KOMUNIKACIJA KOMISIJE EUROPSKOM PARLAMENTU, VIJEĆU I REVIZORSKOM SUDU

Konsolidirana računovodstvena dokumentacija Europske unije za financijsku godinu 2018.

(2019/C 327/01)

SADRŽAJ

PREDGOVOR 2

POLITIČKI I FINANCIJSKI OKVIR I ODGOVORNOST EUROPSKE UNIJE TE NJEZINO UPRAVLJANJE 3

NAPOMENA UZ KONSOLIDIRANU RAČUNOVODSTVENU DOKUMENTACIJU 9

GLAVNI ASPEKTI FINANCIJSKE GODINE 2018. 10

KONSOLIDIRANI FINANCIJSKI IZVJEŠTAJI I OBJAŠNJENJA 12

BILANCA 13

IZVJEŠTAJ O FINANCIJSKOM REZULTATU 14

IZVJEŠTAJ O NOVČANOM TOKU 15

IZVJEŠTAJ O PROMJENAMA U NETO IMOVINI 16

BILJEŠKE UZ FINANCIJSKE IZVJEŠTAJE 17

RASPRAVA O FINANCIJSKOM IZVJEŠTAJU I NJEGOVA ANALIZA 90

IZVJEŠĆA O IZVRŠENJU PRORAČUNA I OBJAŠNJENJA 104

POJMOVNIK 159

POPIS POKRATA 163

PREDGOVOR

Zadovoljstvo mi je predstaviti godišnju računovodstvenu dokumentaciju za 2018. Ona sadržava sveobuhvatan pregled financija EU-a i izvršenja proračuna za prošlu godinu, uključujući informacije o nepredviđenim obvezama, financijskim obvezama i drugim obvezama Unije. Budući da se u njoj uzima u obzir višegodišnji karakter djelovanja Unije, ova računovodstvena dokumentacija sadržava objašnjenja ključnih financijskih podataka i njihova kretanja. Konsolidirana godišnja računovodstvena dokumentacija Europske unije sastavni je dio Komisijina paketa integriranog financijskog izvješćivanja i izvješćivanja o odgovornost i bitan je dio našeg vrlo naprednog sustava financijske odgovornosti.

Usprkos njegovu razmjerno skromnom ukupnom iznosu, proračun EU-a znatno utječe na milijune Europljana. Njime se dopunjuju nacionalni proračuni i pridonosi političkim prioritetima u područjima u kojima ima stvarnu vrijednost i može najdjelotvornije pridonijeti ostvarenju rezultata.

Godina 2018. bila je peta godina provedbe tekućeg višegodišnjeg financijskog okvira i svi financijski programi sada su u potpunosti operativni. Kad je riječ o izvršenju proračuna EU-a, ukupna odobrena sredstva za preuzimanje obveza iznosila su 173,1 milijardu EUR, dok su odobrena sredstva za plaćanje iznosila 156,7 milijarde EUR. Tijekom cijele godine iz proračuna EU-a osigurana su sredstva kojima se odgovorilo na izazove koji su posljedica složenog geopolitičkog okruženja, a pritom nisu zanemarena jamstva za strateška ulaganja i održivi rast u Europi.

Gotovo polovina sredstava bila je namijenjena poticanju rasta, zapošljavanju i konkurentnosti. Izdvojena su financijska sredstva za istraživanje i inovacije u okviru Obzora 2020., za mala i srednja poduzeća u okviru programa COSME i za obrazovanje u okviru programa Erasmus+. Europski fond za strateška ulaganja, Instrument za povezivanje Europe i Europski strukturni i investicijski fondovi imali su iznimno važnu ulogu. Pozivam vas da na portalu „InvestEU” (https://europa.eu/investeu) pročitate priče o brojnim ulaganjima na razini EU-a.

Sredstvima proračuna EU-a bitno se pridonijelo i u drugim prioritetnim područjima, kao što su sveobuhvatan pristup migracijama, sigurnosna unija i vanjsko djelovanje EU-a. Proračun EU-a omogućio je Uniji snažno djelovanje izvan europskih granica u razdoblju turbulencije u europskom susjedstvu i pridonio je ostvarenju ciljeva međusektorskih politika povezanih s klimatskim promjenama i biološkom raznolikosti. Sredstva dodijeljena u 2018. uključivanju klimatskih pitanja u politike iznosila su više od 32 milijarde EUR, odnosno 20 % ukupnog proračuna.

Zaključno, kontinuirano se pružala potpora za promicanje održivog rasta i očuvanja prirodnih resursa u Europi u okviru zajedničke poljoprivredne politike i ribarstvene poltike te putem aktivnosti u području klimatske i okolišne politike u okviru programa LIFE.

Konsolidirana godišnja računovodstvena dokumentacija Europske unije sastavlja se u skladu s Međunarodnim računovodstvenim standardima za javni sektor. Kako bi se pridržavala tih standarda, Komisija dosljedno unaprjeđuje svoja pravila i postupke, organizacijsku strukturu i prilagodljivost. Svrha dosljednog i učinkovitog izvješćivanja nije puko izvršavanje propisanih obveza nego se njime pridonosi odgovornijem trošenju sredstava EU-a. Ono olakšava suradnju s građanima i drugim dionicima te stjecanje njihova povjerenja i pouzdanja u Europsku uniju.

Günther H. OETTINGER

Povjerenik za proračun i ljudske resurse

POLITIČKI I FINANCIJSKI OKVIR I ODGOVORNOST EUROPSKE UNIJE TE NJEZINO UPRAVLJANJE

Europska unija (EU) je unija kojoj države članice dodjeljuje nadležnosti za postizanje zajedničkih ciljeva. Unija se temelji na vrijednostima poštovanja ljudskog dostojanstva, slobode, demokracije, jednakosti, vladavine prava i poštovanja ljudskih prava, uključujući i prava pripadnika manjina. Te su vrijednosti zajedničke državama članicama u društvu u kojem prevladavaju pluralizam, nediskriminacija, tolerancija, pravda, solidarnost i jednakost žena i muškaraca.

1. POLITIČKI I FINANCIJSKI OKVIR

Ugovori EU-a

Opći ciljevi i načela kojima se vode Unija i europske institucije definirani su u Ugovorima. Unija i institucije EU-a mogu djelovati samo u okvirima nadležnosti koje su im dodijeljene Ugovorima kako bi se ostvarili ciljevi koji su u njima utvrđeni te to moraju činiti u skladu s načelima supsidijarnosti (1) i proporcionalnosti. Kako bi ostvarila svoje ciljeve i provela svoje politike, Unija raspolaže potrebnim financijskim sredstvima. Komisija je odgovorna za provedbu ciljeva u suradnji s državama članicama i u skladu s načelom dobrog financijskog upravljanja.

EU radi na ostvarenju ciljeva utvrđenih Ugovorom s pomoću niza instrumenata, od kojih je jedan proračun EU-a. Ostali su instrumenti, primjerice, predlaganje zakonodavstva ili djelovanje u skladu sa strategijama politike.

Politički prioriteti Komisije

Politički prioriteti Komisije definirani su u političkim smjernicama koje je utvrdio predsjednik Komisije. Te smjernice sadržavaju plan djelovanja Komisije koji je u potpunosti dosljedan i usklađen sa strategijom Europa 2020. kao strategijom dugoročnog rasta EU-a.

DESET PRIORITETA

— Novi poticaj za zapošljavanje, rast i ulaganja — Uravnotežena i napredna trgovinska politika za iskorištavanje prednosti globalizacije — Povezano jedinstveno digitalno tržište — Područje pravosuđa i temeljnih prava utemeljeno na uzajamnom povjerenju — Čvrsta energetska unija s naprednom klimatskom politikom — Put prema novoj migracijskoj politici — Bolje povezano i pravednije unutarnje tržište s jačim industrijskim temeljima — Europa kao jači globalni čimbenik — Bolje povezana i pravednija ekonomska i monetarna unija (EMU) — Unija demokratskih promjena

Strategija Europa 2020.

Strategijom Europa 2020., koju su 2010. dogovorili čelnici država ili vlada država članica EU-a, definira se desetogodišnja strategija EU-a o zapošljavanju i rastu na razini EU-a (2). Ta strategija sadržava tri prioriteta koji se međusobno nadopunjuju, odnosno pametan, održiv i uključiv rast, zajedno s pet glavnih ciljeva EU-a.

Proračun EU-a jedna je od poluga EU-a koja pridonosi ostvarivanju ciljeva strategije Europa 2020. Uvodi se velik broj mjera na nacionalnoj i međunarodnoj razini te na razini EU-a kako bi se postigli konkretni rezultati u vezi sa strategijom Europa 2020.

Program održivog razvoja do 2030. (3)

Održivi razvoj već je dugo u samom središtu europskog projekta. U Ugovorima EU-a potvrđene su njegove gospodarske, socijalne i okolišne dimenzije koje ne bi trebalo razdvajati. EU se zalaže za razvoj kojim se zadovoljavaju sadašnje potrebe, pri čemu se ne ugrožava mogućnost budućih naraštaja da zadovolje svoje potrebe. Proračun EU-a ima važnu ulogu u suočavanju s brojnim izazovima održivosti, od nezaposlenosti mladih do starenja stanovništva, klimatskih promjena, onečišćenja, održivih izvora energije te migracija. U mandatu aktualne Komisije održivi je razvoj postao glavni element ključnih međusektorskih projekata, sektorskih politika i inicijativa.

Politike financirane iz proračuna EU-a provode se u skladu s višegodišnjim financijskim okvirom (VFO) i odgovarajućim sektorskim zakonodavstvom kojim se definiraju programi potrošnje.

Višegodišnji financijski okvir i programi potrošnje

Višegodišnji financijski okvir omogućuje da se za političke prioritete EU-a dodijele financijska sredstva u razdoblju koje je dovoljno dugo da se postigne učinkovitost i definira koherentna dugoročna vizija za korisnike sredstava EU-a i nacionalna tijela koja ih sufinanciraju. Njime se utvrđuju maksimalni godišnji iznosi (gornje granice) za ukupne rashode EU-a i glavne kategorije rashoda (naslovi). Zbrajanjem gornjih granica svih naslova dobiva se ukupna gornja granica za odobrena sredstva za preuzimanje obveza. Višegodišnji financijski okvir donose jednoglasno države članice, koje su usuglasile ciljeve i razinu potrošnje (najviša razina proračunskih obveza i plaćanja), uz suglasnost Europskog parlamenta.

Međuinstitucijski sporazum

Višegodišnji financijski okvir dopunjava se međuinstitucijskim sporazumom (4) koji je politički dogovor Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije. Svrha je tog Sporazuma, donesenog 2013. u skladu s člankom 295. UFEU-a, provesti proračunsku disciplinu i poboljšati funkcioniranje postupka donošenja godišnjeg proračuna i suradnju institucija u pogledu proračunskih pitanja te osigurati dobro financijsko upravljanje.

Godišnji proračun

Godišnji proračun izrađuje Komisija i obično se o njemu do sredine prosinca usuglase Europski parlament i Vijeće na temelju postupka iz članka 314. UFEU-a. U skladu s načelom proračunske ravnoteže, ukupni prihodi moraju biti jednaki ukupnim rashodima (odobrenim sredstvima za plaćanje) u određenoj financijskoj godini.

Glavni izvori financijskih sredstava EU-a jesu prihodi od vlastitih sredstava koji se dopunjuju drugim prihodima. Postoje tri vrste vlastitih sredstava: tradicionalna vlastita sredstva (kao što su carine i pristojbe na šećer), vlastita sredstva na temelju poreza na dodanu vrijednost (PDV) i vlastita sredstva na temelju bruto nacionalnog dohotka (BND). Ostali prihodi koji proizlaze iz aktivnosti EU-a (npr. kazne u području tržišnog natjecanja) obično čine manje od 10 % ukupnih prihoda. Sveukupni iznos vlastitih sredstava potrebnih za financiranje proračuna određuje se na temelju ukupnih rashoda umanjenih za ostale prihode. U postojećem VFO-u ukupni iznos vlastitih sredstava ne smije biti veći od 1,20 % ukupnog bruto nacionalnog dohotka (BND) država članica.

Rashodi poslovanja EU-a uključuju razne naslove višegodišnjeg financijskog okvira i to u različitim oblicima, ovisno o načinu dodjele sredstava i upravljanja tim sredstvima. Postoje tri oblika upravljanja za izvršenje proračuna EU-a:

— Podijeljeno upravljanje: zadaće izvršenja proračuna povjeravaju se državama članicama. Na taj način upravlja se s gotovo 75 % rashoda, čime su obuhvaćena područja poput rashoda za poljoprivredu i strukturnih mjera.

— Izravno upravljanje: proračun izravno izvršavaju službe Komisije.

— Neizravno upravljanje: odnosi se na slučajeve kad Komisija zadaću izvršenja proračuna povjerava trećim stranama, kao što su regulatorne agencije EU-a ili međunarodne organizacije.

Financijska uredba

Financijska uredba (FU) (5) koja se primjenjuje na opći proračun središnji je akt u regulatornoj strukturi financijskih sredstava EU-a kojom se definiraju financijska pravila EU-a primjenjiva na proračun EU-a.

2. UPRAVLJANJE I ODGOVORNOST

2.1. INSTITUCIJSKA STRUKTURA

Organizacijska upravljačka struktura EU-a sastoji se od institucija, agencija i drugih tijela EU-a koja su navedena u bilješci 9. uz konsolidirane financijske izvještaje. Na Europsku investicijsku banku (EIB), Europski investicijski fond (EIF) i Europsku središnju banku (ESB) ne primjenjuje se Financijska uredba. Glavne institucije nadležne za izradu politika i donošenje odluka jesu Europski parlament, Europsko vijeće, Vijeće i Komisija.

Europska komisija je jedinstvena organizacija. Prema Ugovoru Komisija je nadležna za planiranje, pripremu i predlaganje zakonodavnih akata, za upravljanje politikama EU-a, uključujući praćenje provedbe zakonodavstva EU-a i njegovo izvršenje te za dodjelu financijskih sredstava EU-a te za zastupanje EU-a na međunarodnom planu.

Kako je predviđeno Ugovorom (6), Komisija izvršava proračun u suradnji s državama članicama. Države članice i Komisija zajedno osiguravaju da se odobrena sredstva koriste u skladu s načelima dobrog financijskog upravljanja. Uredbama se utvrđuju obveze država članica u pogledu nadzora i revizije u izvršenju proračuna i nastalih odgovornosti. Njima se utvrđuju i odgovornosti i detaljna pravila za svaku instituciju u vezi s njezinom ulogom u izvršenju vlastitih izdataka.

