EUROPSKA KOMISIJA Bruxelles, 23.3.2020. COM(2020) 109 final IZVJEŠĆE KOMISIJE EUROPSKOM PARLAMENTU I VIJEĆU o primjeni u državama članicama Direktive 2000/30/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. lipnja 2000. o pregledu na cesti kojim se utvrđuje tehnička ispravnost gospodarskih vozila koja prometuju u Zajednici















Izvještajno razdoblje 2015.-2016.



Sadržaj 1.UVOD 2.DIREKTIVA 2000/30/EZ 3.PODACI KOJE SU DOSTAVILE DRŽAVE ČLANICE 4.SADRŽAJ PREGLEDA 5.STATISTIČKI PODACI 5.1. Broj pregleda 5.2. Podrijetlo pregledanih vozila 5.3.Broj zabrana 5.4.Podrijetlo zabranjenih vozila 5.5.Zabranjena vozila po kategoriji vozila i po državi članici registracije 5.6.Vrste iskazanih nedostataka po državama članicama 6.VRSTE KAZNI 7.ZAKLJUČCI 7.1.Inspekcije 7.2.Zabrane 7.3.Nedostaci

1.UVOD U interesu sigurnosti na cestama, zaštite okoliša i poštenog tržišnog natjecanja, u europskom zakonodavstvu predviđen je skup mjera kojima se osigurava primjerena tehnička ispravnost gospodarskih vozila na europskim cestama. Te mjere uključuju sljedeće: ·pravila o obavljanju djelatnosti kojima se od prijevoznika zahtijeva da imaju dovoljnu financijsku sposobnost za osiguravanje odgovarajućeg održavanja vozila (Uredba (EZ) br. 1072/2009), ·periodične tehničke preglede vozila, koji se trebaju provoditi u državama članicama za vozila registrirana na njihovu državnom području i čija je najmanja učestalost propisana na europskoj razini (Direktiva 2009/40/EZ), ·preglede tehničke ispravnosti na cesti, koji su tema ovog izvješća i kojima se osigurava da se gospodarska vozila upotrebljavaju samo ako se održavaju na razini kojom se osigurava visoki stupanj tehničke ispravnosti (Direktiva 2000/30/EZ). Prema Direktivi 2000/30/EZ gospodarska vozila, uključujući motorna vozila i njihove prikolice i poluprikolice, koja prometuju u državama članicama podvrgavaju se pregledima tehničke ispravnosti na cesti u cilju povećanja sigurnosti na cestama i zaštite okoliša. Člankom 6. propisano je da bi države članice svake dvije godine trebale Komisiji dostavljati podatke prikupljene u prethodne dvije godine o sljedećem: ·broju pregledanih gospodarskih vozila, razvrstanih u sedam kategorija vozila i potom po državama u kojima su vozila registrirana, ·pregledanim stavkama u skladu s Direktivom, i ·uočenim nedostacima. Nakon što prikupi te podatke, Direktivom 2000/30/EZ od Komisije se zahtijeva da Vijeću i Europskom parlamentu podnese izvješće o primjeni Direktive na temelju podataka zaprimljenih od država članica, zajedno sa sažetkom dobivenih rezultata. To je tema ovog izvješća. Direktivom 2000/30/EZ zahtijeva se od Komisije i da Europskom parlamentu proslijedi informacije zaprimljene od država članica u skladu s člankom 6. te direktive. U Direktivi 2000/30/EZ navodi se devet različitih područja (vidjeti odjeljak 4. u nastavku) u okviru pregleda tehničke ispravnosti na cesti. Pokaže li se tijekom pregleda da neko gospodarsko vozilo predstavlja ozbiljan rizik za svoje korisnike ili za druge korisnike ceste, može se zabraniti upotreba tog vozila dok se ne isprave svi opasni nedostaci koji su uočeni. Ako je proveden pregled vozila, svi utvrđeni nedostaci moraju se dokumentirati u izvješću o pregledu koji se uručuje vozaču. U okviru Paketa o tehničkoj ispravnosti Europski parlament i Vijeće revidirali su 2014. pravila i postupke za preglede tehničke ispravnosti gospodarskih vozila na cesti. Direktiva 2014/47/EU donesena je 3. travnja 2014. (dalje u tekstu: „Direktiva 2014/47/EU”), a primjenjuje se od 20. svibnja 2018. Direktivom 2014/47/EU uvedene su, među ostalim, dvije vrste pregleda, tj. početni i detaljniji pregledi te je uveden zahtjev da ukupan broj početnih pregleda tehničke ispravnosti na cesti u EU-u po kalendarskoj godini morati odgovarati barem 5 % ukupnog broja tih vozila koja su registrirana u državama članicama. Kako bi se ostvario taj cilj, svaka država članica mora nastojati izvršiti odgovarajući broj pregleda tehničke ispravnosti na cesti, proporcionalan ukupnom broju takvih vozila koja su registrirana na njezinu državnom području. Prva obveza izvješćivanja u okviru koje će se taj cilj pažljivo provjeravati dospijeva 31. ožujka 2021. za godine 2019.–2020. 2.DIREKTIVA 2000/30/EZ U skladu s Direktivom 2009/40/EZ o tehničkim pregledima motornih vozila i njihovih prikolica, vozila koja se upotrebljavaju u gospodarske svrhe moraju se pregledavati svake godine. Međutim, budući da se smatra da godišnji pregled nije dovoljan da bi se mogla zajamčiti tehnička ispravnost tih vozila u razdoblju između uzastopnih tehničkih pregleda, nužna mjera za sigurnost na cestama jest ta da se, kao izvršna mjera, provode i pregledi tehničke ispravnosti na cesti. Pregled tehničke ispravnosti na cesti znači nenajavljeno pregledavanje gospodarskog vozila koje prometuje unutar područja države članice. Pregled provode službena tijela ili drugo tijelo pod njihovim nadzorom, uglavnom na javnim autocestama. Svi pregledi tehničke ispravnosti na cesti moraju se provoditi bez diskriminacije po osnovi državljanstva vozača ili zemlje u kojoj je gospodarsko vozilo registrirano ili stavljeno u promet. Pregledi se moraju provoditi i tako da se troškovi i zastoj za vozače i prijevoznike svedu na najmanju moguću mjeru. Odabiru gospodarskih vozila za pregled tehničke ispravnosti na cesti trebalo bi pristupiti ciljano, stavljajući poseban naglasak na identificiranje vozila kod kojih postoji najveća vjerojatnost da su loše održavana.

