HR Službeni list Europske unije C 188/26

Objava zahtjeva u skladu s člankom 50. stavkom 2. točkom (a) Uredbe (EU) br. 1151/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o sustavima kvalitete za poljoprivredne i prehrambene proizvode

(2017/C 188/18)

Ova je objava temelj za podnošenje prigovora na zahtjev u skladu s člankom 51. Uredbe (EU) br. 1151/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (1).

JEDINSTVENI DOKUMENT

„CAPÓN DE VILALBA”

EU br.: ES-PGI-0005-01355 – 24.7.2015.

ZOI ( ) ZOZP ( X )

1. Naziv

„Capón de Vilalba”

2. Država članica ili treća zemlja

Španjolska

3. Opis poljoprivrednog ili prehrambenog proizvoda

3.1. Vrsta proizvoda

Razred 1.1.: Svježe meso (i nusproizvodi klanja)

3.2. Opis proizvoda na koji se odnosi naziv iz točke 1.

Zaštićena oznaka zemljopisnog podrijetla „Capón de Vilalba” primjenjuje se na meso dobiveno od mužjaka vrste Gallus domesticus koji se kirurški kastriraju prije postizanja spolne zrelosti. Ptice pripadaju pasmini „Galiña de Mos” ili drugim sojevima s kojima dijele otpornost pasmine koja omogućuje uzgoj ptica na otvorenom u klimatskim uvjetima tog područja. Jedinke tih sojeva, kao i pasmina „Galiña de Mos”, moraju biti srednje težine, moraju rasti sporo i imati smeđecrveno perje.

Životinje se kolju u dobi od najmanje 150 dana, nakon razdoblja od najmanje 77 dana nakon kastracije, tijekom kojega se uzgajaju i tove. Hranidba, posljednja faza tova, odvija se u zatvorenim prostorima najmanje 25 dana. Utvrđena je posebna kategorija, koja se stavlja na tržište tijekom božićnih praznika, s dodatnom oznakom „Capón de Nadal”, koja se odnosi na životinje koje se kolju u dobi od najmanje 210 dana.

Trup je sedefastožute boje s tankom i mekanom kožom. Mora težiti najmanje 2,5 kg. Najmanja težina povećava se na 4 kg ako je riječ o oznaci „Capón de Nadal”. Meso se prepoznaje po finoj teksturi, sočnosti i mekoći. Tekstura je vlaknasta, a masnoća je žutobijele boje i ima je mnogo, osobito kod oznake „Capón de Nadal”.

„Capón de Vilalba” stavlja se na tržište kao cijeli trup. Međutim, na tržište se mogu stavljati i komadi trupa, a osobito je dopušteno rezanje komada na prodajnom mjestu, uz uvjet da se uspostavi odgovarajući sustav praćenja kojim se osigurava sljedivost.

U slučaju oznake „Capón de Nadal” proizvod se stavlja na tržište na tradicionalni način, s glavom i nogama, a u trup se stavlja grančica breze da bi leđa bila što ravnija, što poslije olakšava pričvršćivanje masnoće; krila se zatim savijaju prema gore tako da počivaju na leđima. Naposljetku se na obje strane leđa stavlja masnoća ili „ensunlla” koja se učvršćuje malenim štapićima.

3.3. Hrana za životinje (samo za proizvode životinjskog podrijetla) i sirovine (samo za prerađene proizvode)

Predviđenom ishranom životinjama se omogućuje skladan i razmjerno spor rast. Tijekom početne faze tova ishrana ptica temelji se na vegetaciji prisutnoj u peradarniku, a dopunjuje se kukuruzom, ostalim žitaricama i drugom hranom na bazi povrća (kelj, ljuske krumpira, kesten itd.) koja najčešće potječe s istog poljoprivrednog gospodarstva. Ishrana se može dopuniti krmnim smjesama u kojima udio žitarica uvijek mora biti najmanje 70 %.

Faza hranidbe odvija se u zatvorenim prostorima, najčešće u kavezima koji se nazivaju „capoeiras”. U toj se fazi osnovna ishrana iz prethodne faze dopunjuje pastom koja se naziva „amoado”, a sastoji se od mješavine kukuruzne krupice i kuhanog krumpira, iako se krumpir može potpuno ili djelomično zamijeniti kestenom.

3.4. Posebni koraci u proizvodnji koji se moraju provesti na određenom zemljopisnom području

Ptice se moraju uzgajati, barem od trenutka kastracije, hraniti, klati i stavljati na tržište sa sekundarnom etiketom na kojoj se nalazi zaštićena oznaka zemljopisnog podrijetla unutar određenog zemljopisnog područja.