Komisija obavlja te zadaće pod vodstvom Kolegija povjerenika, koji određuje prioritete i preuzima političku odgovornost za Komisijine odluke. Predsjednik Komisije, čija je uloga osnažena Ugovorom iz Nice i Ugovorom iz Lisabona, odlučuje o unutarnjoj organizaciji Komisije, pri čemu osigurava da ona djeluje dosljedno, učinkovito i kao jedan kolektiv.

Unutarnje funkcioniranje Komisije temelji se na nizu ključnih načela na kojima se temelji dobro upravljanje: jasne uloge i nadležnosti, snažna usmjerenost na upravljanje rezultatima i usklađenost s pravnim okvirom, jasni mehanizmi odgovornosti, visokokvalitetan i uključiv regulatorni okvir, otvorenost i transparentnost te visoki standardi etičkog djelovanja.

2.2. UPRAVLJAČKA STRUKTURA KOMISIJE

Europska komisija ima jedinstven sustav upravljanja u kojem se jasno razlikuju političke i upravne nadzorne strukture te su jasno definirane razine nadležnosti i financijske odgovornosti (7). Taj se sustav temelji na Ugovorima, a struktura se razvila kako bi se prilagodila promjenjivom okruženju i kako bi ostala usklađena s najboljom praksom utvrđenom relevantnim međunarodnim standardima (8).

Komisija je u 2018. donijela tzv. paket mjera o upravljanju (9), kojim su se značajno pojednostavnili i ojačali mehanizmi korporativnog upravljanja i iskorišteni rezultati nedavnih revizijskih aktivnosti Europskog revizorskog suda (10) i Unutarnje službe za reviziju.

— Kolegij povjerenika preuzima kolektivnu političku odgovornost za rad Komisije. Operativno izvršenje proračuna povjereno je glavnim direktorima i načelnicima službi koji vode upravne strukture Komisije (11).

— Kolegij delegira zadaće financijskog upravljanja glavnim direktorima ili načelnicima službi koji time postaju dužnosnici za ovjeravanje na osnovi delegiranja. Te se zadaće mogu dalje delegirati direktorima, načelnicima odjela i drugim osobama koji time postaju dužnosnici za ovjeravanje na osnovi daljnjeg delegiranja. Dužnosnici za ovjeravanje nadležni su za cjelokupan upravljački proces, od određivanja što se treba napraviti da bi se ostvarili ciljevi politika koje je odredila institucija do upravljanja aktivnostima s operativnog i proračunskog aspekta.

— Odbor za praćenje tijeka revizije rati provedbu revizija, osobito Službe za unutarnju reviziju, ali i na temelju revizija Europskog revizorskog suda.

— Korporativni upravni odbor, koji vodi predsjednik Komisije a kojim predsjedava glavni tajnik, redovito okuplja glavne direktore odgovorne za proračun, ljudske resurse sigurnost i Glavnog direktora pravne službe. Ulogu promatrača imaju članovi odgovorni za proračun i administraciju iz kabineta predsjednika Komisije te šefovi kabineta članova Komisije zaduženih za proračun, ljudske resurse i administraciju. Taj Odbor osigurava koordinaciju i nadzor pitanja korporativnog upravljanja te pruža savjete i smjernice u područjima kao što su upravljanje financijskim i ljudskim resursima, upravljanje rizicima, upravljanje rezultatima, upravljanje IT sustavom, kibersigurnost i fizička sigurnost, kontinuitet poslovanja i upravljanje informacijama. Na taj način Korporativni upravni odbor osigurava da u Komisiji postoje potrebne strukture, procesi i administrativne politike kojima se učinkovito i djelotvorno ostvaruju politički prioriteti Kolegija i obavljaju zadaće koje su mu dodijeljene Ugovorima.

2.3. FINANCIJSKO UPRAVLJANJE U KOMISIJI

U Komisiji su uloge i nadležnosti za financijsko upravljanje jasno definirane (npr. u Financijskoj uredbi) i primijenjene. Riječ je o decentraliziranom pristupu s jasno definiranim nadležnostima u cilju stvaranja administrativne kulture kojom se javni službenici potiču da preuzmu odgovornost za aktivnosti nad kojima imaju kontrolu i da im se omogući kontrola nad aktivnostima za koje su odgovorni.

Komisija može izvršnim agencijama delegirati ovlasti za provedbu određenih programa. Odluke o namjeni rashoda mogu provoditi druge institucije ili tijela ili se mogu provoditi zajedno s njima. Velikim dijelom proračunskih sredstava upravlja se u okviru sustava podijeljenog upravljanja s državama članicama, prije svega u području strukturnih fondova i poljoprivrede.

Zadaće izvršenja proračuna povjeravaju se i:

— nacionalnim agencijama,

— grupi Europske investicijske banke,

— trećim zemljama,

— međunarodnim organizacijama (npr. Svjetskoj banci ili Ujedinjenim narodima),

— i drugim subjektima.

Glavni direktori koji djeluju kao dužnosnici za ovjeravanje na osnovi delegiranja odgovorni su za dobro financijsko upravljanje sredstvima. Dužnosnici za ovjeravanje na osnovi delegiranja moraju, pri izvršavanju proračuna, poštovati odredbe Financijske uredbe i uspostaviti odgovarajući okvir unutarnje kontrole. Ciljevi unutarnje kontrole usmjereni su, među ostalim, na sljedeće:

— djelotvornost, učinkovitost i ekonomičnost operacija,

— financijsku kontrolu i sprječavanje prijevara,

— integritet i etiku,

— upravljanje ljudskim resursima,

— pouzdano izvještavanje,

— komunikaciju

— i zaštitu imovine i informacija.

Svaki dužnosnik za ovjeravanje na osnovi delegiranja može se osloniti na pomoć viših ili srednjih rukovoditelja zaduženih za upravljanje rizicima i unutarnju kontrolu u obavljanju zadaća nadzora i praćenja provedbe sustava unutarnje kontrole. Središnje službe Komisije pružaju smjernice i savjete i promiču najbolju praksu.

U kontekstu Komisijina ciklusa strateškog planiranja i programiranja svaki dužnosnik za ovjeravanje mora izraditi godišnje izvješće o radu (AAR) o aktivnostima te postignućima i rezultatima politike u prethodnoj godini. U tom izvješću dotični dužnosnik izjavljuje da su sredstva korištena u skladu s načelima dobrog financijskog upravljanja te da je uveo postupke kontrole kojima se jamči zakonitost i pravilnost temeljnih transakcija. Godišnje izvješće o upravljanju proračunom EU-a i njegovoj uspješnosti glavno je sredstvo na razini Komisije koje Kolegiju povjerenika omogućuje preuzimanje političke odgovornosti za upravljanje proračunom.

Računovodstveni službenik Komisije odgovoran je na središnjoj razini za upravljanje riznicom, postupke povrata, utvrđivanje računovodstvenih pravila utemeljenih na Međunarodnim računovodstvenim standardima i metodama za javni sektor, potvrđivanje računovodstvenih sustava i izradu godišnje konsolidirane računovodstvene dokumentacije EU-a. Osim toga, računovodstveni službenik potpisuje godišnju računovodstvenu dokumentaciju, pri čemu izjavljuje da su u njoj vjerno prikazani, u svim bitnim aspektima, financijsko stanje, rezultati operacija i novčani tokovi Unije. Godišnju računovodstvenu dokumentaciju donosi Kolegij povjerenika. Računovodstveni službenik obavlja svoju funkciju neovisno i ima veliku odgovornost za financijsko izvješćivanje u Komisiji. I funkcija unutarnjeg revizora Komisije je centralizirana i neovisna te se u okviru nje pružaju neovisni savjeti, mišljenja i preporuke o kvaliteti i funkcioniranju sustava unutarnje kontrole u okviru Komisije, agencija EU-a i drugih neovisnih tijela.

2.4. OKVIR USPJEŠNOSTI

Provedba čvrstih okvira uspješnosti ključna je ako se žele osigurati snažna usmjerenost na rezultate, dodana vrijednost EU-a i dobro upravljanje programima EU-a. Okvir uspješnosti proračuna EU-a detaljno je utvrđen i na temelju standardnog indeksa uspješnosti proračunskih okvira postiže bolje rezultate od bilo koje zemlje članice Organizacije za gospodarsku suradnju i razvoj (OECD). Okvir uspješnosti proračuna EU-a uključuje nekoliko vrsta i razina strateških ciljeva, općih ciljeva i ciljnih vrijednosti, uključujući strategiju Europa 2020. i druge političke prioritete. Moraju se uzeti u obzir i komplementarnost i uključivanje politika i programa te ključna uloga država članica u izvršenju proračuna EU-a.

— Ciljevi, pokazatelji i ciljne vrijednosti definirani su pravnom osnovom pojedinih programa i Komisija svake godine o njima izvješćuje u programskim izvještajima koji su priloženi nacrtu proračuna. Oni sadržavaju sve ključne informacije koje su potrebne za detaljan pregled programa i mjerenje uspješnosti, što uključuje financijske obveze u sedmogodišnjem razdoblju, osnovne vrijednosti kojima se mjeri uspješnost programa (početne vrijednosti za mjere politike), završne vrijednosti (koje se trebaju postići na kraju višegodišnjeg programskog razdoblja) i ciljne vrijednosti koje se trebaju postići tijekom provedbe.

— Kako bi osigurala raspodjelu resursa prema prioritetima te uspješnu provedbu i ostvarivanje dodane vrijednosti svakog djelovanja, Komisija promiče kulturu uspješnosti u svim službama Komisije. Nadalje, posljednjih je godina razvila pristup kojim se promiče bolja ravnoteža usklađenosti i uspješnosti.

— Godišnje izvješće o upravljanju proračunom EU-a i o njegovoj uspješnosti sadržava sveobuhvatan pregled uspješnosti, upravljanja i zaštite proračuna EU-a. U njemu se objašnjava način na koji se proračunom EU-a podupiru politički prioriteti Europske unije i opisuju rezultati postignuti sredstvima iz proračuna EU-a te uloga Komisije u osiguravanju i promicanju najviših standarda proračunskog i financijskog upravljanja.

— Europski revizorski sud sustavno i temeljito ocjenjuje kvalitativne aspekte proračunskog planiranja, uključujući aspekt uspješnosti, u okviru svojeg redovnog godišnjeg izvješćivanja i tematskih izvješća.

Svi ti elementi omogućuju proračunskom tijelu da zauzme čvrst stav da se pri odlučivanju o sljedećem godišnjem proračunu uspješnost smatra bitnim čimbenikom.

2.5. FINANCIJSKO IZVJEŠĆIVANJE

Glavni je element financijskog izvješćivanja EU-a integriran skup financijskih izvješća i izvješća o odgovornosti, koji se sastoji od konsolidirane računovodstvene dokumentacije EU-a, godišnjeg izvješća o upravljanju i uspješnosti, koje uključuje i izvješće o ocjeni financija u skladu s člankom 247. stavkom 1. točkom (e), godišnjeg izvješća o unutarnjoj reviziji, dugoročnog predviđanja budućih priljeva i odljeva koje se odnosi na sljedećih pet godina i izvješće o daljnjem postupanju u vezi s razrješnicom. Zahvaljujući integriranom skupu financijskih izvješća i izvješća o odgovornosti javnost ima uvid u opsežan pregled financijskog i operativnog stanja EU-a svake godine.

U konsolidiranoj godišnjoj računovodstvenoj dokumentaciji EU-a navedene su financijske informacije o aktivnostima institucija, agencija i ostalih tijela EU-a na temelju računovodstva koje se vodi na temelju načela nastanka poslovnih događaja i na temeljui proračunskog računovodstva. Ta računovodstvena dokumentacija ne uključuje godišnju računovodstvenu dokumentaciju država članica.

Konsolidirana godišnja računovodstvena dokumentacija EU-a sastoji se od dva odvojena, ali povezana dijela:

(a) konsolidiranih financijskih izvještaja i

(b) izvještaja o izvršenju proračuna koji sadržavaju zbirni prikaz izvršenja proračuna.

Osim toga, konsolidiranoj računovodstvenoj dokumentaciji EU-a prilaže se i Rasprava o financijskom izvještaju i njegova analiza (FSDA) koja sadržava sažeti pregled značajnih promjena i kretanja u financijskim izvještajima te u kojoj se objašnjavaju značajni rizici i neizvjesnosti s kojima se suočava EU i koji se trebaju ukloniti u budućnosti.

Izvješćivanje i odgovornost u Komisiji:

Integrirano financijsko izvješćivanje i izvješćivanje o odgovornosti Članak 247. Financijske uredbe — Konsolidirana godišnja računovodstvena konsolidacija EU-a — Godišnje izvješće o upravljanju proračunom EU-a i o njegovoj uspješnosti (uključujući izvješće o ocjeni financija EU-a) — Godišnje izvješće o unutarnjoj reviziji — Dugoročna predviđanja budućih priljeva i odljeva koje se odnosi na sljedećih pet godina — Izvješće o daljnjem postupanju u vezi s razrješnicom Ostala izvješća — Informativni paket o govoru o stanju Unije — Opće izvješće o aktivnostima EU-a — Godišnja izvješća o aktivnostima Glavnih uprava — Izvješće o proračunskom i financijskom upravljanju

2.6. VANJSKA REVIZIJA I POSTUPAK DAVANJA RAZRJEŠNICE

Vanjska revizija

Europski revizorski sud vanjski je revizor institucija (i tijela) EU-a. Zadaća je Revizorskog suda pridonijeti poboljšanju financijskog upravljanja EU-om, promicati odgovornost i transparentnost te djelovati kao neovisni zaštitnik financijskih interesa građana EU-a. Njegova je uloga kao neovisnog vanjskog revizora EU-a provjeriti da su financijska sredstva EU-a ispravno obračunana, da se prikupljaju i troše u skladu s relevantnim pravilima i uredbama te da je dobivena najbolja vrijednost za uloženi novac.

