IZVJEŠĆE KOMISIJE EUROPSKOM PARLAMENTU I VIJEĆU NAPREDAK U POSTIZANJU CILJEVA KYOTSKOG PROTOKOLA I EUROPSKE UNIJE ZA 2020. (obvezno na temelju članka 21. Uredbe (EU) br. 525/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2013. o mehanizmu za praćenje i izvješćivanje o emisijama stakleničkih plinova i za izvješćivanje o drugim informacijama u vezi klimatskih promjena na nacionalnoj razini i razini Unije te stavljanju izvan snage Odluke br. 280/2004/EZ) /* COM/2013/0698 final */





IZVJEŠĆE KOMISIJE EUROPSKOM PARLAMENTU I VIJEĆU NAPREDAK U POSTIZANJU CILJEVA KYOTSKOG PROTOKOLA I EUROPSKE UNIJE ZA 2020. (obvezno na temelju članka 21. Uredbe (EU) br. 525/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2013. o mehanizmu za praćenje i izvješćivanje o emisijama stakleničkih plinova i za izvješćivanje o drugim informacijama u vezi klimatskih promjena na nacionalnoj razini i razini Unije te stavljanju izvan snage Odluke br. 280/2004/EZ) SADRŽAJ IZVJEŠĆE KOMISIJE EUROPSKOM PARLAMENTU I VIJEĆU NAPREDAK U POSTIZANJU CILJEVA KYOTSKOG PROTOKOLA I EUROPSKE UNIJE ZA 2020. 1........... Sažetak............................................................................................................................ 2........... Stvarni napredak 1990. – 2011........................................................................................ 2.1........ Trendovi emisija stakleničkih plinova u državama članicama............................................... 2.2........ Intenzitet emisija stakleničkih plinova i emisije po stanovniku 2011..................................... 2.3........ Emisije stakleničkih plinova 2011. u usporedbi s 2010....................................................... 2.4........ Trendovi emisija u glavnim sektorima................................................................................. 3........... Napredak u postizanju Kyotskog cilja............................................................................... 3.1........ Prvo ciljno razdoblje (2008. – 2012.)............................................................................... 3.1.1..... EU-28.............................................................................................................................. 3.1.2..... EU-15.............................................................................................................................. 3.1.3..... EU-11.............................................................................................................................. 3.2........ Predviđena uporaba mehanizama Kyotskog protokola od strane operatera i vlada Unije.... 3.3........ Predviđena uporaba odliva ugljika..................................................................................... 4........... Napredak prema cilju za 2020.......................................................................................... 4.1........ Cilj Unije u pogledu smanjenja emisije stakleničkih plinova do 2020................................... 4.2........ Predviđeno odstupanje od ciljeva...................................................................................... 5........... Stanje provedbe politike Unije u vezi s politikom o klimatskim promjenama....................... 5.1........ Smanjenje emisija............................................................................................................. 5.2........ Prilagodba klimatskim promjenama................................................................................... 5.3........ Financiranje aktivnosti u vezi s klimom............................................................................... 5.4 Klimatska istraživanja i inovacije 6........... Situacija u zemljama kandidatima i zemljama potencijalnim kandidatima Unije..................... 1. Sažetak Premašivanje Kyotskog cilja, 2008. – 2012. Ukupne razine emisija stakleničkih plinova u EU-28 bez emisija i uklanjanja iz uporabe zemljišta, prenamjene zemljišta i šumarstva (LULUCF) 2011. i bez emisija iz međunarodnog zračnog prometa bile su 2011. 18,3 % niže od razina 1990. Emisije stakleničkih plinova i dalje prate opći trend smanjivanja prisutan od 2004. nadalje. Emisije su 2011. dosegle najniže razine od 1990. Prema najnovijim podacima iz inventara 2011. emisije stakleničkih plinova u EU-15 i EU-28 smanjile su se za 4,2 % odnosno 3,3 % u usporedbi s 2010. Smanjenje emisija 2011. bilo je uglavnom rezultat blaže zime 2011. u usporedbi sa zimom 2010. zbog čega je potražnja za grijanjem bila smanjena. To smanjenje uslijedilo je nakon manjeg povećanja 2010. koje je djelomično bilo prouzročeno gospodarskim oporavkom do kojeg je došlo nakon naglog pada 2009. uglavnom zbog posljedica gospodarske krize 2008. Preliminarne procjene pokazuju da su se emisije EU-15 dodatno smanjile za 0,5 %, a EU-28 za 1,3 % u 2012. U skladu s Kyotskim protokolom, države EU-15 pristale su smanjiti svoje emisije stakleničkih plinova za 8 % do 2008. –2012. u usporedbi s razinama bazne godine. Na temelju najnovijih raspoloživih podataka iz inventara 2011., ukupne emisije stakleničkih plinova u EU-15, kako je prikazano na slici 1., bile su 14,9 % niže od razina bazne godine (bez LULUCF-a). EU-15 stoga nije samo na dobrom putu prema postizanju Kyotskog cilja za prvo ciljno razdoblje od 2008. do 2012., već će ga i premašiti. Iznad Kyotskog cilja za EU-15, tijekom prvog obvezujućeg razdoblja uštedit će se akumulirana količina od 0,9 Gt ekvivalenta CO2. Unatoč činjenici da su emisije bile ispod dodijeljene kvote za EU-15, države članice EU-15 i poduzeća smještena u tim državama članicama kompenziraju dio svojih emisija kreditima za smanjenje emisije na temelju čega se izračunava prelaženje cilja od ukupno 1,6 Gt ekvivalenta CO2 i gotovo udvostručuje napor u smanjenju emisija u usporedbi s početnim Kyotskim ciljem. Rast BDP-a za razdoblje od 1990. do 2011. iznosio je 44 % za EU-15 i 45 % za EU-28. Dok