanje kako bi se unaprijedila baza dokaza, a obuhvaćalo je prikupljanje specijaliziranijih povratnih informacija određenih skupina dionika tijekom, među ostalim, radionica za dionike. U lipnju 2021. održano je šest internetskih seminara za dionike kako bi se predstavile i prikupile povratne informacije o privremenim rezultatima studije. Na tim je internetskim seminarima sudjelovalo više od 950 osoba (iz 250 organizacija), a gotovo 100 organizacija dostavilo je detaljne povratne informacije i dokumente o stajalištima. Još jedna radionica održana je 30. svibnja 2022.; okupila je 517 sudionika, a tijekom nje interveniralo je 50 dionika. Usporedno s tim konzultantsko društvo koje je pružalo potporu za Komisijinu procjenu učinka i relevantne službe Komisije proveli su daljnja ciljana savjetovanja sa stručnjacima, dionicima, nevladinim organizacijama i udrugama potrošača iz država članica. Većina dionika smatrala je da tehnološki, gospodarski i društveni razvoj opravdava izradu novog regulatornog okvira za ambalažu. Većina se složila i da postoji potreba za daljnjim usklađivanjem postojećih pravila i pozvala na donošenje europskog okvira koji obuhvaća cijeli životni ciklus ambalaže i cijeli lanac vrijednosti. Brojni su dionici smatrali da bi taj okvir trebao obuhvaćati stroža zajednička pravila o održivosti ambalaže radi osiguravanja funkcioniranja unutarnjeg tržišta EU-a te su istaknuli potrebu za zajedničkim pristupom definiranju mogućnosti recikliranja ambalaže, osobito pristupom koji se temelji na kriterijima za „dizajn za recikliranje”. Konkretnije, predstavnici industrije istaknuli su potrebu za: i. stabilnim i usklađenim pravnim okvirom koji jamči sigurnost ulaganja; ii. jednakim uvjetima tržišnog natjecanja kojima se potiče proizvodnja održive ambalaže; te iii. učinkovitim funkcioniranjem tržištâ recikliranja kako bi se povećale dostupnost i kvaliteta sekundarnih sirovina. Predstavnici civilnog društva pozvali su na djelotvornu provedbu hijerarhije otpada u lancu vrijednosti u području ambalaže, kao i na mjere za sprečavanje nastanka i ponovnu uporabu ambalažnog otpada. Detaljni zaključci savjetovanja s dionicima navedeni su u Prilogu 2. procjeni učinka. •Prikupljanje i primjena stručnog znanja Osim na savjetovanju s dionicima procjena učinka temeljila se i na još nekoliko ključnih izvora informacija. Komisija je za dodatnu analizu opcija angažirala vanjske konzultante na temelju dvaju ugovora o potpori. U okviru tih su studija razvijene „metodologija modeliranja učinaka” i „osnovna metodologija”. Prva se upotrebljava za izradu modela učinaka predloženih mjera, tj. modela promjene masenih protoka, financijskih troškova te učinaka na okoliš i na društvo (zapošljavanje). Druga (osnovna) metodologija daje pregled potrošnje ambalažnog otpada, stvaranja otpada i gospodarenja otpadom u 27 država članica EU-a. Obuhvaća i povijesna kretanja na temelju postojećih podataka i buduća predviđanja do 2050. Osnovni scenarij u biti je scenarij „bez promjene politike”, tj. model budućih kretanja u kojima sve relevantne politike i mjere na razini EU-a i nacionalnoj razini ostaju na snazi te ih se dopunjava eventualnim budućim zakonodavnim prijedlozima Komisije. Zajednički istraživački centar (JRC) Komisije proveo je još jednu popratnu studiju kako bi analizirao učinke mjera u okviru kojih se kombiniraju simboli na spremnicima za otpad i odgovarajuće oznake na ambalaži (potonje oznake osmišljene su na temelju dviju prethodno navedenih studija). Konzultantsko društvo i njegovi stručnjaci u raznim su fazama studije blisko surađivali s relevantnim službama Komisije. Dodatni podaci i primjedbe prikupljeni su u okviru ciljanih razgovora s dionicima i temeljitih savjetovanja s državama članicama. Moguće mjere u pogledu plastičnih vrećica za nošenje prvotno su osmišljene u Studiji o provedbi Direktive o plastičnim vrećicama uz preliminarnu studiju za procjenu izvedivosti daljnjih mjera EU-a za sprečavanje nastanka otpada i provedbu Direktive o plastičnim vrećicama, a procjena učinka predloženih mjera provedena je u drugoj popratnoj studiji. Naposljetku, mjere usmjerene na ambalažu koja se može kompostirati osmišljene su u okviru Studije iz 2020. o relevantnosti biorazgradivih i kompostabilnih plastičnih proizvoda široke potrošnje i ambalaže u kružnom gospodarstvu. Ta je studija potom poslužila i kao temelj za Komunikaciju Komisije o okviru politike EU-a za plastiku na biološkoj osnovi, biorazgradivu plastiku i plastiku koja se može kompostirati. •Procjena učinka Prijedlog se temelji na procjeni učinka. Nakon što su u obzir uzete primjedbe Odbora za nadzor regulative iz njegova negativnog mišljenja od 13. svibnja 2022. i unesene potrebne izmjene i dodaci, za procjenu učinka izdano je 30. rujna 2022. pozitivno mišljenje sa zadrškama. U procjeni učinka utvrđena su tri glavna problema: (1)sve veće stvaranje ambalažnog otpada: unatoč konkretnim odredbama o maksimalnom smanjenju količine ambalaže, Direktiva 94/62/EZ nije uspjela preokrenuti taj trend. Trendu rasta pridonose i nove potrošačke navike (npr. usputna konzumacija, povećana prodaja putem interneta i dostava u kućanstva);

(2)prepreke recikliranju i ponovnoj uporabi ambalaže: obuhvaćaju čimbenike kao što su sve češći dizajn ambalaže koji onemogućava recikliranje, povećana unakrsna kontaminacija tokova recikliranja koji se mogu kompostirati, potencijalno opasne tvari u ambalaži i nejasno označivanje ambalaže za potrebe razvrstavanja. Zbog navedenog se ponovnoj uporabi i recikliranju još ne daje u potpunosti prednost pred oporabom i odlaganjem; (3)loša kvaliteta recikliranja plastične ambalaže i upotreba sekundarnih sirovina: to ograničava sposobnost EU-a da smanji upotrebu primarnih sirovina u novoj ambalaži. Nedostaci na tržištu i manjkavosti aktualnog regulatornog okvira smanjuju profitabilnost recikliranja i opterećuju ulaganja u tehnologiju i logistiku opskrbe koja su potrebna za visokokvalitetno prikupljanje, razvrstavanje i recikliranje ambalaže. S obzirom na navedeno, glavni su ciljevi ovog zakonodavnog prijedloga smanjenje negativnog učinka ambalaže i ambalažnog otpada na okoliš i poboljšanje funkcioniranja unutarnjeg tržišta. Posebni ciljevi su: i. smanjenje stvaranja ambalažnog otpada; ii. troškovno učinkovito promicanje kružnog gospodarstva za ambalažu; i iii. promicanje upotrebe recikliranog sadržaja u ambalaži. U procjeni učinka navedene su sve moguće mjere za analizu, i to na temelju triju studija koje je provelo vanjsko konzultantsko društvo, radionica za dionike, javnog savjetovanja na internetu i ciljanih razgovora. Raznolike, složene i često međusobno povezane mjere razvrstane su u tri opcije politike, koje se uspoređuju sa scenarijem uobičajene prakse. U opcijama od 1 do 3 redom se pojačavaju mjere u smislu njihove ekološke djelotvornosti, ali i invazivnosti i opterećenja koje donosi njihova provedba, kako je navedeno u nastavku: ·opcija 1 obuhvaća mjere za povećanje standardizacije i jasnije osnovne zahtjeve koji su često preduvjeti za druge mjere u tom području, ·u opciji 2 utvrđuju se obvezni ciljevi smanjenja otpada, ponovne uporabe za određene sektore i minimalnog udjela recikliranog sadržaja u plastičnoj ambalaži, zahtjevi u svrhu osiguravanja mogućnosti potpunog recikliranja do 2030. te usklađena pravila o proizvodima, ·opcija 3 postavlja ambicioznije obvezne ciljeve nego opcija 2 i dodatne zahtjeve za proizvode. Nacionalni ciljevi smanjenja otpada, ciljevi ponovne uporabe za gospodarske subjekte u određenim sektorima, mjere za povećanje mogućnosti recikliranja i ciljevi u pogledu recikliranog sadržaja u plastičnoj ambalaži glavne su opcije politike za oblikovatelje politika u 27 država članica EU-a u tri područja intervencije. Među poticajnim su mjerama obvezni sustav povratne naknade i pravila o označivanju kako bi se potrošačima olakšalo razvrstavanje kao preostale opcije politike. Mjere koje obuhvaća svaka od opcija prikazane su u tablici u nastavku. Kako bi se dokazala njihova međusobna povezanost, alternativne mjere označene su istim brojem, npr. M2b i M2c. Mjere koje se odnose na glavne opcije politike označene su podebljanim slovima. Opcija 1: Bolja standardizacija i jasniji osnovni zahtjevi Opcija 2: Obvezni ciljevi i stroži zahtjevi Opcija 3: Dalekosežni ciljevi i zahtjevi M5: Maksimalno smanjenje praznog prostora u ambalaži u odabranim sektorima, među ostalim u e-trgovini M1: Ažuriranje osnovnih zahtjeva kako bi se prekomjerno pakiranje što više smanjilo M10a: Revizija norme CEN-a koja se odnosi na definiciju ponovno uporabljive ambalaže M19: Jasnije definiranje ponovne uporabe u odnosu na „pripremu za ponovnu uporabu” M8b: Obvezni ciljevi za ponovnu uporabu odabranih skupina ambalaže za 2030./2040. u odabranim sektorima + M19 + M10a + M10b: Definicije i obvezni zahtjevi u pogledu oblika ponovno uporabljive ambalaže koji su utvrđeni zakonodavstvom EU-a i normama za određene oblike + M10c: Definicije i obvezne norme za sustave ponovne uporabe M7: Postupno ukidanje ambalaže koja se može izbjeći/nepotrebne ambalaže M2b: Obvezni cilj smanjenja ambalažnog otpada za 19 % po stanovniku 2030. u usporedbi s osnovnim scenarijem + M1 + M5 M8c: Obvezni ciljevi na visokoj razini za povećanje ponovne uporabe ambalaže do 2030./2040. u odabranim sektorima + M10a + M10b + M10c + M19 M2c: Obvezni cilj smanjenja ambalažnog otpada za 23 % po stanovniku 2030. u usporedbi s osnovnim scenarijem + M1 + M5 + M7 + M3: Zabrana ambalaže najveće težine za odabrane predmete na temelju postojećih laganijih alternativa do 2030. M21a: Do 2030. sva se ambalaža mora moći ponovno upotrijebiti ili reciklirati – pojašnjenje osnovnih zahtjeva i definicije mogućnosti recikliranja + M21b: sva ponovno uporabljiva ambalaža mora se moći reciklirati od 2030. M22a: Kvalitativna definicija ambalaže koja se može reciklirati M28: Pojašnjenje biorazgradivosti i mogućnosti kompostiranja te ažuriranje odgovarajućih osnovnih zahtjeva i norme EN 13432 M29a: Dopuštanje upotrebe plastike koja se može kompostirati i konvencionalne plastike u određenim vrstama ambalaže M22b: Definiranje ambalaže koja se može reciklirati, na temelju kriterija za dizajn za recikliranje dopunjenih postupkom ocjenjivanja mogućnosti recikliranja i negativnim popisom značajki ambalaže koja se ne može reciklirati + M21a + M21b + M22a + M23: Usklađivanje kriterija za modulaciju naknade za proširenu odgovornost proizvođača M29d: Obvezna mogućnost kompostiranja određenih odabranih vrsta plastične ambalaže, dok je za preostale moguća upotreba plastike koja se može kompostirati ili konvencionalne plastike + M28 M22c: Kvantitativna definicija ambalaže koja se može reciklirati + M21a + M21b + M22a + M23 M29b: Obvezna mogućnost kompostiranja svih odabranih vrsta plastične ambalaže + M28 M37: Definiranje recikliranog sadržaja i metode mjerenja M35em: Široko definirani ciljevi za 2030. i 2040. u pogledu recikliranog sadržaja u plastičnoj ambalaži na temelju kontaktne osjetljivosti + M37 M35eh: Ambiciozniji, široko definirani ciljevi za 2030. i 2040. u pogledu recikliranog sadržaja u plastičnoj ambalaži na temelju kontaktne osjetljivosti + M37 Mx: Ažuriranje postojećeg označivanja na temelju materijala: uklanjanje alfanumeričkih oznaka za razvrstavanje otpada M31: Ažuriranje definicija opasnih tvari M32a: Više informacija o opasnim tvarima Ma&b: Obvezan sustav povratne naknade i minimalni zahtjevi za sve sustave povratne naknade M27c-y: Usklađeno označivanje proizvoda i