U okviru svojih zadaća Revizorski sud sastavlja sljedeća izvješća za Europski parlament i Vijeće:

1. godišnje izvješće o aktivnostima koje se financiraju iz općeg proračuna, s obrazloženjem svojih zaključaka o godišnjoj računovodstvenoj dokumentaciji i temeljnim transakcijama

2. mišljenje temeljeno na reviziji i uključeno u godišnje izvješće u obliku izjave o jamstvu o i. pouzdanosti računovodstvene dokumentacije i ii. zakonitosti i pravilnosti temeljnih transakcija, što uključuje prikupljene prihode i plaćanja krajnjim korisnicima i

3. tematska izvješća koja obuhvaćaju tematska područja i tematska godišnja izvješća (primjerice o Europskom razvojnom fondu, o agencijama EU-a).

Razrješnica

Zadnja je faza proračunskog ciklusa postupak davanja razrješnice za danu financijsku godinu. Taj postupak predstavlja političku dimenziju vanjske kontrole izvršenja proračuna i odluku na temelju koje tijelo koje daje razrješnicu (odnosno Europski parlament, na temelju preporuke Vijeća) „oslobađa” Komisiju (i druga tijela EU-a) odgovornosti za upravljanje određenim proračunom. Ta se odluka temelji na pregledu konsolidirane godišnje računovodstvene dokumentacije i niza Komisijinih izvješća (godišnje izvješće o upravljanju proračunom EU-a i o njegovoj uspješnosti, izvješće o daljnjem postupanju u vezi s razrješnicom za prošlu godinu i godišnje izvješće o provedenim unutarnjim revizijama upućeno tijelu nadležnom za davanje razrješnice) te na godišnjem izvješću Europskog revizorskog suda, revizorskom mišljenju (izjava o jamstvu) i tematskim izvješćima. Uzimaju se u obzir i Komisijini pisani odgovori na pitanja i dodatni zahtjevi za informacijama te saslušanja povjerenika za proračunska pitanja i povjerenika i glavnih direktora nadležnih za glavna područja potrošnje i glavnog tajnika pred članovima Odbora Europskog parlamenta za kontrolu proračuna.

Tri su moguća ishoda postupka davanja razrješnice: davanje, odgoda ili odbijanje razrješnice. Završna izvješća o razrješnici sadržavaju i specifične zahtjeve koje Komisiji upućuju Europski parlament i Vijeće. Za te se zahtjeve sastavlja dodatno izvješće u kojem Komisija opisuje konkretne mjere koje je poduzela ili koje namjerava poduzeti.

NAPOMENA UZ KONSOLIDIRANU RAČUNOVODSTVENU DOKUMENTACIJU

Konsolidirana godišnja računovodstvena dokumentacija Europske unije za 2018. sastavljena je na temelju informacija dobivenih od institucija i tijela u skladu s člankom 246. stavkom 2. Financijske uredbe koja se primjenjuje na opći proračun Europske unije. Ovime izjavljujem da je računovodstvena dokumentacija sastavljena u skladu s glavom XIII. Financijske uredbe i računovodstvenim načelima, pravilima i metodama navedenima u bilješkama uz financijske izvještaje.

Računovodstveni službenici tih institucija i tijela dostavili su mi sve informacije potrebne za sastavljanje računovodstvene dokumentacije u kojima su prikazani imovina i obveze Europske unije te izvršenje proračuna te potvrđuju njihovu pouzdanost.

Ovime potvrđujem da na temelju navedenih informacija i provjera koje sam smatrala potrebnima za ovjeru računovodstvene dokumentacije Europske komisije imam odgovarajuće jamstvo da su financijsko stanje, rezultati operacija i novčani tokovi Europske unije u svim bitnim aspektima u računovodstvenoj dokumentaciji točno iskazani.

Rosa ALDEA BUSQUETS Računovodstveni službenik Komisije 21. lipnja 2019.

GLAVNI ASPEKTI FINANCIJSKE GODINE 2018.

Izvršenje proračuna Unije za 2018.

Doneseni proračun za 2018. bio je usmjeren na dva glavna prioriteta za Europu od deset prioriteta koje je predsjednik Juncker utvrdio na početku mandata Komisije. Prvi se prioritet odnosio na odgovor Europe na nove izazove koji su posljedica složenog geopolitičkog okruženja, od upravljanja migracijama do zaštite vanjskih granica EU-a i sigurnosti građana. Drugi se prioritet odnosio na strateška ulaganja i održivi razvoj u cilju poticanja ekonomske kohezije i zapošljavanja, osobito mladih. Osim ta dva jasno definirana prioriteta, proračun EU-a za 2018. i drugi instrumenti poslužili su u 2018. za pružanje potpore poljoprivrednicima i ruralnom razvoju te bolje povezivanje i jačanje strateških interkonekcija i mreža među državama članicama EU-a zahvaljujući uspostavi jedinstvenog digitalnog tržišta i energetske unije. Komisija je i dalje podupirala stvaranje imidža EU-a na vanjskome planu kao ključnog gospodarskog i političkog partnera te njegove vodeće uloge u osiguravanju međunarodnih ulaganja i humanitarne pomoći.

Kad je riječ o izvršenju proračuna EU-a u 2018., ukupna odobrena sredstva za preuzimanje obveza iznosila su 173,1 milijardu EUR, dok su odobrena sredstva za plaćanje iznosila 156,7 milijarde EUR.

Gotovo polovina sredstava, odnosno odobrena sredstva za preuzimanje obveza u iznosu od 87,4 milijarde EUR, bila su namijenjena poticanju pametnog i uključivog rasta, zapošljavanja, konkurentnosti i kohezije. To je uključivalo financijska sredstva za istraživanje i inovacije u okviru Obzora 2020., za obrazovanje u okviru programa Erasmus+, za mala i srednja poduzeća u okviru programa COSME, Instrument za povezivanje Europe, jamstveni fond za Europski fond za strateška ulaganja (EFSU) koji je glavno sredstvo Plana ulaganja za Europu te sredstva za poticanje konvergencije među državama članicama i regijama u okviru europskih strukturnih i investicijskih fondova. Nadalje, potpora europskim poljoprivrednicima osigurana iz proračuna EU-a iznosila je 44,4 milijardi EUR u plaćanjima.

Proračunska sredstva korištena su i za jačanje vanjskih granica Unije te rješavanje problema migracijske i izbjegličke krize tako što su se financirala mjere koje uključuju pomoć za hitne slučajeve, premještanje, zaštitu granica, preseljenje, vraćanje i integraciju izbjeglica i tražitelja azila. Konačno, proračunom su se nastavili financirati programi kojima se podupire zaštita pravosuđa i temeljnih prava i socijalne kohezije kako bi europska društva bila uključiva, slobodna i pravedna.

Povlačenje Ujedinjene Kraljevine iz Europske unije

Kontekst

Građani Ujedinjene Kraljevine glasali su 23. lipnja 2016. na referendumu o članstvu u Europskoj uniji, a većina glasača izjasnila se za izlazak. Ujedinjena Kraljevina je 29. ožujka 2017. službeno obavijestila Europsko vijeće o svojoj namjeri da se povuče iz EU-a i Europske zajednice za atomsku energiju (Euratom). Time je aktiviran članak 50. Ugovora o Europskoj uniji, kojim je utvrđen postupak povlačenja države članice iz Unije.

Postupak pregovora

Komisija je 19. ožujka 2018. objavila Nacrt sporazuma o povlačenju u kojemu je naveden napredak ostvaren tijekom pregovora. Kad je riječ o financijskom dogovoru iz Nacrta sporazuma o povlačenju, EU i Ujedinjena Kraljevina izradile su pravni tekst na temelju napretka ostvarenog u prvoj fazi pregovora.

Zajedničko izvješće objavljeno je 14. studenoga 2018. u kojem se navodi da je na razini pregovarača dogovoren cijeli tekst nacrta sporazuma o povlačenju dogovoren i nacrt političke deklaracije o okviru za budući odnos Ujedinjene Kraljevine i Europske unije. Istog je dana objavljen ažuriran i usuglašen nacrt sporazuma o povlačenju u kojem je Ujedinjena Kraljevina pristala platiti sve svoje obveze na temelju postojećeg višegodišnjeg financijskog okvira (VFO) i prethodnih financijskih okvira kao da je i dalje država članica, uključujući njezin udio u obvezama i nepredviđenim obvezama Unije. Vlada UK-a odobrila je 14. studenoga Nacrt sporazuma o povlačenju, a Europsko vijeće potvrdilo ga je 25. studenoga 2018. Vijeće (članak 50.) je 11. siječnja 2019. odobrilo odluku o zaključenju Sporazuma o povlačenju te je poslalo na odobrenje u Europski parlament. Europsko vijeće pristalo je 21. ožujka 2019. na zahtjev Ujedinjene Kraljevine, u skladu s postupkom utvrđenim u članku 50. UEU-a, produljiti rok za izlazak Ujedinjene Kraljevine do 22. svibnja 2019., pod uvjetom da Donji dom britanskog parlamenta odobri Sporazum o povlačenju najkasnije do 29. ožujka 2019. ili do 12. travnja 2019. ako se Sporazum ne odobri (12). Donji dom britanskog parlamenta nije nakon toga odobrio Sporazum o povlačenju u razdoblju do 29. ožujka 2019. tako da je Europsko vijeće ponovno na zahtjev Ujedinjene Kraljevine pristalo 10. travnja 2019. produljiti rok za izlazak Ujedinjene Kraljevine do 31. listopada 2019. (13). Povlačenje bi trebalo nastupiti prvog dana mjeseca koji slijedi nakon dovršetka postupaka ratifikacije ili 1. studenoga 2019., ovisno o tome što nastupi ranije. Ujedinjena Kraljevina smatrat će se državom članicom sve do novog datuma o povlačenju te će imati sva prava i obveze u skladu s člankom 50. UEU-a te u svakom trenutku može povući obavijest o povlačenju.

Financijski dogovor i godišnja računovodstvena dokumentacija EU-a za 2018.

Kad je riječ o financijskom dogovoru, u Nacrtu sporazuma o povlačenju objvaljenom 14. studenoga 2018. navodi se da će Ujedinjena Kraljevina platiti sve svoje obveze na temelju postojećeg VFO-a i prethodnih financijskih okvira kao da je i dalje država članica. Točnije, u Nacrtu sporazuma o povlačenju navodi se da će Ujedinjena Kraljevina preuzeti obveze prema Uniji u pogledu svojeg udjela u:

— proračunskim obvezama iz proračuna Unije i proračuna decentraliziranih agencija Unije koje su nepodmirene na dan 31. prosinca 2020. – vidjeti članak 140. Nacrta sporazuma o povlačenju;

— financiranju obveza Unije nastalih do 31. prosinca 2020., uz određena izuzeća – vidjeti članak 142.;

— nepredviđenim financijskim obvezama Unije koje proizlaze iz financijskih operacija dogovorenih/odobrenih prije datuma povlačenja – vidjeti članke 143. i 144. i

— plaćanjima potrebnima za izvršenje nepredviđenih obveza Unije koje dospijevaju zbog pravnih predmeta koji se odnose na financijske interese Unije (pod uvjetom da se činjenice koje čine meritum tih predmeta nisu dogodile nakon 31. prosinca 2020.) – vidjeti članak 147.

U trenutku potpisivanja ove računovodstvene dokumentacije i zbog činjenice da Ujedinjena Kraljevina još nije ratificirala Sporazum, stvarni datum povlačenja i način povlačenja (s dogovorom ili bez dogovora) još nisu poznati. S obzirom na postojeću situaciju ne postoji financijski učinak na konsolidiranu godišnju računovodstvenu dokumentaciju za 2018.

KONSOLIDIRANI FINANCIJSKI IZVJEŠTAJI I OBJAŠNJENJA (14)

SADRŽAJ

BILANCA 13

IZVJEŠTAJ O FINANCIJSKOM REZULTATU 14

IZVJEŠTAJ O NOVČANOM TOKU 15

IZVJEŠTAJ O PROMJENAMA U NETO IMOVINI 16

BILJEŠKE UZ FINANCIJSKE IZVJEŠTAJE 17

1. ZNAČAJNE RAČUNOVODSTVENE POLITIKE 17

2. BILJEŠKE UZ BILANCU 30

3. BILJEŠKE UZ IZVJEŠTAJ O FINANCIJSKOM REZULTATU 57

4. NEPREDVIĐENE OBVEZE I NEPREDVIĐENA IMOVINA 65

5. PRORAČUNSKE I PRAVNE OBVEZE 69

6. UPRAVLJANJE FINANCIJSKIM RIZICIMA 73

7. IZVJEŠĆIVANJE POVEZANIH OSOBA 84

8. DOGAĐAJI NAKON DATUMA BILANCE 86

9. OPSEG KONSOLIDACIJE 86

BILANCA

u milijunima EUR Bilješka 31.12.2018. 31.12.2017. DUGOTRAJNA IMOVINA Nematerijalna imovina 2.1. 446 405 Nekretnine, postrojenja i oprema 2.2. 11 185 10 745 Ulaganja obračunata metodom udjela 2.3. 591 581 Financijska imovina 2.4. 65 231 59 980 Predfinanciranje 2.5. 26 006 25 022 Potraživanja od razmjenskih transakcija i naplativa sredstva od nerazmjenskih transakcija 2.6. 416 611 103 875 97 344 KRATKOTRAJNA IMOVINA Financijska imovina 2.4. 4 168 8 655 Predfinanciranje 2.5. 23 968 24 005 Potraživanja od razmjenskih transakcija i naplativa sredstva od nerazmjenskih transakcija 2.6. 24 248 11 755 Zalihe 2.7. 73 295 Novac i novčani ekvivalenti 2.8. 18 113 24 111 70 570 68 821 UKUPNA IMOVINA 174 444 166 165 DUGOROČNE OBVEZE Mirovine i ostala primanja zaposlenika 2.9. (80 456 ) (73 122 ) Rezerviranja 2.10. (3 281 ) (2 880 ) Financijske obveze 2.11. (53 289 ) (50 063 ) (137 025 ) (126 065 ) KRATKOROČNE OBVEZE Rezerviranja 2.10. (852) (659) Financijske obveze 2.11. (2 617 ) (6 850 ) Dugovanja 2.12. (32 227 ) (39 048 ) Obračunati rashodi i odgođeni prihod 2.13. (63 186 ) (63 902 ) (98 882 ) (110 459 ) UKUPNE OBVEZE (235 907 ) (236 524 ) NETO IMOVINA (61 463 ) (70 359 ) Pričuve 2.14. 4 961 4 876 Iznosi koji će se zatražiti od država članica (*1) 2.15. (66 424 ) (75 234 ) NETO IMOVINA (61 463 ) (70 359 )