je gospodarstvo znatno raslo, emisije su se smanjivale, što pokazuje odvojenost gospodarskog rasta i emisija stakleničkih plinova. U skladu s tim, između 2010. i 2011., BDP država EU-28 porastao je za 1,4 % dok su se emisije stakleničkih plinova smanjile za 3,3 %. Slika 1.: Stvarne emisije (Mt ekvivalenta CO2) za EU-15 Napomena: Strelice se temelje na prosjeku podataka o emisijama iz inventara za razdoblje od 2008. do 2012. (emisije za 2012. utemeljene su na zamjenskim procjenama). Izvor: Europska Komisija, EGP Prema podacima iz inventara stakleničkih plinova za 2011., osam država članica EU-15 (Finska, Francuska, Njemačka, Grčka, Irska, Portugal, Švedska i Ujedinjena Kraljevina) vjerojatno će postići svoje pojedinačne ciljeve smanjenja emisija stakleničkih plinova samo kroz domaće smanjenje emisija, kako je prikazano na slici 6. Očekuje se da će Irska i Portugal postići svoje ciljeve pomoću ponora ugljika. Austrija, Belgija, Danska, Nizozemska i Španjolska mogle bi postići svoje ciljeve koristeći fleksibilne mehanizme Kyotskog protokola. Uzimajući u obzir uporabu kredita prema Kyotskom protokolu kako je trenutno planirana, Luksemburg još nije na putu prema postizanju svojeg cilja (odstupanje od 1,7 %), a Italija je trenutno u malom zaostatku (0,7 %) (vidi sliku 6.). Oba se zaostatka mogu riješiti tijekom razdoblja poravnanja (true-up period)[1]. U većini država članica koje su pristupile Uniji nakon 2004. zabilježen je lagani porast emisija između 2009. i 2012. Međutim, na temelju trenutno raspoloživih podataka, očekuje se da će svih tih jedanaest država članica koje imaju Kyotski cilj ispuniti ili premašiti svoje obveze. Procjenjuje se da su u prvom obvezujućem razdoblju te države članice premašile svoje Kyotske ciljeve za ukupno 2,4 Gt ekvivalenta CO2 bez LULUCF-a i kredita za smanjenje emisije. Preostale dvije države članice, Cipar i Malta, nemaju obveze u okviru prvog ciljnog razdoblja Kyotskog protokola. Na putu prema postizanju cilja za Europu 2020. i Kyotskog cilja 2013. – 2020. Od 1. siječnja 2013. sve države članice Europske unije provode naknadne obveze preuzete u skladu s drugim obvezujućim razdobljem Kyotskog protokola koje traje od 2013. do 2020. Ta je odluka donesena na Konferenciji o klimi održanoj u Dohi u prosincu 2012. Klimatsko-energetski paketom[2] donesenim 2009. predviđa se integrirani paket politika i mjera za provedbu novih obveza u skladu s drugim ciljnim razdobljem Kyotskog protokola te za rješavanje pitanja klimatskih promjena do 2020. i nakon toga. On je i jedan od pet glavnih ciljeva strategije Europa 2020. u vezi s radnim mjestima i pametnim, održivim i uključivim rastom te na taj način pokazuje da je djelovanje u području klime u potpunosti integrirano u sveobuhvatne politike Europske unije. Ukupan napor Unije u smanjenju emisija stakleničkih plinova za 20 % do 2020. u usporedbi s 1990. podijeljen je između sektora u EU ETS-u i sektora izvan ETS-a. U pogledu EU ETS-a, pripreme treće faze (2013. 2020.) uspješno su dovršene do 1. siječnja 2013., uključujući nabavu dražbovnih platformi, Jedinstveni registar Unije i usklađena pravila za praćenje, izvješćivanje, akreditaciju i verifikaciju. U pogledu sektora koji nisu obuhvaćeni EU ETS-om, u skladu s Odlukom o zajedničkom naporu[3] („ESD”), svaka država članica ima pojedinačna obvezujuća godišnja ograničenja emisija za razdoblje 2013. – 2020. Dok je EU na putu prema postizanju svojeg općeg cilja za 2020. za sektore koji nisu obuhvaćeni EU ETS-om, 13 država članica mora provesti dodatne politike radi postizanja pojedinačnih ciljeva za 2020. Praćenje stanja provedbe obveza sektora izvan ETS-a posebno je osigurano Europskim semestrom[4]. Emisije država EU-28 2011. (uključujući međunarodni zračni promet) bile su 16,9 % niže od razine 1990. U skladu s približnim podacima za 2012. emisije su se te godine snizile za dodatnih 1 % pa su tako bile 18 % niže nego u 1990. Slika 2. prikazuje podatke o emisijama Unije iz inventara do 2011., približne podatke o emisijama za 2012.[5] i predviđene podatke do 2020. (isključujući međunarodni zračni promet). Prikazuje i napor u smanjenju emisija isključujući međunarodni zračni promet potreban do 2020. u skladu s Klimatsko-energetskim paketom (prag postizanja cilja prema Paketu). Cilj prvog ciljnog razdoblja (2008. – 2012.) definiran je kao zbroj zajedničkog cilja država EU-15 i pojedinačnih ciljeva ostalih država članica[6]. Cilj država EU-28 za drugo ciljno razdoblje (2013. – 2020.) odgovara 20-postotnom smanjenju emisija u usporedbi sa zbrojem emisija bazne godine[7]. Prema najnovijim raspoloživim projekcijama emisija stakleničkih plinova koje uključuju Klimatsko-energetski paket, EU će skupno ostvariti svoj cilj za 2020. (vidi sliku 7.). Slika 2.: Stvarne emisije (Mt ekvivalenta CO2) za EU-28 (bez međunarodnog zračnog prometa i LULUCF-a). Napomena: (*) definira se kao zbroj zajedničkog cilja država EU-15 i pojedinačnih nacionalnih ciljeva (prosječne emisije 2008. – 2012. (privremeni podaci) za Maltu i Cipar) (**) definira se kao zbroj godišnjih emisijskih kvota država članica u skladu s ograničenjima prema Odluci o zajedničkom naporu i Sustavu trgovanja emisijama isključujući međunarodni zračni promet. Izvor: Europska Komisija, EGP 2. Stvarni napredak 1990. – 2011. 