spremnika za otpad kako bi se potrošačima olakšalo razvrstavanje (napredni nordijski sustav piktograma) + Mx + Mk: Ograničenja upotrebe zbunjujućih oznaka M12-u: Usklađeno obvezno označivanje ponovno uporabljive ambalaže M38-j: Kriteriji za označivanje recikliranog sadržaja M32b: Prijavljivanje zabrinjavajućih tvari u ambalaži + M33a: Ograničenja tvari na temelju Uredbe REACH + M31 M40b: Obvezni minimalni kriteriji za zelenu javnu nabavu ambalaže za prioritetne proizvode i usluge M42b: Usklađivanje sustava izvješćivanja o proširenoj odgovornosti proizvođača MPCB: Obveza proširenog izvješćivanja o PCB-u Mc: Prioritetna upotreba reciklirane ambalaže iz sustava povratne naknade + Ma&b M26cc: Programi prikupljanja otpada koji su alternativa sustavu povratne naknade + Mx + M12-u + M38-j + M27c-y + Mk M32c: Prijavljivanje svih tvari u ambalaži + M33b: Ograničenja tvari na temelju revidirane Direktive o ambalaži i ambalažnom otpadu + M31 M40c: Obvezni minimalni kriteriji za zelenu javnu nabavu ambalaže za sve proizvode i usluge M34b: Obvezno izvješćivanje o recikliranom sadržaju za svu ambalažu + M42b + MPCB Na temelju procjene učinka mjera Komisija daje prednost opciji 2. •Primjerenost i pojednostavnjenje propisa Predložene mjere podrazumijevaju različite razine administrativnog opterećenja za javna tijela i poduzeća; to je opterećenje uglavnom povezano s praćenjem i izvješćivanjem o sukladnosti. S druge strane, u ovom se prijedlogu u potpunosti iskorištava digitalizacija kako bi se smanjilo administrativno opterećenje. Primjerice, predviđeno je da Komisija donese provedbeni akt kojim će se utvrditi uvjeti za identifikaciju sastava materijala u ambalaži s pomoću tehnologije digitalnog označivanja. Preporučuje se i da ponovno uporabljiva ambalaža sadržava QR kôd ili jednakovrijedno sredstvo kako bi se olakšala njezina oporaba te usklađene posebne oznake koje primjereno informiraju potrošače o ponovnoj uporabljivosti ambalaže i dostupnosti sustava ponovne uporabe. Uz to, usklađeno označivanje ambalaže za potrebe razvrstavanja koje obavljaju potrošači trebalo bi unaprijediti odvajanje otpada i donijeti znatno pojednostavnjenje za gospodarske subjekte. •Temeljna prava Prijedlog ne utječe na zaštitu temeljnih prava. 4.UTJECAJ NA PRORAČUN U uključenom financijskom izvještaju prikazuje se detaljni utjecaj na proračun te ljudski i administrativni resursi koji će biti potrebni na temelju ovog Prijedloga. Europska komisija i, konkretnije, Glavna uprava za okoliš (GU ENV) bit će odgovorne za pregovore o uredbi u redovnom postupku suodlučivanja, kao i za njezinu opću provedbu i donošenje svih provedbenih i delegiranih akata koji su njome predviđeni. Među ostalim službama i agencijama koje će dati doprinos nalaze se Eurostat, Zajednički istraživački centar (JRC) i Europska agencija za kemikalije (ECHA).

Trenutačne financijske simulacije temelje se na samo tri radna mjesta administratora (AD) u ekvivalentu punog radnog vremena čije će zadaće biti: i. pregovori o Uredbi i opća provedba Uredbe; i ii. pripremni rad za izradu nacrta sekundarnog zakonodavstva. Predviđa se da će tehničke zadatke obavljati dva upućena nacionalna stručnjaka u ekvivalentu punog radnog vremena (s obzirom na očekivani vremenski raspored) i dva člana ugovornog osoblja. Troškovi osoblja Komisije iznose ukupno 6 537 000 EUR na temelju najnovijih, javno dostupnih ljestvica plaća. 5.DRUGI ELEMENTI •Planovi provedbe i mehanizmi praćenja, evaluacije i izvješćivanja Prijedlog uključuje nekoliko odredaba za poboljšanje praćenja i razumijevanja tokova ambalaže. Te će se odredbe primjenjivati uz postojeće zahtjeve za države članice u pogledu izračuna i izvješćivanja iz odluka Komisije 2005/270/EZ i 2018/896/EZ. Te će odluke trebati zamijeniti kako bi se uključili dodatni zahtjevi za izvješćivanje koji doprinose praćenju i potpunoj provedbi bitnih zahtjeva koji se odnose na: 1. plastične vrećice za nošenje (tj. raščlanjeno i obvezno izvješćivanje te razne kategorije plastičnih vrećica za nošenje); 2. stopu prikupljanja ambalaže koja je obuhvaćena obvezom uspostave sustava povratne naknade; i 3. podatke o određenim kategorijama ambalaže, koji su potrebni radi izrade metodologije za procjenjivanje mogućnosti recikliranja ambalaže. Kako bi se pružila potpora za praćenje proširene odgovornosti proizvođača na razini države članice i uskladili zahtjevi u pogledu proširene odgovornosti proizvođača tako da budu djelotvorniji u cijelom EU-u, ovom se inicijativom predlaže i zahtjev za registraciju gospodarskih subjekata (proizvođača) i njihovih organizacija za kontrolu odgovornosti proizvođača kad ambalažu prvi put stavljaju na raspolaganje na tržištu države članice. Tome se dodaju usklađeni zahtjevi da se podaci o takvoj ambalaži dostavljaju nacionalnim tijelima. Tako će se smanjiti administrativno opterećenje proizvođača, koji se trenutačno moraju prilagođavati sve različitijim nacionalnim zahtjevima za izvješćivanje o proširenoj odgovornosti proizvođača, a državama članicama omogućit će se da ispunjavaju svoje obveze izvješćivanja i dostavljaju dovoljno detaljne podatke za prilagođavanje budućih politika, posebno kad je riječ o mogućnosti recikliranja ambalaže. Prijedlogom se dostavljanje podataka o ciljevima ponovne uporabe i ponovnog punjenja ograničava na podatke koje nadležnim tijelima dostave gospodarski subjekti koji su to dužni učiniti; ne predviđa se dodatno izvješćivanje Komisije. Komisija će pravila izračuna donijeti u provedbenim aktima. • Detaljno obrazloženje posebnih odredaba prijedloga U poglavlju I. utvrđuju se opće odredbe. Člankom 1. utvrđuje se predmet ove Uredbe. U njemu se objašnjava da se uvode zahtjevi okolišne održivosti i označivanja tijekom cijelog životnog ciklusa ambalaže kako bi se omogućilo stavljanje ambalaže na tržište, kao i zahtjevi za proširenu odgovornost proizvođača te prikupljanje, obradu i recikliranje ambalažnog otpada. Objašnjava se da se ovom Uredbom pridonosi učinkovitom funkcioniranju unutarnjeg tržišta te se nastoje ostvariti ciljevi zaštite okoliša kad je riječ o sprečavanju i smanjenju negativnih učinaka ambalaže i ambalažnog otpada na okoliš i zdravlje ljudi. Time se pridonosi prelasku na kružno gospodarstvo u skladu s hijerarhijom otpada. Člankom 2. određuje se da se ova Uredba primjenjuje na svu ambalažu, neovisno o upotrijebljenom materijalu, i na sav ambalažni otpad. U članku 3. utvrđuju se definicije za potrebe ove Uredbe. Mnoge od tih definicija preuzete su iz novog zakonodavnog okvira (Uredba (EZ) br. 765/2008 i Odluka 768/2008/EZ), iz Direktive o ambalaži i ambalažnom otpadu koja je stavljena izvan snage ili iz postojećeg zakonodavstva Unije (kao što su Okvirna direktiva o otpadu i Uredba o nadzoru tržišta). Uvodi se i niz novih definicija, osobito radi provedbe glavnih mjera ove inicijative usmjerenih na ambalažu koja se može reciklirati, upotrebu recikliranog sadržaja u plastičnoj ambalaži, ponovno uporabljivu ambalažu i sprečavanje nastanka ambalažnog otpada. Člankom 4. utvrđuje se načelo slobodnog kretanja na jedinstvenom tržištu za ambalažu koja je u skladu sa zahtjevima održivosti i zahtjevima u pogledu označivanja kako su propisani ovom Uredbom. Poglavlje II. sadržava zahtjeve održivosti za ambalažu. Člankom 5. utvrđuju se zahtjevi za tvari u ambalaži, posebno ograničenje koncentracija olova, kadmija, žive i šesterovalentnog kroma. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte kojima se smanjuje razina tog ograničenja i utvrđuju izuzeća. Člankom 6. zahtijeva se da se ambalaža može reciklirati i utvrđuje koji će se zahtjevi morati ispuniti u okviru pristupa u dva koraka. Od 1. siječnja 2030. ambalaža će morati biti u skladu s kriterijima za dizajn za recikliranje, a od 1. siječnja 2035. zahtjevi će se dodatno prilagoditi kako bi se osiguralo da se ambalaža koja se može reciklirati dostatno i djelotvorno prikuplja, razvrstava i reciklira („recikliranje u širim razmjerima”). Kriteriji za dizajn za recikliranje i metodologija za ocjenjivanje reciklira li se ambalaža u širim razmjerima utvrdit će se u delegiranim aktima koje će donijeti Komisija. Odgođena primjena ovih odredaba nužna je da bi se donijelo potrebno zakonodavstvo kojim se detaljno utvrđuju zahtjevi u pogledu mogućnosti recikliranja i da bi se industriji dalo dovoljno vremena da se prilagodi novim pravilima. Tom se odredbom nadalje utvrđuje pravilo da se financijski doprinosi koje proizvođači uplaćuju radi ispunjavanja svojih obveza proširene odgovornosti proizvođača moduliraju na temelju razreda učinkovitosti recikliranja prema kriterijima za dizajn za recikliranje, koji će se ažurirati kako bi se uključili pragovi za mogućnost recikliranja u širim razmjerima koji će se primjenjivati od 2035. Naposljetku, utvrđuju se posebna pravila za inovativnu ambalažu za koju će zahtjeve u pogledu mogućnosti recikliranja trebati dokumentirati samo pet godina od njezina prvog stavljanja na tržište. Osim toga, kako bi se uzela u obzir razmatranja povezana sa zdravljem ljudi i životinja te sigurnosna razmatranja, unutarnje pakiranje koje je u skladu s definicijom unutarnjeg pakiranja iz članka 4. točke 25. Uredbe (EU) 2019/6, kao i kontaktno osjetljiva plastična ambalaža medicinskih proizvoda obuhvaćenih Uredbom (EU) 2017/745 i in vitro dijagnostičkih medicinskih proizvoda obuhvaćenih Uredbom (EU) 2017/746 izuzimaju se do 2034. od zahtjeva u pogledu mogućnosti recikliranja utvrđenih predmetnim člankom. Člankom 7. zahtijeva se da plastična ambalaža od 1. siječnja 2030. sadržava određenu minimalnu količinu recikliranog sadržaja oporabljenog iz plastičnog otpada nakon potrošnje, po jedinici plastične ambalaže, a prema potrebi se izuzima određena ambalaža. Ta se količina povećava do 1. siječnja 2040., a izuzeća bi trebalo revidirati. Komisija će donijeti provedbeni akt kako bi utvrdila metodologiju za izračun i provjeru postotka recikliranog sadržaja oporabljenog iz plastičnog otpada nakon potrošnje i format povezane tehničke dokumentacije. Tom se odredbom Komisiju ovlašćuje i za donošenje delegiranih akata o izmjeni minimalnog postotka recikliranog sadržaja oporabljenog iz plastičnog otpada nakon potrošnje. Člankom 8., u vezi s definicijom iz članka 3., određuju se uvjeti za ambalažu za koju će se smatrati da se može kompostirati te se propisuje da će se filtar vrećice za kavu, ljepljive etikete pričvršćene na voće i povrće i vrlo lagane plastične vrećice za nošenje morati moći kompostirati u roku od 24 mjeseca nakon stupanja ove Uredbe na snagu. Ostala će ambalaža, osim laganih plastičnih vrećica za nošenje, za koju se državama članicama daje fleksibilnost, morati ispunjavati uvjete za recikliranje materijala. Tim se člankom također Komisija ovlašćuje za donošenje delegiranih akata o izmjeni popisa ambalaže koja se treba moći kompostirati. Člankom 9. zahtijeva se da se masa i obujam ambalaže svedu na najmanju moguću razinu, uzimajući u obzir sigurnost i funkcionalnost ambalaže. Sukladnost s tom obvezom dokazuje se tehničkom dokumentacijom. Člankom 10. utvrđuju se zahtjevi za ponovno uporabljivu ambalažu. Jedan je od zahtjeva da se, primjerice, ambalaža osmišljava, dizajnira i stavlja na tržište s ciljem ponovne uporabe ili ponovnog punjenja u najvećoj mogućoj mjeri. Ponovno uporabljiva ambalaža mora biti i dio sustava za ponovnu uporabu koji je u skladu s minimalnim uvjetima utvrđenima u Prilogu VI. ovoj Uredbi. U poglavlju III. utvrđuju se zahtjevi u pogledu označivanja, obilježavanja i informiranja.