Pregledi na cesti obično se provode u fazama. Prvo se provodi vizualna procjena stanja održavanja vozila u stanju mirovanja, a potom slijedi provjera postojeće dokumentacije o posljednjem pregledu tehničke ispravnosti na cesti (ako je primjenjivo) i posljednjem tehničkom pregledu. Detaljno pregledavanje nedostataka na temelju popisa stavki iz Direktive 2000/30/EZ može se provoditi i na licu mjesta ili u obližnjoj stanici za tehnički pregled. U slučaju detaljnog pregleda rezultati pregleda moraju se unijeti u izvješće o pregledu tehničke ispravnosti na cesti sastavljeno na temelju predloška iz Direktive. Ti podaci čine osnovu za podatke koje su države članice dužne priopćiti Europskoj komisiji. Ako gospodarsko vozilo s opasnim nedostacima ozbiljno ugrožava sigurnost na cesti, njegova se upotreba može zabraniti dok se nedostaci ne uklone. Osim toga, o stranim vozilima s ozbiljnim nedostacima mora se obavijestiti država članica u kojoj je vozilo registrirano kako bi se omogućilo poduzimanje odgovarajućih daljnjih mjera. Direktivom 2000/30/EZ kako je izmijenjena, koja se primjenjivala do 19. svibnja 2018., utvrđuje se niz uvjeta za preglede tehničke ispravnosti na cesti gospodarskih vozila koja prometuju u EU-u. Direktivom 2010/47/EU izmijenjene su kategorije vozila i popis stavki za pregled iz Priloga I., a te se izmjene primjenjuju od 1. siječnja 2012. Prije izmjene vozila u izvješću o pregledu tehničke ispravnosti na cesti (Prilog I.) određivala su se prema razredima, npr. vozilo s prikolicama, što je značilo svako motorno vozilo za prijevoz robe najveće mase veće od 3,5 tona (kategorije N2 i N3) s priključenom prikolicom (kategorije O3 i O4). Pritom su se vozila kategorije N2 morala navoditi pod „laka gospodarska vozila”, vozila kategorije N3 pod „kamion”, a kategorije vozila O3 i O4 pod „prikolica” i „poluprikolica”. Međutim, jednom od izmjena uvedenih Direktivom 2010/47/EU uveden je drukčiji način grupiranja vozila upotrebom oznake njihove kategorije u skladu sa zakonodavstvom o homologaciji. Stoga se vozilo koje se moglo navoditi pod različitim razredima sada može navoditi samo pod jednom kategorijom vozila. Nadalje, vučno vozilo i prikolica moraju se navoditi zasebno. Budući da vučno vozilo i prikolica mogu biti registrirani u različitim državama članicama, tim revidiranim klasifikacijama osiguravaju se točnije informacije uz istodobno poboljšanje položaja država članica u situacijama u kojima je neophodno obavijestiti drugu državu članicu u slučaju da su na vozilu registriranom u toj državi članici utvrđeni ozbiljni nedostaci. 3.PODACI KOJE SU DOSTAVILE DRŽAVE ČLANICE Ovo je šesto izvješće o načinu primjene Direktive 2000/30/EZ u državama članicama, a obuhvaća kalendarske godine 2015. i 2016. Rok do kojeg su države članice Komisiji morale dostaviti svoje podatke za to izvještajno razdoblje bio je 31. ožujka 2017. Kako bi se državama članicama olakšalo ispunjavanje obveze izvješćivanja, a u skladu s prethodnom praksom, Komisija je početkom siječnja 2017. poslala pisanu obavijest. Toj je obavijesti priložen predložak (koji su zajedno izradili Komisija i stručnjaci država članica) te se države članice poticalo na to da koriste taj predložak za podnošenje svojih izvješća. Potom je početkom ožujka 2017. poslan dopis u kojem se države članice podsjećalo na to da se brzo približava rok do kojeg moraju dostaviti svoje podatke. Svaka država članica iskoristila je taj predložak kako bi svoje podatke podnijela elektronički. To je naišlo na odobravanje jer je time pojednostavnjena zadaća prikupljanja podataka. Međutim, nisu sve države članice ispunile rok za podnošenje svojih podataka. Neke države članice (Belgija, Češka, Finska i Francuska) neznatno su zakasnile dok druge (Malta i Nizozemska) nisu podnijele svoje podatke do siječnja, odnosno ožujka 2018. Jedanaest država članica (Austrija, Bugarska, Hrvatska, Češka, Njemačka, Danska, Estonija, Luksemburg, Nizozemska, Poljska i Rumunjska) dostavilo je podatke i o vozilima registriranima izvan EU-a razvrstane prema državama u kojima su registrirana, dok su druge dvije (Belgija i Italija) dostavile podatke o ukupnom broju pregledanih vozila registriranih izvan EU-a. Cipar je dostavio samo podatke o domaćim vozilima. Irska je na početku učinila isto, ali je naknadno dostavila revidirane podatke, koji su sadržavali pojedinosti o pregledanim vozilima koja su registrirana u drugim državama članicama. Konačno, trinaest