2.

Kao i Komisija, Vijeće smatra da je glavna svrha prijedloga osiguravanje neometanog funkcioniranja unutarnjeg tržišta, a istodobno se državama članicama omogućava da same donose odluke o uzgoju odobrenih GMO-a. Eventualni drugi razlozi, poput onih povezanih s okolišem, sporedni su u odnosu na glavnu svrhu. Zbog tog se razloga stajalište Vijeća temelji na članku 114. UFEU-a, a ne na članku 192. UFEU-a. Iako je prijedlog prvotno sačinjen kao uredba, nakon detaljnijeg preispitivanja činilo se da je primjerenije promijeniti pravni oblik u onaj direktive, premda ona ne sadrži razdoblje prenošenja zbog neobveznosti dotičnih odredaba. Pravni oblik uredbe bio bi pogodan da se radilo o namjeri stvaranja prava i nametanja obveza izravno gospodarskim subjektima, no logika prijedloga (i u njegovu izvornom obliku i kako ga je izmijenio Europski parlament) jest davanje prava državama članicama da odlučuju o uzgoju, a da se od njih pritom ne traži da donesu ikakvu odluku o ograničavanju uzgoja. Kako bi se osiguralo da bude što manje poremećaja unutarnjeg tržišta uz istovremeno olakšavanje procesa odobravanja GMO-a, Vijeće je smatralo primjerenim osigurati mehanizam kojim bi se države članice (putem Komisije) mogle dogovoriti s gospodarskim subjektima o ograničenjima. Takav mehanizam vjerojatno će osigurati najveću moguću pravnu sigurnost i subjektima i državama članicama. Veliki dio novog teksta koji je umetnulo Vijeće tehničke je naravi i odnosi se na postupak kojim bi se osiguralo da se taj mehanizam može provesti u praksi. U slučaju da se ne može postići dogovor s gospodarskim subjektom, države članice imat će pravo donijeti mjere kojima se ograničava ili zabranjuje uzgoj, podložno određenim važnim uvjetima. Kao i Europski parlament, i Vijeće je smatralo primjerenim u tekst uključiti otvoreni popis razloga. Glavna razlika između teksta Vijeća i teksta Europskog parlamenta u tom pogledu leži u naglasku i detaljnosti informacija. Vijeće smatra da je od ključne važnosti osigurati da razlozi na temelju kojih se poziva na ograničavanje uzgoja nisu u suprotnosti sa znanstvenom procjenom rizika koju je provela Europska agencija za sigurnost hrane. Vijeće je slijedilo Parlament u uvođenju odgovarajućih odredbi kojima bi se poštovala legitimna očekivanja poljoprivrednika koji su zasadili genetički modificirane usjeve prije donošenja nacionalnih mjera. Međutim, Vijeće je smatralo da nije potrebno izmijeniti članak 22. Direktive 2001/18/EZ, kako je predložio Parlament, budući da se prijedlog ne tiče stavljanja na tržište, nego isključivo uzgoja. Naprotiv, Vijeće smatra da je važno osigurati da mjere ograničavanja uzgoja nehotično ne dovedu do toga da trgovina odobrenim GMO-ima, uključujući i sadni materijal, postane nezakonita. Štoviše, što se tiče usporednog postojanja, ubačena je nova uvodna izjava koja se odnosi na najnoviju preporuku Komisije u tom području. Tom preporukom državama članicama daju se smjernice s ciljem izbjegavanja nenamjerne prisutnosti GMO-a u drugim proizvodima na njihovu državnom teritoriju i u graničnim područjima. S obzirom na činjenicu da se može očekivati da postupci odobravanja budu u tijeku u trenutku konačnog usvajanja prijedloga, činilo se potrebnim uvesti odgovarajuće prijelazne odredbe. Konačno, Vijeće nije smatralo primjerenim uvesti obvezu nametanja sustava financijske odgovornosti, osobito zbog nedovoljno informacija o troškovima, administrativnom opterećenju i ostalim posljedicama koje bi mogle proisteći iz takvog sustava, između ostalog u pogledu sustava privatnog prava država članica.