EUROPSKA KOMISIJA Bruxelles, 26.2.2020. SWD(2020) 510 final /3 CORRIGENDUM

This document corrects document SWD(2020) 510 final/2 of 26.2.2020.

On page 56, words 'fizičkih osoba' were replaced with the word 'potrošača'. On page 57, the order of a sentence was modified and the word 'dulje' was replaced with the word 'manje'.

The text shall read as follows:

RADNI DOKUMENT SLUŽBI KOMISIJE Izvješće za Hrvatsku 2020. priložen dokumentu KOMUNIKACIJA KOMISIJE EUROPSKOM PARLAMENTU, EUROPSKOM VIJEĆU, VIJEĆU, EUROPSKOJ SREDIŠNJOJ BANCI I EUROSKUPINI Europski semestar 2020.: ocjena napretka u provedbi strukturnih reformi te sprječavanju i uklanjanju makroekonomskih neravnoteža i rezultati detaljnih preispitivanja u skladu s Uredbom (EU) br. 1176/2011 {COM(2020) 150 final}



Sadržaj Sažetak 1.Stanje i izgledi gospodarstva 2.Napredak ostvaren u provedbi preporuka za Hrvatsku 3.Sažetak glavnih zaključaka detaljnog preispitivanja na temelju postupka zbog makroekonomskih neravnoteža 4.Prioriteti reformi 4.1.Javne financije i oporezivanje* 4.2.Financijski sektor* 4.3.Tržište rada, obrazovanje i socijalne politike* 4.4.Reforme u cilju jačanja konkurentnosti i ulaganja* 4.5.Održivost okoliša Prilog A: Tablica Prilog B: Komisijina analiza održivosti duga i fiskalni rizici Prilog C: Standardne tablice Prilog D: Smjernice za ulaganja financirana sredstvima iz Fonda za pravednu tranziciju za razdoblje 2021.–2027. za Hrvatsku Prilog E: Napredak prema ostvarenju ciljeva održivog razvoja Referentni izvori POPIS tablica

Tablica 1.1.:Glavni gospodarski i financijski pokazatelji – Hrvatska Tablica 2.1.:Ocjena provedbe preporuka za Hrvatsku iz 2019. Tablica 3.1.:Matrica ocjene postupka zbog makroekonomskih neravnoteža Tablica 4.2.1.:Pokazatelji financijske stabilnosti svih domaćih i stranih banaka u Hrvatskoj Tablica 4.4.1.:OECD-ovi pokazatelji reguliranosti tržišta proizvoda (PMR) Tablica (nastavak) Tablica C.1.:Pokazatelji financijskog tržišta Tablica C.2.:Glavni socijalni pokazatelji Tablica C.3.:Pokazatelji tržišta rada i obrazovanja Tablica C.4.:Pokazatelji socijalne uključenosti i zdravlja Tablica C.5.:Pokazatelji uspješnosti tržišta proizvoda i politika Tablica C.6.:Zeleni rast POPIS grafikona Grafikon 1.1.: Rast realnog BDP-a po segmentima potražnje Grafikon 1.2.: Realna konvergencija srednjoeuropskih i istočnoeuropskih država članica Grafikon 1.3.: Stanje tekućeg računa i neto stanje međunarodnih ulaganja Grafikon 1.4.: Kretanja na tržištu rada Grafikon 1.5.: Rast nominalne plaće: stvarni i predviđeni rast u skladu s temeljnim ekonomskim pokazateljima Grafikon 1.6.: BDP po stanovniku izražen standardom kupovne moći kao udio prosjeka EU-a (EU = 100) po županijama u 2016.

