Službe Komisije prvi su put ocijenile djelotvornost tih programa tijekom provedbe revizija u razdoblju od 2006. do 2012. Izvješće o pregledu nastalo na temelju toga objavljeno je 2013. i u njemu je utvrđeno da nacionalni programi kontrole salmonele uglavnom služe svrsi. U izvješću su ujedno izneseni primjeri dobre prakse koji su poslužili za poboljšanje tih nacionalnih programa. Službe Komisije nastavile su provoditi reviziju u tom području tijekom drugog niza revizija u državama članicama u razdoblju od 2013. do 2016. Na temelju nalaza i zaključaka tog niza revizija potvrđeno je da postoji trend povećanja djelotvornosti nacionalnih programa kontrole salmonele koji je opisan u prethodnom nizu revizija. Međutim, i dalje su prisutni određeni problemi uočeni tijekom prvog niza revizija.

Rezultat nastojanja EU-a da suzbije salmonelozu u ljudi već je bio vidljiv u 50-postotnom smanjenju slučajeva oboljenja (od 2004. do 2009.), a taj se trend smanjenja nastavio. Ključni čimbenik u tom postignuću bila je provedba nacionalnih programa kontrole salmonele kako bi se smanjila prisutnost salmonele u određenim populacijama peradi (rasplodna jata, kokoši nesilice vrste Gallus gallus, jata brojlera i purani) u svim državama članicama. Zbog tih je programa došlo do znatnog smanjenja prisutnosti jata peradi pozitivnih na ciljane serovare salmonele u EU-u.

Konkretno, uobičajena je praksa u nekim državama članicama bila da se, kada subjekt u poslovanju hranom uzimanjem uzorka otkrije jato zaraženo salmonelom, mjere ograničavanja poduzimaju tek nakon što se uzimanjem službenog uzorka i analizom potvrdi da su jata zaražena. Tako se postupalo i kada nije bilo valjanog razloga za sumnju u analizu prvotnog uzorka koji je uzeo subjekt u poslovanju hranom. Zbog takve prakse, to jest odgode uvođenja mjera ograničavanja, potencijalno zaražena jaja mogla su dospjeti na tržište u razdoblju između prvih rezultata ispitivanja koji su pokazali da jaja ne zadovoljavaju uvjete i naknadnih rezultata kojima je potvrđen prethodni rezultat. Države članice u kojima je primijećena ta praksa u okviru revizije dobile su preporuke za njezinu izmjenu.

Kad bi se osiguralo da sve države članice u skladu sa zakonskom obvezom izvijeste o tim prvim rezultatima ispitivanja koji ne zadovoljavaju uvjete, dodatno bi se povećala razina pouzdanosti podataka država članica o raširenosti zaraze. Službe Komisije savjetuju se s državama članicama radi preispitivanja ciljeva nacionalnih programa kontrole salmonele i odgovarajućeg načina izvješćivanja o podatcima kako bi dodatno poboljšale djelotvornost tih programa.

2.2.2. Bakterija roda Campylobacter u proizvodnji peradi

Kampilobakterioza je od 2008. među potrošačima EU-a zabilježena kao najučestalija bolest koja se prenosi hranom. Suprotno smanjenju broja ljudi zaraženih salmonelom, sve je veći broj prijavljenih slučajeva kampilobakterioze.

Dokazi upućuju na to da je većina slučajeva oboljenja od kampilobakterioze povezana s prisutnošću bakterije roda Campylobacter u fazi proizvodnje peradi i njezinu opskrbnom lancu.

Kako bi bolje razumjele kako države članice rješavaju problem s navedenom bakterijom, službe Komisije tijekom 2015. i 2016. posjetile su tri države članice radi utvrđivanja stanja na terenu. Nadležna tijela tih država članica posljednjih su godina kao prioritet odredila rješavanje problema prisutnosti bakterije roda Campylobacter. Cilj tih kratkih posjeta bio je utvrditi mjere koje su te države članice poduzele te uočiti primjere dobre prakse koje su te države članice primijenile kako bi spriječile, smanjile ili uklonile rizike od te bakterije u proizvodnji i distribuciji mesa peradi. Glavni zaključci tih posjeta bili su da čak i uz stroge mjere biološke sigurnosti nije bilo moguće ukloniti bakteriju roda Campylobacter s poljoprivrednih gospodarstava za tov peradi ili spriječiti njezin ulazak na ta poljoprivredna gospodarstva, posebno tijekom ljetnih mjeseci. Međutim, ako se djeluje na razini poljoprivrednoga gospodarstva, mogu se smanjiti razine zaraženosti trupova pa to, kad se uzmu u obzir razlike u prisutnosti i količini bakterija roda Campylobacter spp. na različitim poljoprivrednim gospodarstvima, pokazuje da postoji potreba za dodatnim djelovanjem na razini klaonica. Takva djelovanja mogu biti dio postojećih i budućih postupaka održavanja higijene u klaonicama.