država članica (Austrija, Bugarska, Češka, Danska, Grčka, Francuska, Irska, Malta, Nizozemska, Portugal, Rumunjska, Slovačka i Ujedinjena Kraljevina) dostavilo je i dodatne informacije o oznakama nedostataka u pregledanim stavkama (npr. (1) uređaji za kočenje, 1.1.8. spojnice kočnica priključnih vozila). Te su pojedinosti uvedene Direktivom 2010/47/EU, kojom je izmijenjen Prilog I. Direktivi 2000/30/EZ, koji se primjenjuje od 1. siječnja 2012. Međutim, dostavljanje tih dodatnih podataka nije obvezno. Nakon prve analize nacionalnih izvješća Komisija je stupila u kontakt s nekoliko država članica radi dobivanja boljeg uvida u potencijalne razloge za izuzetne rezultate ili promjene u usporedbi s prethodnim razdobljem. Prema objašnjenjima koja su te države članice dale, postoji niz okolnosti koje su imale negativan učinak na broj i kvalitetu pregleda tehničke ispravnosti na cesti. Među ostalima, te su okolnosti bile reorganizacija ili decentralizacija nadležnosti, zbog kojih je nastalo razdoblje tijekom kojeg se pregledi nisu provodili te financijska ograničenja koja su dovela do nedovoljnog broja članova osoblja, ograničenog broja pregleda i ograničenog pristupa opremi. U dijalozima s državama članicama otkriveno je i da postoje znatne razlike u razumijevanju i izvršavanju prikupljanja podataka i izvješćivanju, što isto može pridonositi tim razlikama. Te bi se razlike mogle smanjiti nakon 20. svibnja 2018., s obzirom na to da će se Direktivom 2014/47/EU uvesti veća usklađenost u metodama ispitivanja, procjeni nedostataka, upotrebi opreme za ispitivanje i zahtjevima o izvješćivanju. Prvo izvješće na temelju Direktive 2014/47/EU obuhvaćat će razdoblje od 2019. do 2020., a države članice morat će podnijeti svoja nacionalna izvješća do 31. ožujka 2021. 4.SADRŽAJ PREGLEDA Komisiji se moraju proslijediti barem podaci koji se odnose na područja pregleda koja su detaljno navedena u točki 10. uzorka izvješća, koji se nalazi u Prilogu I. Direktivi 2000/30/EZ. Ta su područja sljedeća: ·identifikacija, ·uređaji za kočenje, ·sustav za upravljanje, ·vidljivost,

·svjetlosna oprema i električni sustav, ·osovine, kotači, gume, ovjes, ·podvozje i dijelovi pričvršćeni za podvozje, ·ostala oprema, uključujući tahograf i uređaje za ograničavanje brzine, ·štetna djelovanja uključujući emisije i curenje goriva i/ili prolijevanje ulja. Kako bi se inspektorima olakšalo bilježenje utvrđenih nedostataka u tim područjima, izvješće o pregledu trebalo bi na poleđini sadržavati potpuni popis stavki za pregled. Od inspektora se zahtijeva da na izvješću (upotrebom unaprijed određenih oznaka) označe sva područja u kojima su utvrdili nedostatke te da primjerak tog izvješća uruče vozaču vozila nakon što završe svoj pregled. Ako smatra da bilo koji utvrđeni nedostaci mogu predstavljati takav sigurnosni rizik da je, osobito s obzirom na kočnice, opravdano daljnje pregledavanje vozila, inspektor može narediti da se vozilo podvrgne detaljnijem ispitivanju u obližnjem objektu namijenjenom za tehnički pregled. Nadalje, pokaže li se tijekom pregleda da neko gospodarsko vozilo predstavlja ozbiljan rizik za svoje korisnike ili za druge korisnike ceste, može se zabraniti upotreba tog vozila dok se ne isprave svi opasni nedostaci koji su utvrđeni. 5.STATISTIČKI PODACI 5.1. Broj pregleda U razdoblju 2015.–2016. pregledana su 534 473 vozila manje u usporedbi s razdobljem 2013.–2014., što je smanjenje od 9,6 %. U tablici 1. u nastavku ti su podaci raščlanjeni po državama članicama. U razdoblju 2011.–2012. pregledano je 8 145 984 vozila, dok je u razdoblju 2013.–2014. provedeno 5 584 164 pregleda, odnosno 2 561 820 pregleda manje. U razdoblju 2015.–2016., u kojem je obavljeno 5 029 763 pregleda, može se primijetiti daljnje smanjenje broja pregleda od približno 10 %. Tablica 1.: Broj pregleda – usporedba između razdoblja 2013.–2014. i 2015.–2016. Država članica koja izvješćuje (DČ) Vozila pregledana u razdoblju 2013.–2014. Vozila pregledana u razdoblju 2015.–2016. Razlika između razdoblja 2013.–2014. i 2015.–2016. Razlika u % između razdoblja 2013.–2014. i 2015.