IZVJEŠTAJ O FINANCIJSKOM REZULTATU

u milijunima EUR Bilješka 2018. 2017. PRIHODI Prihodi od nerazmjenskih transakcija Sredstva na temelju BND-a 3.1. 105 780 78 620 Tradicionalna vlastita sredstva 3.2. 22 767 20 520 Sredstva na temelju PDV-a 3.3. 17 624 16 947 Novčane kazne 3.4. 6 740 4 664 Povrat troškova 3.5. 2 215 1 879 Ostalo 3.6. 3 312 10 376 158 438 133 006 Prihodi od razmjenskih transakcija Financijski prihodi 3.7. 3 115 1 845 Ostalo 3.8. 1 379 1 332 4 494 3 177 Ukupni prihodi 162 932 136 183 RASHODI Koje su izvršile države članice 3.9. Europski fond za jamstva u poljoprivredi (43 527 ) (44 289 ) Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj i ostali instrumenti za ruralni razvoj (13 149 ) (11 359 ) Europski fond za regionalni razvoj i Kohezijski fond (30 230 ) (17 650 ) Europski socijalni fond (11 935 ) (7 353 ) Ostalo (2 826 ) (1 253 ) Koje su izvršili Komisija, izvršne agencije i skrbnički fondovi 3.10. (17 551 ) (15 738 ) Koje su izvršili druge agencije i tijela EU-a 3.11. (3 396 ) (2 667 ) Koje su izvršili treće zemlje i međunarodne organizacije 3.11. (4 016 ) (4 115 ) Koje su izvršila druga tijela 3.11. (3 569 ) (1 478 ) Troškovi za osoblje i mirovine 3.12. (10 929 ) (10 002 ) Promjene aktuarskih pretpostavki za primanja zaposlenika 3.13. — (3 544 ) Financijski troškovi 3.14. (1 677 ) (1 896 ) Ostali rashodi 3.15. (6 208 ) (6 756 ) Ukupni rashodi (149 014 ) (128 101 ) POSLOVNI REZULTAT GODINE 13 918 8 082

IZVJEŠTAJ O NOVČANOM TOKU

u milijunima EUR 2018. 2017. Poslovni rezultat godine 13 918 8 082 Poslovne aktivnosti Amortizacija nematerijalne imovine 104 99 Amortizacija materijalne imovine 998 888 Gubitak od umanjenja vrijednosti ulaganja (poništenje gubitka od umanjenja vrijednosti) — — (Povećanje)/smanjenje zajmova 1 041 497 (Povećanje)/smanjenje iznosa predfinanciranja (947) (3 557 ) (Povećanje)/smanjenje potraživanja od razmjenskih transakcija i naplativih sredstava od nerazmjenskih transakcija (12 299 ) (745) (Povećanje)/smanjenje zaliha 222 130. (Povećanje)/smanjenje mirovina i ostalih primanja zaposlenika 7 334 5 891 Povećanje/(smanjenje) rezerviranja 594 928 Povećanje/(smanjenje) financijskih obveza (1 007 ) (438) Povećanje/(smanjenje) dugovanja (6 821 ) (957) Povećanje/(smanjenje) obračunatih rashoda i odgođenog prihoda (716) (3 678 ) Proračunski višak iz prethodne godine obračunat kao nenovčani prihod (556) (6 405 ) Ponovno mjerenje obveze za primanja zaposlenika (nenovčane promjene nisu uključene u izvještaj o financijskom rezultatu) (4 396 ) — Ostala nenovčana kretanja (71) 3 Investicijske aktivnosti (Povećanje)/smanjenje nematerijalne imovine i nekretnina, postrojenja i opreme (1 583 ) (1 687 ) (Povećanje)/smanjenje ulaganja obračunatih metodom udjela (9) (53) (Povećanje)/smanjenje financijske imovine raspoložive za prodaju (1 811 ) (3 190 ) (Povećanje)/smanjenje financijske imovine po fer vrijednosti kroz dobit ili gubitak 7 (22) NETO NOVČANI TOK (5 998 ) (4 474 ) Neto povećanje/(smanjenje) novca i novčanih ekvivalenata (5 998 ) (4 474 ) Novac i novčani ekvivalenti na početku godine 24 111 28 585 Novac i novčani ekvivalenti na kraju godine 18 113 24 111

IZVJEŠTAJ O PROMJENAMA U NETO IMOVINI

u milijunima EUR Iznosi koji će se povući iz akumuliranog viška/(manjka) država članica Ostale pričuve Revalorizacijska pričuva Neto imovina STANJE NA DAN 31.12.2016. (76 881 ) 4 516 325 (72 040 ) Promjene pričuve Jamstvenog fonda (20) 20 — — Promjene fer vrijednosti — — (2) (2) Ostalo (11) 62 (46) 5 Proračunski rezultat iz 2011. koji se vraća državama članicama (6 405 ) — — (6 405 ) Poslovni rezultat godine 8 082 — — 8 082 STANJE NA DAN 31.12.2017. (75 234 ) 4 598 278 (70 359 ) Promjene pričuve Jamstvenog fonda (186) 186 — — Promjene fer vrijednosti — — (47) (47) Ponovna mjerenja obveza za primanja zaposlenika (4 396 ) — — (4 396 ) Ostalo 30 (54) — (24) Proračunski rezultat iz 2017. koji se vraća državama članicama (556) — — (556) Poslovni rezultat godine 13 918 — — 13 918 STANJE NA DAN 31.12.2018. (66 424 ) 4 730 231 (61 463 )

BILJEŠKE UZ FINANCIJSKE IZVJEŠTAJE

1. ZNAČAJNE RAČUNOVODSTVENE POLITIKE

1.1. PRAVNA OSNOVA I RAČUNOVODSTVENA PRAVILA

Računovodstvo EU-a vodi se u skladu s Uredbom (EU, Euratom) 2018/1046 Europskog parlamenta i Vijeća od od 18. srpnja 2018. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije, o izmjeni uredaba (EU) br. 1296/2013, (EU) br. 1301/2013, (EU) br. 1303/2013, (EU) br. 1304/2013, (EU) br. 1309/2013, (EU) br. 1316/2013, (EU) br. 223/2014, (EU) br. 283/2014 i Odluke br. 541/2014/EU te o stavljanju izvan snage Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 (15) (dalje u tekstu Financijska uredba (FU)).

U skladu s člankom 80. Financijske uredbe, EU sastavlja svoje financijske izvještaje na temelju računovodstvenih pravila koji se vode načelom nastanka poslovnih događaja i koji se temelje na međunarodnim računovodstvenim standardima za javni sektor (MRSJS). Ta računovodstvena pravila, koja za Komisiju donosi računovodstveni službenik, moraju primjenjivati sve institucije i tijela EU-a na koje se primjenjuje konsolidacija kako bi se utvrdio jedinstven niz pravila za računovodstvo, potvrđivanje i prikaz računovodstvene dokumentacije radi usklađivanja postupka sastavljanja financijskih izvještaja i konsolidacije.

Primjena novih i izmijenjenih računovodstvenih pravila Europske unije

Revidirana računovodstvena pravila Europske unije (EAR) koja se primjenjuju na godišnja razdoblja koja počinju 1. siječnja 2018. ili nakon tog datuma

U tekućoj godini postala je obvezna primjena sljedećih računovodstvenih pravila koja je usvojio računovodstveni službenik Komisije:

— revizija računovodstvenog pravila Europske unije 12 „Primanja zaposlenika”: revidirano računovodstveno pravilo Europske unije 12 usvojio je računovodstveni službenik u 2017. koje se temelji na novom MRSJS-u 39 „Primanja zaposlenika” objavljenom u srpnju 2016. Kad je riječ o prvoj primjeni revidiranog pravila EAR 12, nije bilo značajnih učinaka na konsolidirane financijske izvještaje EU-a, osim što se dobit ili gubitak koji proizlaze iz promjena aktuarskih pretpostavki izravno priznaje kao neto imovina, za razliku od prethodnog pravila prema kojemu se priznavalo kroz dobit ili gubitak.

Novo računovodstveno pravilo Europske unije koje je usvojeno ali se još ne primjenjuje na dan 31. prosinca 2018.

EU nije primijenio sljedeće novo računovodstveno pravilo EU-a, koje je usvojio računovodstveni službenik Komisije ali koje se još ne primjenjuju:

— novo računovodstveno pravilo Europske unije 20 „Kombinacije javnog sektora” (koje se primjenjuje na godišnja razdoblja koja počinju 1. siječnja 2019. ili nakon tog datuma): Prema računovodstvenom pravilu Europske unije br. 20, koje se temelji na MRSJS-u 40 „Kategorizacija subjekata javnog sektora”, javni sektor klasificira se u dvije različite kategorije ovisno o tome provodi li se operacija na temelju zajedničke kontrole ili bez nje: i. objedinjavanje u kojem se operacija temelji na knjigovodstvenim vrijednostima subjekta i EU-a zajedno; i ii. stjecanje u kojem se operacija temelji na fer vrijednostima subjekta koje je stekao EU na datum stjecanja. Za obje kategorije primjenjuju se različiti zahtjevi i razine izvješćivanja kako bi korisnici financijskih izvještaja EU-a bolje razumjeli njihove učinke. Učinak na financijske izvještaje EU-a u prvoj godini primjene ovisit će o tome hoće li EU provesti operaciju na temelju kategorizacije subjekata javnog sektora.

1.2. RAČUNOVODSTVENA NAČELA

Svrha je financijskih izvještaja pružiti informacije o financijskom stanju, financijskoj uspješnosti i novčanim tokovima subjekta koje su korisne širem krugu korisnika. Kad je riječ o EU-u kao subjektu javnog sektora, konkretni su ciljevi pružiti informacije koje su korisne za donošenje odluka i preuzeti odgovornost za sredstva koja su mu povjerena. Ovaj je dokument sastavljen vodeći računa o tim ciljevima.

Opće pretpostavke (ili računovodstvena načela) koje treba slijediti u sastavljanju financijskih izvještaja utvrđene su računovodstvenim pravilom EU-a br. 1 „Financijski izvještaji” i opisane u MRSJS-u 1: vjerno prikazivanje, načelo nastanka poslovnog događaja, načelo trajnosti poslovanja, dosljedno prikazivanje, značaj, zbirni prikaz, prijeboj i usporedne informacije. Kvalitativne su značajke financijskog izvještavanja relevantnost, točnost (pouzdanost), razumljivost, pravovremenost, usporedivost i mogućnost provjere.

1.3. KONSOLIDACIJA

Opseg konsolidacije

Konsolidirani financijski izvještaji EU-a sastoje se od svih važnih nadziranih subjekata (tj. institucija EU-a (uključujući Komisiju) i agencija EU-a), pridruženih subjekata i zajedničkih pothvata. Potpuni popis konsolidiranih tijela naveden je u bilješci 9. uz financijske izvještaje EU-a. Trenutačno se sastoji od 52 nadzirana subjekta i 1 pridruženog subjekta. Subjekti na koje se primjenjuje konsolidacija, ali koji nisu značajni za konsolidirane financijske izvještaje EU-a u cjelini ne moraju se konsolidirati ili obračunati primjenom metode udjela ako bi to značilo preveliki gubitak vremena ili trošak za EU. Ti se subjekti nazivaju „manjim subjektima” i navode se zasebno u bilješci 9. Sedam je subjekata u 2018. klasificirano u kategoriju manji subjekti.

Nadzirani subjekti

Odluka o uključivanju subjekta u opseg konsolidacije temelji se na načelu nadzora. Nadzirani subjekti jesu svi subjekti zbog kojih EU mora plaćati ili zbog kojih ima pravo na promjenjive iznose koji proizlaze iz njegove uključenosti, a EU ima mogućnost utjecati na prirodu i iznos tih plaćanja zahvaljujući svojim ovlastima nad tim drugim subjektom. Te se ovlasti moraju trenutačno primjenjivati i moraju se odnositi na relevantne aktivnosti tog subjekta. Nadzirani subjekti u potpunosti su konsolidirani. Konsolidacija počinje na prvi dan nadzora i završava po prestanku nadzora.

Najčešći pokazatelji nadzora u EU-u jesu sljedeći: osnivanje subjekta na temelju osnivačkih akata ili sekundarnog zakonodavstva, financiranje subjekta iz proračuna EU-a, postojanje glasačkih prava u upravnim tijelima, revizija koju obavlja Europski revizorski sud i davanje razrješnice Europskog parlamenta. Provodi se procjena za svaki subjekt kako bi se donijela odluka o tome je li barem jedan od prethodno navedenih kriterija dovoljan da bi se uveo nadzor.

U skladu s tim pristupom smatra se da su institucije EU-a (osim Europske središnje banke) i agencije (osim agencija nekadašnjeg 2. stupa) pod isključivim nadzorom EU-a te su stoga uključene u opseg konsolidacije. Osim toga, Europska zajednica za ugljen i čelik u postupku likvidacije (EZUČ) isto se tako smatra nadziranim tijelom.

Izostavljaju se sve značajne „transakcije i salda među subjektima” između nadziranih subjekata EU-a, a neostvarena dobit ili gubici od takvih transakcija među subjektima nisu značajni te stoga nisu izostavljeni.

Zajednički poslovi

Zajednički posao jest posao nad kojim EU i jedna ili više stranki imaju zajedničku kontrolu. Zajednička kontrola ugovorena je podjela kontrole nad nekim poslom, koja postoji samo kada je za odlučivanje o relevantnim poslovima potrebna jednoglasna suglasnost stranki koje dijele kontrolu. Zajednički poslovi mogu biti zajedničke operacije ili zajednički pothvati. Ako je zajednički posao strukturiran s pomoću posebnog mehanizma i ako stranke koje sudjeluju u zajedničkom poslu imaju pravo na neto imovinu posla, taj se zajednički posao klasificira kao zajednički pothvat. Udjeli u zajedničkim pothvatima obračunavaju se primjenom metode udjela (vidi bilješku 1.5.4.). Ako stranke imaju pravo na imovinu i ako imaju odgovornost s obzirom na preuzete obveze koje se odnose na posao, taj se zajednički posao klasificira kao zajednička operacija. Kada je riječ o udjelima EU-a u zajedničkim operacijama, EU u svojim financijskim izvještajima prikazuje: svoju imovinu i obveze, prihode i rashode te svoj udio u imovini, obvezama, prihodima i rashodima koji su u zajedničkom vlasništvu ili su zajednički nastali.