Člankom 11. propisuje se da se ambalaža obilježava oznakom koja sadržava informacije o sastavu materijala kako bi se potrošačima olakšalo razvrstavanje. Iste se oznake stavljaju na spremnike za otpad kako bi potrošači lako mogli prepoznati primjeren način zbrinjavanja (članak 12.). Osim toga, usklađenom se oznakom po izboru izrađivača moraju pružati i informacije o recikliranom sadržaju u plastičnoj ambalaži. Na ponovno uporabljivoj ambalaži mora se nalaziti se QR kod ili druga vrsta nosača podataka koji omogućuje pristup relevantnim informacijama za olakšavanje ponovne uporabe. Komisija se ovlašćuje da provedbenim aktima odredi usklađene zahtjeve i formate za označivanje ambalaže i spremnika za otpad, kao i za identifikaciju sastava materijala ambalaže s pomoću tehnologije digitalnog označivanja. U poglavlju IV. utvrđuju se obveze gospodarskih subjekata, a odredbe su uglavnom standardne odredbe iz Odluke 768/2008/EZ. Međutim, valja istaknuti članak 14. te članke od 21. do 28. Člankom 14. zahtijeva se da dobavljači ambalaže ili ambalažnog materijala izrađivaču dostavljaju sve informacije i dokumentaciju koje su mu potrebne da dokaže sukladnost ambalaže. Člankom 21. propisuje se da gospodarski subjekti koji krajnjim distributerima ili krajnjim korisnicima dostavljaju proizvode u skupnoj ili transportnoj ambalaži ili ambalaži za e-trgovinu moraju osigurati da udio praznog prostora u ambalaži u odnosu na pakirani proizvod iznosi najviše 40 %. Člankom 22. propisuje se da gospodarski subjekti na tržište ne smiju stavljati ambalažu u oblicima i u svrhe navedene u Prilogu V. Uredbi. Komisija je ovlaštena izmijeniti taj popis donošenjem delegiranog akta. Člancima 23. i 24. zahtijeva se da gospodarski subjekt koji na tržište stavlja ponovno uporabljivu ambalažu uspostavi sustav za ponovnu uporabu te ambalaže. Gospodarski subjekti koji koriste ponovno uporabljivu ambalažu također moraju uspostaviti sustav za ponovnu uporabu takve ambalaže ili sudjelovati u takvom sustavu. Zahtjevi za sustave za ponovnu uporabu i za obnavljanje ponovno uporabljive ambalaže utvrđeni su u Prilogu VI. Uredbi. Člankom 25. zahtijeva se da gospodarski subjekti koji proizvode nude na prodaju kroz sustav ponovnog punjenja krajnjim korisnicima dostavljaju određene informacije i osiguravaju sukladnost stanica za ponovno punjenje sa zahtjevima utvrđenima u dijelu C Priloga VI. Člankom 26. utvrđuje se niz ciljeva za ponovnu uporabu i ponovno punjenje za razne sektore i oblike ambalaže. Utvrđuju se i izuzeća od obveze ispunjavanja ciljeva ponovne uporabe i ponovnog punjenja. Komisija može donijeti delegirane akte kojima se utvrđuju konkretniji ciljevi ponovne uporabe i dodatna izuzeća. Člancima 27. i 28. utvrđuju se pravila za izračun ostvarenja ciljeva ponovne uporabe i ponovnog punjenja propisanih člankom 26. i za izvješćivanje nadležnog tijela o tim ciljevima. Komisija do 31. prosinca 2028. mora donijeti provedbeni akt kojim utvrđuje detaljna pravila izračuna i metodologiju u pogledu ciljeva utvrđenih u članku 26. U poglavlju V. (članak 29.) utvrđuje se da godišnja potrošnja laganih plastičnih vrećica za nošenje do 31. prosinca 2025. ne smije biti veća od 40 takvih vrećica po osobi. Države članice mogu od obveze ispunjavanja tog cilja izuzeti vrlo lagane plastične vrećice za nošenje koje su potrebne zbog higijenskih razloga ili koje služe kao prodajna ambalaža za rasutu hranu kako bi se spriječilo bacanje hrane. Poglavlje VI. o sukladnosti ambalaže sadržava uglavnom standardne odredbe iz Odluke 768/2008/EZ o načinu ocjenjivanja sukladnosti ambalaže. Odnosi se na: – upotrebu pouzdanih, točnih i ponovljivih metoda za ispitivanje, mjerenje i izračunavanje (članak 30.), – usklađene norme koje omogućuju pretpostavku sukladnosti (članak 31.), – mogućnost da Komisija dese zajedničke tehničke specifikacije ako nisu dostupne usklađene norme (članak 32.), – postupak ocjenjivanja sukladnosti (članak 33.), i – EU izjavu o sukladnosti (članak 34.). Poglavlje VII. odnosi se na gospodarenje ambalažom i ambalažnim otpadom. Člankom 35. zahtijeva se da države članice imenuju nadležno tijelo za provedbu i izvršenje obveza koje proizlaze iz članaka od 26. do 29. i Poglavlja VII. Članak 36. odnosi se na izvješće o ranom upozoravanju, koje Komisija treba sastaviti u suradnji s Europskom agencijom za okoliš, u vezi s napretkom prema ostvarenju ciljeva utvrđenih člancima 38. i 46. Člankom 37. zahtijeva se da države članice u svoje planove gospodarenja otpadom, u skladu s člankom 28. Direktive 2008/98/EZ, uvrste poglavlje o gospodarenju ambalažom i ambalažnim otpadom.

Člankom 38. zahtijeva se da svaka država članica postupno sve više smanjuje količinu nastalog ambalažnog otpada po stanovniku u odnosu na količinu po stanovniku 2018., i to za 5 % do 2030., za 10 % do 2035. i za 15 % do 2040. Države članice moraju provoditi mjere, kao što su ekonomski instrumenti i druge mjere, za poticanje primjene hijerarhije otpada kako bi se spriječilo stvaranje ambalažnog otpada i maksimalno smanjio učinak ambalaže na okoliš. Člankom 39. od država članica zahtijeva se da uspostave registar koji služi za praćenje usklađenosti proizvođača ambalaže sa zahtjevima iz poglavlja VII. Proizvođači, organizacije za kontrolu odgovornosti proizvođača ako je proizvođač imenovao takvu organizaciju ili imenovani zastupnik za proširenu odgovornost proizvođača registriraju se u registru države članice u kojoj proizvođač ambalažu prvi put stavlja na raspolaganje. Proizvođači koji nisu registrirani ne smiju stavljati ambalažu na raspolaganje na tržištu države članice. Člankom 40. utvrđuje se da će proizvođači koji prvi put stavljaju ambalažu na raspolaganje na tržištu na državnom području države članice imati proširenu odgovornost proizvođača za svoju ambalažu u skladu s člankom 8. i člankom 8.a Direktive 2008/98/EZ. Članak 41. odnosi se na organizacije za kontrolu odgovornosti proizvođača. Ako postoji više organizacija za kontrolu odgovornosti proizvođača, potrebno je osigurati da one svoje obveze izvršavaju na cijelom državnom području države članice. Člankom 42. propisuje se da proizvođači ili imenovana organizacija za kontrolu odgovornosti proizvođača moraju zatražiti ovlaštenje nadležnog tijela. Člankom 43. zahtijeva se da države članice uspostave sustave za povrat i/ili prikupljanje sve ambalaže i ambalažnog otpada od potrošača, drugih krajnjih korisnika ili iz toka otpada. Člankom 44. zahtijeva se uvođenje sustava povratne naknade za plastične boce za napitke za jednokratnu uporabu zapremnine do tri litre te za metalne i aluminijske spremnike za napitke zapremnine do tri litre. Utvrđuju se i izuzeća od tog pravila. Do 1. siječnja 2029. države članice moraju osigurati da svi sustavi povratne naknade ispunjavaju minimalne zahtjeve utvrđene u Prilogu X. Države članice smiju u sustav povratne naknade uključiti i staklo te bi trebale osigurati da sustavi povratne naknade za oblike jednokratne ambalaže, osobito za staklene boce za napitke za jednokratnu uporabu, kad je to tehnički i ekonomski izvedivo, budu jednako dostupni i za ponovno uporabljivu ambalažu. Člankom 45. zahtijeva se da države članice poduzmu mjere za poticanje upotrebe sustava za omogućivanje ponovne uporabe. Te mjere mogu biti, primjerice, upotreba sustava povratne naknade za ambalažu koja nije obuhvaćena sustavima povratne naknade propisanima člankom 44. Člankom 46. utvrđuju se ciljevi recikliranja ambalažnog otpada koje države članice moraju ispuniti do 31. prosinca 2025. i do 31. prosinca 2030., a koji su jednaki onima iz Direktive 94/62/EZ. Ako države članice odgode rokove za postizanje ciljeva za 2025., moraju podnijeti plan provedbe u skladu s Prilogom XI. Komisija može zatražiti da država članica revidira svoj plan provedbe. Člancima 47. i 48. utvrđuju se pravila za izračun ostvarenja ciljeva recikliranja iz članka 46. stavka 1. Člankom 49. zahtijeva se da proizvođači ili organizacije za kontrolu odgovornosti proizvođača stavljaju na raspolaganje informacije o sprečavanju nastanka ambalažnog otpada i gospodarenju ambalažnim otpadom od ambalaže koju isporučuju na državnom području države članice. Članak 50. odnosi se na obvezu država članica da Komisiji za svaku kalendarsku godinu dostavljaju izvješće o: – ostvarenju ciljeva recikliranja, – potrošnji vrlo laganih, laganih i debelih plastičnih vrećica za nošenje, – stopi prikupljanja ambalaže koja je obuhvaćena obvezom uspostave sustava povratne naknade, te – ambalaži stavljenoj na tržište i stopama recikliranja za oblike/vrste ambalaže kako su navedeni u tablici 3 u dijelu 3. Priloga II. Člankom 51. utvrđuju se pravila za baze podataka o ambalaži i o informacije koje moraju sadržavati. Poglavlje VIII. odnosi se na zaštitne postupke te se temelji na standardnim odredbama. Poglavlje IX. (članak 57.) odnosi se na zelenu javnu nabavu i, konkretnije, mogućnost da Komisija donosi delegirane akte radi utvrđivanja zahtjeva primjenjivih na ugovore o javnoj nabavi (npr. tehničkih specifikacija, kriterija za odabir, kriterija za dodjelu itd.), na temelju zahtjeva održivosti utvrđenih u ovoj Uredbi. Poglavlje X. standardno je poglavlje s člancima o delegiranim aktima (članak 58.) i provedbenim aktima (članak 59.).