–2016. Austrija 48 884 42 438 –6 446 –13,2 % Belgija 18 073 9 693 –8 380 –46,4 % Bugarska 321 325 250 516 –70 809 –22,0 % Hrvatska 39 608 39 204 –404 –1,0 % Cipar 1 174 6 214 5 040 429,3 % Češka 136 981 88 389 –48 592 –35,5 % Danska 2 081 3 753 1 672 80,3 % Estonija 1 689 2 768 1 079 63,9 % Finska 11 152 8 390 –2 762 –24,8 % Francuska 1 053 692 996 892 –56 800 –5,4 % Njemačka 1 600 728 1 620 465 19 737 1,2 % Grčka 16 816 5 395 –11 421 –67,9 % Mađarska 216 504 195 905 –20 599 –9,5 % Irska 12 939 29 840 16 901 130,6 % Italija 15 147 5 514 –9 633 –63,6 % Latvija 6 101 8 652 2 551 41,8 % Litva 79 860 70 586 –9 274 –11,6 % Luksemburg 726 398 –328 –45,2 % Malta 4 012 6 943 2 931 73,1 % Nizozemska 8 860 6 709 –2 151 –24,3 % Poljska 888 111 627 384 –260 727 –29,4 % Portugal 631 1 522 891 141,2 % Rumunjska 8 135 13 144 5 009 61,6 % Slovačka 16 211 18 760 2 549 15,7 % Slovenija 5 113 4 945 –168 –3,3 % Španjolska 723 250 654 392 –68 858 –9,5 % Švedska 53 527 45 417 –8 110 –15,2 % Ujedinjena Kraljevina 292 838 265 535 –27 303 –9,3 % Ukupno 5 584 164 5 029 763 –554 401 –9,9 % Osamnaest država članica provelo je manje pregleda u razdoblju 2015.–2016. nego u razdoblju 2013.–2014. Smanjenja u postocima kretala su se u rasponu od 1 % u slučaju Hrvatske do smanjenja od 68 % u slučaju Grčke. Druge države članice koje su zabilježile znatna smanjenja bile su Italija (64 %), Belgija (46 %), Luksemburg (45 %) i Češka (35 %). Prema objašnjenjima koja su dale države članice, razlozi smanjenja financijska su ograničenja i nedostatak kadrova ili reorganizacija nadležnosti. Nadalje, na aktivnosti provedbe utjecale su i promjene u nacionalnim zakonodavstvima i unutarnjim administrativnim postupcima. S druge strane, deset država članica zabilježilo je povećanje u broju pregleda provedenih u razdoblju 2015.–2016. Povećanja u postocima kretala su se u rasponu od 1,2 % u slučaju Njemačke do 122 % u slučaju Irske, 141 % u slučaju Portugala i 429 % u slučaju Cipra. Kad je riječ o Cipru, potvrđuje se da je tamo postojala niska početna točka u smislu njihovih podataka za izvještajno razdoblje 2013.–2014., pa je stoga povećanje u postocima relativno. U slučaju Irske povećanje je posljedica činjenice da su irska tijela povećala broj inspektora koji provode preglede tehničke ispravnosti na cesti. 5.2. Podrijetlo pregledanih vozila

U tablici 2. u nastavku daje se pregled podrijetla vozila koja su države članice pregledavale. Kako je prethodno navedeno, jedino Cipar nije dostavio nikakve podatke o provjerama vozila „registriranih u drugoj državi”, tj. vozila registriranih u drugoj državi članici ili registriranih izvan EU-a. Dvadeset i sedam država članica izvijestilo je o podacima o provjerama koje su provedene na vozilima registriranima u drugoj državi članici, a od tih država članica njih je trinaest provodilo i provjere vozila registriranih izvan EU-a. Kao neke od ključnih točaka iz podataka prikazanih u tablici 2. treba istaknuti to da se 62 % pregleda provedenih tijekom razdoblja 2015.–2016. odnosilo na domaća vozila, 33 % na vozila registrirana u drugoj državi članici, a 5 % na vozila registrirana izvan EU-a. Među ostalim je točkama koje treba naglasiti to da je u Luksemburgu na domaćim vozilima provedeno samo 15,8 % pregleda i da, dok je 51 % vozila koja su pregledala poljska tijela bilo registrirano u Poljskoj, ona su provela dvostruko više pregleda na vozilima registriranima izvan EU-a nego na vozilima iz drugih država članica. Ti se statistički podaci najvjerojatnije mogu objasniti zemljopisnim položajem tih država članica. Tablica 2.: Podrijetlo pregledanih vozila Država članica koja izvješćuje (DČ) Registrirano u DČ Registrirano u drugoj DČ Registrirano izvan EU-a Ukupno Vozila iz DČ (%) Austrija 18 672 22 188 1 578 42 438 44,0 % Belgija 2 918 6 509 266 9 693 30,1 % Bugarska 209 717 40 016 783 250 516 83,7 % Hrvatska 24 511 4 729 9 964 39 204 62,5 % Cipar 6 214 0 0 6 214 100,0 % Češka 53 949 32 370 2 070 88 389 61,0 % Danska 3 175 553 25 3 753 84,6 % Estonija 2 581 92 95 2 768 93,2 % Finska 6 646 1 744 0 8 390 79,2 % Francuska 369 857 627 035 0 996 892 37,1 % Njemačka 1 055 997 525 616 38 852 1 620 465 65,2 % Grčka 4 465 930 0 5 395 82,8 % Mađarska 145 921 49 984 0 195 905 74,5 % Irska 28 754 1 086 0 29 840 96,4 % Italija 4 740 756 18 5 514 86,0 % Latvija 5 739 2 913 0 8 652 66,3 % Litva 56 237 14 349 0 70 586 79,7 % Luksemburg 63 311 24 398 15,8 % Malta 6 924 19 0 6 943 99,7 % Nizozemska 2 845 3 612 252 6 709 42,4 % Poljska 317 270 100 168 209 946 627 384 50,6 % Portugal 1 435 87 0 1 522 94,3 % Rumunjska 12 018 768 358 13 144 91,4 % Slovačka 9 761 8 999 0 18 760 52,0 % Slovenija 4 048 897 0 4 945 81,9 % Španjolska 592 537 61 855 0 654 392 90,5 % Švedska 38 336 6 986 0 45 322 84,6 % Ujedinjena Kraljevina 130 661 134 874 0 265 535 49,2 % Ukupno 3 115 991 1 649 446 264 231 5 029 667 62,0 % Švicarska 39 813 20 034 4 492 64 339 61,9 % Ukupno 3 155 804 1 669 480 268 423 5 094 017 62 % 5.3.Broj zabrana U razdoblju 2015.