2.1. Trendovi emisija stakleničkih plinova u državama članicama Opći trend emisija stakleničkih plinova Unije i dalje je pod snažnim utjecajem trendova dvaju najvećih emitera, Njemačke i Ujedinjene Kraljevine, koji su odgovorni za oko trećinu ukupnih emisija EU-a. Te su dvije države članice postigle ukupna smanjenja emisija od 539 Mt ekvivalenata CO2 u usporedbi s baznom godinom Kyotskog protokola. Glavni razlozi povoljnog trenda u Njemačkoj bili su povećana učinkovitost elektrana i toplana, povećanje udjela obnovljive energije te gospodarska modernizacija pet novih pokrajina nakon ponovnog ujedinjenja Njemačke. Smanjenje emisija stakleničkih plinova u Ujedinjenoj Kraljevini bio je prvenstveno rezultat prebacivanja s nafte i ugljena na prirodni plin u proizvodnji električne energije i mjera za smanjenje emisija N2O u proizvodnji adipinske kiseline. Italija je 2011. bila treći najveći emiter u Europskoj uniji (emitirala je 10,7 % ukupnog iznosa za EU-28), malo više od Francuske (s udjelom od 10,6 %). Emisije stakleničkih plinova u Italiji 2011. bile su 5,4 % ispod razina 1990. Između 1990. i 2004. u Italiji su prvenstveno porasle emisije iz cestovnog prometa, proizvodnje električne i toplinske energije te rafiniranja nafte, no nakon toga, ukupna količina emisija stakleničkih plinova u Italiji smanjila se za više od 15 %. Emisije stakleničkih plinova u Francuskoj 2011. bile su 12,7 % ispod razina 1990. U Francuskoj je postignuto veliko smanjenje emisija N2O iz proizvodnje adipinske kiseline, no emisije CO2 iz cestovnog prometa povećale su se između 1990. i 2011. Poljska i Španjolska i dalje su na petom odnosno šestom mjestu po količini emisija u EU‑28, i njihov je udio u ukupnim emisijama stakleničkih plinova 2011. bio 8,7 % odnosno 7,7 %. Poljska je svoje emisije smanjila za 12,6 % između 1990. i 2011., a za 29,1 % od bazne godine (1988.). Glavni uzroci smanjenja emisija u Poljskoj – kao i u drugim novim državama članicama – bili su poboljšanje energetske učinkovitosti teške industrije i općenita modernizacija gospodarstva u kasnim 1980-ima i ranim 1990-ima. Posebna iznimka bio je promet (posebno cestovni promet) u kojemu su se emisije značajno povećale. Španjolska je povećala svoje emisije za 23,9 % između 1990. i 2011., a za 21 % od bazne godine. To je uglavnom posljedica povećanja emisija iz cestovnog prometa, proizvodnje električne i toplinske energije te proizvodnih industrija. U dvadeset i jednoj državi članici emisije su 2011. bile ispod razina bazne godine. U Španjolskoj, Portugalu, Grčkoj, Austriji i Irskoj emisije stakleničkih plinova bile su iznad razina bazne godine (uglavnom 1990.). Cipar i Malta nemaju obvezu smanjenja emisija u prvom obvezujućem razdoblju prema Kyotskom protokolu. U te dvije države članice emisije su 2011. bile otprilike 50 % iznad razina 1990. Postotne promjene emisija stakleničkih plinova od bazne godine do 2011. variraju od –56 % (Litva) do +21 % (Španjolska). 2.2. Intenzitet emisija stakleničkih plinova i emisije po stanovniku 2011. Emisije i u EU-28 i u EU-15 smanjuju se otkad je gospodarstvo znatno napredovalo. Slika 3. pokazuje da je razdvajanje gospodarskog rasta od emisija stakleničkih plinova u stalnom porastu od 1990. Slika 3.: Razvoj BDP-a (stvarne vrijednosti), emisija stakleničkih plinova i intenzitet emisije (tj. omjer proizvedenih emisija stakleničkih plinova i BDP-a) - Indeks (1990. = 100) Izvor: EGP, DG ECFIN (baza podataka Ameco), Eurostat Između 1990. i 2011. BDP država EU-28 porastao je za 45 %, dok su se emisije smanjile za 18,3 %. BDP država EU-15 porastao je za 44 % uz smanjenje emisija stakleničkih plinova od 14,9 %. Između 2010. i 2011. BDP država EU-28 porastao je za 1,4 % dok su se emisije stakleničkih plinova smanjile za 3,3 %. Ukupan intenzitet emisija stakleničkih plinova (tj. emisija po jedinici gospodarskog inputa) za EU-28 stalno se smanjuje od 1990. te se 2011. gotovo prepolovio u usporedbi s razinama 1990. (vidi sliku 3.). Između 1990. i 2011. intenzitet emisija stakleničkih plinova smanjio se u svim državama članicama. Najveće smanjenje zabilježeno je u Slovačkoj i Estoniji (–66 %), Rumunjskoj, Litvi i Irskoj (–62 %) i Poljskoj (–60 %). Najmanje su se promjene dogodile u Hrvatskoj (–18 %), Portugalu (20 %), Italiji, Grčkoj i Malti (–23 %) te Španjolskoj (–24%). U državama EU-28 emisije po stanovniku 2011. bile su na razini 9 tona ekvivalenta CO2. Emisije po stanovniku smanjile su se za 23 % u usporedbi s 1990. Međutim, 2011. emisije stakleničkih plinova po stanovniku i dalje pokazuju znatne razlike između država članica u rasponu od 5,5 (Latvija) do 23,6 (Luksemburg) tona ekvivalenta CO2. U velikoj su mjeri određene energetskim intenzitetom i različitim vrstama energije svake zemlje. Trendovi od 1990. u emisijama po stanovniku uvelike se razlikuju i među državama članicama. Od 1990. do najvećih smanjenja po stanovniku (za više od 20 %) došlo je u državama članicama u zemljama srednje i istočne Europe, Luksemburgu, Ujedinjenoj Kraljevini, Njemačkoj, Danskoj, Švedskoj, Francuskoj, Irskoj i Belgiji. U Cipru, Malti, Portugalu, Sloveniji i Španjolskoj emisije po stanovniku porasle su od 1990. Međutim, emisije po stanovniku u tim državama članicama niže su od prosjeka Unije, osim u Cipru (vidi i sliku 2. radnog dokumenta službi Komisije). 2.3. Emisije stakleničkih plinova 2011. u usporedbi s 2010. Emisije stakleničkih plinova u Europi (EU-28) smanjile su se 2011. za 3,3 % (što odgovara 155,3 Mt ekvivalenta CO2) uglavnom zbog blažih zimskih uvjeta u Europi i smanjene potražnje za grijanjem. Emisije su 2011. pale na najniže razine od 1990. Taj pad uslijedio je nakon porasta emisija 2010. (+2,4 %). Povećanje do kojeg je došlo 2010. nakon naglog pada 2009. (–7,1 %) uglavnom je rezultat gospodarskog oporavka i zime koja je bila hladnija od prosjeka (vidi i sliku 1.). Sektor koji je 2011. pokazao najveće smanjenje (preko 106 Mt ekvivalenta CO2) i najviše doprinio ukupnom smanjenju u EU-28 u odnosu na prethodnu godinu bio je „stambeni i komercijalni sektor”. Toplija zima i smanjena potražnja za grijanjem bili su ključni razlozi tog trenda. Do drugog najvećeg smanjenja došlo je u javnim sektorima „proizvodnje električne i toplinske energije” (gotovo 20 Mt ekvivalenta CO2), a nakon njih u sektoru „proizvodne industrije i graditeljstva” (otprilike 12 Mt ekvivalenta CO2). Ta su tri sektora zajedno činila 89 % ukupnog smanjenja tijekom 2010. i 2011. U postotcima, u sedam država članica zabilježeno je povećanje u usporedbi s 2010.: Bugarskoj (9,6 %), Rumunjskoj (5,8 %), Estoniji (4,8 %), Litvi (2,3 %), Malti (0,8 %), Španjolskoj (0,5 %) i Sloveniji (0,1 %). U preostaloj dvadeset i jednoj državi članici došlo je do smanjenja emisija stakleničkih plinova, pri čemu je do najznačajnijih relativnih smanjenja došlo u Finskoj (–10,1 %), Belgiji (–8,8 %), Danskoj (–8,1 %), Nizozemskoj (–7,1 %) i Ujedinjenoj Kraljevini (–7 %). 