U Poglavlju XI. utvrđuju se izmjene Uredbe (EU) 2019/1020 i Direktive (EU) 2019/904. Poglavlje XII. standardno je poglavlje o završnim odredbama, s člancima o sankcijama (članak 62.), o provedbi evaluacije Uredbe osam godina nakon donošenja (članak 63.) te o odredbama o stavljanju izvan snage i prijelaznim odredbama (članak 64.). 2022/0396 (COD) Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o ambalaži i ambalažnom otpadu, izmjeni Uredbe (EU) 2019/1020 i Direktive (EU) 2019/904 te stavljanju izvan snage Direktive 94/62/EZ (Tekst značajan za EGP) EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 114., uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije, nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima, uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora, uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija, u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom, budući da: (1)Proizvode treba pakirati radi zaštite i jednostavnog prijevoza od mjesta proizvodnje do mjesta upotrebe ili potrošnje. Za funkcioniranje unutarnjeg tržišta za proizvode neophodno je spriječiti nastanak prepreka na unutarnjem tržištu za ambalažu. Rascjepkana pravila i nejasni dovode do dodatnih troškova za gospodarske subjekte. (2)Osim toga, u ambalaži se upotrebljavaju velike količine primarnih sirovina (40 % plastike i 50 % papira koji se koriste u Uniji namijenjeno je za ambalažu) te ona predstavlja 36 % krutog komunalnog otpada. Visoke razine proizvedene ambalaže, koje su uz to u stalnom porastu, i niske razine ponovne uporabe i recikliranja velike su prepreke postizanju niskougljičnog kružnog gospodarstva. Stoga bi u ovoj Uredbi usklađivanjem nacionalnih mjera trebalo utvrditi pravila za cijeli životni ciklus ambalaže koja pridonose učinkovitom funkcioniranju unutarnjeg tržišta i pritom spriječiti i smanjiti štetan učinak ambalaže i ambalažnog otpada na okoliš i zdravlje ljudi. Utvrđivanje mjera u skladu s hijerarhijom otpada trebalo bi pridonijeti prelasku na kružno gospodarstvo. (3)U Direktivi 94/62/EZ Europskog parlamenta i Vijeća utvrđuju se zahtjevi za države članice u pogledu ambalaže, primjerice osnovni zahtjevi, koji se odnose na sastav ambalaže, njezinu ponovnu uporabljivost i obnovljivost, te ciljevi u pogledu oporabe i recikliranja. (4)U provjeri primjerenosti iz 2014. koja se odnosila na Direktivu 94/62/EZ preporučeno je da se osnovne zahtjeve, koje se smatralo jednim od glavnih sredstava za postizanje bolje okolišne učinkovitosti ambalaže, prilagodi kako bi bili „konkretniji i lako provedivi” i da ih se ojača.

(5)U skladu sa zelenim planom u novom akcijskom planu za kružno gospodarstvo obvezuje se na jačanje osnovnih zahtjeva za ambalažu kako bi do 2030. sva ambalaža postala ponovno uporabljiva odnosno kako bi je se moglo reciklirati, kao i na razmatranje drugih mjera za smanjenje (prekomjerne) ambalaže i ambalažnog otpada, poticanje dizajna za ponovnu uporabu i mogućnost recikliranja ambalaže, smanjenje složenosti ambalažnih materijala i uvođenje zahtjeva u pogledu recikliranog sadržaja u plastičnoj ambalaži. Komisiju se obvezuje na ocjenjivanje izvedivosti označivanja na razini cijele Unije kojim se olakšava pravilno odvajanje ambalažnog otpada na izvoru. (6)Plastična ambalaža materijal je s najvećim intenzitetom ugljika, a recikliranje plastičnog otpada je, kad je riječ o upotrebi fosilnih goriva, otprilike pet puta bolje od spaljivanja uz energetsku oporabu. Kao što se navodi u europskoj strategiji za plastiku, u akcijskom planu za kružno gospodarstvo obvezuje se na veće korištenje reciklirane plastike i pridonošenje održivijoj upotrebi plastike. Proračun Unije i sustav vlastitih sredstava pridonose smanjenju onečišćenja od plastičnog ambalažnog otpada. Odlukom Vijeća (EU, Euratom) 2020/2053 od 14. prosinca 2020. o sustavu vlastitih sredstava Europske unije uveden je od 1. siječnja 2021. nacionalni doprinos razmjeran količini plastičnog ambalažnog otpada koji se ne reciklira u svakoj državi članici. Ta su vlastita sredstva dio poticaja za smanjenje potrošnje plastike za jednokratnu uporabu te za poticanje recikliranja i kružnog gospodarstva. (7)Vijeće je u zaključcima iz prosinca 2020. istaknulo da bi u okviru revizije Direktive 94/62/EZ trebalo ažurirati i uspostaviti konkretnije, djelotvornije i lakše provedive odredbe za održivu ambalažu na unutarnjem tržištu i smanjenje složenosti ambalaže kako bi se poticala ekonomski izvediva rješenja, povećala mogućnost ponovne uporabe i recikliranja te kako bi se što više smanjila količina zabrinjavajućih tvari u ambalažnim materijalima, posebice kad je riječ o materijalima za pakiranje hrane, kao i za utvrđivanje lako razumljivog označivanja ambalaže kako bi se potrošače informiralo o mogućnosti njezina recikliranja i o tome gdje se ambalažni otpad treba odložiti kako bi se olakšalo razvrstavanje i recikliranje. (8)U Rezoluciji Europskog parlamenta od 10. veljače 2021. o novom akcijskom planu za kružno gospodarstvo ponovno je istaknut cilj da sva ambalaža postane ponovno uporabljiva ili da ju se može reciklirati na gospodarski održiv način do 2030. te se pozvalo Komisiju da predstavi zakonodavni prijedlog, uključujući mjere i ciljeve smanjenja otpada te ambiciozne osnovne zahtjeve iz Direktive o ambalaži i ambalažnom otpadu, kako bi se smanjila prekomjerna ambalaža, među ostalim u e-trgovini, poboljšala mogućnost recikliranja, što više smanjila složenost ambalaže, povećao udio recikliranog sadržaja, postupno prestale upotrebljavati opasne i štetne tvari te promicala ponovna uporaba. (9)Ovom Uredbom dopunjuje se Uredba [o ekološkom dizajnu za održive proizvode], u kojoj se ambalaža ne navodi kao posebna kategorija proizvoda. Međutim, trebalo bi podsjetiti da se u delegiranim aktima donesenima na temelju Uredbe [o ekološkom dizajnu za održive proizvode] mogu utvrditi dodatni ili detaljniji zahtjevi za pakiranje određenih proizvoda, osobito kad je riječ o što većem smanjenju ambalaže kad se zbog dizajna ili novog dizajna proizvoda može upotrijebiti ambalaža s manjim učinkom na okoliš. (10)Ova bi se Uredba trebala primjenjivati na svu ambalažu koja se stavlja na tržište Unije i na sav ambalažni otpad, neovisno o vrsti ambalaže i upotrijebljenom materijalu. Radi pravne jasnoće definiciju ambalaže iz prethodne Direktive 94/62/EZ trebalo bi restrukturirati bez promjene sadržaja. Prodajnu ambalažu, skupnu ambalažu i transportnu ambalažu trebalo bi definirati odvojeno kako bi se izbjeglo udvostručavanje terminologije. Prema tome, prodajna ambalaža odgovara primarnoj ambalaži, skupna ambalaža odgovara sekundarnoj ambalaži, a transportna ambalaža odgovara tercijarnoj ambalaži. (11)Predmet koji je sastavni dio proizvoda i nužan za držanje, podržavanje ili čuvanje tog proizvoda tijekom njegova životnog vijeka i ako je namjena da se svi elementi zajedno koriste, troše ili zbrinjavaju ne bi trebalo smatrati ambalažom jer je funkcija tog predmeta neodvojivo povezana s činjenicom da je on dio proizvoda. Međutim, s obzirom na ponašanje potrošača u pogledu zbrinjavanja filtar vrećica za čaj i kavu te pojedinačnih jedinica za automate za kavu ili čaj, koje se u praksi zbrinjavaju zajedno s ostacima proizvoda, što dovodi do kontaminacije tokova kompostiranja i recikliranja, te bi konkretne predmete trebalo smatrati ambalažom. To je u skladu s ciljem povećanja odvojenog skupljanja biootpada, kako je propisano člankom 22. Direktive 2008/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća. Nadalje, kako bi financijske i operativne obveze koje se odnose na kraj životnog vijeka bile dosljedne, ambalažom bi trebalo smatrati i sve pojedinačne jedinice za automate za kavu ili čaj koje su nužne za držanje kave ili čaja. (12)U skladu s hijerarhijom otpada utvrđenom u članku 4. stavku 2. Direktive 2008/98/EZ i na temelju razmatranja životnog ciklusa radi postizanja najboljeg ukupnog učinka na okoliš, cilj je mjera predviđenih ovom Uredbom smanjiti količinu ambalaže koja se stavlja na tržište u smislu njezina obujma i mase, spriječiti stvaranje ambalažnog otpada, osobito najvećim mogućim smanjenjem ambalaže, izbjeći upotrebu ambalaže kad ona nije potrebna i povećati ponovnu uporabu ambalaže. Osim toga, mjerama se želi povećati upotreba recikliranog sadržaja u ambalaži, osobito u plastičnoj ambalaži u kojoj se koristi vrlo malo recikliranog sadržaja, kao i stopa recikliranja za svu ambalažu i kvaliteta nastalih sekundarnih sirovina te ujedno smanjiti druge oblike oporabe i konačnog zbrinjavanja. (13)Ambalažu bi trebalo dizajnirati, proizvoditi i komercijalizirati na način koji omogućava njezinu ponovnu uporabu ili visokokvalitetno recikliranje i što više smanjuje učinak na okoliš tijekom cijelog