Pridruženi subjekti

Pridruženi subjekti jesu subjekti na koje EU, izravno ili neizravno, znatno utječe, ali ih ne nadzire. Smatra se da postoji značajan utjecaj ako EU izravno ili neizravno ima najmanje 20 % glasačkih prava. Udjeli u pridruženim subjektima obračunavaju se primjenom metode udjela (vidjeti bilješku 1.5.4.).

Nekonsolidirani subjekti čijim sredstvima upravlja Komisija

Sredstvima Zajedničkog sustava zdravstvenog osiguranja za osoblje EU-a, Europskog razvojnog fonda i Jamstvenog fonda sudionika u njihovo ime upravlja Komisija. Međutim, s obzirom na to da te subjekte ne nadzire EU, oni nisu konsolidirani u financijskim izvještajima EU-a.

1.4. OSNOVA ZA SASTAVLJANJE IZVJEŠTAJA

Financijski izvještaji prezentiraju se jedanput godišnje. Računovodstvena godina počinje 1. siječnja i završava 31. prosinca.

1.4.1. Valuta i osnova za konverziju

Funkcionalna i izvještajna valuta

Financijski izvještaji iskazuju se u milijunima eura, osim ako je drukčije navedeno, jer je euro funkcionalna i izvještajna valuta EU-a.

Transakcije i salda

Transakcije u stranim valutama preračunavaju se u eure na temelju deviznih tečajeva koji se primjenjuju na dan transakcije. Dobit i gubici od tečajnih razlika koji su rezultat namire transakcija u stranoj valuti i ponovnog preračunavanja monetarne imovine i obveze, iskazanih u stranoj valuti, po tečaju koji vrijedi na kraju godine, prikazuju se u izvještaju o financijskom rezultatu. Tečajne razlike koje se odnose na nemonetarne financijske instrumente klasificirane kao financijska imovina raspoloživa za prodaju obračunavaju se u revalorizacijsku pričuvu.

Drugačije metode konverzije primjenjuju se na nekretnine, postrojenja i opremu te nematerijalnu imovinu, čija se vrijednost u eurima iskazuje po tečaju koji se primjenjivao na dan njihove kupnje.

Salda novčane imovine i obveza na kraju godine iskazanih u stranim valutama konvertiraju se u eure na temelju deviznih tečajeva Europske središnje banke (ECB-a) koji se primjenjuju 31. prosinca:

Tečajevi eura

Valuta 31.12.2018. 31.12.2017. Valuta 31.12.2018. 31.12.2017. BGN 1,9558 1,9558 PLN 4,3014 4,177 CZK 25,7240 25,5350 RON 4,6635 4,6585 DKK 7,4673 7,4449 SEK 10,2548 9,8438 GBP 0,8945 0,8872 CHF 1,1269 1,1702 HRK 7,4125 7,4400 JPY 125,8500 135,01 HUF 320,9800 310,3300 USD 1,145 1,1993

1.4.2. Upotreba procjena

U skladu s načelima MRSJS-a i općeprihvaćenim računovodstvenim načelima financijski izvještaji obvezno sadržavaju iznose temeljene na procjenama i pretpostavkama uprave izrađenima na temelju najpouzdanijih dostupnih informacija. Značajne procjene uključuju, među ostalim: iznose obveza za primanja zaposlenika, rezerviranja, financijski rizik povezan sa zalihama i potraživanjima, obračunate prihode i rashode, nepredviđenu imovinu i nepredviđene obveze te stupanj umanjenja vrijednosti nematerijalne imovine, nekretnina, postrojenja i opreme te iznose navedene u bilješkama koje se odnose na financijske instrumente. Stvarni rezultati mogu se razlikovati od tih procjena. Promjene procjena uzimaju se u obzir u razdoblju u kojem su utvrđene.

1.5. BILANCA

1.5.1. Nematerijalna imovina

Kupljene licencije za računalni softver obračunavaju se kao povijesni trošak umanjen za akumuliranu amortizaciju i gubitke od umanjenja vrijednosti. Imovina se amortizira prema linearnoj metodi tijekom njezina predviđenog korisnog vijeka upotrebe (3 – 11 godina). Predviđeni korisni vijek upotrebe nematerijalne imovine ovisi o njezinu specifičnom ekonomskom vijeku ili zakonski ugovorenom vijeku upotrebe. Interno dobivena nematerijalna imovina kapitalizira se kad se ispune relevantni uvjeti računovodstvenih pravila EU-a i troškovi se odnose samo na fazu razvoja imovine. Kapitalizirani troškovi uključuju sve izravne troškove potrebne za stvaranje, proizvodnju i pripremu imovine kako bi ona bila operativna u skladu s namjerama uprave. Troškovi povezani s istraživačkim aktivnostima, nekapitalizirani troškovi razvoja i troškovi održavanja priznaju se kao nastali rashodi.

1.5.2. Nekretnine, postrojenja i oprema

Sve nekretnine, postrojenja i oprema obračunavaju se kao povijesni trošak umanjen za akumuliranu amortizaciju i gubitke od umanjenja vrijednosti. Taj trošak uključuje rashode koji se mogu izravno pripisati stjecanju, izgradnji ili prijenosu imovine.

Naknadni troškovi uključeni su u knjigovodstvenu vrijednost imovine ili se, prema potrebi, priznaju kao zasebna imovina samo ako je vjerojatno da će buduće ekonomske koristi ili uslužni potencijal te stavke biti u korist EU-a i ako se taj trošak može pouzdano mjeriti. Troškovi popravaka i održavanja evidentiraju se u izvještaj o financijskom rezultatu tijekom financijskog razdoblja u kojem su nastali.

Zemljišta i umjetnička djela ne podliježu amortizaciji jer se smatra da je njihov korisni vijek upotrebe neodređen. Ne amortizira se ni imovina u izgradnji jer još nije dostupna za upotrebu. Amortizacija ostale imovine izračunava se na temelju linearne metode kako bi se njezin trošak umanjen za ostatak vrijednosti rasporedio tijekom razdoblja korisnog vijeka upotrebe kako slijedi:

Kategorija imovine Stopa amortizacije na temelju linearne metode Zgrade 4 % do 10 % Imovina u svemiru 8 % do 25 % Postrojenja i oprema 10 % do 25 % Namještaj i prijevozna sredstva 0 % do 25 % Računalni hardver 25 % do 33 % Ostalo 10 % do 33 %

Dobit ili gubitci od otuđenja određuju se usporedbom prihoda umanjenih za rashode za prodaju s knjigovodstvenom vrijednosti otuđene imovine te su uključeni u izvještaj o financijskom rezultatu.

Najmovi

Najmovi materijalne imovine, za koju EU preuzima gotovo sve rizike i koristi povezane s vlasništvom, klasificiraju se u financijske najmove. Financijski najmovi kapitaliziraju se na početku najma po fer vrijednosti imovine u najmu ili sadašnjoj vrijednosti minimalnog plaćanja najma, ovisno o tome što je niže. Udio kamata koje proizlaze iz plaćanja financijskog najma knjiži se u rashode tijekom razdoblja najma po stalnoj periodičnoj kamatnoj stopi u odnosu na nepodmireni iznos. Obveze najma bez financijskih troškova uključene su u ostale financijske obveze (dugoročne i kratkoročne). Udio kamata na financijske troškove knjiži se u izvještaju o financijskom rezultatu tijekom razdoblja trajanja najma kako bi se dobila stalna periodična kamatna stopa za preostali dio obveze za svako razdoblje. Imovina koja se drži u okviru ugovora o financijskom najmu amortizira se tijekom njezina korisnog vijeka upotrebe ili razdoblja najma, ovisno o tome što je kraće.

Najmovi kod kojih najmodavac preuzima gotovo sve rizike i koristi povezane s vlasništvom klasificiraju se u poslovne najmove. Plaćanja izvršena za poslovne najmove iskazuju se kao rashodi u izvještaju o financijskom rezultatu na temelju linearne metode tijekom razdoblja trajanja najma.

1.5.3. Umanjenje vrijednosti nefinancijske imovine

Imovina s neodređenim korisnim vijekom upotrebe ne podliježe amortizaciji već se na godišnjoj osnovi testira za umanjenje vrijednosti. Imovina koje podliježe amortizaciji testira se za umanjenje vrijednosti kad god neki događaj ili promjene okolnosti ukazuju na to da se knjigovodstvena vrijednost ne može nadoknaditi. Gubitak od umanjenja priznaje se u iznosu za koji je knjigovodstvena vrijednost imovine veća od njezine nadoknadive vrijednosti (uslužni potencijal). Nadoknadiva vrijednost (uslužni potencijal) jednaka je fer vrijednosti imovine umanjene za troškove prodaje ili njezinoj vrijednosti pri upotrebi, ovisno o tome koji je iznos veći.

Ostatak vrijednosti i korisni vijek upotrebe nematerijalne imovine te nekretnina, postrojenja i opreme revidiraju se i po potrebi prilagođavaju barem jednom godišnje. Ako je knjigovodstvena vrijednost imovine veća od njezine procijenjene nadoknadive vrijednosti (uslužni potencijal), knjigovodstvena vrijednost imovine odmah se smanjuje na njezinu nadoknadivu vrijednost (uslužni potencijal). Ako razlozi za umanjenje vrijednosti priznati za prethodne godine više ne vrijede, poništavaju se gubici od umanjenja vrijednosti.

1.5.4. Ulaganja obračunata metodom udjela

Udjeli u pridruženim subjektima i zajedničkim pothvatima

Ulaganja obračunata metodom udjela početno se priznaju po trošku, a njihova knjigovodstvena vrijednost naknadno se povećava ili smanjuje kako bi se priznao udio EU-a u dobiti ili gubitku subjekta koji je predmet ulaganja nakon datuma stjecanja. Udio EU-a u dobiti ili gubitku subjekta koji je predmet ulaganja iskazuje se u izvještaju o financijskom rezultatu, dok se njegov udio u promjenama kapitala subjekta koji je predmet ulaganja iskazuje u pričuvama u neto imovini. Početni trošak uvećan za sve promjene (dodatni iznosi doprinosa, udio poslovnih rezultata i promjene pričuva, umanjenje vrijednosti i dividende) predstavlja knjigovodstvenu vrijednost ulaganja u financijskom izvještaju na datum bilance. Raspodjele primljene na temelju ulaganja smanjuju knjigovodstvenu vrijednost imovine.

Ako je udio EU-a u gubicima od ulaganja obračunatog metodom udjela jednak ili premašuje njegov udio u ulaganju, EU prestaje priznavati svoj udio u budućim gubicima („nepriznati gubici”). Nakon što se udio EU-a smanji na nulu, izdvajaju se rezervacije za dodatne gubitke i obveza se priznaje samo u onoj mjeri u kojoj EU ima zakonsku ili izvedenu obvezu, ili u kojoj je izvršio plaćanja u ime subjekta.

Ako postoje naznake umanjenja vrijednosti, potrebno je vrijednosti smanjiti na nižu nadoknadivu vrijednost. Nadoknadiva vrijednost određuje se kako je opisano u bilješci 1.5.3. Ako razlozi za umanjenje vrijednosti prestanu vrijediti na neki kasniji datum, gubitak od umanjenja vrijednosti poništava se na knjigovodstvenu vrijednost koja bi bila utvrđena da umanjenje vrijednosti nije bilo priznato.

Ako drži najmanje 20 % udjela u fondu rizičnog kapitala, EU ne nastoji imati značajan utjecaj. Stoga se ti fondovi smatraju financijskim instrumentima te se klasificiraju u financijsku imovinu raspoloživu za prodaju.

Pridruženi subjekti i zajednički pothvati koji se klasificiraju u kategoriju manji subjekti ne obračunavaju se primjenom metode udjela. Doprinosi EU-a tim subjektima obračunavaju se kao rashodi dotičnog razdoblja.

1.5.5. Financijska imovina

Klasifikacija

EU svoju financijsku imovinu klasificira u sljedeće kategorije: financijska imovina po fer vrijednosti kroz dobit ili gubitak; zajmovi i potraživanja; ulaganja koja se drže do dospijeća i financijska imovina raspoloživa za prodaju. Financijski instrumenti klasificiraju se pri početnom priznavanju te se ta klasifikacija ponovno evaluira na datum bilance.

i. Financijska imovina po fer vrijednosti kroz dobit ili gubitak

Financijska imovina klasificira se u ovu kategoriju ako je stečena prvenstveno radi prodaje u kratkom roku ili ako ju je tako odredio subjekt. U tu se kategoriju klasificiraju i izvedenice. Imovina iz ove kategorije klasificira se u kratkotrajnu imovinu ako se njezina realizacija očekuje u roku od 12 mjeseci od datuma bilance.

ii. Zajmovi i potraživanja

Zajmovi i potraživanja jesu neizvedena financijska imovina s fiksnim ili odredivim plaćanjima koja nije uvrštena na aktivnom tržištu. Oni nastaju kad EU daje novac ili robu ili pruža usluge izravno dužniku bez namjere da ih iskoristi kao potraživanja prema dobavljačima ili u slučaju kad su prava izvornog zajmodavca subrogirana EU-u nakon što je EU izvršio plaćanje na temelju ugovora o jamstvu. Plaćanja koja dospijevaju u roku od 12 mjeseci od datuma bilance klasificiraju se u kratkotrajnu imovinu. Plaćanja s dospijećem dužim od 12 mjeseci od datuma bilance klasificiraju se u dugotrajnu imovinu. Zajmovi i potraživanja uključuju oročene depozite s izvornim dospijećem dužim od tri mjeseca.

iii. Ulaganja koja se drže do dospijeća

Ulaganja koja se drže do dospijeća jesu neizvedena financijska imovina s fiksnim ili odredivim plaćanjima i fiksnim dospijećima koju EU namjerava i može držati do dospijeća. Tijekom ove financijske godine EU u ovoj kategoriji nije držao ulaganja.

iv. Financijska imovina raspoloživa za prodaju

Financijska imovina raspoloživa za prodaju jest neizvedena imovina koja je određena kao raspoloživa za prodaju ili nije klasificirana ni u jednu drugu kategoriju. Klasificira se kao kratkotrajna ili dugotrajna imovina ovisno o razdoblju u kojem EU očekuje da tu imovinu može držati. Ulaganja u subjekte koji nisu konsolidirani niti se obračunavaju metodom udjela i ostala vlasnička ulaganja (npr. operacije rizičnog kapitala) isto se tako klasificiraju u kategoriju financijske imovine raspoložive za prodaju.