–2016. zabranjeno je 60 112 vozila više u usporedbi s razdobljem 2013.–2014., što je povećanje od 17,5 %. U tablici 3. u nastavku ti su podaci raščlanjeni po svakoj državi članici. Uzimajući u obzir da se broj pregledanih vozila istodobno smanjio za 9,6 % u usporedbi s razdobljem 2013.–2014., to može ukazivati na to da se u većini država članica primjenjuje usmjereniji pristup tijekom pregleda na cesti ili na to da se u nekim slučajevima primjenjuje stroži režim pregleda. Tablica 3.: Zabrane – usporedba između razdoblja 2013.–2014. i 2015.–2016. Država članica koja izvješćuje (DČ) Vozila zabranjena u razdoblju 2013.–2014. Vozila zabranjena u razdoblju 2015.–2016. Razlika između razdoblja 2013.–2014. i 2015.–2016. Razlika u % između razdoblja 2013.–2014. i 2015.–2016. Austrija 28 088 24 194 –3 894 –13,9 % Belgija 997 691 –306 –30,7 % Bugarska 5 798 1 646 –4 152 –71,6 % Hrvatska 1 643 2 548 905 55,1 % Cipar 1 719 1 232 –487 –28,3 % Češka 514 375 –139 –27,0 % Danska 532 1 192 660 124,1 % Estonija 1 513 2 636 1 123 74,2 % Finska 5 840 163 –5 677 –97,2 % Francuska 2 714 103 720 101 006 3721,7 % Njemačka 34 269 26 768 –7 501 –21,9 % Grčka 252 71 –181 –71,8 % Mađarska 5 651 8 388 2 737 48,4 % Irska 779 1 909 1 130 145,1 % Italija 6 090 2 923 –3 167 –52,0 % Latvija 45 61 16 35,6 % Litva 931 311 –620 –66,6 % Luksemburg 31 12 –19 –61,3 % Malta 1 937 3 674 1 737 89,7 % Nizozemska 111 172 61 55,0 % Poljska 32 969 38 374 5 405 16,4 % Portugal 11 776 765 6954,5 % Rumunjska 357 3 035 2 678 850 % Slovačka 6 123 5 955 –168 –2,7 % Slovenija 477 109 –368 –77,1 % Španjolska 83 280 57 239 –26 041 –31,3 % Švedska 40 871 42 087 1 216 3,0 % Ujedinjena Kraljevina 80 283 72 886 –7 397 –9,2 % Ukupno 343 825 403 937 60 112 17,5 % Dvanaest država članica zabilježilo je povećanje broja zabrana u izvještajnom razdoblju 2015.–2016. u usporedbi s razdobljem 2013.–2014. Povećanja u postocima kretala su se u rasponu od 3 % u slučaju Švedske do približno 6955 % u slučaju Portugala, s tim da je u slučaju Portugala postojala niska početna točka od samo 11 zabrana u izvještajnom razdoblju 2013.–2014. Ostale države članice koje su zabilježile znatna povećanja bile su Rumunjska (850 %), Danska (124 %) i Malta (90 %). Izuzetno povećanje od 3722 % u slučaju Francuske posljedica je činjenice da Francuska za razdoblje 2013.–2014. nije dostavila podatke o prikolicama (kategorije O3 i O4) te da izvješće za razdoblje 2013.–2014. nije obuhvaćalo sva tijela uključena u aktivnosti provođenja pregleda na cestama. Neka druga izuzetna povećanja mogu se objasniti promjenama u nacionalnom zakonodavstvu, prikupljanju podataka i metodologiji izvješćivanja. Uspoređujući ta povećanja s odgovarajućim promjenama u broju pregleda za predmetne države članice, uz iznimku Francuske (koja je zabilježila smanjenje od 3,6 %), Rumunjska, Malta, Danska i Portugal zabilježili su povećanja u broju pregleda od 61,6 %, 73,1 %, 80,3 % i 141 %. S druge strane, šesnaest država članica zabilježilo je smanjenja u broju zabilježenih zabrana, u rasponu od 2,7 % u slučaju Slovačke do smanjenja od 97,2 % u slučaju Finske, pri čemu je finski slučaj posljedica pogrešaka u metodologiji izvješćivanja tijekom razdoblja 2013.–2014. Zanimljivo je da je to bilo povezano s povećanjem broja pregleda od 15,7 % u slučaju Slovačke i smanjenjem od 24,8 % u slučaju Finske. Ponovno, to bi upućivalo na promjene u inspekcijskoj politici, zajedno s činjenicom da je moguće da se stanje tehničke ispravnosti vozila poboljšava. 5.4.Podrijetlo zabranjenih vozila U tablici 4. u nastavku sažeto se prikazuju podaci koje su dostavile države članice i pokazuje se da se postotak zabranjenih domaćih vozila kreće u rasponu od manje od 1 % u Bugarskoj, Češkoj, Latviji i Litvi do više od 50 % u Austriji, Estoniji, Italiji, Malti, Portugalu i Švedskoj. Estonija ima stopu zabrane za domaća vozila od više od 90 %, što je posljedica metodologije prikupljanja podataka, dok ukupna stopa zabrane za domaća vozila u svim državama članicama iznosi 7,9 %. Treba napomenuti da je revizijom iskazanih podataka u slučaju Švedske otkrivena pogreška u prikupljanju podataka i metodologiji izvješćivanja koja je postojala dulje vrijeme, uključujući razdoblja 2013.–2014. i 2015.–2016.