njezina životnog ciklusa i životnog ciklusa proizvoda za koje je dizajnirana. (14)U skladu s ciljevima akcijskog plana za kružno gospodarstvo i strategije održivosti u području kemikalija te kako bi se dobro upravljalo kemikalijama tijekom njihova cijelog životnog ciklusa i prešlo na netoksično i kružno gospodarstvo, a s obzirom na važnost ambalaže u svakodnevnom životu, ovom je Uredbom potrebno obuhvatiti pitanja učinka na zdravlje ljudi i okoliš te na uspješnost u pogledu održivosti u širem smislu, uključujući kružnost, kao rezultat učinka zabrinjavajućih tvari na cijeli životni ciklus ambalaže, od proizvodnje do upotrebe i kraja životnog vijeka, uključujući gospodarenje otpadom. (15)Uzimajući u obzir znanstveni i tehnološki napredak, ambalažu bi trebalo dizajnirati i proizvoditi tako da se u njezinu sastavu ograniči prisutnost određenih teških metala i drugih zabrinjavajućih tvari. Kao što je navedeno u strategiji održivosti u području kemikalija, zabrinjavajuće tvari treba sve manje upotrebljavati i što češće im nalaziti zamjenu, a najopasnije tvari postupno ukidati ako nisu nužne, posebno u proizvodima široke potrošnje. Prema tome bi zabrinjavajuće tvari kao sastavne dijelove ambalažnog materijala ili bilo koje komponente ambalaže trebalo što više smanjiti kako ambalaža i reciklirani materijali iz ambalaže tijekom svojeg životnog ciklusa ne bi štetno utjecali na zdravlje ljudi ni okoliš. (16)U skladu s akcijskim planom za postizanje nulte stope onečišćenja, politike Unije trebale bi se temeljiti na načelu preventivnog djelovanja na samom izvoru. Komisija u strategiji održivosti u području kemikalija naglašava da bi Uredbu (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća i Uredbu (EZ) br. 1272/2008 Europskog parlamenta i Vijeća trebalo ojačati jer su one temelj za regulaciju kemikalija u Uniji te ih dopuniti dosljednim pristupima za procjenu kemikalija i upravljanje njima u postojećem sektorskom zakonodavstvu. Stoga se radi zaštite zdravlja ljudi i okoliša tvari u ambalaži i komponentama ambalaže ograničavaju na izvoru i prvenstveno uređuju na temelju Uredbe (EZ) br. 1907/2006 u skladu s pravilima i postupcima utvrđenima u njezinoj glavi VIII., i to u svim fazama životnog ciklusa tvari, uključujući fazu otpada. Zato bi trebalo podsjetiti da se odredbe te uredbe primjenjuju za donošenje ili izmjenu ograničenja tvari koje su proizvedene za upotrebu ili se upotrebljavaju u proizvodnji ambalaže ili komponenti ambalaže, kao i ograničenja stavljanja na tržište tvari prisutnih u ambalaži ili ambalažnim komponentama. Kad je riječ o ambalaži obuhvaćenoj područjem primjene Uredbe (EZ) br. 1935/2004 Europskog parlamenta i Vijeća, trebalo bi podsjetiti da se ta uredba primjenjuje kako bi se osigurala visoka razina zaštite potrošača pakirane hrane. (17)Uz ograničenja iz Priloga XVII. Uredbi (EZ) br. 1907/2006 i uz, u mjeri u kojoj su primjenjive na ambalažu u dodiru s hranom, odredbe iz Uredbe (EZ) br. 1935/2004, radi dosljednosti je primjereno zadržati postojeća ograničenja za olovo, kadmij, živu i šesterovalentni krom koji su prisutni u ambalaži ili komponentama ambalaže. (18)Izuzeća od razina koncentracije olova, kadmija, žive i šesterovalentnog kroma koji su prisutni u ambalaži ili komponentama ambalaže utvrđena su u Odluci Komisije 2001/171/EZ i Odluci Komisije 2009/292/EZ , koje su donesene na temelju Direktive 94/62/EZ te bi ih trebalo zadržati i u ovoj Uredbi. Međutim, kako bi ih se izmijenilo ili stavilo izvan snage i kako bi se prema potrebi odredila daljnja izuzeća od razina koncentracije olova, kadmija, žive i šesterovalentnog kroma koji su prisutni u ambalaži ili komponentama ambalaže, ili kako bi se u ovoj Uredbi izmijenila granična vrijednost koncentracije tih metala radi prilagodbe tehničkom i znanstvenom napretku, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. (19)Budući da se ograničenja tvari na temelju razloga kemijske sigurnosti ili razloga povezanih sa sigurnošću hrane uređuju drugim zakonodavstvom Unije, ne bi ih trebalo omogućavati ovom Uredbom, osim kad je riječ o ograničenjima olova, kadmija, žive i šesterovalentnog kroma koja su već utvrđena na temelju Direktive 94/62/EZ te bi ih i dalje trebalo uređivati na temelju ove Uredbe. Međutim, trebalo bi se, ponajprije zbog razloga koji se ne odnose na kemijsku sigurnost ni sigurnost hrane, omogućiti ograničavanje tvari prisutnih u ambalaži i komponentama ambalaže ili tvari koje se upotrebljavaju u postupku njihove proizvodnje koje negativno utječu na održivost ambalaže, osobito u smislu njezine kružnosti, mogućnosti ponovne uporabe i recikliranja. (20)Dizajniranje ambalaže s ciljem njezina recikliranja nakon što postane ambalažni otpad jedna je od najučinkovitijih mjera za poboljšanje kružnosti ambalaže te povećanje stopa recikliranja i upotrebe recikliranog sadržaja u ambalaži. Kriteriji za dizajn za recikliranje utvrđeni su za niz oblika ambalaže u okviru dobrovoljnih sektorskih programa ili su ih neke države članice utvrdile radi modulacije naknada za proširenu odgovornost proizvođača. Kako bi se spriječio nastanak prepreka na unutarnjem tržištu, a industriji omogućili jednaki uvjeti tržišnog natjecanja te kako bi se promicala održivost ambalaže, potrebno je utvrditi obvezne zahtjeve u pogledu mogućnosti recikliranja ambalaže, i to usklađivanjem kriterija i metodologije za ocjenjivanje mogućnosti recikliranja ambalaže na temelju metodologije dizajna za recikliranje na razini Unije. Kako bi se ostvario cilj iz akcijskog plana za kružno gospodarstvo da se do 2030. sva ambalaža može reciklirati ili ponovno upotrijebiti na gospodarski održiv način, trebalo bi utvrditi razrede učinkovitosti recikliranja ambalaže na temelju kriterija za dizajn za recikliranje koji se odnose na kategorije ambalaže kako su navedene u Prilogu II. Međutim, ambalaža bi trebala biti u skladu s tim kriterijima tek od 1. siječnja 2030. kako bi gospodarski subjekti imali dovoljno vremena za prilagodbu. (21)Budući da dizajn za recikliranje sam po sebi ne znači da će se ambalaža zaista reciklirati, potrebno je utvrditi jedinstvenu metodologiju i kriterije za ocjenjivanje mogućnosti recikliranja ambalaže u praksi na temelju najsuvremenijih postupaka odvojenog prikupljanja, razvrstavanja i recikliranja te infrastrukture koja je stvarno dostupna u Uniji. Povezano izvješćivanje država članica i, prema potrebi, gospodarskih subjekata trebalo bi pridonijeti utvrđivanju pragova za mogućnost recikliranja „u širim razmjerima” i na temelju toga ažurirati razrede učinkovitosti recikliranja s obzirom na određene ambalažne materijale i kategorije ambalaže. (22)Kako bi se utvrdila usklađena pravila za dizajn ambalaže u svrhu osiguravanja mogućnosti njezina recikliranja, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje delegiranih akata kako bi odredila detaljne kriterije za dizajn ambalaže za recikliranje prema ambalažnim materijalima i kategorijama ambalaže, kao i za ocjenjivanje mogućnosti recikliranja ambalaže u širim razmjerima, među ostalim za kategorije ambalaže koje nisu navedene u ovoj Uredbi. Kako bi gospodarski subjekti i države članice imali dovoljno vremena za prikupljanje i dostavljanje podataka potrebnih za utvrđivanje metodologije recikliranja u širim razmjerima, izrađivači bi trebali osigurati da se od 2035. ambalaža reciklira u širim razmjerima. Time bi se trebala osigurati usklađenost ambalaže s kriterijima za dizajn za recikliranje, kao i njezino recikliranje u praksi na temelju najsuvremenijih postupaka za odvojeno prikupljanje, razvrstavanje i recikliranje. (23)U svrhu poticanja inovacija u području ambalaže, primjereno je omogućiti dodatno razdoblje od pet godina da se ambalažu koja ima inovativne značajke koje znatno poboljšavaju osnovnu funkciju ambalaže i koja ima očigledne koristi za okoliš uskladi sa zahtjevima u pogledu mogućnosti recikliranja. Inovativne značajke trebalo bi objasniti u tehničkoj dokumentaciji priloženoj ambalaži. (24)Kako bi se zaštitili zdravlje i sigurnost ljudi i životinja, zbog prirode pakiranih proizvoda i povezanih zahtjeva primjereno je da se zahtjevi u pogledu mogućnosti recikliranja ne primjenjuju na unutarnje pakiranje kako je definirano u članku 1. Direktive 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća i članku 4. stavku 25. Uredbe (EU) 2019/6 Europskog parlamenta i Vijeća koje je u izravnom dodiru s medicinskim proizvodom, kao ni na kontaktno osjetljivu plastičnu ambalažu medicinskih proizvoda obuhvaćenih Uredbom (EU) 2017/745 Europskog parlamenta i Vijeća i in vitro dijagnostičkih medicinskih proizvoda obuhvaćenih Uredbom (EU) 2017/746 Europskog parlamenta i Vijeća . Ta bi se izuzeća trebala primjenjivati do 1. siječnja 2035.