3.5. Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itd. proizvoda na koji se odnosi registrirani naziv

—

3.6. Posebna pravila za označivanje proizvoda na koji se odnosi registrirani naziv

Svaki prodajni artikl mesa kopuna koji se stavlja na tržište sa zaštićenom oznakom zemljopisnog podrijetla „Capón de Vilalba” mora imati posebnu etiketu s oznakom zemljopisnog podrijetla (sekundarna etiketa) s alfanumeričkom oznakom i rednim brojem, koja se upotrebljava pod nadzorom inspekcijskog tijela, te službeni logotip ZOZP-a prikazan u nastavku:

Zaštićena oznaka zemljopisnog podrijetla „Capón de Vilalba” mora biti navedena i na etiketi koju upotrebljava svaki gospodarski subjekt i na posebnoj sekundarnoj etiketi oznake zemljopisnog podrijetla. Na etiketi se mora nalaziti i logotip europskih zaštićenih oznaka zemljopisnog podrijetla. Isti se termin mora nalaziti i na etiketama za kopune „Capón de Nadal”.

4. Sažeta definicija zemljopisnog područja

Zemljopisno područje zaštićene oznake zemljopisnog podrijetla „Capón de Vilalba” obuhvaća cijelu regiju „Terra Chá” provincije Lugo u Autonomnoj zajednici Galiciji, uključujući sljedeće općine: Muras, Xermade, Vilalba, Abadín, A Pastoriza, Guitiriz, Begonte, Cospeito i Castro de Rei.

5. Povezanost sa zemljopisnim područjem

Registracija ove oznake zemljopisnog podrijetla temelji se na određenim posebnim svojstvima proizvoda koja su povezana s prirodnim i ljudskim čimbenicima okruženja, ali i na velikom ugledu proizvoda.

Za određeno zemljopisno područje karakterističan je velik broj malenih obiteljskih gospodarstava na kojima je uzgoj kopuna uvijek bio sporedna djelatnost kojom se povećavao prihod gospodarstva. Vlažna klima s blagim ljetima i malim temperaturnim promjenama pogoduje uzgoju usjeva koji su ključna sastavnica hrane za kopune, posebno trave i žitarica, a prije svega kukuruza. Hladna razdoblja traju od studenoga do ožujka, a prosječne mjesečne temperature kreću se od 5 °C do 10 °C. To se razdoblje izbjegava u tradicionalnom uzgoju kopuna, koji traje od travnja ili svibnja do prosinca, a ptice se tijekom posljednjeg mjeseca drže u zatvorenom prostoru.

Na malenim obiteljskim gospodarstvima još se uvijek primjenjuju tradicionalni načini uzgoja i postupanja s pticama, za koje je karakteristična malena gustoća ptica u nastambama za perad i peradarniku, gdje životinje provode velik dio dana i mogu se puno kretati. Ti uvjeti izravno utječu i na organoleptička svojstva mesa.

Još jedan čimbenik koji utječe na svojstva proizvoda jest upotreba ptica srednje težine koje sporo rastu i prilagođene su okruženju i sustavu uzgoja.

Osim toga, svojstvima mesa i žućkastoj boji trupa pridonosi i ishrana koja se temelji na žitaricama i u kojoj veliku ulogu ima kukuruz. Završna faza hranidbe odvija se u zatvorenijem prostoru i primjenjuje se posebna ishrana u kojoj se osnovna ishrana iz prethodne faze dopunjuje pastom „amoado”, koja se priprema lokalnom tehnikom u kojoj se kukuruzna krupica miješa s kuhanim krumpirom i/ili kuhanim kestenom. To je dodatan dokaz posebne stručnosti lokalnih proizvođača koja ima izravan utjecaj na svojstva proizvoda. Važno je imati na umu da osnovu ishrane ptica čine kukuruz, krumpir i kesten, koji se proizvode u velikim količinama na tom području, te trave i mahunarke koje rastu na pašnjacima i livadama na kojima se ptice hrane. Stoga većina sirovina koje se primjenjuju u ishrani potječe iz iste regije, a često i s istog gospodarstva.

Ukratko, vrsta ptica koje se upotrebljavaju, način na koji se uzgajaju i njihova ishrana utječu na izgled trupa te na kvalitetu, sočnost i mekoću mesa. U nekoliko znanstvenih studija dokazalo se da ta vrsta uzgoja i postupanja s pticama utječe na kvalitetu mesa i njegova organoleptička svojstva. Stoga životinje koje se uzgajaju u tim uvjetima imaju crvenije meso veće konzistencije, u kojem je udio bjelančevina veći, a aroma je snažnija.