Kad se uzmu u obzir razlike u stopama zabrane za domaća vozila u usporedbi s onima za strana vozila, šest država članica dostavilo je podatke iz kojih bi se moglo zaključiti da strana vozila zadovoljavaju više standarde tehničke ispravnosti nego domaća vozila, za koja su u tim državama zabilježene više stope zabrane. Te države članice s razlikom stope zabrane većom od 10 % za strana vozila bile su Slovačka, Italija, Danska, Rumunjska, Malta i Portugal. S druge strane, u dvjema državama članicama (Ujedinjena Kraljevina i Irska) stopa zabrane za strana vozila bila je za više od 10 % veća nego stopa zabrane za domaća vozila. Prosječna stopa zabrane za vozila iz EU-a (isključujući domaća vozila) za svih 28 država članica iznosi 9,0 %, što ponovo predstavlja blago smanjenje u odnosu na brojku od 10,4 % navedenu za izvještajno razdoblje 2013.–2014. Osim toga, budući da Cipar nije dostavio podatke o pregledima provedenima na stranim vozilima, ti se podaci nisu mogli uključiti u analizu. Slična situacija pojavila se i s obzirom na izvještajno razdoblje 2013.–2014., najvjerojatnije zbog njegova zemljopisnog položaja. Tablica 4.: Raščlamba zabrana – domaća vozila u odnosu na vozila iz EU-a Vozila registrirana u državi članici koja izvješćuje Vozila registrirana u EU-u (isključujući državu članicu koja izvješćuje) Država članica koja izvješćuje Broj provjerenih vozila Broj zabrana Udio zabrana (%) Broj provjerenih vozila Broj zabrana Udio zabrana (%) Austrija 18 672 10 315 55,2 % 22 188 12 882 58,1 % Belgija 2 918 269 9,2 % 6 509 404 6,2 % Bugarska 209 717 1 144 0,5 % 40 016 500 1,2 % Hrvatska 24 511 1 655 6,8 % 4 729 301 6,4 % Cipar 6 214 1 232 19,8 % 0 0 nije dostupno Češka 53 949 285 0,5 % 32 370 85 0,3 % Danska 3 175 1 091 34,4 % 553 95 17,2 % Estonija 2 581 2 465 95,5 % 92 79 85,9 % Finska* 6 646 130 2,0 % 1 744 33 1,9 % Francuska 369 857 44 383 12,0 % 627 035 59 337 9,5 % Njemačka 1 055 997 11 278 1,1 % 525 616 14 497 2,8 % Grčka 4 465 55 1,2 % 930 16 1,7 % Mađarska 145 921 6 884 4,7 % 49 984 1 504 3,0 % Irska 28 754 1 716 6,0 % 1 086 193 17,8 % Italija 4 740 2 616 55,2 % 756 297 39,3 % Latvija 5 739 32 0,6 % 2 913 29 1,0 % Litva 56 237 211 0,4 % 14 349 100 0,7 % Luksemburg 63 3 4,8 % 311 9 2,9 % Malta 6 924 3 673 53,0 % 19 1 5,3 % Nizozemska 2 845 41 1,4 % 3 612 127 3,5 % Poljska 317 270 30 026 9,5 % 100 168 2 728 2,7 % Portugal 1 435 776 54,1 % 87 0 0,0 % Rumunjska 12 018 3 741 31,1 % 768 31 4,0 % Slovačka 9 761 3 667 37,6 % 8 999 2 288 25,4 % Slovenija 4 048 53 1,3 % 897 56 6,2 % Španjolska 592 537 54 802 9,2 % 61 855 2 437 3,9 % Švedska* 38 336 1 671 4,36 % 6 986 5 962 85,3 % Ujedinjena Kraljevina 130 661 28 735 22,0 % 134 874 44 151 32,7 % Ukupno 3 116 086 247 403 7,9 % 1 649 446 148 142 9,0 % Švicarska 39 813 1 825 4,6 % 20 034 1 733 8,7 % Ukupno 3 155 899 249 228 7,9 % 1 669 480 149 875 9 % Kako je prethodno navedeno, trinaest država članica dostavilo je i podatke o pregledima provedenima na vozilima registriranima u zemljama izvan EU-a. Dodatne pojedinosti navedene su u tablici 5. u nastavku. Provjereno je 264 231 vozilo registrirano izvan EU-a što je dovelo do izdavanja 8 392 zabrane, tj. do udjela zabrana od 3,2 %, u usporedbi sa stopom od 7,9 % za domaća vozila i stopom od 9,0 % za vozila registrirana u EU-u (isključujući domaća vozila). Uz iznimku Austrije, Danske, Estonije, Italije i Rumunjske, stope zabrane za vozila registrirana izvan EU-a općenito odražavaju stope zabrane za vozila registrirana u EU-u. Te države članice izvijestile su o smanjenjima stopa zabrane od 5,1 %, 6,8 %, 11 %, 16,4 %, odnosno 10,8 % u korist vozila registriranih u EU-u. Tablica 5.: Raščlamba zabrana – vozila registrirana izvan EU-a Zabrane (vozila registrirana izvan EU-a) Država članica koja izvješćuje Broj pregledanih vozila registriranih izvan EU-a Broj zabranjenih vozila registriranih izvan EU-a Udio zabrana za vozila registrirana izvan EU-a (%) Austrija 1 578 997 63,2 % Belgija 266 18 6,8 % Bugarska 783 2 0,3 % Hrvatska 9 964 592 5,9 % Cipar 0 0 nije dostupno Češka 2 070 5 0,2 % Danska 25 6 24,0 % Estonija 95 92 96,8 % Finska 0 0 nije dostupno Francuska 0 0 nije dostupno Njemačka 38 852 993 2,6 % Grčka 0 0 nije dostupno Mađarska 0 0 nije dostupno Irska 0 0 nije dostupno Italija 18 10 55,6 % Latvija 0 0 nije dostupno Litva 0 0 nije dostupno Luksemburg 24 0 0,0 % Malta 0 0 nije dostupno Nizozemska 252 4 1,6 % Poljska 209 946 5 620 2,7 % Portugal 0 0 nije dostupno Rumunjska 358 53 14,8 % Slovačka 0 0 nije dostupno Slovenija 0 0 nije dostupno Španjolska 0 0 nije dostupno Švedska 0 0 nije dostupno Ujedinjena Kraljevina 0 0 nije dostupno Ukupno 264 231 8 392 3,2 % Švicarska 44 305 2 095 4,7 % Ukupno 308 536 10 488 3,4 % 5.5.Zabranjena vozila po kategoriji vozila i po državi članici registracije U Prilogu 1. daje se pregled stopa zabrane vozila po državi članici registracije. Prosječna stopa zabrane u svim državama članicama iznosila je 8,3 %, pri čemu su vozila iz kategorije N3 (teška teretna vozila) bila vrsta vozila koja su najčešće zabranjivana, tj. za njih je stopa zabrane iznosila 9,6 %. Vozila iz kategorije „ostala”, u kojoj se nalaze vozila koja nisu detaljno opisana, imala su stopu zabrane od 19,3 %. Međutim, ta kategorija vjerojatno uključuje mnoge vrste vozila, tj. poljoprivredna vozila (kategorija T), lake prikolice (kategorije O1 i O2) i laka gospodarska vozila (kategorija N1), a pregledi tih vozila temelje se na nacionalnim zakonodavnim mjerama. Međutim, od 20. svibnja 2018. Direktivom 2014/47/EU uveden je obvezni pregled brzih traktora (koji su sposobni za brzine veće od 40 km/h) ako se upotrebljavaju uglavnom za gospodarski cestovni prijevoz na javnim cestama. Razlike u stopama zabrane mogu se objasniti primjenom različitih metoda odabira, pregleda i prikupljanja podataka te primjenom različite kategorizacije nedostataka među državama članicama. U Prilogu 2. prikazane su pojedinosti po kategoriji vozila po državi članici pregleda. 5.6.Vrste iskazanih nedostataka po državama članicama