(25)Neke države članice poduzimaju mjere za povećanje mogućnosti recikliranja ambalaže kroz modulaciju naknada za proširenu odgovornost proizvođača. Takve inicijative koje se poduzimaju na nacionalnoj razini mogu stvoriti regulatornu nesigurnost za gospodarske subjekte, osobito ako ambalažu isporučuju u nekoliko država članica. S druge strane, modulacija naknada za proširenu odgovornost proizvođača djelotvoran je ekonomski instrument za poticanje održivijeg dizajna ambalaže koji dovodi do bolje mogućnosti recikliranja ambalaže i istodobno poboljšava funkcioniranje unutarnjeg tržišta. Stoga je nužno uskladiti kriterije za modulaciju naknada za proširenu odgovornost proizvođača na temelju razreda učinkovitosti recikliranja koji se dobiva ocjenjivanjem mogućnosti recikliranja, a da se pritom ne utvrde stvarni iznosi takvih naknada. Budući da bi ti kriteriji trebali biti povezani s kriterijima za mogućnost recikliranja ambalaže, primjereno je ovlastiti Komisiju da takve usklađene kriterije utvrdi zajedno s detaljnim kriterijima za dizajn za recikliranje prema kategorijama ambalaže. (26)Kako bi se osigurala njezina kružnost, ambalaža bi se trebala dizajnirati i proizvoditi tako da se omogući da se veći dio primarnih sirovina zamijeni recikliranim materijalima. Povećana upotreba recikliranih materijala pridonosi razvoju kružnog gospodarstva s funkcionalnim tržištima recikliranih materijala, smanjuje troškove, ovisnosti i negativne učinke na okoliš povezane s upotrebom primarnih sirovina te omogućuje resursno učinkovitiju upotrebu materijala. Kad je riječ o ambalažnim materijalima, plastična ambalaža sadržava najmanje recikliranih materijala. Kako bi se ta pitanja riješila na najprimjereniji način, korištenje reciklirane plastike treba povećati utvrđivanjem obveznih ciljeva za reciklirani sadržaj u plastičnoj ambalaži na različitim razinama ovisno o kontaktnoj osjetljivosti pojedine plastične ambalaže, pri čemu ti ciljevi moraju postati obvezujući do 2030. Kako bi se dodatno osigurala kružnost ambalaže, veći bi se ciljevi trebali primjenjivati od 2040. (27)Valja pojasniti da se papirnati materijal dobiven postupkom razvlaknjivanja drva ne smatra obuhvaćenim definicijom plastike iz članka 3. točke 43. (28)Kako bi se osigurala visoka razina zaštite zdravlja ljudi i životinja u skladu sa zahtjevima iz zakonodavstva Unije i izbjegao rizik za sigurnost opskrbe lijekovima i sigurnost medicinskih proizvoda, prikladno je predvidjeti izuzeće od obveze minimalnog udjela recikliranog sadržaja u plastičnoj ambalaži za unutarnje pakiranje kako je definirano u članku 1. točki 23. Direktive 2001/83/EZ i članku 4. točki 25. Uredbe (EU) 2019/6, kao i za kontaktno osjetljivu plastičnu ambalažu medicinskih proizvoda obuhvaćenih Uredbom (EU) 2017/745 te kontaktno osjetljivu ambalažu in vitro dijagnostičkih medicinskih proizvoda obuhvaćenih Uredbom (EU) 2017/746. To bi se izuzeće trebalo primjenjivati i na vanjsko pakiranje lijekova i veterinarsko-medicinskih proizvoda kako je definirano u članku 1. točki 24. Direktive 2001/83/EZ i članku 4. točki 26. Uredbe (EU) 2019/6 u slučajevima u kojima mora ispuniti posebne zahtjeve kako bi se očuvala kvaliteta medicinskog proizvoda. (29)Kako bi se spriječio nastanak prepreka na unutarnjem tržištu, a obveze provodile učinkovito, gospodarski subjekti trebali bi osigurati da plastični dio svake jedinice ambalaže jedinice sadržava određeni minimalni postotak recikliranog sadržaja oporabljenog iz plastičnog otpada nakon potrošnje. (30)Gospodarske subjekte trebalo bi poticati da povećaju reciklirani sadržaj u plastičnom dijelu ambalaže. To se najprikladnije može postići uvođenjem modulacije naknada za proširenu odgovornost proizvođača na temelju postotka recikliranog sadržaja u ambalaži. Modulacija naknade trebala bi se temeljiti na zajedničkim pravilima za izračun i provjeru recikliranog sadržaja u takvoj ambalaži. (31)Radi osiguranja jedinstvenih uvjeta za provedbu pravila za izračun i provjeru, po jedinici plastičnog otpada nakon potrošnje u ambalaži, prisutnog udjela recikliranog sadržaja oporabljenog iz plastičnog otpada nakon potrošnje te pravila za utvrđivanje formata tehničke dokumentacije, Komisija bi trebala biti ovlaštena za donošenje provedbenih odredbi, u skladu s člankom 5. Uredbe (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća . (32)Kad je riječ o plastičnoj ambalaži, osim ako je proizvedena od polietilen-tereftalata (PET), zahtijevat će se da se dovoljno prije datuma primjene povezanih zahtjeva u pogledu recikliranog sadržaja ponovno ocijeni dostupnost odgovarajućih tehnologija za recikliranje takve plastične ambalaže, među ostalim s obzirom na postojeća odobrenja na temelju relevantnih pravila Unije, kao i da se takva tehnologija instalira u praksi. Na temelju te ocjene možda će biti potrebno predvidjeti odstupanja od zahtjeva u pogledu recikliranog sadržaja u određenoj predmetnoj kontaktno osjetljivoj plastičnoj ambalaži ili revidirati takva odstupanja. Komisiji bi u tu svrhu trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora. (33)Kako bi se uzeli u obzir rizici povezani s mogućom nedostatnom opskrbom određenim plastičnim otpadom za recikliranje koji bi mogli dovesti do previsokih cijena ili negativnih učinaka na zdravlje, sigurnost i okoliš, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora kad je riječ o privremenoj izmjeni ciljeva za obvezni reciklirani udio u plastičnoj ambalaži. Komisija bi u evaluaciji obrazloženja takvog delegiranog akta trebala ocijeniti dobro argumentirane zahtjeve fizičkih i pravnih osoba. (34)Kad je riječ o materijalima osim plastike, kao što su staklo i aluminij, prisutan je jasan trend zamjene primarnih sirovina recikliranim materijalima te se očekuje da će se taj trend nastaviti zbog promjena u pravnom i gospodarskom okruženju te očekivanjima potrošača. Komisija bi unatoč tomu trebala pažljivo nadzirati upotrebu recikliranog sadržaja u ambalažnim materijalima osim plastike te bi trebala ocijeniti primjerenost prijedloga za određivanje daljnjih mjera, uključujući postavljanje ciljeva, kojima se nastoji povećati upotreba recikliranog sadržaja u ambalaži koja nije plastična. (35)Tokovi biootpada često su kontaminirani konvencionalnom plastikom, dok su tokovi recikliranja materijala često kontaminirani plastikom koja se može kompostirati. Ta unakrsna kontaminacija dovodi do gubitka resursa i smanjenja kvalitete sekundarnih sirovina te bi je trebalo spriječiti na izvoru. Budući da ispravan način zbrinjavanja plastične ambalaže koja se može kompostirati sve više zbunjuje potrošače, opravdano je i potrebno utvrditi jasna zajednička pravila o upotrebi plastične ambalaže koja se može kompostirati, propisujući je samo kad ima očite koristi za okoliš ili zdravlje ljudi. To je osobito slučaj kad upotreba ambalaže koja se može kompostirati pridonosi prikupljanju ili zbrinjavanju biootpada. (36)Kad je riječ o ograničenim primjenama ambalaže proizvedene od biorazgradivih plastičnih polimera, postoji jasna korist za okoliš ako se upotrebljava ambalaža koja se može kompostirati koja ulazi u kompostane, uključujući postrojenja za anaerobnu razgradnju, u kontroliranim uvjetima. Nadalje, kad su u državi članici dostupni odgovarajući programi prikupljanja otpada i infrastrukture za obradu otpada, trebalo bi ograničiti fleksibilnost pri odlučivanju hoće li se na njezinu državnom području uvesti obveza da se u laganim plastičnim vrećicama za nošenje koristi plastika koja se može kompostirati. Kako potrošači ne bi bili zbunjeni u pogledu ispravnog načina zbrinjavanja i s obzirom na ekološku korist kružnosti ugljika, sva ostala plastična ambalaža trebala bi se koristiti za recikliranje materijala, a njezin dizajn ne bi trebao utjecati na mogućnost recikliranja drugih tokova otpada. (37)Kad je to opravdano i primjereno zbog tehnoloških i regulatornih promjena koje utječu na zbrinjavanje plastike koja se može kompostirati te pod određenim uvjetima kojima se osigurava da upotreba takvih materijala bude korisna za okoliš i zdravlje ljudi, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora kako bi izmijenila ili proširila popis ambalaže koja se može kompostirati. (38)Kako bi se olakšalo ocjenjivanje sukladnosti sa zahtjevima za ambalažu koja se može kompostirati, potrebno je uvesti pretpostavku sukladnosti ambalaže koja se može kompostirati i koja je u skladu s usklađenim normama donesenima na temelju Uredbe (EU) br. 1025/2012 Europskog parlamenta i Vijeća u svrhu određivanja detaljnih tehničkih specifikacija tih zahtjeva te, u skladu s najnovijim znanstvenim i tehnološkim napretkom, uzeti u obzir parametre, uključujući trajanje kompostiranja i dopuštene razine kontaminacije, koji odražavaju stvarne uvjete u postrojenjima za obradu biootpada, uključujući postupke anaerobne razgradnje. (39)Trebalo bi podsjetiti da sva ambalaža koja se može kompostirati i koja je materijal u dodiru s hranom mora ispunjavati zahtjeve utvrđene u Uredbi (EZ) br. 1935/2004. (40)Ambalažu bi trebalo dizajnirati tako da joj masa i obujam budu što manji, a da se pritom očuvaju njezine funkcije ambalaže. Izrađivač ambalaže trebao bi ocijeniti ambalažu u odnosu na kriterije učinkovitosti, kako je navedeno u Prilogu IV. ovoj Uredbi. S obzirom na cilj ove Uredbe da se smanji količina ambalaže i ambalažnog otpada i poboljša kružnost ambalaže na cijelom unutarnjem tržištu, primjereno je dodatno pojasniti i postrožiti postojeće kriterije. Stoga bi trebalo izmijeniti popis kriterija učinkovitosti ambalaže, kako su navedeni u postojećoj usklađenoj normi EN 13428:2000 . Iako su stavljanje na tržište i prihvaćenost kod potrošača i dalje relevantni za dizajn ambalaže, oni ne bi trebali biti uključeni u kriterije učinkovitosti koji sami po sebi opravdavaju dodatnu masu i obujam ambalaže. Međutim, to ne bi smjelo utjecati na specifikacije zanatskih i industrijskih proizvoda ni prehrambenih i poljoprivrednih proizvoda koji su na temelju EU-ova sustava zaštićenih oznaka zemljopisnog podrijetla registrirani i zaštićeni Unijina cilja da zaštiti kulturnu baštinu i tradicionalna znanja i umijeća. S druge strane, mogućnost recikliranja, upotreba recikliranog sadržaja i ponovna uporaba mogu opravdati dodatnu masu ili obujam ambalaže te bi ih trebalo uključiti u kriterije učinkovitosti. Ambalaža s dvostrukom stijenkom, lažnim dnom i drugim značajkama čiji je jedini cilj povećati percipiranu veličinu proizvoda ne bi se smjela stavljati na tržište jer ne ispunjava zahtjev najvećeg mogućeg smanjenja ambalaže. Isto bi pravilo trebalo primjenjivati na suvišnu ambalažu koja nije nužna za osiguravanje funkcionalnosti ambalaže. (41)Kako bi se ispunili zahtjevi u pogledu maksimalnog smanjenja ambalaže, posebnu bi pozornost trebalo posvetiti ograničavanju praznog prostora i ograničavanju skupne i transportne ambalaže, uključujući ambalažu za e-trgovinu. (42)Kako bi se olakšalo ocjenjivanje sukladnosti sa zahtjevima u pogledu maksimalnog smanjenja ambalaže, potrebno je uvesti pretpostavku sukladnosti za ambalažu koja je sukladna usklađenim normama donesenima na temelju Uredbe (EU) br. 1025/2012 u svrhu određivanja detaljnih tehničkih specifikacija tih zahtjeva i odrediti mjerljive kriterije za dizajn, uključujući, prema potrebi, najveću dopuštenu težinu ili ograničenja praznog prostora u određenim oblicima ambalaže, kao i, automatski, standardiziran dizajn ambalaže koji je u skladu sa zahtjevom najvećeg mogućeg smanjenja ambalaže. (43)Kako bi se promicale kružnost i održiva upotreba ambalaže, trebalo bi davati poticaje za ponovno uporabljivu ambalažu i sustave za ponovnu uporabu. U tu je svrhu potrebno pojasniti pojam ponovno uporabljive ambalaže i osigurati da se ne odnosi samo na dizajn ambalaže, koji bi trebao omogućiti maksimalan broj putovanja ili ciklusa te ispunjavanje zahtjeva sigurnosti, kvalitete i higijene prilikom pražnjenja, istovara, ponovnog punjenja ili pretovara, nego i na uspostavu sustava za ponovnu uporabu uz poštovanje minimalnih zahtjeva kako su utvrđeni u ovoj Uredbi. Kako bi se olakšalo ocjenjivanje sukladnosti sa zahtjevima za ponovno uporabljivu ambalažu, potrebno je predvidjeti pretpostavku sukladnosti za ambalažu koja je sukladna usklađenim normama donesenima na temelju Uredbe (EU) br. 1025/2012 u svrhu određivanja detaljnih tehničkih specifikacija tih zahtjeva te odrediti kriterije za ponovno uporabljivu ambalažu i njezine oblike, uključujući minimalni broj putovanja ili ciklusa, standardizirani dizajn i zahtjeve za sustave za ponovnu uporabu, uključujući higijenske zahtjeve. (44)Potrošače je potrebno informirati te im omogućiti odgovarajuće zbrinjavanje ambalažnog otpada, među ostalim laganih i vrlo laganih plastičnih vrećica za nošenje koje se mogu kompostirati. To se najbolje može postići uspostavom sustava usklađenog označivanja za razvrstavanje otpada na temelju sastava ambalažnog materijala i njegovim usklađivanjem s odgovarajućim oznakama na spremnicima za otpad.