Početno priznavanje i mjerenje

Kupnja i prodaja financijske imovine po fer vrijednosti kroz dobit ili gubitak, ulaganja koja se drže do dospijeća i financijske imovine raspoložive za prodaju priznaju se na datum transakcije, odnosno datum na koji EU preuzima obvezu kupnje ili prodaje imovine. Novčani ekvivalenti i zajmovi priznaju se kad se novac položi u financijsku instituciju ili kad se novac doznači zajmoprimcima. Financijski instrumenti početno se priznaju po fer vrijednosti. Za svu financijsku imovinu koja se ne iskazuje po fer vrijednosti kroz dobit ili gubitak transakcijski troškovi dodaju se fer vrijednosti pri početnom priznavanju. Financijska imovina koja se iskazuje po fer vrijednosti kroz dobit ili gubitak početno se priznaje po fer vrijednosti, a transakcijski troškovi knjiže se u izvještaju o financijskom rezultatu kao rashodi.

Fer vrijednost financijske imovine pri početnom priznavanju obično je transakcijska cijena (tj. fer vrijednost primljene naknade), osim ako se fer vrijednost tog instrumenta ne mjeri na temelju usporedbe s ostalim transakcijama istim instrumentom na osnovi uočljive tržišne cijene ili na temelju tehnike vrednovanja čije varijable uključuju samo podatke na temelju uočljive tržišne cijene (npr. u slučaju nekih ugovora o izvedenicama). Međutim, kada se odobrava dugoročni zajam bez kamata ili s kamatama nižima od tržišnih, njegova fer vrijednost može se procijeniti kao sadašnja vrijednost svih budućih novčanih primitaka koji se diskontiraju primjenom tržišne kamatne stope koja vrijedi za sličan instrument sličnog kreditnog rejtinga.

Odobreni zajmovi mjere se po nominalnoj vrijednosti, koja se smatra fer vrijednošću kredita. Razlozi su sljedeći:

— „tržišno okruženje” za davanje zajmova EU-a vrlo je specifično i različito od tržišta kapitala na kojem se izdaju komercijalne ili državne obveznice. S obzirom na to da zajmodavci na tim tržištima imaju priliku birati među različitim vrstama ulaganja, ta je mogućnost uzeta u obzir u tržišnim cijenama. Međutim, EU nema mogućnost birati među različitim vrstama ulaganja jer mu nije dopušteno ulagati novac na tržištima kapitala; EU samo pozajmljuje sredstva kako bi ih dao u zajam po istoj kamatnoj stopi. To znači da EU ne raspolaže nekom drugom mogućnosti za davanje zajmova ili ulaganja kad je riječ o pozajmljenim sredstvima. Stoga nema oportunitetnog troška te tako ni temelja za usporedbu s tržišnim stopama. Zapravo, operacija EU-a davanje zajmova EU-a sama je po sebi tržišna. S obzirom na to da nije primjenjiva „opcija” oportunitetnog troška slučaju, tržišna cijena ne odražava vjerno bit operacija davanja zajmova EU-a. Stoga nije prikladno određivati fer vrijednost zajmova EU-a u odnosu na komercijalne ili državne obveznice.

— Nadalje, s obzirom na to da ne postoji mogućnost usporedbe s aktivnim tržištem ili sličnim transakcijama, kamatna stopa koju EU primjenjuje za izračun fer vrijednosti svojih operacija davanja zajmova u okviru MEFS-a, pomoći za platne bilance i ostalih sličnih operacija davanja zajmova trebala bi biti zaračunata kamatna stopa.

— Osim toga, kod tih zajmova riječ je o učinku kompenzacije između danih i uzetih zajmova zbog njihove naizmjenične naravi. Stoga je efektivna kamatna stopa za dane zajmove jednaka efektivnoj kamatnoj stopi s time povezanih uzetih zajmova. Nastali transakcijski troškovi za EU koji su potom zaračunati korisniku zajma izravno se priznaju u izvještaju o financijskom rezultatu.

Financijski instrumenti prestaju se priznavati kad prava na primitak novčanih tokova iz ulaganja isteknu ili EU prenese gotovo sve rizike i koristi povezane s vlasništvom na neku drugu stranku.

Naknadna mjerenja

(a) Financijska imovina po fer vrijednosti kroz dobit ili gubitak naknadno se obračunava po fer vrijednosti. Dobici i gubici od promjena fer vrijednosti instrumenata iz kategorije „financijski instrumenti po fer vrijednosti kroz dobit ili gubitak” knjiže se u izvještaju o financijskom rezultatu u razdoblju u kojem nastaju.

(b) Zajmovi i potraživanja obračunavaju se po amortiziranom trošku primjenom metode efektivne kamate. U slučaju zajmova danih na temelju pozajmljenih sredstava, ista efektivna kamatna stopa primjenjuje se na dane i uzete zajmove jer su ti zajmovi naizmjenične naravi, a razlike između uvjeta i iznosa danog i uzetog zajma nisu značajne. Nastali transakcijski troškovi za EU koji su potom zaračunati korisniku zajma izravno se priznaju u izvještaju o financijskom rezultatu.

(c) Ulaganja koja se drže do dospijeća obračunavaju se po amortiziranom trošku primjenom metode efektivne kamate. EU trenutačno ne drži ulaganja koja se drže do dospijeća.

(d) Financijska imovina raspoloživa za prodaju naknadno se obračunava po fer vrijednosti. Dobici i gubici od promjena fer vrijednosti imovine raspoložive za prodaju priznaju se u revalorizacijskoj pričuvi, osim tečajnih razlika za monetarnu imovinu, koje se priznaju u izvještaju o financijskom rezultatu. Kad se imovina klasificirana u financijsku imovinu raspoloživu za prodaju prestane priznavati ili joj se umanji vrijednost, kumulativna usklađenja fer vrijednosti prethodno obračunatih u revalorizacijskoj pričuvi priznaju se u izvještaju o financijskom rezultatu. Kamate na financijsku imovinu raspoloživu za prodaju izračunate primjenom metode efektivne kamate priznaju se u izvještaju o financijskom rezultatu. Dividende od vlasničkih instrumenata raspoloživih za prodaju priznaju se kad se utvrdi pravo EU-a na primitak plaćanja.

Fer vrijednosti ulaganja uvrštenih na aktivnim tržištima temelje se na tekućim ponuđenim cijenama. Ako tržište financijske imovine nije aktivno (i u slučaju neuvrštenih vrijednosnih papira i OTC izvedenica), EU određuje fer vrijednost primjenom tehnika vrednovanja. Te tehnike uključuju primjenu nedavno izvršenih transakcija u skladu s uobičajenim tržišnim uvjetima, upućivanje na druge instrumente koji su gotovo isti, analizu diskontiranih novčanih tokova, modele određivanje cijena opcija i druge tehnike vrednovanja kojima se obično koriste sudionici na tržištu.

Ulaganja u fondove poduzetničkog kapitala, koja se klasificiraju u kategoriju financijske imovine raspoložive za prodaju i koja nemaju kotiranu tržišnu cijenu na aktivnom tržištu vrednuju se po pripisanoj vrijednosti neto imovine, za koju se smatra da je jednaka njihovoj fer vrijednosti.

Ako se fer vrijednost ulaganja u vlasničke instrumente bez kotirane tržišne cijene na aktivnom tržištu ne može pouzdano izmjeriti, ta se ulaganja vrednuju po trošku umanjenom za gubitke od umanjenja vrijednosti.

Umanjenje vrijednosti financijske imovine

Vrijednost financijske imovine umanjuje se i priznaju se gubici od umanjenja vrijednosti ako i isključivo ako postoje objektivni dokazi o umanjenju vrijednosti, što je posljedica jednog ili više događaja koji su nastali nakon početnog priznavanja i taj događaj (ili događaji) povezan s gubitkom utječe na procijenjene buduće novčane tokove financijske imovine koju je moguće pouzdano procijeniti. Na svaki izvještajni datum EU utvrđuje postoje li objektivni dokazi da je vrijednost financijske imovine umanjena.

(a) Imovina koja se obračunava po amortiziranom trošku

Ako postoje objektivni dokazi da su nastali gubici od umanjenja vrijednosti zajmova i potraživanja ili ulaganja koja se drže do dospijeća obračunatih po amortiziranom trošku, iznos gubitka mjeri se kao razlika između knjigovodstvene vrijednosti imovine i sadašnje vrijednosti procijenjenih budućih novčanih tokova (osim budućih kreditnih gubitaka do kojih još nije došlo) diskontiranih po izvornoj efektivnoj kamatnoj stopi financijske imovine. Knjigovodstvena vrijednost imovine smanjuje se, a iznos gubitka priznaje se u izvještaju o financijskom rezultatu. Ako zajam ili ulaganje koje se drži do dospijeća ima promjenjivu kamatnu stopu, diskontna stopa za mjerenje gubitka od umanjenja vrijednosti jednaka je tekućoj efektivnoj kamatnoj stopi utvrđenoj ugovorom. U izračun sadašnje vrijednosti procijenjenih budućih novčanih tokova financijske imovine koja je založena kao kolateral uzeti su u obzir novčani tokovi koji mogu nastati zbog prisilne naplate aktivacijom kolaterala nakon što se oduzmu troškovi stjecanja i prodaje kolaterala, neovisno o tome hoće li doći do prisilne naplate. Ako se u narednom razdoblju iznos gubitka od umanjenja vrijednosti smanji i to se smanjenje objektivno može povezati s događajem koji je nastao nakon priznavanja umanjenja vrijednosti, prethodno se priznati gubitak od umanjenja vrijednosti poništava na temelju izvještaja o financijskom rezultatu.

(b) Imovina obračunata po fer vrijednosti

Kad se vlasnički instrumenti klasificiraju kao financijska imovina raspoloživa za prodaju, uzima se u obzir značajan ili stalan (produljeni) pad fer vrijednosti vrijednosnog papira ispod njegova troška ako se želi odrediti je vrijednost vrijednosnih papira umanjena. Ako za financijsku imovinu raspoloživu za prodaju postoji dokaz da je riječ o tome, kumulativni gubitak koji se mjeri kao razlika između troška stjecanja i tekuće fer vrijednosti umanjeno za svaki gubitak od umanjenja vrijednosti te financijske imovine prethodno priznate u izvještaju o financijskom rezultatu briše se iz pričuva i priznaje u izvještaju o financijskom rezultatu. Gubici od umanjenja vrijednosti vlasničkih instrumenata priznati u izvještaju o financijskom rezultatu ne poništavaju se na temelju izvještaja o financijskom rezultatu. Ako se u narednom razdoblju fer vrijednost dužničkog instrumenta klasificiranog kao financijska imovina raspoloživa za prodaju poveća i to se povećanje objektivno može povezati s događajem koji je nastao nakon priznavanja gubitka od umanjenja vrijednosti, gubitak od umanjenja vrijednosti poništava se na temelju izvještaja o financijskom rezultatu.

1.5.6. Zalihe

Zalihe se obračuvaju prema trošku ili neto utrživoj vrijednosti, ovisno o tome što je manje. Trošak se utvrđuje primjenom FIFO metode (first-in, first-out). Trošak gotovih proizvoda i nedovršene proizvodnje sastoji se od vrijednosti sirovina, izravnog rada, ostalih troškova koji se mogu izravno pripisati i povezanih općih troškova proizvodnje (na temelju uobičajenom kapacitetu proizvodnje). Neto utrživa vrijednost jest procijenjena prodajna cijena u okviru redovnog poslovanja, umanjena za troškove dovršenja i prodaje. Ako se drže za distribuciju uz naknadu ili bez nje, zalihe se mjere po trošku ili tekućem trošku zamjene, ovisno o tome što je manje. Tekući trošak zamjene jest trošak koji bi nastao kad bi EU stjecao imovinu na izvještajni datum.

1.5.7. Predfinanciranje

Predfinanciranje je plaćanje kojemu je svrha da korisniku osigura gotovinski predujam, tj. likvidna sredstva. Ono može biti podijeljeno na više plaćanja tijekom razdoblja utvrđenog u predmetnom ugovoru, odluci, sporazumu ili temeljnom pravnom aktu. Likvidna sredstva ili predujam koriste se za namjenu za koju su dobiveni tijekom razdoblja utvrđenog u sporazumu ili se vraćaju. Ako korisnik nema prihvatljive izdatke, dužan je predujam dobiven predfinanciranjem vratiti EU-u. Iznos predfinanciranja može se smanjiti (u cijelosti ili djelomično) na temelju prihvatljivih troškova (koji se priznaju kao rashodi).

Predfinanciranje se na sljedećim datumima bilance izračunava na temelju iznosa izvorno iskazanog u bilanci umanjenog za prihvatljive izdatke (po potrebi uključujući procijenjene iznose) nastale tijekom predmetnog razdoblja.

Priznaje se kamata na predfinanciranje jer je zaračunata u skladu s odredbama relevantnog sporazuma. Na kraju godine procjenjuju se, na temelju najpouzdanijih informacija, prihodi od obračunate kamate te se knjiže u bilanci.

Ostali predujmovi koji se plaćaju državama članicama i koji proizlaze iz povrata sredstava EU-u za iznose koje su države članice unaprijed uplatile svojim korisnicima (uključujući „financijske instrumente u okviru podijeljenog upravljanja”) priznaju se kao imovina i prikazuju se u naslovu predfinanciranje. Ostali predujmovi koji se daju državama članicama naknadno se izračunavaju na temelju iznosa izvorno iskazanog u bilanci umanjenog za najbolju procjenu prihvatljivih izdataka koje snose krajnji korisnici, izračunano na temelju realnih i utemeljenih pretpostavki.

U predfinanciranje se klasificiraju i doprinosi EU-a skrbničkim fondovima Europskog razvojnog fonda ili drugim nekonsolidiranim subjektima jer je njihova svrha osigurati likvidna sredstva skrbničkom fondu kako bi mu se omogućilo da financira posebne mjere utvrđene u okviru ciljeva skrbničkog fonda. Doprinosi EU-a skrbničkim fondovima izračunavaju se na temelju izvornog iznosa doprinosa EU-a umanjenog za prihvatljive izdatke, po potrebi uključujući procijenjene iznose, koji su nastali skrbničkom fondu tijekom izvještajnog razdoblja i koji se raspoređuju doprinosima EU-a u skladu s temeljnim sporazumom.