U Prilogu 3. prikazuju se stope nedostataka koji su utvrđeni na vozilima u devet područja pregleda tijekom pregleda koje su države članice provele tijekom izvještajnog razdoblja 2015.–2016. Tijekom tog izvještajnog razdoblja najčešći nedostaci otkriveni tijekom pregleda odnosili su se na tehničku ispravnost sljedećeg: – svjetlosne opreme i električnih sustava (23,0 %– 20,9 % u prethodnom razdoblju), – osovina, kotača, guma, ovjesa (21,8 %–20,6 % u prethodnom razdoblju), – ostale opreme, uključujući tahograf i uređaje za ograničavanje brzine (15,5 %– 17,4 % u prethodnom razdoblju), i – uređaja za kočenje (13,9 %–18,8 % u prethodnom razdoblju). Unutar devet područja pregleda države članice izvijestile su o znatnim razlikama u učestalosti otkrivanja nedostataka. Primjerice, u Španjolskoj su nedostaci u području pregleda „ostala oprema, uključujući tahograf i uređaje za ograničavanje brzine” činili 86 % ukupnih iskazanih nedostataka tijekom izvještajnog razdoblja, dok su u Ujedinjenoj Kraljevini nedostaci iz tog područja činili svega 0,6 % ukupnih utvrđenih nedostataka. Ponovno, uzrok tomu najvjerojatnije je to što države članice primjenjuju različite metode ispitivanja, a moguće je i da je povezano s nacionalnom politikom prema kojoj se tijekom pregleda veći naglasak stavlja na pojedina područja pregleda. Međutim, mora se uzeti u obzir to da će se nakon 20. svibnja 2018. Direktivom 2014/47/EU uvesti veća usklađenost u metodama ispitivanja, procjeni nedostataka i upotrebi opreme za ispitivanje. Uspoređujući brojčane podatke s onima iz prethodnog razdoblja, najznačajnije smanjenje odnosi se na područje ispitivanja „uređaji za kočenje”, naime nedostaci povezani s kočenjem činili su 13,9 % ukupno zabilježenih nedostataka u svim državama članicama, što je smanjenje s razine od 20,7 % iz prethodnog izvještajnog razdoblja. Međutim, nedostaci koji se odnose na područje „svjetlosna oprema i električni sustav” i dalje su najčešći, a u tom je području došlo do povećanja na 23 % (s 20,4 % u prethodnom izvještajnom razdoblju). S obzirom na ostala područja pregleda, promjene u usporedbi s prethodnim izvještajnim razdobljem nisu takve veličine da bi bile razlog za veliku zabrinutost ili da bi upućivale na to da države članice provode značajne promjene u politikama. U pet od devet područja pregleda, to jest u područjima „identifikacija”, „uređaji za kočenje”, „sustav za upravljanje”, „vidljivost” i „štetna djelovanja uključujući emisije i curenje goriva i/ili prolijevanje ulja”, stope se smanjuju. Zapravo, u područjima u kojima je došlo do blagih povećanja tijekom prethodnog izvještajnog razdoblja, to jest u područjima „svjetlosna oprema i električni sustavi”, „osovine, kotači, gume i ovjes”, „podvozje i predmeti pričvršćeni za podvozje” i „ostala oprema, uključujući tahograf i uređaje za ograničavanje brzine”, sva povećanja bila su manja od 5 %. Isto tako, čini se da se nedostaci povezani s područjem „uređaji za kočenje” češće pronalaze u pregledima koje provode tijela u Ujedinjenoj Kraljevini, Latviji i Luksemburgu, u kojima oni čine 33,6 %, 33,5 % i 29,6 % ukupnog broja pronađenih nedostataka. S druge strane, Grčka je izvijestila da ne postoje nikakvi nedostaci u tom području pregleda. Kad je riječ o nedostacima koji se odnose na emisije i curenja koja, osim što su opasnost za sigurnost na cestama, utječu i na okoliš, nakon povećanja za 0,9 % (s 3,2 % na 4,1 %) u prethodnom razdoblju došlo je do smanjenja od 0,4 % (s 4,1 % na 3,3 %), tj. nedostaci povezani s emisijama činili su 3,3 % ukupno zabilježenih nedostataka tijekom izvještajnog razdoblja. Konačno, kako je prikazano u tablici 2., trinaest država članica provodilo je preglede vozila registriranih izvan EU-a. Međutim, s obzirom na to da ukupan broj tih pregleda iznosi približno 5 % ukupnog broja pregleda provedenih tijekom izvještajnog razdoblja, ne mogu se izvući nikakvi čvrsti zaključci o njihovoj tehničkoj ispravnosti. Međutim, radi potpunosti, u Prilogu 4. ovom izvješću nalaze se dodatne pojedinosti kojima se daje pregled broja vozila po zemlji registracije provjerenih od države članice te udio zabrane. 6.VRSTE KAZNI Direktivom 2000/30/EZ ne uspostavlja se sustav kazni za otkrivene prekršaje. Umjesto toga, kazne moraju odrediti države članice bez diskriminacije po osnovi državljanstva vozača ili zemlje u kojoj je vozilo registrirano ili stavljeno u promet. Kako je prethodno navedeno, ako postane očito da gospodarsko vozilo predstavlja ozbiljan rizik za svoje korisnike ili za druge korisnike ceste, nadležno tijelo ili inspektor koji provodi pregled ovlašteni su na temelju Direktive 2000/30/EZ zabraniti upotrebu tog vozila dok se ne otklone opasni nedostaci koji su utvrđeni. Osim toga, o opasnim nedostacima otkrivenima na gospodarskom vozilu koje pripada nerezidentu, a osobito onima koji vode do zabrane njegove upotrebe, moraju se obavijestiti nadležna tijela države članice u kojoj je vozilo registrirano. Nadležna tijela države članice u kojoj je otkriven opasan nedostatak mogu zatražiti od nadležnih tijela države članice u kojoj je vozilo registrirano da poduzmu odgovarajuće mjere kao što je podvrgavanje vozila dodatnom pregledu tehničke ispravnosti. Međutim, državi članici registracije prepušteno je provođenje mjera koje ona smatra primjerenima te se ne zahtijeva izvješćivanje o tome. U praksi, financijski učinak na prijevoznika povezan s dobivanjem zabrane za vozilo s opasnim nedostacima ne sastoji se samo od potencijalne novčane kazne koju su izrekla tijela države članice koja je provela pregled. Mogu postojati dodatni troškovi, primjerice, troškovi vuče vozila do objekta namijenjenog za pregled radi provođenja „detaljnijeg” pregleda, zajedno s troškovima samog ispitivanja i troškovima svih popravaka koji su potrebni kako bi se otklonili nedostaci. Nadalje, postoji i neizravan trošak za prijevoznika zbog mogućeg nepridržavanja vremenskog rasporeda u poslovanju. Konačno, u skladu s Direktivom 2014/47/EU, od 20. svibnja 2019. informacije o broju i težini nedostataka morat će se unositi u sustav stupnjevanja rizika koji je uspostavljen Direktivom 2006/22/EZ. Vozila prijevoznika s visokim profilom rizičnosti mogu se češće odabirati za pregled tehničke ispravnosti na cesti.