(45)Kako bi se potrošačima olakšalo razvrstavanje i zbrinjavanje ambalažnog otpada, trebalo bi uvesti sustav usklađenih simbola koji bi se stavljali i na ambalažu i na spremnike za otpad, što bi potrošačima omogućilo da povežu iste simbole kod zbrinjavanja opada. Simboli bi trebali omogućiti odgovarajuće gospodarenje otpadom i potrošače informirati o svojstvima u pogledu kompostiranja takve ambalaže, posebno kako bi se izbjegla zabluda kod potrošača da ambalaža koja se može kompostirati nije kao takva prikladna za kompostiranje u kućanstvu. Na temelju tog bi se pristupa trebalo poboljšati odvojeno prikupljanje ambalažnog otpada, što bi dovelo do njegova kvalitetnijeg recikliranja, i postići određena razina usklađenosti sustava prikupljanja ambalažnog otpada na unutarnjem tržištu. Potrebno je i uskladiti simbole povezane s obveznim sustavima povratne naknade. Upotreba tih simbola ne bi smjela biti obvezna za transportnu ambalažu, osim ambalaže za e-trgovinu, jer se ona ne prikuplja u okviru sustava prikupljanja komunalnog otpada. (46)Označivanje recikliranog sadržaja u ambalaži ne bi smjelo biti obvezno jer te informacije nisu ključne za pravilnu obradu ambalaže na kraju njezina životnog vijeka. Međutim, izrađivači će morati postići ciljeve u pogledu recikliranog sadržaja iz ove Uredbe te će tu informaciju možda htjeti navesti na ambalaži kako bi informirali potrošače. Kako bi se te informacije u cijeloj Uniji priopćavale na usklađen način, trebalo bi uskladiti oznaku za reciklirani sadržaj. (47)Kako bi se krajnje korisnike informiralo o ponovnoj uporabljivosti, dostupnosti sustava za ponovnu uporabu i lokacijama sabirnih mjesta za ponovno uporabljivu ambalažu, takva bi ambalaža trebala imati QR kod ili drugi nosač podataka koji sadržava takve informacije. QR kod trebao bi ujedno olakšati praćenje i izračun putovanja i ciklusa. Osim toga, ponovno uporabljivu prodajnu ambalažu trebalo bi jasno označiti na prodajnom mjestu. (48)Na ambalažu ne bi trebalo stavljati više oznaka. Kako bi se to izbjeglo, ako prema drugim propisima Unije informacije na pakiranom proizvodu moraju biti dostupne u digitalnom obliku preko nosača podataka, informacije propisane za ambalažu iz ove Uredbe i informacije propisane za pakirani proizvod trebale bi biti dostupne preko istog nosača podataka. Taj bi nosač podataka trebao biti u skladu sa zahtjevima iz ove Uredbe ili drugim primjenjivim zakonodavstvom Unije. Konkretno, ako je pakirani proizvod obuhvaćen Uredbom [o ekološkom dizajnu za održive proizvode] ili drugim zakonodavstvom Unije kojim se zahtijeva digitalna putovnica za proizvode, u toj bi putovnici trebalo navoditi i relevantne informacije u skladu s ovom Uredbom. (49)Kako bi se poduprla provedba ciljeva ove Uredbe, potrošače bi trebalo zaštititi od obmanjujućih i zbunjujućih informacija o značajkama ambalaže i njezinoj primjerenoj obradi na kraju životnog vijeka, za koju se na temelju ove Uredbe utvrđuju usklađene oznake. Ambalažu obuhvaćenu programom proširene odgovornosti proizvođača trebalo bi moći prepoznati na temelju akreditacijskog simbola na cijelom području na kojem se taj sustav primjenjuje. Taj bi simbol potrošače i korisnike trebao jasno i nedvosmisleno informirati o mogućnosti recikliranja ambalaže. U tu bi se svrhu moglo smatrati da bi simbol zelene točke, koji se u nekim državama članicama upotrebljava kako bi se naznačilo da je proizvođač dao financijski doprinos nacionalnom sustavu oporabe ambalaže , potrošače pogrešno mogao navesti na zaključak da se ambalaža s takvim simbolom uvijek može reciklirati. (50)Kako bi se osigurala ujednačenost uvjeta za provedbu zahtjeva u pogledu označivanja, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje provedbenih akata u skladu s člankom 291. Ugovora kako bi dodatno poboljšala razvrstavanje otpada, utvrdila uvjete za identifikaciju sastava materijala ambalaže s pomoću tehnologije digitalnog označivanja i propisala detaljne usklađene specifikacije za zahtjeve u pogledu označivanja ambalaže i spremnika za otpad na temelju ove Uredbe. Komisija bi pri izradi tih specifikacija trebala uzeti u obzir znanstvene i druge dostupne tehničke informacije, uključujući mjerodavne međunarodne norme. S obzirom na novi sustav, Odluku Komisije 97/129/EZ trebalo bi staviti izvan snage 42 mjeseca nakon datuma stupanja na snagu ove Uredbe, a njezin bi sadržaj trebalo uvrstiti u taj provedbeni akt. (51)Gospodarski subjekti trebali bi osiguravati sukladnost ambalaže sa zahtjevima iz ove Uredbe. U tu bi svrhu trebali poduzimati odgovarajuće mjere u odnosu na svoje uloge u lancu opskrbe kako bi se osiguralo slobodno kretanje ambalaže na unutarnjem tržištu i poboljšala njezina održivost. (52)Budući da su izrađivači vrlo dobro upoznati s postupkom dizajniranja i proizvodnje, oni su u najboljem položaju za ocjenjivanje sukladnosti predviđeno ovom Uredbom. Stoga bi takvo ocjenjivanje sukladnosti trebalo ostati isključiva obveza izrađivača. (53)Trebalo bi osigurati da dobavljači ambalaže ili ambalažnog materijala izrađivaču dostavljaju sve informacije i dokumentaciju koje su mu potrebne da dokaže sukladnost ambalaže i ambalažnih materijala. Te bi informacije i dokumentaciju trebalo dostavljati u papirnatom ili elektroničkom obliku. (54)Kako bi se zaštitilo funkcioniranje unutarnjeg tržišta, ambalaža iz trećih zemalja koja ulazi na tržište Unije mora biti u skladu s ovom Uredbom, neovisno o tome je li uvezena kao zasebna ambalaža ili kao dio pakiranog proizvoda. Konkretno, izrađivači su za tu ambalažu dužni provesti odgovarajuće postupke ocjenjivanja sukladnosti. Uvoznici bi stoga trebali osigurati da ambalaža koju stavljaju na tržište bude u skladu s tim zahtjevima i da dokumentacija koju sastave izrađivači bude dostupna nadležnim nacionalnim tijelima radi inspekcije. (55)Svaki bi uvoznik pri stavljanju ambalaže na tržište trebao na njoj navesti svoje ime, registrirano trgovačko ime ili registrirani žig, poštansku adresu i, ako postoji, elektronički način komunikacije putem kojeg ga se može kontaktirati. Trebalo bi utvrditi odstupanja od tog zahtjeva za slučajeve u kojima na ambalaži nije moguće navesti te podatke. (56)Budući da ambalažu stavlja na raspolaganje na tržištu nakon što je na tržište stavi izrađivač ili uvoznik, distributer bi trebao djelovati s dužnom pažnjom u odnosu na primjenjive zahtjeve ove Uredbe. Distributer bi se trebao pobrinuti i da pri rukovanju ambalažom ne ugrožava njezinu sukladnost s tim zahtjevima. (57)Budući da su blizu tržišta i imaju važnu ulogu u osiguravanju sukladnosti ambalaže, distributeri i uvoznici trebali bi biti uključeni u zadaće nadzora tržišta koje provode nadležna nacionalna tijela te bi trebali biti spremni aktivno sudjelovati i navedenim tijelima dostaviti sve potrebne informacije o predmetnom proizvodu. (58)Svaki uvoznik ili distributer koji na tržište stavlja ambalažu pod svojim imenom ili žigom ili izmijeni takav proizvod na način da bi to moglo utjecati na usklađenost s ovom Uredbom trebao bi se smatrati izrađivačem i preuzeti obveze izrađivača. (59)Osiguranje sljedivosti ambalaže u cijelom lancu opskrbe tijelima za nadzor tržišta olakšava praćenje gospodarskih subjekata koji su nesukladnu ambalažu stavili na tržište ili stavili na raspolaganje na tržištu. Od gospodarskih subjekata trebalo bi se stoga tražiti da tijekom određenog razdoblja čuvaju podatke o svojim transakcijama. (60)Problem prekomjernog stvaranja ambalažnog otpada ne može se u potpunosti riješiti utvrđivanjem obveza koje se odnose na dizajn ambalaže. Za određene bi vrste ambalaže gospodarskim subjektima trebalo propisati obveze smanjenja praznog prostora pri upotrebi takve ambalaže. U slučaju skupne i transportne ambalaže te ambalaže za e-trgovinu koja se koristi za isporuku proizvoda krajnjim distributerima ili krajnjem korisniku, udio praznog prostora ne bi smio premašiti 40 %. Prema hijerarhiji otpada trebala bi postojati mogućnost da se od te obveze izuzmu gospodarski subjekti koji prodajnu ambalažu koriste kao ambalažu za e-trgovinu. (61)Kako bi se osigurala visoka razina zaštite okoliša na unutarnjem tržištu i visoka razina sigurnosti i higijene hrane te kako bi se olakšalo postizanje ciljeva u pogledu sprečavanja nastanka ambalažnog otpada, na tržište ne bi trebalo biti dopušteno stavljati nepotrebnu ambalažu ili ambalažu koja se može izbjeći. Popis takvih oblika ambalaže naveden je u Prilogu V. ovoj Uredbi. Da bi se taj popis mogao prilagođavati tehničkom i znanstvenom napretku, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora kako bi mogla mijenjati taj popis. (62)Radi promicanja cilja kružnosti i održive upotrebe ambalaže potrebno je ograničiti rizik da se ambalaža koja se stavlja na tržište kao ponovno uporabljiva u praksi ponovno ne upotrijebi i osigurati da potrošači vraćaju ponovno uporabljivu ambalažu. To se najbolje može postići tako da se za gospodarske subjekte koji koriste ponovno uporabljivu ambalažu uvede obveza uspostave sustava za ponovnu uporabu, čime bi se omogućilo da takva ambalaža kruži, prolazi kroz ciklus i da se više puta upotrebljava. Kako bi se ostvarile najveće moguće koristi takvih sustava, trebalo bi utvrditi minimalne zahtjeve za sustave otvorene i zatvorene petlje. Potvrda sukladnosti ponovno uporabljive ambalaže s postojećim sustavom za ponovnu uporabu također bi trebala biti dio tehničke dokumentacije takve ambalaže. (63)Ponovno uporabljiva ambalaža mora biti sigurna za korisnike. Stoga su gospodarski subjekti koji proizvode nude u ponovno uporabljivoj ambalaži dužni tu ambalažu, prije nego što je se ponovno upotrijebi, podvrgnuti postupku obnavljanja, za koji bi trebalo utvrditi zahtjeve. (64)Ponovno uporabljiva ambalaža postaje otpad u smislu članka 3. točke 1. Direktive 2008/98/EZ kad je njezin posjednik odbaci, namjerava odbaciti ili ju je dužan odbaciti. Ponovno uporabljiva ambalaža koja je u postupku obnavljanja obično se ne smatra otpadom.