Poseban način na koji se „Capón de Nadal” prezentira za stavljanje na tržište, kako je opisano u točki 3.2., još je jedan primjer posebnosti proizvoda koja proizlazi iz stručnosti stanovnika tog područja.

Veliki ugled koji uživaju kopuni priznat je njihovim uvrštavanjem na Inventario español de productos tradicionales (Španjolski popis tradicionalnih proizvoda) koji je 1996. izdalo Ministarstvo poljoprivrede, ribarstva i prehrane.

Taj ugled postoji odavno. Najraniji poznati izvori koji svjedoče o uzgoju i konzumaciji kopuna u Galiciji potječu iz srednjeg vijeka; u mnogim dokumentima iz tog razdoblja opisuju se sastanci na kojima su prisutne osobe obećale platiti dio davanja u naturi, odnosno kopunima. I u novije vrijeme mogu se pronaći upućivanja na činjenicu da se očuvao taj običaj upotrebe kopuna kao sredstva plaćanja, što može dočarati razinu ugleda koji je taj proizvod imao u toj regiji tijekom različitih povijesnih razdoblja.

U brojnim publikacijama koje su se pojavile od početka 20. stoljeća spominje se i „Capón de Vilalba” i „Feria de Vilalba”, sajam na kojem su se kopuni uvijek prodavali. Moguće je, primjerice, pronaći upućivanja u novinama, kao što su El Eco de Villalba, u kojima je 1908. opisan običaj plaćanja poreza kopunima, i El Regional, u kojima se 1927. također spominju sajmovi kopuna koji su se održavali u Vilalbi i njihov uspjeh.

Pisci iz Galicije često su upućivali na običaje i tradicije povezane s tim proizvodom, a postoje i citati koji svjedoče o kvaliteti kopuna iz te regije.

Manuel María, najpoznatiji pjesnik iz te regije, napisao je nekoliko stihova o kopunima u knjizi Terra Chá iz 1954. i tekstove o sajmu „Feria de Vilalba”.

U poznatoj knjizi La Cocina Gallega (Galicijska kuhinja) (1973.) svestrani Álvaro Cunqueiro, jedan od velikana galicijske književnosti i poznati gurman, iskazao je strastveno divljenje kopunima uzgojenima u raznim općinama regije Terra Chá koji se prodaju na sajmu „Feria de Vilalba”.

Ramón Otero Pedrayo, još jedna važna figura galicijske kulture, spominje „kopune iz Vilalbe” u kronikama svojeg putovanja u San Andrés de Teixido (u djelu Pelegrinaxes iz 1929.).

Kako je već navedeno, proizvod i njegov ugled usko su povezani sa sajmom koji se održava u Vilalbi. Povijesna upućivanja na taj sajam postoje gotovo dva stoljeća, a bilješke o njemu počele su se pojavljivati u zapisima gradske vijećnice iz 1835. Prosječne cijene te su godine bile „10 reala za dva komada”. Iz službenog zapisa cijena iz 1840. vidljivo je da su dva kopuna vrijedila isto koliko i „dobar ovan” (12 reala) i da se, za razliku od danas, kopuni na tržnici nisu prodavali samo za Božić, već i u siječnju i veljači. Od 1900. do 1947. cijena dvaju kopuna narasla je sa 10 pezeta na 100 pezeta. Vrijednost dvaju kopuna iznosila je 200 pezeta 1949., a nastavila je postupno rasti do 1974., kada je kružila glasina da su dva kopuna prodana za 8 000 pezeta, što je bila neobično visoka cijena jer se prosječna cijena u to vrijeme kretala od 4 000 pezeta do 6 000 pezeta. Prosječne cijene kopuna koji su se prodavali na sajmu u Vilalbi u posljednjih deset godina iznosile su od 80 EUR do 120 EUR po komadu, a nije neuobičajeno kopuna platiti čak i do 140 EUR. Za trupove od otprilike 5 kg to znači da je cijena po kilogramu otprilike 20 EUR. To je usporedivo sa standardnim kopunima iz drugih područja čija cijena iznosi od 10 do 15 EUR po kilogramu. U vrijeme Božića u galicijskim i španjolskim medijima dostupna je velika količina informacija o sajmu i cijenama, što se može potvrditi pretraživanjem interneta. Velik broj rezultata pri pretraživanju naziva proizvoda i visoke cijene dodatan su dokaz ugleda koji taj proizvod sad uživa.

Upućivanje na objavljenu specifikaciju

(članak 6. stavak 1. drugi podstavak ove Uredbe)

http://mediorural.xunta.gal/fileadmin/arquivos/alimentacion/produtos_calidade/2017/Pliego_de_condiciones_CAPON_de_VILALBA_febrero_2017_C.pdf

(1) SL L 343, 14.12.2012., str. 1.