2.4. Trendovi emisija u glavnim sektorima Opskrba i uporaba energije uključujući promet najvažniji su sektori koji čine 79 % ukupnih emisija Unije u 2011. Na poljoprivredu otpada 10 % ukupnih emisija stakleničkih plinova, na industrijske procese 7 %, a na otpad 3 %. Otapala i ostalo čine manje od 0,3 % ukupnih emisija kako prikazuje slika 4. u nastavku: Slika 4.: Udjel emisija prema sektoru u EU-28 Izvor: Nacionalni inventari za 2012., EGP Od 1990. smanjenjem emisija iz energetskih, poljoprivrednih i industrijskih procesa te iz otpada donekle se nadoknađuje povećanje u sektoru prometa (za više pojedinosti vidi i radni dokument službi Komisije u Prilogu). Međutim, od 2007- smanjuju se i ukupne emisije u prometu. Slika 5.: Promjena emisija stakleničkih plinova država EU-28 prema sektoru i udjel sektora u ukupnim emisijama stakleničkih plinova. Izvor: Nacionalni inventari za 2012., EGP U skladu s projekcijama na temelju postojećih mjera, emisije iz opskrbe energijom dodatno će se smanjiti između 2011. i 2020., uglavnom zbog politike obnovljive energije i ETS-a. Predviđa se smanjenje i emisija iz uporabe energije i, u manjoj mjeri, iz prometa. Očekuje se da će se u prometu povećana potražnja nadoknaditi većom učinkovitošću prijevoznih sredstava kao i, u ograničenoj mjeri, promicanjem željeznice. Predviđa se da će emisije iz poljoprivrede ostati gotovo iste do 2020. Prema nacionalnim projekcijama, emisije u industrijskom sektoru ponovno će početi rasti. Emisije iz otpada nastavit će se smanjivati dok će se emisije iz otapala i ostalog povećati. 3. Napredak u postizanju Kyotskog cilja 3.1. Prvo ciljno razdoblje (2008. – 2012.) 3.1.1. EU-28 Ukupne emisije stakleničkih plinova u državama EU-28 2011. bile su 18,3 % niže nego 1990. Ta se procjena temelji na podacima iz inventara država članica, kako su ih prijavile Komisiji (EU-27), i inventaru koji je Hrvatska podnijela Tajništvu Okvirne konvencije Ujedinjenih naroda o promjeni klime. Taj je pad još veći kad se uzmu u obzir učinak koji ostavljaju države stjecanjem kredita putem Kyotskih mehanizama i odliva ugljika. 3.1.2. EU-15 Prema najnovijim podacima iz inventara, ukupne emisije stakleničkih plinova država EU-15 godišnje su u prosjeku bile 14,9 % niže od razina bazne godine do 2011. i 12,2 % ispod razine bazne godine tijekom prvog ciljnog razdoblja (2008. – 2012.)[8]. Osim toga, kad se uključi (1) državna uporaba Kyotskih mehanizama za koju se očekuje da će se njome osigurati dodatno smanjenje emisija od 1,9 % (vidi stavak 3.2), i (2) ukupno uklonjena količina odliva ugljika zbog aktivnosti iz članaka 3.3. i 3.4. Kyotskog protokola u EU-15 koja odgovara smanjenju od 1,5 % (vidi odjeljak 3.3), u državama EU-15 očekuje se smanjenje emisija za 15,5 % tijekom prvog obvezujućeg razdoblja. EU-15 je stoga na putu da gotovo udvostruči svoj cilj smanjenja za prvo ciljno razdoblje u skladu sa sporazumom o zajedničkom ispunjavanju obveza na temelju Kyotskog protokola. 3.1.3. EU-11 Do 2011. preostalih jedanaest zemalja s ciljevima prvog ciljnog razdoblja prema Kyotskom protokolu (tj. isključujući Cipar i Maltu) smanjilo je svoje emisije za 38,7 % u odnosu na bazne godine Kyotskog protokola. Očekuje se daljnje smanjenje emisija 2012. U skladu s podacima iz inventara za 2011. tih će jedanaest država članica vjerojatno ispuniti svoj cilj Kyotskog protokola za prvo ciljno razdoblje. Slovenija je jedina država članica EU-11 koja je donedavno razmatrala uporabu kredita iz projekata na temelju Kyotskog mehanizma za nadopunu domaćih mjera za smanjenje emisija. Na temelju najnovijih podataka, Slovenija bi mogla ispuniti svoj cilj prema Kyotskom protokolu bez uporabe tih mehanizama. Ostale države članice EU-11 prodale su ili planiraju prodati dio svojih neiskorištenih jedinica dodijeljene kvote (vidi odjeljak 3.2). Slika 6.: Relativna odstupanja između emisija stakleničkih plinova u sektorima izvan ETS-a za prvo ciljno razdoblje i odnosnih Kyotskih ciljeva (uključujući i LULUCF) za 2008. – 2012. uz uporabu mehanizama Kyotskog protokola i bez nje. Odstupanja su izražena u postocima emisija bazne godine (uključujući sektore u ETS-u i sektore izvan ETS-a). Negativne i pozitivne vrijednosti ukazuju na povećanje odnosno smanjenje emisija. Izvor: EGP 3.2. Predviđena uporaba mehanizama Kyotskog protokola od strane operatera i vlada Unije Prema EU ETS-u, drugim nacionalnim planovima dodjele emisijskih jedinica propisuje se ograničenje operatera za svaku državu članicu u vezi s najvećom dozvoljenom uporabom kredita temeljenih na projektu iz mehanizma zajedničke provedbe i mehanizma čistog razvoja. Ukupno i u prosjeku, pogoni ETS-a iz svih država članica smiju godišnje koristiti do 278 milijuna ovjerenih smanjenja emisije (CER) ili jedinica smanjenja emisije (ERU), što odgovara 13,4 % ograničenja za to razdoblje za cijelu Europsku uniju. Operateri su zapravo upotrijebili 1 058,7 milijuna CER-ova ili ERU-ova, što odgovara 10,8 % svih jedinica predanih radi sukladnosti. Iznos predanih kredita povećao se s 4 % ukupnih verificiranih emisija 2008. na 26 % 2012. zbog nižih cijena međunarodnih kompenzacija. Od 2013. nadalje pravila za uporabu kredita za mehanizme zajedničke provedbe i mehanizme čistog razvoja revidirana su kako je navedeno u Direktivi o EU ETS-u. Devet država članica iz skupine EU-15 i Slovenija istaknule su da kupuju i upotrebljavaju međunarodne kredite iz Kyotskih mehanizama radi postizanja svojih ciljeva Kyotskog protokola. Te su države članice zajedno procijenile da će ostvariti do 82 Mt ekvivalenta CO2 godišnje radi sukladnosti s prvim ciljnim