Emisije fluoriranih stakleničkih plinova (F-plinovi) dovode do klimatskog zagrijavanja. Sprečavanje tih emisija važan je doprinos postizanju klimatskih ciljeva EU-a iz europskog zelenog plana i ispunjavanju naših obveza iz Pariškog sporazuma o klimatskim promjenama i Montrealskog protokola o tvarima koje oštećuju ozonski sloj, kojima se reguliraju fluorirani staklenički plinovi. Troškovno učinkovitim djelovanjem u pogledu fluoriranih stakleničkih plinova na razini EU-a državama članicama olakšat će se postizanje nacionalnih ciljeva za stakleničke plinove u skladu s Uredbom o raspodjeli tereta.

Uredba (EU) br. 517/2014 o fluoriranim stakleničkim plinovima glavni je alat EU-a za izbjegavanje emisija fluoriranih stakleničkih plinova i usklađivanje s Montrealskim protokolom. Fluorirani staklenički plinovi kemikalije su nastale ljudskim djelovanjem koje se upotrebljavaju u različite svrhe, npr. kao rashladna sredstva u rashladnoj opremi i klimatizacijskim uređajima, uključujući dizalice topline, u kemijskoj proizvodnji, kao potisno sredstvo u raspršivačima lijeka za astmu ili kao izolacijski materijali u opremi za prijenos električne energije odnosno pjenama u zgradama. Emisije nastaju pri proizvodnji plinova, njihovoj uporabi u proizvodima ili opremi odnosno pri njihovu odlaganju.

Evaluacijom je utvrđeno da se Uredbom o fluoriranim stakleničkim plinovima znatno smanjuju emisije i da Uredba razmjerno dobro funkcionira. Međutim, tom se uredbom zahtijeva ambiciozniji pristup s obzirom na pojačani klimatski cilj EU-a za 2030. i cilj postizanja klimatske neutralnosti do 2050. Nadalje, uz postojeća pravila nemoguće je dugoročno osigurati usklađenost s Montrealskim protokolom. Postoje i određeni izazovi u provedbi, uključujući potrebu za zaustavljanjem nezakonitih aktivnosti, te određeni nedostaci i neučinkovitosti u praćenju. Preispitivanjem Uredba može postati jasnija i usklađenija s ostalim politikama.

Komisija će predložiti preispitivanje Uredbe na temelju ove procjene učinka. Osmišljena su tri paketa opcija kojima se predlažu različiti stupnjevi rješavanja utvrđenih pitanja. 1. opcija sastoji se od mjera kojima se osigurava usklađenost s Montrealskim protokolom te se njome nastoje smanjiti dodatne emisije i postići poboljšanja dostupna uz prilično niske troškove i s relativno malo truda. 2. opcija uključuje i mjere kojima se dodatno smanjuju emisije i osiguravaju sveobuhvatnije praćenje i kontrola, za što su potrebni umjereni troškovi. 3. opcija obuhvaća sve mjere koje se smatraju korisnima i tehnički izvedivima, uključujući i one za koje su potrebni veliki troškovi i mnogo truda.

2. opcija najpoželjnija je kombinacija mjera. Prvi paket opcija čini se nedovoljnim u trenutačnom političkom kontekstu jer se njim do 2050. ne uspijeva uštedjeti više emisija nego u osnovnom scenariju unatoč uklanjanju kvantitativno važnog izuzeća od sustava kvota, dok se treći paket opcija čini preskupim u usporedbi s koristima koje bi donio, tj. da tako dolazi do vrlo velikog opterećenja za nekoliko podsektora, a postiže se tek malo viša ušteda emisija nego 2. opcijom.

U odnosu na današnju situaciju u okviru 2. opcije svake će se godine do 2050. dodatno ograničavati iznos kvota dostupnih za stavljanje fluorougljikovodika na tržište, a proizvođači i uvoznici iz EU-a morat će početi plaćati svoja prava na kvote. Na nekoliko vrsta nove opreme isto tako će se početi primjenjivati zabrane fluoriranih stakleničkih plinova (npr. klimatizacijski uređaji i rasklopni uređaji), a proširene su i mjere za sprečavanje emisija. Na temelju 2. opcije Uredba će se uskladiti s Montrealskim protokolom uklanjanjem određenih izuzeća, uvođenjem zasebnog postupnog smanjenja proizvodnje fluorougljikovodika i okončanjem trgovine sa zemljama koje nisu stranke Protokola od 2028. K tome će se uvesti posebni zahtjevi za carinske postupke i gospodarske subjekte kako bi se spriječile nezakonite aktivnosti, dok će osoblje koje obavlja servis opreme biti dodatno osposobljeno za alternativne tehnologije. Konačno, aktivnosti praćenja i izvješćivanja društava postat će zaokruženije i svrsishodnije.

U okviru 2. opcije uštedjet će se emisije u iznosu od 40 MtCO2e do 2030. i 310 MtCO2e do 2050. povrh iznosa koji bi se ostvario postojećom uredbom (uštede od 430 MtCO2e do 2030. i 1990 MtCO2e do 2050.). Dok će se neki korisnici opreme suočiti s povećanjem cijena fluorougljikovodika zbog strožih ograničenja kvota, sveukupno će 2. opcija dugoročno dovesti do ušteda troškova za korisnike opreme zbog uštede energije. Administrativni troškovi umjereno će se povećati za industriju, države članice i Komisiju, posebno za mjere koje se odnose na usklađivanje s međunarodnim pravilima i poboljšanje kontrola.

Kao odgovor na krizu povezanu s prirodnim plinom prouzročenu nedavnim geopolitičkim događajima Komisija je predložila da se ubrza uvođenje dizalica topline. Iako je važno povećati energetsku učinkovitost i ograničiti izravne emisije fluoriranih stakleničkih plinova dizalica topline, sustavom kvota u okviru 2. opcije osigurava se dovoljna razlika za taj veći rast, čak i ako se uzme u obzir pomalo sporija pretvorba malih dizalica topline u klimatski prihvatljiva zamjenska rješenja.

Stoga se čini da je postupno smanjivanje u skladu s ciljevima za energiju iz obnovljivih izvora, čak i ako se uzme u obzir znatno veći rast broja dizalica topline potreban u kontekstu trenutačne energetske krize povezane s prirodnim plinom i posljedična pomalo sporija pretvorba malih dizalica topline u klimatski prihvatljiva zamjenska rješenja.

Provedeno je opsežno savjetovanje s dionicima. Oni se slažu da je Uredbu sad potrebno preispitati i da se to preispitivanje treba temeljiti na postojećim mjerama. Industrija, države članice i nevladine organizacije općenito podupiru mjere za svladavanje izazova provedbe i usklađivanje s Montrealskim protokolom. Neki dionici iz industrije smatraju da je postojeća Uredba dovoljno ambiciozna u pogledu postupnog smanjivanja i zabrana fluorougljikovodika, a posebno u pogledu uporabe fluoriranih stakleničkih plinova u dizalicama topline, dok inovatori i proizvođači klimatski prihvatljivih tehnologija zahtijevaju snažnije pokretače politika kako bi na tržište stavili svoja rješenja. Potonje podupiru i nevladine organizacije i brojna nadležna tijela. To je uzeto u obzir u trima ispitanim opcijama.