1.5.8. Potraživanja od razmjenskih transakcija i naplativa sredstva od nerazmjenskih transakcija

Budući da je u skladu s računovodstvenim pravilima EU-a potrebno zasebno prikazati razmjenske i nerazmjenske transakcije, u svrhu izrade izvještaja potraživanja se definiraju kao potraživanja od razmjenskih transakcija, dok se naplativa sredstva definiraju kao naplativa sredstva od nerazmjenskih transakcija, tj. kada EU dobije vrijednost od drugog subjekta, a pritom izravno ne daje zauzvrat približno jednaku vrijednost (npr. naplativa sredstva od država članica koja se odnose na vlastita sredstva).

Na potraživanja od razmjenskih transakcija primjenjiva je definicija financijskih instrumenata i stoga se oni klasificiraju kao zajmovi i potraživanja te se u skladu s time i obračunavaju (vidjeti bilješku 1.5.5.). Informacije iz bilježaka o financijskim instrumentima u vezi s potraživanjima od razmjenskih transakcija uključuju obračunate prihode i odgođene rashode od razmjenskih transakcija jer nisu značajni. Opće umanjenje vrijednosti na temelju prošlih iskustava provodi se i za nepodmirene naloge za naplatu za koje ranije nije provedeno odgovarajuće umanjenje vrijednosti.

Naplativa sredstva od nerazmjenskih transakcija prenose se u izvornom iznosu (usklađenom za iznos kamata i kazni) umanjenom za umanjenje vrijednosti. Umanjenje vrijednosti naplativih sredstava od nerazmjenskih transakcija utvrđuje se ako postoji objektivan dokaz da EU neće moći naplatiti sve iznose koji dospijevaju u skladu s izvornim uvjetima naplativih sredstava od nerazmjenskih transakcija. Iznos umanjenja vrijednosti razlika je između iznosa knjigovodstvene vrijednosti imovine i nadoknadivog iznosa. Iznos umanjenja vrijednosti priznaje se u izvještaju o financijskom rezultatu. Opće umanjenje vrijednosti na temelju prošlih iskustava provodi se i za nepodmirene naloge za naplatu za koje ranije nije provedeno odgovarajuće umanjenje vrijednosti. Za tretman obračunatih prihoda na kraju godine vidjeti bilješku 1.5.14. Iznosi koji se prikazuju i priznaju kao naplativa sredstva od nerazmjenskih transakcija nisu financijski instrumenti jer ne proizlaze iz ugovora koji bi mogao rezultirati financijskom obvezom ili vlasničkim instrumentom. Međutim, u bilješkama uz financijske izvještaje naplativa sredstva od nerazmjenskih transakcija iskazuju se zajedno s potraživanjima od razmjenskih transakcija, ako je primjenjivo.

1.5.9. Novac i novčani ekvivalenti

Novac i novčani ekvivalenti jesu financijski instrumenti i uključuju novac u blagajni, bankovne depozite po viđenju ili kratkoročne depozite, ostala kratkotrajnih visokolikvidnih ulaganja s izvornim dospijećem od najduže tri mjeseca.

1.5.10. Primanja zaposlenika

Računovodstvena politika o primanjima zaposlenika ažurirana je u skladu sa zahtjevima revidiranog računovodstvenog pravila EU-a br. 12 Primanja zaposlenika, koje se primjenjuje na razdoblja koja započinju 1. siječnja 2018., i koje se temelji na novom MRSJS-u 39 (Primanja zaposlenika) objavljenom u srpnju 2016. Glavna promjena koja proizlazi iz revizije računovodstvenog pravila br. 12 odnosi se na to da se aktuarski dobici i gubici prikazuju kao promjene neto imovine a ne u izvještaju o financijskom rezultatu.

Računovodstvo obveza na temelju definiranih primanja složeno je jer su za mjerenje obveza potrebne akturaske pretpostavke i prosudbe. Pri primjeni revidiranog računovodstvenog pravila EU je ponovno analizirao korištene prosudbe, osobito kad je riječ o procjeni konačnog troška obveza za primanja zaposlenika. Zbog toga je potvrđeno da je kao osnovu za određivanje obveza za primanja zaposlenika tijekom rada u službi primjereno primjenjivati procijenjeno razdoblje aktivnog rada u službi. Primanja na koje zaposlenici EU-a imaju pravo isplaćuju se u okviru jednog sustava, koji je doduše podijeljen u dva zasebna sustava, i moraju se obračunavati na sličan način kako bi se dobio vjeran prikaz financijskog stanja i uvid u ekonomsku realnost.

EU zaposlenicima isplaćuje niz primanja (prihodi i socijalno osiguranje). Za potrebe računovodstva ta se primanja razvrstavaju u kategoriju kratkoročnih obveza i kategoriju primanja nakon prestanka radnog odnosa.

Kratkoročna primanja zaposlenika

Kratkoročna primanja zaposlenika su primanja koja se moraju podmiriti prije nego što prođe 12 mjeseci nakon kraja izvještajnog razdoblja u kojem su zaposlenici bili aktivni u službi, primjerice plaće, plaćeni godišnji odmor i bolovanja i druge kratkoročne naknade. Kratkoročna primanja zaposlenika priznaju se kao rashod kad je riječ o aktivnoj službi. Obveza se priznaje u iznosu koji se treba platiti ako EU ima sadašnju zakonsku ili izvedenu obvezu plaćanja zbog toga što je zaposlenik aktivno radio i moguće je pouzdano procijeniti iznos obveze.

Primanja nakon prestanka radnog odnosa

EU zaposlenicima isplaćuje niz primanja nakon prestanka radnog odnosa, koja uključuju mirovine, invalidske mirovine, mirovine za nadživjele osobe te nadoknadu medicinskih troškova (vidjeti bilješku 2.9).

EU svojim zaposlenicima osigurava sustav primanja nakon prestanka radnog odnosa koji uključuje:

— mirovinski sustav za europske dužnosnike (PSEO): Primanja koja se isplaćuju u okviru tog sustava temeljenog na zamišljenim vrijednostima (16) odnose se na starosne mirovine, invalidske mirovine i mirovine za nadživjele osobe, kao i na obiteljske naknade i naknade u slučaju smrti zaposlenika prije odlaska u mirovinu koji rade ili su radili za institucije EU-a, agencije EU-a ili druga tijela EU-a i naknade za nadživjele osobe preminulih dužnosnika ili umirovljenika. Zaposlenici iz svojih plaća uplaćuju doprinose za jednu trećinu očekivanog troška tih primanja.

— zajednički sustav zdravstvenog osiguranja (JSIS): U okviru ovog sustava EU pruža zdravstveno osiguranje zaposlenicima Europske komisije, institucija, agencija i drugih tijela EU-a tako što im nadoknađuje liječničke troškove. Primanja namijenjena osobama koje nisu u aktivnoj službi (umirovljenici, siročad itd.) razvrstavaju se u kategoriju primanja nakon prestanka radnog odnosa.

EU članovima mirovinskih sustava isplaćuje primanja nakon prestanka radnog odnosa i putem zasebnih mirovinskih sustava. Ta se primanja evidentiraju pod naslovom ostali mirovinski sustavi. U okviru tih mirovinskih sustava EU isplaćuje mirovine članovima Komisije, Suda i Općeg suda, Revizorskog suda, Vijeća, Eurospkog parlamenta, Ombudsmana, Europskog nadzornika za zaštitu podataka i Službeničkog suda Europske unije. EU članovima institucija EU-a pruža zdravstveno osiguranje putem sustava JSIS.

Prethodno navedena primanja nakon prestanka radnog odnosa smatraju se obvezama EU-a na temelju definiranih primanja i obračunavaju se na svaki izvještajni datum na način da se procjenjuje iznos budućih primanja koje su zaposlenici zaradili tijekom tekućeg i minulog rada, pri čemu taj iznos diskontiraju i umanjuju ga za fer vrijednost imovine plana. Obveze na temelju definiranih primanja izračunavaju aktuari na godišnjoj osnovi primjenom metode projekcije kreditne jedinice. Sadašnja vrijednost obveze na temelju definiranih primanja određuje se na način da se diskontiraju procijenjeni budući novčani tokovi na temelju kamatnih stopa na državne obveznice izražene u valuti u kojoj će se primanja plaćati, a čiji su uvjeti dospijeća usklađeni s uvjetima povezane obveze za mirovine.

Primanja nakon prestanka radnog odnosa koja se isplaćuju zaposlenicima institucija EU-a uključena su u sustav koji objedinjuje mirovinski sustav (PSEO) i sustav zdravstvenog osiguranja (JSIS), pri čemu je pravo na zdravstveno osiguranje u okviru sustava JSIS uvjetovano stjecanjem prava na mirovinu u okviru sustava PSEO. Na temelju tog objedinjenog sustava, kako je predviđeno Pravilnikom o osoblju, određena prava, primjerice pravo na odgođenu i smanjenu mirovinu u okviru sustava PSEO, stječu se nakon 10 godina staža u službi. Međutim, prava koja je zaposlenik stekao na temelju tog objedinjenog sustava i prenio ih u sustav svoje sljedeće službe u kojoj aktivno radi bitno su veća od tih početnih prava, što je vidljivo iz godišnjih stečenih mirovinskih prava.

Stoga, kako bi se predočila ekonomska suština osnovne operacije, što je potrebno za vjeran prikaz kvalitativnih aspekata financijskog izvješćivanja kako je navedeno u računovodstvenom pravilu EU-a br. 1 i MRSJS-u Konceptualni okvir, trošak rada koji nastaje obračunava se prema linearnoj metodi tijekom razdoblja aktivnog rada zaposlenika u službi, odnosno u razdoblju od datuma na koji zaposlenik stječe pravo na primanja na temelju plana (neovisno o tome jesu li primanja uvjetovana radom u drugoj službi) do datuma kada zaposlenik jer radi u drugoj službi više neće imati pravo na materijalni iznos primanja na temelju plana, osim na daljnja povećanja plaće. Taj se pristup dosljedno primjenjuje na primanja osigurana na temelju tog objedinjenog plana.

Ponovna mjerenja neto obveze na temelju definiranih primanja uključuju aktuarske dobitke i gubitke i povrat na imovinu plana te se odmah priznaju u neto imovini.

EU priznaje neto kamate (prihodi) i ostale rashode koji se odnose na planove na temelju definiranih primanja u izvještaju o financijskom rezultatu pod naslovom „troškovi zaposlenika i mirovina”.

Kad se osigurana davanja promijene ili smanje, promjena iznosa davanja koja se odnose na minuli rad ili dobit ili gubici od smanjenja priznaje se odmah u izvještaju o financijskom rezultatu. Dobit ili gubici od podmirenja obveza priznaju se kad dođe do podmirenja obveza. Troškovi za minuli rad u službi odmah se priznaju u izvještaju o financijskom rezultatu, osim ako je promjene uvjetovane ostankom zaposlenika u službi na određeno razdoblje.

1.5.11. Rezerviranja

Rezerviranja se obračunavaju kad EU ima sadašnju zakonsku ili izvedenu obvezu prema trećim stranama što je posljedica događaja koji su se dogodili u prošlosti, pri čemu je vjerojatno (tj. više je vjerojatno nego što nije) da će za podmirenje obveze biti potreban odljev sredstava i moguće je pouzdano procijeniti iznos obveze. Rezerviranja se ne iskazuju za gubitke iz budućeg poslovanja. Iznos rezerviranja jednak je najboljoj procjeni rashoda koji će biti potrebni za podmirenje sadašnje obveze na izvještajni datum. Ako rezerviranja uključuje velik broj stavki, obveza se procjenjuje ponderiranjem svih mogućih rezultata s vjerojatnostima koje su s njima povezane (metoda „očekivane vrijednosti”).

Rezerviranja za štetne ugovore mjere se po sadašnjoj vrijednosti očekivanog troška raskida ugovora ili očekivanog neto troška nastavka provedbe ugovora, ovisno o tome koji je trošak manji.

1.5.12. Financijske obveze

Financijske obveze klasificiraju se kao financijske obveze po fer vrijednosti kroz dobit ili gubitak, financijske obveze po amortiziranom trošku ili obveze za financijska jamstva.

Uzeti zajmovi sastoje se od zajmova uzetih od kreditnih institucija i dugovanja evidentiranih certifikatima. Uzeti zajmovi početno se priznaju po fer vrijednosti, koja je jednaka prihodu od njihova izdavanja (fer vrijednost primljene naknade) bez nastalih transakcijskih troškova te se naknadno obračunavaju po amortiziranom trošku primjenom metode efektivne kamate; svaka razlika između prihoda, bez transakcijskih troškova, i vrijednosti otkupa priznaje se u izvještaju o financijskom rezultatu tijekom razdoblja uzetih zajmova primjenom metode efektivne kamate. U slučaju zajmova danih na temelju pozajmljenih sredstava, metoda efektivne kamate ne može se primijeniti na dane i uzete zajmove zbog značajnosti. Nastali transakcijski troškovi za EU koji su potom zaračunati korisniku zajma izravno se priznaju u izvještaju o financijskom rezultatu.

Financijske obveze po fer vrijednosti kroz račun dobiti ili gubitka uključuju izvedenice kad je njihova fer vrijednost negativna. One se računovodstveno tretiraju kao financijska imovina po fer vrijednosti kroz račun dobiti ili gubitka (vidjeti bilješku 1.5.5.).

Obveze za financijska jamstva početno se priznaju po fer vrijednosti, odnosno po vrijednosti primljene premije. Naknadno se obveze za financijska jamstva mjere po iznosu najbolje procjeni rashoda koji su potrebni za podmirenje obveze za financijska jamstva ili izvorno priznatom iznosu, umanjenom za kumulativnu amortizaciju, kada je primjenjivo, ovisno o tome koji je od tih dvaju iznosa veći. EU priznaje obvezu za financijska jamstva u trenutku primanja naknade za odobravanje jamstva, tj. prema tržišnim uvjetima, ili u trenutku kad se pouzdano može mjeriti fer vrijednost jamstva. Ako ne postoji aktivno tržište za istovrijedan ugovor o jamstvu, EU iskazuje dano jamstvo kao nepredviđenu obvezu (vidjeti bilješku 1.7.2.) ili ako je vjerojatno (tj. više je vjerojatno nego što nije) da će za podmirenje obveze biti potreban odljev sredstava, EU priznaje rezerviranje (vidjeti bilješku 1.5.11.).

Financijske obveze klasificiraju se kao dugoročne obveze, osim ako dospijevaju u roku od od 12 mjeseci od datuma bilance.