Grafikon 2.1.: Opća ocjena provedbe preporuka upućenih Hrvatskoj u razdoblju 2014. – 2019. do danas Grafikon 4.1.1.: Dug po kriterijima iz Maastrichta i kretanje kamata Grafikon 4.1.2.: Scenariji održivosti duga Grafikon 4.1.3.: Fiskalna politika 2011.–2019. Grafikon 1.: Sektor zdravstva: dospjele nepodmirene obveze i programi sanacije zdravstva Grafikon 4.2.1.: Tokovi loših kredita Grafikon 4.2.2.: Aktivnost Zagrebačke burze, u milijardama HRK Grafikon 4.2.3.: Raščlamba godišnjih promjena udjela duga privatnog sektora u BDP-u Grafikon 4.2.4.: Dug korporativnog sektora i referentne vrijednosti koje se zasnivaju na temeljnim pokazateljima i bonitetni pragovi Grafikon 4.2.5.: Novi krediti (% godišnjeg rasta u godišnjim volumenima) Grafikon 4.2.6.: Dug sektora kućanstava i njegove referentne vrijednosti koje se zasnivaju na temeljnim pokazateljima i bonitetni pragovi Grafikon 4.2.7.: Rast cijena stambenih nekretnina (2015=100) i hipotekarnih kredita Grafikon 4.3.1.: Stopa nezaposlenosti po dobnim skupinama u Hrvatskoj i EU-u Grafikon 4.3.2.: Nedostatak radne snage u Hrvatskoj prema navodima poslodavaca, 2008.–2019. (3. tromjesečje) Grafikon 4.3.3.: Promjena stanovništva (%) po županijama, 2001.–2017. Grafikon 4.3.4.: Relativna disperzija stopa zaposlenosti različitih obrazovnih skupina u EU-u Grafikon 4.3.5.: Stopa rizika od siromaštva ili socijalne isključenosti i njezine sastavnice (rizik od siromaštva, teška materijalna oskudica, niski intenzitet rada) Grafikon 4.3.6.: Odabrani pokazatelji obrazovanja za Hrvatsku i EU (2018.) Grafikon 4.4.1.: Kretanje ukupne faktorske produktivnosti: Hrvatska i usporediva gospodarstva Grafikon 4.4.2.: Postotna razlika u produktivnosti rada na agregatnoj razini i na razini sektora u odnosu na EU-28 (2016.) i postotak promjene (2012.–2016.)

Grafikon 4.5.1.: Obrada otpada nastalog u kućanstvima: Hrvatska i usporediva gospodarstva POPIS okvira Okvir 2.1.: Fondovi i programi EU-a za rješavanje strukturnih problema i poticanje hrvatskog rasta i konkurentnosti. Okvir 4.1.2.: Hrvatski zdravstveni sustav i njegova financijska održivost Okvir 4.2.3.: Pristupačno i održivo stanovanje Okvir 4.3.4.: Praćenje rezultata u odnosu na europski stup socijalnih prava Okvir 4.4.5.: Izazovi za ulaganja i reforme u Hrvatskoj Sažetak Hrvatska bi brže postigla konvergenciju s ostatkom EU-a kad bi rješavanje strukturnih nedostataka imalo dugotrajne učinke. Predviđa se da će Hrvatska i ove godine ubirati plodove održivog gospodarskog rasta, prije nego što rast u 2021. uspori zbog pada globalne potražnje. Hrvatska je zahvaljujući petogodišnjem stabilnom gospodarskom rastu i razboritoj stabilizacijskoj makroekonomskoj i fiskalnoj politici uspjela postupno smanjiti svoj visoki javni, privatni i vanjski dug te tako ograničiti slabe točke gospodarstva. Stopa nezaposlenosti kontinuirano je u padu, što pridonosi rastu raspoloživog dohotka