razdobljem Kyotskog protokola. To bi predstavljalo 1,9 i 4,9 postotnih bodova prema ciljevima Kyotskog protokola za EU-15 odnosno za Sloveniju (vii tablicu 12. u radnom dokumentu službi Komisije). Tih deset država članica zajedno predviđalo je ulaganje od do 2,4 milijardi eura radi dobivanja jedinica kroz mehanizme zajedničke provedbe, mehanizme čistog razvoja i trgovanje jedinicama dodijeljene kvote. Austrija, Nizozemska, Španjolska, Irska i Belgija dodijelile su najveće proračune za petogodišnje obvezujuće razdoblje. U Sloveniji je proračun procijenjen na 80 milijuna eura. Međutim, s obzirom na utjecaj stalne gospodarske recesije na emisije stakleničkih plinova, države članice možda neće trebati prvotno procijenjenu količinu međunarodnih kredita. U pogledu jedinica dodijeljene kvote koje prodaju države članice, u skladu s najnovijim dostupnim podacima, dosad je preneseno oko 68,2 Mt ekvivalenta CO2, dok se ugovoreni iznosi još ne smiju isporučivati. Bugarska, Češka Republika, Estonija, Mađarska, Latvija, Litva i Slovačka priopćile su da namjeravaju nastaviti prodavati jedinice dodijeljene kvote. Jedna je država članica (UK) propisala da će opozvati sve jedinice dodijeljene kvote koje su višak između cilja Kyotskog protokola i jednostranog „proračuna za ugljik” Ujedinjene Kraljevine nakon prvog ciljnog razdoblja. 3.3. Predviđena uporaba odliva ugljika Uz politike i mjere koje se odnose na razne izvore emisija stakleničkih plinova, države članice mogu upotrebljavati odlive ugljika. Dosad pružene informacije upućuju na to da će tijekom ciljnog razdoblja ukupna neto sekvestracija iz aktivnosti pošumljavanja i ponovnog pošumljavanja prema članku 3.3. Kyotskog protokola biti 17,1 MtCO2 godišnje za EU-15. Osim toga, predviđa se da će uporaba aktivnosti iz članka 3.4. doprinijeti s oko 46,7 MtCo2 godišnje tijekom ciljnog razdoblja u EU-15. Uzimajući u obzir i doprinose iz EU-13, obračun tih aktivnosti iznosit će 23,3 i 60,6 Mt CO2 godišnje (za pojedinosti vidi tablicu 13. u pripadajućem radnom dokumentu službi Komisije). Predviđa se da će se aktivnostima iz članaka 3.3. i 3.4. zajedno u državama članicama EU-15 smanjiti emisije za 63,9 Mt CO2 godišnje tijekom ciljnog razdoblja. To odgovara 1,5 % obveze smanjenja za EU-15 tijekom prvog ciljnog razdoblja u usporedbi s emisijama bazne godine. 4. Napredak prema cilju za 2020. 4.1. Cilj Unije u pogledu smanjenja emisije stakleničkih plinova do 2020. Klimatsko-energetskim paketom postavljen je cilj smanjenja emisije od 20 % za EU-28 do 2020. u usporedbi s 1990., što odgovara –14 % u usporedbi s 2005. To je i osnova za međunarodnu obvezu Europske unije u drugom ciljnom razdoblju prema Kyotskom protokolu od 2013. do 2020. Taj se napor dijeli između sektora u EU ETS-u i sektora izvan ETS-a kako slijedi: (a) smanjenje od 21 % u emisijama sektora u EU ETS-u do 2020. u usporedbi s 2005. i (b) prema Odluci o zajedničkom naporu, smanjenje od otprilike 10 % do 2020. u usporedbi s 2005. za sektore koji nisu obuhvaćeni EU ETS-om. Odlukom o zajedničkom naporu uglavnom su obuhvaćene emisije iz prometa, zgrada, malih poduzeća i agencija, poljoprivrede i otpada. Dok se ETS-om osigurava ograničenje za cijelu Europu, Odluka o zajedničkom naporu se uglavnom oslanja na to da države članice definiraju i primijene dodatne nacionalne politike i mjere za ograničavanje svojih emisija u sektorima iz Odluke o zajedničkom naporu. Odlukom o zajedničkom naporu utvrđuje se godišnje emisijske kvote od 2013. do 2020. 4.2. Predviđeno odstupanje od ciljeva Prema projekcijama država članica podnesenima 2013. predviđa se da će emisije EU-a 2020. biti 21 % niže od onih iz 1990. ako je uključen međunarodni zračni promet, a 22 % niže ako zračni promet nije uključen. EU-28 trenutno je na putu prema postizanju svojeg cilja EU-a za 2020. No, 13 država članica trebat će uložiti dodatne napore za postizanje svojih ciljeva za 2020. za sektore izvan ETS-a, a 15 država članica već je predvidjelo postizanje tih obveza postojećim politikama i mjerama. Slika 7. prikazuje nepodudaranje po državi članici između projekcija emisija stakleničkih plinova izvan ETS-a za 2020. na temelju postojećih mjera i ciljeva za 2020. kao postotak emisija iz 2005. U toj se analiza još ne uzima u obzir uporabu fleksibilnosti koja je predviđena Odlukom o zajedničkom naporu, kao što je uporaba kredita iz međunarodnih projekata ili prijenosi viška emisijskih kvota između država članica. Graf pokazuje i nepodudaranja između emisija 2012. i nacionalnih ciljeva za 2013. u skladu s Odlukom o zajedničkom naporu. Kao dio Europskog semestra, Komisija provodi specifičnu analizu situacije pojedinačnih država članica u pogledu napretka prema njihovim ciljevima za 2020. na temelju predviđenih emisija s postojećim mjerama. Iz najnovije analize, obuhvaćene radnim dokumentima službi Komisije objavljenima kao dio Europskog semestra početkom lipnja 2013.[9], izvedeni su sljedeći glavni zaključci koji su potvrđeni najnovijim projekcijama država članica nakon što je Europska agencija za okoliš provela provjeru kvalitete i dopunila podatke[10]: · Predviđa se da će emisije stakleničkih plinova u Luksemburgu prijeći nacionalni cilj s velikim odstupanjem (od 23 postotna boda). Emisije 2012. također su iznad ciljeva za 2013. prema Odluci o zajedničkom naporu. Značajna smanjenja emisija stakleničkih plinova mogu se postići povećanjem poreza na energetske proizvode za promet, kako je navedeno u Preporuci za pojedinu zemlju. · Očekuje se i da će emisije stakleničkih plinova u Irskoj prijeći cilj s velikim odstupanjem (od 18 postotnih bodova) zbog velikog povećanja emisija u prometu i poljoprivredi. Međutim, 2013. Irska je predložila niz inicijativa za smanjenje emisija u skladu s Prijedlogom zakona o razvoju s niskom razinom ugljika. · Predviđa se da ni emisije u Belgiji neće postići nacionalni cilj i to za 11 postotnih bodova. U tom pogledu, u Preporuci za pojedinu