Kako bi se posljednje navedeno ostvarilo, Uredba (EZ) br. 2073/2005 izmijenjena je 2017. tako da se utvrđuje kriterij higijene procesa za bakteriju roda Campylobacter u trupovima brojlera i nastoji kontrolirati zaraza tih trupova tijekom postupka klanja.

Službe Komisije organizirale su i radionicu o sve većem problemu zaraze peradi bakterijom roda Campylobacter kako bi među nadležnim tijelima država članica podijelile informacije o stečenim iskustvima i primjerima dobre prakse uočenima tijekom posjeta radi utvrđivanja stanja u pogledu te bakterije na terenu.

2.2.3. Kontrole prehrambenih aditiva i aroma dima

Aditivi i arome dima vrlo se često upotrebljavaju u nizu različitih prehrambenih proizvoda. Njihova se sigurnost temeljito procjenjuje te se ujedno podupire sveobuhvatnim zakonodavstvom EU-a u kojem se navodi kako se i koji prehrambeni aditivi mogu upotrebljavati za poboljšanje kvalitete i sigurnosti hrane. Iznimno je važno osigurati potpuno poštovanje zakonskih zahtjeva tijekom upotrebe tih aditiva jer bi se njihovom upotrebom u prekomjernim količinama (npr. nitriti/nitrati) moglo ugroziti zdravlje ljudi. Zato su u EU-u za brojne aditive utvrđene najviše granične vrijednosti, a zahtjevima za označivanje proizvoda propisuje se odgovarajuće informiranje potrošača.

Komisija je 2015. nekoliko puta posjetila države članice radi utvrđivanja stanja na terenu, a cilj je bio ustanoviti kako one u tom području provode službene kontrole. Glavni je zaključak na temelju tih posjeta bio taj da u većini država članica na različitim razinama lanca proizvodnje hrane postoje sustavi kontrole prehrambenih aditiva i aroma dima, no tek je nekolicina država članica stavila njihovu kontrolu na vrh liste prioriteta, a područjem primjene službenih kontrola nije se dovoljno jamčila stalna i potpuna usklađenost subjekata u poslovanju s hranom sa zahtjevima EU-a. U državama članicama u kojima su kontrole prioritet, i to posebno u pogledu aditiva veće rizičnosti kao što su nitriti i nitrati, kontrole su djelotvorne. Još je zaključeno da se subjekti u poslovanju s hranom suočavaju s velikim poteškoćama kada je riječ o cjelovitom razumijevanju i provedbi zakonodavnih zahtjeva koji su ponekad kompleksni, a nadležna tijela nailaze na poteškoće kada žele provjeriti je li to doista tako. U izvješću Komisije o pregledu zaključeno je i da je moguće uvesti poboljšanja u području stavljanja službenih kontrola aditiva veće rizičnosti na vrh liste prioriteta i u području osposobljavanja i pružanja praktičnih smjernica kako bi se poduprle službene kontrole i postigla bolja usklađenost subjekata u poslovanju s hranom. Komisija je radi ostvarenja tog cilja 2016. osnovala stručnu skupinu koja se bavi primjenom službenih kontrola prehrambenih aditiva i aroma dima, izradila je posebne smjernice te omogućuje osposobljavanja kroz program Bolja izobrazba za sigurniju hranu.

2.2.4. Kontrole primarne proizvodnje hrane neživotinjskog podrijetla

Posljednjih je godina utvrđeno da se konzumacijom sirove hrane biljnog podrijetla, kao što su klice i sjemenje za klijanje, ako je ona zaražena bakterijama ili virusima, može ozbiljno ugroziti zdravlje ljudi.