(65)Kako bi se potaknulo sprečavanje nastanka otpada, trebalo bi uvesti novi koncept „ponovnog punjenja”. Ponovno punjenje trebalo bi se smatrati posebnom mjerom za sprečavanje nastanka otpada koja pridonosi i potrebna je za ispunjavanje ciljeva ponovne uporabe i ponovnog punjenja. Međutim, spremnici u vlasništvu korisnika koji imaju funkciju ambalaže u kontekstu ponovnog punjenja, kao što su ponovno uporabljive čaše, šalice, boce ili kutije, nisu ambalaža u smislu ove Uredbe. (66)Ako gospodarski subjekti nude mogućnost kupnje proizvoda kroz sustav ponovnog punjenja, trebali bi osigurati da njihove stanice za ponovno punjenje ispunjavaju određene zahtjeve u pogledu zaštite zdravlja i sigurnosti potrošača. Stoga bi gospodarski subjekti u tom kontekstu, kad potrošači koriste vlastite spremnike, trebali potrošače informirati o uvjetima za sigurno ponovno punjenje i uporabu tih spremnika. U svrhu poticanja ponovnog punjenja, gospodarski subjekti ne bi smjeli na stanicama za ponovno punjenje davati besplatnu ambalažu ni ambalažu koja nije obuhvaćena sustavom povratne naknade. (67)Radi smanjenja sve većeg udjela jednokratne ambalaže i sve većih količina nastalog ambalažnog otpada, potrebno je utvrditi kvantitativne ciljeve za ponovnu uporabu i ponovno punjenje ambalaže u sektorima za koje je procijenjeno da imaju najveći potencijal za smanjenje ambalažnog otpada: sektorima hrane i napitaka za ponijeti, velike bijele tehnike i transportne ambalaže. Ta se procjena temelji na čimbenicima kao što su postojeći sustavi za ponovnu uporabu, nužnost korištenja ambalaže i mogućnost ispunjavanja funkcionalnih zahtjeva držanja, urednosti, zdravlja, higijene i sigurnosti. U obzir su uzete i razlike među proizvodima i sustavima njihove proizvodnje i distribucije. Očekuje se da će se utvrđivanjem tih ciljeva poduprijeti inovacije i povećati udio rješenja za ponovnu uporabu i ponovno punjenje. Upotreba jednokratne ambalaže za hranu i napitke koji se nude i konzumiraju u prostorijama ugostiteljskog sektora ne bi smjela biti dopuštena. (68)Kako bi se povećala djelotvornost gospodarskih subjekata i zajamčilo jednako postupanje prema njima, trebalo bi im postaviti ciljeve u pogledu ponovne uporabe i ponovnog punjenja. Ciljeve za napitke trebalo bi postaviti i izrađivačima jer oni mogu kontrolirati koji se oblici ambalaže upotrebljavaju za proizvode koje oni nude. Te bi ciljeve trebalo izračunati kao postotak od prodaje robe u ponovno uporabljivoj ambalaži obuhvaćenoj sustavom za ponovnu uporabu ili sustavom ponovnog punjenja ili, u slučaju transportne ambalaže, kao postotak broja upotreba. Ciljevi bi trebali biti neutralni s obzirom na materijale. Kako bi uvjeti za provedbu ciljeva u pogledu ponovne uporabe i ponovnog punjenja bili ujednačeni, Komisiji bi u skladu s člankom 291. Ugovora trebalo delegirati ovlast za donošenje provedbenog akta o metodologiji njihova izračuna. (69)U nekim slučajevima nije potrebno upotrebljavati jednokratnu transportnu ambalažu jer postoji širok raspon ponovno uporabljivih alternativa koje dobro funkcioniraju. Kako bi se takve alternative djelotvorno upotrebljavale, primjereno je od gospodarskih subjekata tražiti da u prijevozu proizvoda među lokacijama istog gospodarskog subjekta ili između gospodarskog subjekta i povezanih ili partnerskih poduzeća upotrebljavaju samo ponovno uporabljivu transportnu ambalažu kad je riječ o oblicima ambalaže kao što su palete, sklopive plastične kutije, plastični sanduci, kruti i fleksibilni spremnici za robu u rasutom stanju ili bačve. Ta bi se obveza iz istih razloga trebala primjenjivati i na gospodarske subjekte koji prevoze proizvode unutar jedne države članice. (70)Postizanje ciljeva ponovne uporabe i ponovnog punjenja može predstavljati izazov za manje gospodarske subjekte. Stoga bi određene gospodarske subjekte trebalo izuzeti od obveze ispunjavanja ciljeva za ponovnu uporabu ambalaže ako na tržište stavljaju manje od određene količine ambalaže, ako odgovaraju definiciji mikropoduzeća na temelju Preporuke Komisije 2003/361 ili ako površina njihova prodajnog prostora, uključujući sav skladišni prostor i prostor za otpremu, ne prelazi određenu veličinu. Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora kako bi utvrdila ciljeve u pogledu ponovne uporabe i ponovnog punjenja za ostale proizvode, kako bi utvrdila daljnja izuzeća za druge gospodarske subjekte ili kako bi izuzela određene oblike ambalaže obuhvaćene ciljevima u pogledu ponovne uporabe ili ponovnog punjenja u slučaju ozbiljnih problema u vezi s higijenom i sigurnošću hrane ili ekoloških problema koji onemogućuju postizanje tih ciljeva. (71)Kako bi se omogućila provjera sukladnosti s ciljevima u pogledu ponovne uporabe i ponovnog punjenja, predmetni gospodarski subjekti moraju podnositi izvješća nadležnim tijelima. Gospodarski subjekti trebali bi relevantne podatke dostavljati za svaku kalendarsku godinu, počevši od 1. siječnja 2030. Države članice trebale bi te podatke učiniti javno dostupnima. (72)S obzirom na stalne visoke razine potrošnje plastičnih vrećica za nošenje, neučinkovitu upotrebu resursa i potencijal da će biti odbačene u okoliš, primjereno je zadržati odredbe čiji je cilj postići održivo smanjenje potrošnje plastičnih vrećica za nošenje, kao što je već utvrđeno Direktivom 94/62/EZ kako je izmijenjena Direktivom (EU) 2015/720 Europskog parlamenta i Vijeća . S obzirom na trenutačne različite pristupe i ograničene zahtjeve za izvješćivanje o plastičnim vrećicama za nošenje, teško je ocijeniti je li se mjerama za smanjenje potrošnje koje su poduzele države članice postigao cilj „održivog” smanjenja potrošnje takvih vrećica, odnosno je li se zbog njih povećala potrošnja drugih vrsta plastičnih vrećica za nošenje. Stoga je potrebno uskladiti definiciju održivog smanjenja potrošnje, utvrditi zajednički cilj i uvesti nove zahtjeve za izvješćivanje. (73)S obzirom na rezultate evaluacijske studije o plastičnim vrećicama za nošenje , potrebno je poduzeti daljnje mjere kako bi se smanjila potrošnja laganih plastičnih vrećica za nošenje i ocijenili mogući učinci zamjene vrlo laganim plastičnim vrećicama za nošenje i plastičnim vrećicama za nošenje debljima od 50 mikrona. (74)Mjere koje države članice poduzimaju kako bi na svojem državnom području postigle održivo smanjenje potrošnje laganih plastičnih vrećica za nošenje mogu obuhvaćati primjenu nacionalnih ciljeva smanjenja, zadržavanje ili uvođenje ekonomskih instrumenata te ograničenja stavljanja na tržište, pod uvjetom da su ta ograničenja proporcionalna i nediskriminirajuća. Takve mjere mogu se razlikovati ovisno o učinku laganih plastičnih vrećica za nošenje na okoliš kad se oporabljuju ili zbrinjavaju, njihovim svojstvima u pogledu kompostiranja, njihovoj trajnosti ili njihovoj specifičnoj namjeni. (75)Kako bi se osigurala djelotvorna i usklađena primjena zahtjeva održivosti utvrđenih ovom Uredbom, sukladnost s njima trebala bi se mjeriti na temelju pouzdanih, točnih i ponovljivih metoda kod kojih se uzimaju u obzir općeprihvaćene suvremene metode. (76)Kako bi se osiguralo da ne bude prepreka trgovini na unutarnjem tržištu, na razini Unije trebalo bi uskladiti zahtjeve u pogledu održivosti ambalaže, među ostalim zabrinjavajućih tvari u ambalaži, ambalaže koja se može kompostirati, maksimalnog smanjenja ambalaže, ponovno uporabljive ambalaže i sustava za ponovnu uporabu. Kako bi se olakšalo ocjenjivanje sukladnosti s takvim zahtjevima, uključujući metode ispitivanja, mjerenja ili izračuna, potrebno je uvesti pretpostavku sukladnosti za ambalažu i pakirane proizvode koji su sukladni usklađenim normama donesenima na temelju Uredbe (EU) br. 1025/2012 u svrhu određivanja detaljnih tehničkih specifikacija tih zahtjeva, posebno u pogledu životnog ciklusa ambalaže i pakiranih proizvoda, odražavanja prosječnog ponašanja potrošača i potrebe za pouzdanošću kako bi se odvratilo od namjernog i nenamjernog zaobilaženja. (77)Ako ne postoje usklađene norme, kao zamjensko rješenje trebalo bi primijeniti zajedničke tehničke specifikacije kako bi se izrađivačima olakšalo poštovanje zahtjeva održivosti, primjerice ako se nepotrebno odgađa utvrđivanje usklađenih normi. To bi se rješenje trebalo moći primijeniti i ako Komisija ograniči ili povuče upućivanja na relevantne usklađene norme u skladu s člankom 11. stavkom 5. Uredbe (EU) br. 1025/2012. Usklađenost sa zajedničkim tehničkim specifikacijama koje je Komisija donijela provedbenim aktima trebala bi dovesti i do pretpostavke sukladnosti. (78)Kako bi se osigurali ujednačeni uvjeti za primjenu zajedničkih tehničkih specifikacija, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje provedbenih akata u skladu s člankom 291. Ugovora kako bi utvrdila, izmijenila ili stavila izvan snage zajedničke tehničke specifikacije za zahtjeve u pogledu održivosti, označivanja i sustava za ponovnu uporabu te kako bi donijela metode ispitivanja, mjerenja ili izračuna. (79)Radi usklađenosti s drugim propisima Unije postupak ocjenjivanja sukladnosti trebao bi biti modul interne kontrole proizvodnje koji je u ovu Uredbu uključen na temelju modula iz Odluke br. 768/2008/EZ Europskog parlamenta i Vijeća . (80)Oznaka CE na ambalaži ne bi trebala upućivati na sukladnost ambalaže sa zahtjevima iz ove Uredbe, nego, prema potrebi, samo na sukladnost pakiranog proizvoda s primjenjivim zakonodavstvom Unije o proizvodima. Zakonodavstvom Unije o proizvodima obično se zahtijeva da se oznaka CE za proizvod stavlja na sam proizvod ili na njegovu ambalažu. Kad bi se zahtijevalo da se oznaka CE stavlja na ambalažu kako bi se naznačila sukladnost sa zahtjevima iz ove Uredbe, to bi moglo dovesti do zablude i nesporazuma u smislu toga odnosi li se ta oznaka na samu ambalažu ili na pakirani proizvod, a u konačnici i do dvojbi u pogledu stvarne sigurnosti i sukladnosti predmetnih pakiranih proizvoda. (81)Umjesto toga, sukladnost same ambalaže sa zahtjevima iz ove Uredbe trebala bi se naznačiti u EU izjavi o sukladnosti. (82)Izrađivači bi trebali sastaviti EU izjavu o sukladnosti kako bi pružili informacije o sukladnosti ambalaže s ovom Uredbom. Od izrađivača se i drugim propisima Unije može zahtijevati sastavljanje EU izjave o sukladnosti. Radi djelotvornog pristupa informacijama u svrhu nadzora tržišta trebalo bi sastaviti jedinstvenu EU izjavu o sukladnosti kojom su obuhvaćeni svi akti Unije. Kako bi se smanjilo administrativno opterećenje gospodarskih subjekata, tu jedinstvenu EU izjavu o sukl