kućanstava. Međutim, u 2018. je BDP po stanovniku u odnosu na prosjek EU-a u Hrvatskoj bio na istoj razini kao prije deset godina. Sudjelovanje na tržištu rada i produktivnost rada još uvijek su na niskoj razini, dok poslovno okruženje i javna uprava nisu dovoljna potpora bržoj gospodarskoj konvergenciji. Provedba mjera politika za otklanjanje tih slabosti odvija se neujednačenom dinamikom. Ubrzati i održati zamah reformi bez ukidanja već donesenih reformskih mjera osobito je važno zbog neupitne ambicije Hrvatske da se pridruži tečajnom mehanizmu (ERM II) i usvoji euro. ( ) Nakon petogodišnjeg oporavka, Hrvatska je 2019. konačno ostvarila veći realni gospodarski output nego prije krize. Procjenjuje se da je realni BDP u 2019. porastao za 3 %, nakon nešto slabijeg rasta od 2,7 % u 2018. Pozitivna kretanja na tržištu rada, rast plaća te zamjetno povećanje ulaganja bili su pokretači rasta u 2019. Zabilježen je snažan rast izvoza dobara i usluga nakon prilično slabih rezultata ostvarenih u 2018., ali je još brži rast uvoza negativno utjecao na rast outputa. U nadolazećem razdoblju očekuje se usporavanje gospodarskog rasta. Procjenjuje se će realni BDP u 2020. porasti za 2,6 %, a u 2021. za 2,3 %. Unatoč povećanju zabilježenom prethodnih godina, potencijalni rast i dalje je relativno slab i usporava dinamiku realne konvergencije s EU-om. Unatoč značajnom smanjenju u vrijeme recesije, u Hrvatskoj je u proteklih pet godina zabilježen opravak ulaganja. Oporavak je bio potaknut povlačenjem sredstava iz fondova EU-a, iako su ostala privatna i javna ulaganja i dalje niska. Unatoč tome, razina ulaganja i dalje je nešto manja u odnosu na usporediva gospodarstva i ispod prosjeka EU-a. U nekoliko sljedećih godina očekuje se porast ulaganja. Želi li ostvariti svoje klimatske i energetske ciljeve i definirati novi model rasta Hrvatska bi morala utvrditi potrebe za ulaganjima u zelene tehnologije i održiva rješenja te osigurati odgovarajuća financijska sredstva. Hrvatskoj su potrebna i ulaganja u prometnu infrastrukturu. Hrvatska bi svoju komparativno nisku produktivnost mogla povećati pojačanim ulaganjima u vještine, istraživanje i inovacije. Hrvatska je ostvarila ograničen napredak u provedbi preporuka iz 2019. Određeni napredak ostvaren je u sljedećim područjima: ·Usvojen je novi pravni okvir kojim se uređuje rad ustanova agencijskog tipa. No, javna je uprava i dalje vrlo rascjepkana na razini tijela lokalne samouprave. ·Novi kurikulumi u općeobrazovnim predmetima postupno se uvode u svim osnovnim i srednjim školama. Nadležna su tijela revidirala mjere aktivnih politika tržišta rada radi povećanja njihove učinkovitosti. ·Elektronička komunikacija postupno se širi na svim sudovima i smanjen je broj neriješenih sudskih predmeta na trgovačkim sudovima. Poduzeto je nekoliko mjera i izrađeno nekoliko akcijskih planova za smanjenje prekomjerne regulacije tržišta roba i usluga.