Izbijanje zaraze verotoksičnim sojevima bakterije Escherichia coli u Njemačkoj 2011. (više od 4 000 slučajeva oboljelih osoba i 55 smrtnih slučajeva), koje je bilo povezano s konzumacijom proklijalog sjemenja, te izbijanje najvećeg broja dosad zabilježenih slučajeva bolesti koja se prenosi hranom u Njemačkoj 2012. (norovirus u zamrznutim jagodama, koji je bio uzrok gotovo 11 000 slučajeva gastroenteritisa) bili su jasan pokazatelj slabosti u službenim sustavima kontrola u EU-u.

Službe Komisije provele su u razdoblju od 2013. do 2016. niz revizija kako bi ocijenile postojeće sustave kontrola koji služe sprječavanju mikrobiološke kontaminacije u primarnoj proizvodnji hrane neživotinjskog podrijetla namijenjene konzumaciji u sirovom obliku. U tim je revizijama posebna pažnja posvećena sustavu službenih kontrola sljedivosti sjemena za klijanje i proizvodnju klica, mjerodavnim mikrobiološkim kriterijima, odobravanju objekata za proizvodnju klica i kontrolama uvezenog sjemenja za klijanje.

Revizijama je utvrđeno da postoje brojni nedostatci u službenim kontrolama u svim fazama lanca proizvodnje klica. U nekoliko država članica uopće nije postojao nikakav sustav službenih kontrola primarne proizvodnje hrane neživotinjskog podrijetla namijenjene konzumaciji u sirovom obliku ili su ti sustavi bili vrlo ograničeni. Osim toga, službene kontrole nisu se planirale na temelju djelotvorne ocjene rizika jer nisu bili dostupni postupci uzorkovanja povezani sa statističkim podatcima ni točni izračuni broja hospitalizacija i smrtnih slučajeva čiji su uzrok bolesti koje se prenose hranom nastale zbog konzumacije hrane biljnog podrijetla.

O tim se nedostatcima raspravljalo s nadležnim tijelima država članica u nastojanju da se pronađu rješenja koja su države članice zatim iskoristile za prilagodbu i poboljšanje svojih službenih sustava kontrola. Nalazi i zaključci revizija isto su tako upotrijebljeni kako bi se potkrijepile nove smjernice Komisije o sprječavanju rizika od mikrobiološke kontaminacije jagodičastog voća i povrća. U tim se smjernicama ujedno uzimaju u obzir relevantna mišljenja Europske agencije za sigurnost hrane (EFSA) i podupiru aktivnosti nadležnih tijela država članica i uzgajivača u provedbi djelotvornih sustava kontrola na temelju procjene rizika koji služe uklanjanju najnovijih rizika od mikrobiološke kontaminacije hrane biljnog podrijetla.

2.3. SIGURNOST HRANE ZA ŽIVOTINJE

Sektor hrane za životinje iznimno je važan u lancu proizvodnje prehrambenih proizvoda životinjskog podrijetla. Službe Komisije dostavile su 2015. i 2016. svim državama članicama upitnik o interakcijama privatnih sustava certificiranja i službenih kontrola u sektoru hrane za životinje te je odmah nakon toga obavljen posjet nekoliko država članica radi utvrđivanja stanja na terenu u pogledu tih interakcija. Nadležna tijela u četirima državama članicama ostvarila su vrlo dobru interakciju s privatnim sustavima i procijenila su koliko su ti sustavi prikladni kao sredstvo zamjene ili smanjenja službenih kontrola. Zbog toga je u tim zemljama došlo do smanjenja službenih kontrola onih subjekata u poslovanju s hranom za životinje koji su bili članovi sustava te slijedom toga i do racionalnije upotrebe službenih resursa. Službe Komisije na kraju postupka organizirale su radionicu kako bi omogućile raspravu među državama članicama o koristima takvih interakcija i povezanim izazovima (npr. osiguravanje zaštite podatka i provjera pouzdanosti privatnih kontrola), a većina država članica uvidjela je prednosti iskorištavanja privatnih kontrola za službene potrebe. Ta je mogućnost predviđena u članku 9. stavku 1. točki (d) Uredbe (EZ) br. 2017/625.