Skrbnički fondovi EU-a koji se smatraju dijelom operativnih aktivnosti EU-a obračunavaju se u računovodstvenoj dokumentaciji Komisije i naknadno se konsolidiraju u godišnjoj računovodstvenoj dokumentaciji EU-a. Stoga doprinosi ostalih donatora skrbničkim fondovima EU-a ispunjavaju kriterije za uvjetne prihode od nerazmjenskih transakcija i iskazuju se kao financijske obveze dok se ne ispune uvjeti povezani s prenesenim doprinosima, tj. sve dok skrbnički fond ne preuzme prihvatljive troškove. Funkcija je skrbničkog fonda financirati posebne projekte i naplatiti preostala sredstava u vrijeme likvidacije. Na datum bilance nepodmirene obveze za doprinose izračunavaju se na temelju iznosa primljenih doprinosa umanjenog za troškove koji su nastali skrbničkom fondu, po potrebi uključujući procijenjene iznose. Za potrebe izvješćivanja neto rashodi raspoređuju se u doprinose ostalih donatora razmjerno neto doprinosima plaćenima zaključno s 31. prosincem. Takvo raspoređivanje doprinosa je tek indikativno. U slučaju likvidacije skrbničkog fonda, o stvarnoj raspodjeli preostalih sredstava odlučit će odbor skrbničkog fonda.

1.5.13. Dugovanja

Značajan iznos dugovanja EU-a odnosi se na zahtjeve korisnika bespovratnih sredstava ili drugih financijskih sredstava EU-a za povrat troškova, čiji iznos još nije podmiren (nerazmjenske transakcije). Ona se knjiže kao dugovanja za zatraženi iznos pri primitku zahtjeva za povrat troškova. Nakon provjere i prihvaćanja prihvatljivih troškova ta se dugovanja vrednuju prema vrijednosti prihvaćenog i prihvatljivog iznosa.

Dugovanja koja proizlaze iz kupnje robe i usluga priznaju se po primitku računa u visini izvornog iznosa, a odgovarajući se rashodi računovodstveno evidentiraju nakon što EU prihvati isporučenu robu ili usluge.

1.5.14. Obračunati i odgođeni prihodi i rashodi

Transakcije i događaji priznaju se u financijskim izvještajima u razdoblju na koje se odnose. Ako za pruženu uslugu na kraju godine još nije izdan račun, a EU je isporučio robu ili postoji ugovorna obveza (npr. upućivanjem na temeljni ugovor), obračunati prihodi priznaju se u financijskom izvještaju. Nadalje, ako se na kraju godine izda račun za usluge koje još nisu pružene ili za robu koja još nije isporučena, prihod se odgađa i priznaje u sljedećem računovodstvenom razdoblju.

Rashodi se obračunavaju u razdoblju na koje se odnose. Na kraju obračunskog razdoblja obračunati rashodi priznaju se na temelju procijenjenog iznosa obveze prijenosa u tom razdoblju. Obračunati rashodi izračunavaju se u skladu s detaljnim operativnim i praktičnim smjernicama Komisije čiji je cilj osigurati da se u financijskim izvještajima točno prikažu gospodarske i ostale pojave koje se u njima trebaju prikazati. Analogno tomu, ako je uplata za usluge ili robu koji još nisu isporučeni izvršena unaprijed, rashodi se odgađaju i priznaju u sljedećem računovodstvenom razdoblju.

1.6. IZVJEŠTAJ O FINANCIJSKOM REZULTATU

1.6.1. Prihodi

PRIHODI OD NERAZMJENSKIH TRANSAKCIJA

Velika većina prihoda EU-a odnosi se na nerazmjenske transakcije:

Sredstva na temelju BND-a i PDV-a

Prihodi se priznaju za razdoblje za koje je Komisija zatražila doprinose od država članica. Oni se mjere po njihovu „zatraženom iznosu”. S obzirom na to da se sredstva na temelju BND-a i PDV-a temelje na procjeni podataka za predmetnu proračunsku godinu, iznosi tih sredstava mogu se revidirati jer može doći do promjena prije nego što države članice dostave konačne podatke. Učinak promjene u procjeni uključuje se pri utvrđivanju neto dobiti ili gubitka za razdoblje u kojem je do promjene došlo.

Tradicionalna vlastita sredstva

Naplativa sredstva od nerazmjenskih transakcija i povezani prihodi priznaju se po primitku relevantnih mjesečnih izvještaja A (uključujući prikupljene carine i zajamčene, ali neosporavane iznose) od država članica. Na izvještajni datum prihodi koje prikupljaju države članice za to razdoblje, ali koji Komisiji još nisu uplaćeni procjenjuju se i priznaju kao obračunati prihodi. Tromjesečni izvještaji B (uključujući neprikupljene i nezajamčene carine te zajamčene iznose koje je dužnik osporio) koje dostavljaju države članice priznaju se kao prihod umanjen za zajamčene troškove prikupljanja na koje imaju pravo. Osim toga, priznaje se smanjenje vrijednosti u iznosu procijenjene razlike povrata troškova.

Novčane kazne

Prihodi od novčanih kazni priznaju se kad EU donese odluku o novčanoj kazni i o tome službeno obavijesti primatelja. Ako se sumnja u solventnost poduzeća, priznaje se smanjenje vrijednosti potraživanja. Nakon donošenja odluke o novčanoj kazni, dužnici imaju dva mjeseca od datuma obavijesti:

(a) da prihvate odluku i u tom slučaju moraju platiti novčanu kaznu u propisanom roku, a iznos konačno prikuplja EU,

(b) ili da ne prihvate odluku i u tom slučaju oni u skladu s pravom EU-a podnose žalbu.

Međutim, čak i ako se podnese žalba, novčana kazna mora se platiti u propisanom roku od tri mjeseca jer žalba nema suspenzivni učinak (članak 278. Ugovora o EU-u) ili, u određenim okolnostima i uz suglasnost računovodstvenog službenika Komisije, dužnik može umjesto toga dostaviti bankovno jamstvo za iznos novčane kazne.

Ako poduzetnik podnosi žalbu na odluku, a privremeno je platio novčanu kaznu, iznos se knjiži kao nepredviđena obveza. Međutim, s obzirom na to da žalba na odluku EU-a koju podnosi dotični poduzetnik nema suspenzivni učinak, primljena novčana sredstva koriste se za poravnanje potraživanja. Ako se umjesto uplate prima jamstvo, novčana kazna se i dalje smatra potraživanjem. Ako je vjerojatno da Opći sud neće donijeti odluku u korist EU-a, obračunava se rezerviranje za pokrivanje rizika. Ako je umjesto toga dano jamstvo, na odgovarajući način smanjuje se vrijednost nepodmirenog potraživanja. Kumulirane kamate dospjele na bankovnom računu Komisije na koji se uplaćuju sredstva priznaje se kao prihod, a sve se nepredviđene obveze u skladu s tim povećavaju.

Privremeno naplaćenim novčanim kaznama od 2010. upravlja Komisija preko posebno osnovanog fonda (BUFI) i one se ulažu u financijske instrumente.

PRIHODI OD RAZMJENSKIH TRANSAKCIJA

Prihodi od prodaje robe i usluga priznaju se kada su na kupca preneseni značajan rizik i koristi od vlasništva nad robom. Prihodi povezani s transakcijom koja uključuje pružanje usluga priznaju se s obzirom na stupanj dovršenosti transakcije na datum izvještavanja.

Kamatni prihodi i kamatni rashodi

Kamatni prihodi i kamatni rashodi priznaju se u izvještaju o financijskom rezultatu primjenom metode efektivne kamate. Riječ je o metodi izračuna amortiziranog troška financijske imovine ili financijske obveze i raspoređivanja kamatnih prihoda ili kamatnih rashoda tijekom relevantnog razdoblja. Pri izračunu efektivne kamatne stope EU procjenjuje novčane tokove uzimajući u obzir sve ugovorne uvjete financijskog instrumenta (primjerice prijevremena plaćanja), no ne uzima u obzir buduće kreditne gubitke. Izračun uključuje sve naknade i postotne bodove plaćene ili primljene između ugovornih stranaka koje su sastavni dio efektivne kamatne stope, transakcijske troškove te sve ostale premije ili diskonte.

Nakon što je vrijednost financijske imovine ili skupine slične financijske imovine smanjena zbog gubitka od umanjenja vrijednosti, kamatni prihod obračunava se primjenom kamatne stope za diskontiranje budućih novčanih tokova radi mjerenja gubitka od umanjenja vrijednosti.

Prihodi od dividendi

Prihodi od dividendi i sličnih raspodjela priznaju se nakon utvrđivanja prava na primitak plaćanja.

1.6.2. Rashodi

Rashodi od nerazmjenskih transakcija čine većinu rashoda EU-a. Oni uključuju prijenos sredstava korisnicima i postoje tri vrste rashoda: prava, prijenosi u okviru ugovora te bespovratna sredstva, doprinosi i donacije na diskrecijskoj osnovi.

Prijenosi se priznaju kao rashodi u razdoblju u kojem je nastao događaj koji je rezultirao prijenosom, sve dok je vrsta prijenosa dopuštena propisima (Financijskom uredbom, Pravilnikom o osoblju ili drugim propisom) ili je sklopljen sporazum kojim se taj prijenos odobrava; korisnik je ispunio sve kriterije prihvatljivosti i iznos se može realno procijeniti.

Po primitku zahtjeva za plaćanja ili zahtjeva za povrat troškova koji ispunjavaju kriterije za priznavanje, prihvatljivi iznos priznaje se kao rashod. Na kraju godine nastali prihvatljivi izdaci koji su nastali korisnicima, ali još nisu prijavljeni, procjenjuju se i knjiže kao obračunati rashodi.

Rashodi od razmjenskih transakcija koji nastaju zbog kupnje robe i usluga priznaju se po njihovoj isporuci i primitku u EU-u. Vrednuju se po iznosu iz izvornog računa. Osim toga, na datum bilance rashodi koji se odnose na usluge pružene tijekom razdoblja za koje još nije dostavljen ili prihvaćen račun procjenjuju se i iskazuju u izvještaju o financijskom rezultatu.

1.7. NEPREDVIĐENA IMOVINA I OBVEZE

1.7.1. Nepredviđena imovina

Nepredviđena imovina jest potencijalna imovina koja proizlazi iz prošlih događaja, a čije će se postojanje potvrditi isključivo nastankom ili izostankom jednog ili više neizvjesnih budućih događaja na koje EU ne može u cijelosti utjecati. Nepredviđena imovina objavljuje se kad je priljev ekonomske koristi ili uslužnog potencijala postao vjerojatan.

1.7.2. Nepredviđene obveze

Nepredviđena obveza jest potencijalna obveza koja proizlazi iz prošlih događaja, a čije će se postojanje potvrditi isključivo nastankom ili izostankom jednog ili više neizvjesnih budućih događaja na koje EU ne može u cijelosti utjecati; ili sadašnja obveza koja proizlazi iz prošlih događaja, ali nije priznata jer: nije vjerojatno da će za podmirenje obveze biti potreban odljev sredstava s ekonomskim koristima i uslužnim potencijalom ili, u rijetkim okolnostima, jer se iznos obveze ne može dovoljno pouzdano izmjeriti.

1.8. IZVJEŠTAJ O NOVČANOM TOKU

Informacije o novčanim tokovima osnova su za procjenu sposobnosti EU-a da stvara novac i novčane ekvivalente, kao i njegove potrebe da koristi te novčane tokove.

Izvještaj o novčanom toku sastavlja se primjenom neizravne metode. To znači da se poslovni rezultat financijske godine usklađuje za učinke transakcija nenovčane prirode, za sve odgođene ili obračunate iznose proteklih ili budućih poslovnih novčanih primitaka ili isplata te za stavke prihoda ili rashoda povezane s novčanim tokovima od ulaganja.

Novčani tokovi od transakcija u stranoj valuti knjiže se u izvještajnoj valuti EU-a (euro) na način da se na iznos u stranoj valuti primjenjuje tečaj konverzije između eura i strane valute na datum novčanoga toka.

U izvještaju o novčanom toku prikazani su novčani tokovi tijekom razdoblja, klasificirani prema poslovnim i ulagačkim aktivnostima (EU se ne bavi financijskim aktivnostima).

Poslovne aktivnosti jesu aktivnosti EU-a koje nisu ulagačke naravi. Najveći broj aktivnosti upravo su poslovne aktivnosti. Zajmovi dani korisnicima (i povezani uzeti zajmovi ako je primjenjivo) ne smatraju se ulagačkim (ili financijskim) aktivnostima jer su oni dio općih ciljeva te time i svakodnevnog djelovanja EU-a.

Ulagačke aktivnosti uključuju stjecanje i otuđenje nematerijalne imovine, nekretnina, postrojenja i opreme te drugih ulaganja koja nisu uključena u novčane ekvivalente. Ulagačke aktivnosti ne uključuju zajmove dane korisnicima. Cilj je prikazati stvarna ulaganja EU-a.

2. BILJEŠKE UZ BILANCU

IMOVINA

2.1. NEMATERIJALNA IMOVINA

u milijunima EUR Bruto knjigovodstvena vrijednost na dan 31.12.2017. 940 Povećanja 152 Otuđenja (16) Prijenos između kategorija imovine 0 Ostale promjene (2) Bruto knjigovodstvena vrijednost na dan 31.12.2018. 1 073 Akumulirana amortizacija na dan 31.12.2017. (535) Trošak amortizacije za određenu godinu (105) Ponovno knjižena amortizacija 1 Otuđenja 13 Prijenos između kategorija imovine — Ostale promjene (1) Akumulirana amortizacija na dan 31.12.2018. (627) Neto knjigovodstvena vrijednost na dan 31.12.2018. 446 Neto knjigovodstvena vrijednost na dan 31.12.2017. 405

Navedeni iznosi odnose se prvenstveno na računalni softver.

2.2. NEKRETNINE, POSTROJENJA I OPREMA

Kategorija „Imovina u svemiru” obuhvaća operativnu dugotrajnu imovinu povezanu s dvama svemirskim programima EU-a: globalnim navigacijskim satelitskim sustavima (GNSS), odnosno Galileo i EGNOS, te europskim programom za promatranje Zemlje Copernicus, dok se imovina povezana sa svemirskim programima koja još nije operativna uključuje pod naslov Imovina u izgradnji.

U okviru Galilea dodana su četiri nova satelita u 2018., čime se konstelacija povećala na 22 satelita. Operativna dugotrajna imovina programa Galileo, koja uključuje satelite i zemaljsku opremu, iznosila je 2 410 milij