zemlju naglašena je potreba za jasnom podjelom između nadležnih tijela radi osiguravanja napretka prema postizanju ciljeva, posebno u području prometa i zgrada. Treba poduzeti i mjere za prebacivanje poreza s porezne osnovice za rad na osnovicu koja manje narušava rast, točnije na osnovicu za zaštitu okoliša. · Osim toga, projekcije pokazuju da ni pet drugih država članica (Litva, Španjolska, Austrija, Finska i Italija) vjerojatno neće postići svoj cilj i to s odstupanjem većim od 3 %. Za te se države članice očekuje da trenutne mjere neće biti dostatne za postizanje nacionalnih ciljeva. · Prema svojim nacionalnim projekcijama, Poljska i Estonija bi trebale prijeći svoje ciljeve s velikim odstupanjem. No, Poljske su projekcije napravljene 2010. I 2011. Nedavno napravljene referentne projekcije Europske unije na temelju modela PRIMES i GAINS upućuju na to da bi Poljska mogla imati poteškoća u ispunjavanju svoje obveze. Emisije Estonije više su od očekivanih. Prema procijenjenim podacima, emisije Estonije će 2012. premašiti njene ciljeve za 2013. prema Odluci o zajedničkom naporu te bi i ona mogla imati poteškoća u ispunjavanju svoje obveze. U kontekstu Europskog semestra 2013., Vijeće je donijelo nekoliko preporuka za pojedine zemlje koje se odnose na smanjenje emisija stakleničkih plinova. Vijeće je preporučilo da Belgija, Češka Republika, Francuska, Mađarska, Italija, Latvija, Litva, Rumunjska i Španjolska prebace porezno opterećenje s rada na poreze koji manje narušavaju rast, uključujući poreze za zaštitu okoliša. Preporučilo je Estoniji, Litvi i Luksemburgu donošenje odgovarajućih fiskalnih mjera za poboljšanje energetske učinkovitosti sektora prometa. Vijeće je također preporučilo Bugarskoj, Češkoj Republici, Estoniji, Latviji, Litvi, Malti, Poljskoj, Rumunjskoj i Slovačkoj da ulože napore u unaprjeđenje energetske učinkovitosti. Ujedinjenoj Kraljevini preporučeno je poticanje ulaganja u nove energetske kapacitete, uključujući obnovljivu energiju. Slika 7.: Predviđeno odstupanje od ciljeva za 2020. za sektore izvan ETS-a i odstupanje između emisija 2012. i cilja za 2013. za sektore izvan ETS-a. Negativne i pozitivne vrijednosti ukazuju na povećanje odnosno smanjenje emisija u postotcima u odnosu na 2005. Izvor: EGP, Europska komisija na temelju projekcija država članica. 5. Stanje provedbe Unijine politike o klimatskim promjenama 5.1. Smanjenje emisija Rad na provedbenim mjerama Klimatsko-energetskog paketa iz 2009. doveo je do uspješnog početka 3. faze (2013. – 2020.) prema EU ETS-u i dovršavanja provedbenih mjera prema Odluci o zajedničkom naporu. 5.1.1. EU ETS EU ETS-om obuhvaćeno je više od 12 000 elektrana i proizvodnih pogona u 28 država članica Europske unije, Islandu, Norveškoj i Lihtenštajnu, te, od 2012., emisije iz zrakoplova koji lete između zračnih luka u tim zemljama i usko povezanih područja. Prosječno godišnje ograničenje za cijelu Europsku uniju za 2008. – 2012. iznosilo je 2 081 milijuna emisijskih jedinica godišnje. Verificirane emisije stakleničkih plinova iz stacionarnih pogona i dalje su u padu, smanjivši se na 1 867 milijuna tona ekvivalenta CO2 2012., otprilike 2 % ispod razine 2011. za pogone i 10 % ispod ograničenja. Verificirane emisije koje su prijavili zrakoplovni prijevoznici iznosile su gotovo 84 milijuna tona. Stupanj sukladnosti pogona i dalje je visok. Samo manje od 1 % pogona koji sudjeluju u EU ETS-u nije do 30. travnja 2013. predalo emisijske jedinice kojima su obuhvaćene sve njihove emisije 2012. Od 2012. emisije iz zračnog prometa podliježu ograničenju u EU ETS-u. Operatori zračnog prometa odgovorni za više od 98 % emisija iz zračnog prometa 2012. obuhvaćenih EU ETS-om uspješno su poduzeli potrebne korake do 30. travnja 2013. radi sukladnosti sa zakonodavstvom EU ETS-a. U skladu s odredbama odluke o zamrzavanju provedbe propisa donesene u travnju 2012. operateri zrakoplova mogu ograničiti svoju odgovornost za 2012. samo za letove unutar Europe, u kojem slučaju su do 27. svibnja mogli poduzeti i daljnji korak povrata besplatnih dodjela za letove izvan Europe. Kako je propisano revidiranom Direktivom o EU ETS-u, svi operateri EU ETS-a centralizirani su u jedinstveni registar kojime upravlja Komisija. U svibnju 2013. revidiran je regulatorni okvir koji se odnosi na registar radi dovršavanja funkcionalnosti potrebnih za 3. fazu. Novom Uredbom propisuje se i obračun u registru transakcija prema Odluci o zajedničkom naporu. Komisija trenutno dovršava ocjenu nacionalnih provedbenih mjera uz Odluku Komisije 2011/278/EU. Komisija ocjenjuje je li preliminarna besplatna dodjela emisijskih jedinica industrijskim pogonima u svakoj državi članici izvršena u skladu s usklađenim pravilima za dodjelu za 3. fazu EU ETS-a. Pregled Uredbe o dražbi u tijeku je u pogledu vremenskog profila dražbe. U tom kontekstu prijedlog odluke o pojašnjenju odredaba Direktive o EU ETS-u u vezi s ovlastima Komisije da prilagodi vrijeme dražbi emisijskih jedinica u iznimnim okolnostima trenutno je u postupku suodlučivanja. Osim toga, Komisija je izdala i izvješće o stanju europskog tržišta ugljika u kojemu se navodi raspon mogućih strukturnih mjera koje se mogu poduzeti u svrhu rješavanja neravnoteža. Europska komisija odobrila je, pod uvjetom stroge primjene Direktive, zahtjeve 8 država članica za odobrenje prijelazne besplatne dodjele svojim energetskim sektorima nakon 2012. Komisija je u lipnju pripremila nacrt Uredbe u kojoj se navode najveći dopušteni iznosi do kojih operateri EU ETS-a mogu koristiti dostupne kredite iz mehanizama temeljenih na projektu prema Kyotskom protokolu (npr. mehanizma zajedničke provedbe i mehanizma čistog razvoja) radi sukladnosti s ograničenjima emisije od 2013. do 2020. Radi se na olakšavanju provedbe dviju novih uredbi o praćenju i izvješćivanju o emisijama stakleničkih plinova operatera i operatera zračnog prijevoza obuhvaćenih EU ETS-om i o verifikaciji izvješća