7.ZAKLJUČCI Kako je napomenuto u poglavlju 3. ovog izvješća, zbog otkrivenih razlika u metodama pregleda, prikupljanju podataka i izvješćivanju, na temelju ovog izvješća ne bi se trebali donositi nikakvi dalekosežni zaključci te bi se s rezultatima trebalo postupati oprezno. Imajući to na umu, u nastavku su navedeni glavni nalazi dobiveni iz podataka prikupljenih za izvještajno razdoblje 2015.–2016. 7.1.Inspekcije U odnosu na prethodno razdoblje, u kojem je već postojalo smanjenje od 31,5 %, broj provjerenih vozila dodatno se smanjio. U razdoblju 2015.–2016. pregledana su 534 473 vozila manje, što je smanjenje od 9,6 %. Prema objašnjenjima koja su navele države članice, to je posljedica smanjenja resursa, reorganizacija, promjena u nacionalnom zakonodavstvu i primjeni pravila te, u nekim slučajevima, uvođenja usmjerenijeg pristupa u provođenju pregleda. U svakom slučaju, osamnaest država članica provelo je manje pregleda, pri čemu su se smanjenja u postocima kretala u rasponu od 1 % u slučaju Hrvatske do smanjenja od 68 % u slučaju Grčke. S druge strane, deset država članica zabilježilo je povećanje u broju provedenih pregleda, pri čemu su se povećanja u postocima kretala u rasponu od 1,2 % u slučaju Danske do 429 % u slučaju Cipra. Od pregleda provedenih tijekom izvještajnog razdoblja, 62 % odnosilo se na domaća vozila, 33 % na vozila registrirana u drugoj državi članici, a 5 % na vozila registrirana izvan EU-a. Osim toga, postotak pregledanih domaćih vozila u ukupnom broju vozila koja je pregledala svaka pojedina država članica i dalje se znatno razlikuje, što upućuje na to da bi možda trebalo dodatno poraditi na osiguravanju uravnoteženijeg pristupa. Primjerice, u Luksemburgu, Belgiji i Francuskoj pregledi domaćih vozila činili su manje od 40 % ukupnog broja pregleda, dok je stanje u drugim „tranzitnim” državama članicama uravnoteženije. 7.2.Zabrane U odnosu na prethodno razdoblje zabranjeno je 60 112 vozila više, što je povećanje od 17,5 %. To upućuje na početak pozitivnog kretanja i na to da se započelo s primjenom usmjerenijeg pristupa. Trinaest država članica zabilježilo je povećanje u broju izdanih zabrana s povećanjima u rasponu od 3 % u slučaju Švedske do približno 7 000 % u slučaju Portugala. S druge strane, petnaest država članica zabilježilo je smanjenja u broju izdanih zabrana, u rasponu od 2,7 % u slučaju Slovačke do smanjenja od 71,8 % u slučaju Grčke ili 71,6 % u slučaju Bugarske. S obzirom na podrijetlo zabranjenih vozila, ukupna stopa zabrane za domaća vozila iznosila je 7,9 %, dok je za vozila iz drugih država članica EU-a ona iznosila 9,0 %, a za vozila registrirana izvan EU-a 3,2 %. To upućuje na to da se standardi općenito primjenjuju podjednako na vozila iz EU-a neovisno o zemlji registracije vozila. Niža stopa zabrane za vozila registrirana izvan EU-a mogla bi biti posljedica činjenice da prijevoznici odlučuju slati svoja najnovija i najbolje održavana vozila na putovanja koja uključuju putovanje unutar EU-a. Konačno, prosječna stopa zabrane u svim državama članicama za vozila registrirana u EU-u iznosila je 8,3 %. Vozila iz kategorije N3 (teška teretna vozila) najčešće su zabranjivana, tj. stopa zabrane za tu kategoriju iznosila je 9,6 %. Vozila registrirana u Malti češće su zabranjivana, sa stopom zabrane od 43,9 %. S druge strane, vozila iz Njemačke i Bugarske najrjeđe su zabranjivana, sa stopama zabrane od 1,5 % odnosno 3,7 %. Razlike u tim stopama zabrane mogle bi biti posljedica primjene različitih metoda pregleda i različitih kategorizacija nedostataka među državama članicama. 7.3.Nedostaci