o emisijama i akreditaciji i nadzoru verifikatora u cilju bolje usklađenosti primijenjenih pravila. U izradi je cijeli niz smjernica, predložaka i često postavljanih pitanja radi podrške državama članicama u provedbi trećeg razdoblja ETS-a. Kao veliki korak prema prvom potpunom međukontinentalnom povezivanju sustava trgovanja emisijama, 2012. Komisija i Australija dogovorile su se o načinu povezivanja EU ETS-a i australskog programa trgovanja emisijama. Komisija je u svibnju dobila mandat od Vijeća da do sredine 2015. sklopi, u ime Europske unije, ugovor o potpunom povezivanju koje bi trebalo ostvariti najkasnije do 1. srpnja 2018. Na temelju mandata Vijeća, Komisija vodi pregovore i sa Švicarskom o povezivanju EU ETS-a sa švicarskim ETS-om. 5.1.2. Ostale politike i mjere Godišnje emisijske jedinice država članica u ekvivalentima CO2 u skladu s Odlukom o zajedničkom naporu za svaku godinu od 2013. do 2020. utvrđene su 2012., a donesene u ožujku 2013. Donesena je nova Uredba o mehanizmu praćenja EU-a kojom se revidira i zamjenjuje prethodna Odluka o mehanizmu praćenja, a donesena je i nova Odluka o uporabi zemljišta, prenamjeni zemljišta i šumarstvu. Komisija je izdala Komunikaciju u kojoj se utvrđuje strategija postupnog uključivanja stakleničkih plinova iz pomorskog prometa u politiku Europske unije u vezi sa smanjenjem njezinih ukupnih emisija stakleničkih plinova. Kao prvi korak u provedbi te strategije, Komisija je predložila uredbu kojom bi se uspostavio sustav u cijelom EU-u za praćenje, izvješćivanje i verifikaciju emisija CO2 s velikih brodova počevši od 2018. Nacrt Uredbe razmatraju Parlament i Vijeće. Direktiva o energetskoj učinkovitosti donesena je u listopadu 2012. Tom će se direktivom pridonijeti postizanju europskog cilja energetske učinkovitosti od 20 % za 2020. Europska komisija donijela je 24. siječnja 2013. paket „Čista energija za promet”, čiji je cilj upotrebom alternativnih goriva u prijevozu postupno smanjiti ovisnost o nafti. Paket sadrži i prijedlog Direktive o uspostavljanju obvezujućih ciljeva za infrastrukturu distribucije alternativnih goriva kao što su električna energija, vodik i gorivne ćelije. Program financiranja NER 300 mehanizam je za financiranje komercijalnih demonstracijskih projekata CCS-a i RES-a kojim je obuhvaćeno 300 milijuna emisijskih jedinica pričuve EU ETS-a za nove sudionike na tržištu. U okviru tog programa Komisija je u prosincu 2012. dodijelila financiranje ukupne vrijednosti 1,2 milijarde eura za 23 projekta obnovljive energije. Procjenjuje se da je tim iznosom potaknuto dodatno financiranje od više od 2 milijarde eura iz privatnih izvora. Drugi poziv na dostavu prijedloga projekata CCS-a i RES-a objavljen je u travnju 2013. Sredstva dodijeljena sredinom 2014. financirat će se iz prodaje preostalih 100 milijuna emisijskih jedinica i neutrošenih sredstava iz prvog poziva na dostavu prijedloga. Provedba Uredbe (EZ) 443/2009 u vezi s CO2 iz automobila i Uredba (EU) 510/2011 u vezi s CO2 iz lakih gospodarskih vozila skoro je dovršena. Komisija je već odobrila dvije ekološke inovacije kojima se pomaže smanjiti emisije CO2 iz osobnih vozila. Također je predložila načine za postizanje cilja za 2020. za smanjenje emisija CO2 iz novih osobnih vozila i novih lakih gospodarskih vozila (kombija) koje trenutno razmatraju Vijeće i Parlament. U studenom 2012. Komisija je Vijeću i Parlamentu predložila novu Uredbu o fluoriranim stakleničkim plinovima radi dodatnog smanjenja emisija iz tog sektora. Radi smanjenja neizravnih utjecaja emisija stakleničkih plinova nastalih prenamjenom zemljišta iz proizvodnje biogoriva, Komisija je predložila i niz izmjena direktiva o obnovljivoj energiji i kakvoći goriva. U vezi s usmjeravanjem djelovanja u području klime u politike Europske unije, postignut je politički sporazum o sljedećem višegodišnjem financijskom okviru za razdoblje 2014. – 2020. Sve su se institucije dogovorile da se barem 20 % ukupnog proračuna treba odnositi na klimu. Komisija je u ožujku izdala savjetodavnu komunikaciju kojom je pokrenuta javna rasprava o najboljem načinu izrade novog međunarodnog sporazuma za 2015. kojim će se utvrditi međunarodni režim za suzbijanje klimatskih promjena nakon 2020. U ožujku 2013. Komisija je poduzela prvi korak prema razvoju okvira Europske unije za 2030. u vezi s politikama o klimatskim promjenama i energiji izdavanjem Zelene knjige „Okvir klimatske i energetske politike do 2030.”. Tim je dokumentom potaknuta javna rasprava o strategiji u vezi s energijom i klimatskim promjenama za 2030. Popis nedavno donesenih pravnih akata nalazi se u odjeljku 3. radnog dokumenta službi Komisije. 5.2. Prilagodba klimatskim promjenama Komisija je 16. travnja 2013. donijela Strategiju Europske unije o prilagodbi klimatskim promjenama kojoj je cilj doprinijeti klimatski otpornijoj Europi. Cilj je Strategije povećati spremnost i sposobnost reagiranja na utjecaje klimatskih promjena na lokalnoj, regionalnoj i nacionalnoj razini te na razini Europske unije, kao i razviti usklađeni pristup i bolju koordinaciju. Usredotočena je na tri cilja: · Poticanje djelovanja država članica: Komisija će poticati sve države članice na donošenje sveobuhvatnih strategija za prilagodbu (trenutno 15 država ima strategije) te će osigurati sredstva kojima će državama članicama pomoći u provedbi njihovih politika prilagodbe. Podržat će i prilagodbu u gradovima pokretanjem dobrovoljne obveze na temelju inicijative Sporazuma gradonačelnika. · Rad na „klimatskoj otpornosti” na razini Europske unije daljnjim promicanjem prilagodbe u ključnim osjetljivim sektorima kao što su poljoprivreda, ribarstvo i kohezijska politika, osiguranjem veće otpornosti europske infrastrukture i promicanjem uporabe osiguranja od prirodnih nepogoda i nesreća izazvanih ljudskim djelovanjem. · Lakše donošenje informiranih odluka povećanjem znanja o prilagodbi, također u vezi s programom Horizon 2020., i daljnji razvoj europske platforme za klimatsku prilagodbu (Climate-ADAPT) kao jedinstvenog mjesta za pružanje informacija o prilagodbi u Europi. EU-Cities Adapt, inicijativa Europske unije kojom se osigurava izgradnja kapaciteta i pomoć gradovima u izradi i provedbi strategija prilagodbe uspješno je dovršena 2013. 5.3. Financiranje aktivnosti u vezi s klimom Europska unija najviše je doprinijela i službenoj razvojnoj pomoći u vezi sa smanjenjem emisija i onoj u vezi s prilagodbom 2010. i 2011., s udjelom od otprilike 50 % prema izvješću OECD/DAC-a. Kao dio obveze razvijenih država povezane s financiranjem za brzo pokretanje u iznosu od 30 milijardi američkih dolara, EU i njezine države članice obvezale su se osigurati 7,2 milijarde eura tijekom razdoblja od 2010. do 2012. Europska unija i njezine države članice ispunile su svoju obvezu dodjelom 7,34 milijarde eura financiranju za brzo pokretanje tijekom tog razdoblja, kao što su Europska unija i njezine države članice priopćile u podnesku UNFCCC-u u svibnju 2013. Sredstva osigurana u 2012. iznose 2,67 milijardi eura. Za više informacija vidi izvješće Europske unije o financiranju za brzo pokretanje za zemlje u razvoju[11]. Osim toga, u skladu s člankom 16. Uredbe o mehanizmu praćenja od 2013. države članice moraju jednom godišnje do 30. rujna podnositi izvješća o financijskoj i tehnološkoj podršci koju pružaju zemljama u razvoju. 5.4. Klimatska istraživanja i inovacije Klimatska istraživanja jedna su od glavnih istraživačkih tema Sedmog okvirnog programa Europske unije (FP7, 2007. – 2013.) i bit će od središnje važnosti u programu Horizon 2020.[12], novom programu EU-a za istraživanja i inovacije 2014. – 2020. Cilj je istraživanja klimatskih promjena u FP7 podržati projekte kojima se analiziraju pritisci na okoliš (oceane, atmosferu i ekosustave) i koji nam omogućavaju bolje razumijevanje složenog klimatskog sustava, i kroz modeliranje zemaljskog sustava. Drugo je ključno područje za istraživanje procjena utjecaja, osjetljivosti i rješenja za prilagodbu klimatskim promjenama, razvijanje strategija za smanjenje rizika od nepogoda i poticanje prijelaza u društvo s niskom razinom ugljika. Preliminarna procjena pokazuje da je u FP7 od 2007. do 2013. potrošeno otprilike 900 milijuna eura za podršku istraživanjima u vezi s klimom. U pogledu budućeg programa valja spomenuti da se očekuje ulaganje od 35 % proračuna programa Horizon 2020., koji iznosi 70 milijardi eura, u istraživanje u vezi s klimom i u inovacije. 6. Situacija u zemljama kandidatima i zemljama potencijalnim kandidatima Unije Emisije stakleničkih plinova na Islandu između 1990. i 2011. povećale su se za 26 %, a 2011. bile su 4,4 % niže nego 2010. Uzimajući u obzir odluku 14/CP.7 i u skladu s projekcijama stakleničkih plinova obuhvaćenima 5. nacionalnom komunikacijom, Island je na putu prema postizanju svojeg cilja u okviru Kyotskog protokola. Emisije stakleničkih plinova u Turskoj (isključujući LULUCF) povećale su se za 124 % između 1990. i 2010. i za 5 % između 2010. i 2011. Iako je Turska stranka Konvencije prema Prilogu I., nije obvezana ciljem u vezi s stakleničkim plinovima u prvom ili drugom ciljnom razdoblju Kyotskog protokola. Ažurirani inventar emisija stakleničkih plinova u bivšoj jugoslavenskoj republici Makedoniji (FYROM) nije dostupan. Bivša jugoslavenska republika Makedonija nije stranka Konvencije prema Prilogu I. Između 1990. i 2005. ukupne emisije stakleničkih plinova smanjile su se za otprilike 19 %. Slično tome, u Crnoj Gori, koja nije stranka Konvencije prema Prilogu I. također je došlo do povećanja ukupnih emisija stakleničkih plinova (isključujući LULUCF) za otprilike 4,9 % između 1990. i 2003. Za Srbiju nisu dostupne ažurirane informacije. [1] Razdoblje od 100 dana nakon objavljivanja konačnog izvješća Tajništva Okvirne konvencije Ujedinjenih naroda o promjeni klime o reviziji inventara emisija stakleničkih plinova. [2] Vidi Tehničke napomene u Prilogu [3] Odluka br. 406/2009/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. Travnja 2009. o naporima koje poduzimaju države članice radi smanjenja emisija stakleničkih plinova s ciljem ostvarenja ciljeva Zajednice vezanih za smanjenje emisija stakleničkih plinova do 2020. godine [4] http://ec.europa.eu/europe2020/making-it-happen/index_en.htm [5] Dodatni podaci o metodologiji dostupni su u Izvješću o trendovima i projekcijama Europske agencije za okoliš. [6] Za Cipar i Maltu upotrebljavaju se prosječne stvarne emisije od 2008. do 2012. (privremeni podaci) jer te dvije države nemaju obveze u prvom ciljnom razdoblju. [7] Ti se ciljevi često nazivaju kvantificiranim obvezama ograničenja ili smanjenja emisija (QELRC). Više pojedinosti o metodologiji koja se primjenjuje za izračun tih ciljeva dostupno je u radnom dokumentu službi Komisije od 13. veljače 2012. „Pripremanje cilja ograničenja ili smanjenja emisije (QELRO) na temelju Klimatsko-energetskog paketa Unije” http://ec.europa.eu/clima/policies/international/negotiations/docs/swd_13022012_en.pdf [8] Na temelju približnih podataka za 2012. [9] http://ec.europa.eu/europe2020/making-it-happen/country-specific-recommendations/index_en.htm [10] Provjerena je kvaliteta podnesaka država članica, dopunjeni su podacima i prilagođeni su kada je to bilo potrebno. Bilo je potrebno izvršiti procjenu udjela emisija izvan ETS-a za nekoliko država članica. Za nadopunu podataka i procjenu podjele između sektora u sustavu ETS-a te onih izvan ETS-a, upotrijebljeni su podaci iz baznih godina 2012. – 2013. za EU s projekcijama donesenih mjera na temelju modela PRIMES i GAINS. Potonje projekcije upućuju i na osjetljivost rezultata projekcija na različite metodologije, pretpostavke i specifične parametre na kojima se temelje trendovi. [11] http://ec.europa.eu/clima/policies/finance/international/faststart/docs/fast_start_2012_en.pdf [12] http://ec.europa.eu/research/horizon2020/index_en.cfm