·Pokrenuti su najvažniji projekti u željezničkom sektoru, ali nema značajnog napretka u promicanju održivog gradskog prometa. Ograničeni napredak ostvaren je u sljedećim područjima: ·Još nije donesen novi Zakon o proračunu kojim bi trebalo poboljšati fiskalni okvir i bolje urediti sustav odobravanja državnih jamstava. ·Poboljšanja u sustavu socijalnih naknada još su u pripremnoj fazi i nema pomaka u donošenju dugo očekivanog zakona o plaćama državnih službenika i namještenika. ·Donesen je novi Zakon o zaštiti prijavitelja nepravilnosti (zviždača), ali još nema potrebnih daljnjih mjera za sprečavanje i sankcioniranje korupcije. ·Ostvaren je ograničen napredak u smanjenju ili ukidanju neporeznih parafiskalnih nameta. Poboljšan je okvir za upravljanje poduzećima u većinskom državnom vlasništvu, ali sporo napreduje prodaja imovine u državnom vlasništvu. ·Znatno su povećana ulaganja u istraživanje i razvoj, no učinkovitost im je još uvijek na niskoj razini. Energetsku učinkovitost i ulaganja u obnovljive izvore energije ograničavaju administrativne i zakonodavne prepreke. ·Administrativni kapaciteti za formuliranje i provedbu javnih projekata i politika i dalje su nedostatni unatoč uvođenju institucionalnog okvira za strateško planiranje. Kad je riječ o postupanju u skladu s načelima Europskog stupa socijalnih prava, Hrvatska se još suočava s izazovom zapošljavanja i društvenim izazovima općenito. Usprkos pozitivnim kretanjima na tržištu rada, Hrvatska i dalje ima nisku stopu zaposlenosti, osobito nekih kategorija radnika. Rizik od siromaštva još je visok, a kapacitet socijalnih transfera nedostatan je za smanjenje siromaštva. U području obrazovanja, stopa ranog napuštanja školovanja i osposobljavanja među najnižima je u EU-u. Hrvatska, međutim, zaostaje u sudjelovanju djece u ranom i predškolskom odgoju i obrazovanju i kvaliteti obrazovanja. Hrvatska je ostvarila svoje nacionalne ciljeve iz strategije Europa 2020. koji se odnose na obnovljive izvore energije (osim u prometu), energetsku učinkovitost, emisije stakleničkih plinova, stopu zaposlenosti, rano napuštanje školovanja te siromaštvo i socijalnu isključenost. Hrvatska tek treba početi provoditi politike utvrđene u nacionalnom energetskom i klimatskom planu kako bi do 2030. ostvarila cilj smanjenja emisija stakleničkih plinova koje su izvan sustava EU-a za trgovanje emisijskim jedinicama. Povećale su se emisije u prometu i najveća su prepreka ostvarenju cilja za 2030. koji se odnosi na emisije stakleničkih plinova. Hrvatska je nadomak ostvarenje svojeg cilja koji se odnosi na stjecanje tercijarnog obrazovanja, no još se nije približila ostvarenju cilja za ulaganja u istraživanja i razvoj. Hrvatska postiže dobre rezultate u područjima obuhvaćenim UN-ovim ciljevima održivog razvoja. Hrvatska je postigla znatan napredak u ostvarenju cilja održivog razvoja br. 8 (Pristojna radna mjesta i gospodarski rast) s nizom potpokazatelja koji se približavaju prosjeku EU-a. Međutim, u području mira, pravde i snažnih institucija (cilj održivog razvoja br. 16), ima prostora za napredak, osobito kad je riječ o korupciji. ( ) U nastavku slijede glavni zaključci detaljnog preispitivanja iz ovog izvješća i s time povezani izazovi politika. Državni dug kontinuirano se smanjuje i poboljšava se održivost duga. Procijenjeno je da se državni dug u 2019. smanjio na 71,3 % BDP-a zahvaljujući suficitima i snažnom rastu nominalnog BDP-a. Očekuje se njegov daljnji pad unatoč dodatnim smanjenjima poreza i predviđanjima da će rashodi rasti brže od BDP-a. Hrvatska je proteklih godina veliki dio svojeg duga uspjela refinancirati po rekordno niskim, fiksnim kamatnim stopama s dužim rokovima dospijeća i time je svoje kamatne troškove iskazane kao udio u BDP-u uspjela smanjiti na razine zabilježene prije krize. Hrvatska je danas izložena niskim rizicima za fiskalnu održivost u kratkoročnom, srednjoročnom i dugoročnom razdoblju. Nedavno ukidanje nekih važnih značajki mirovinske reforme iz 2018. možda neće znatno utjecati na tu ocjenu, ali negativno utječe na međugeneracijsku jednakost i adekvatnost budućih mirovina. Fiskalni je okvir još uvijek nedovršen jer Povjerenstvo za fiskalnu politiku nije u potpunosti operativno i Zakon o proračunu još nije donesen. Povećana je proračunska transparentnost tijela lokalne samouprave, ali manje općine u tome zaostaju. Unatoč rastu prihoda u zdravstvu se gomilaju dospjele nepodmirene obveze, što upućuje na probleme financijske održivosti sustava. Zahvaljujući povoljnom gospodarskom stanju, u Hrvatskoj su smanjeni dug privatnog sektora i s time povezane ranjivosti. U 2019. zabilježen je daljnji pad omjera duga privatnog sektora i BDP-a, prije svega zahvaljujući rastu nominalnog BDP-a i smanjenom odobravanju novih kredita. Povećano odobravanje kredita s fiksnom kamatnom stopom smanjuje izloženost kućanstava i poduzeća riziku kamatne stope. Izloženost duga privatnog sektora tečajnom riziku i dalje je znatna, ali je u padu zbog povećanog kunskog kreditiranja tijekom 2019. Hrvatska je dodatno smanjila svoje vanjske neravnoteže zahvaljujući pozitivnom saldu tekućeg računa. Neto stanje međunarodnih ulaganja znatno je smanjeno u odnosu na 2011., ali je i dalje ispod razine bonitetnog praga i razine preporučene u skladu s relevantnim ekonomskim pokazateljima. Međutim, vanjske obveze Hrvatske prema inozemnim vjerovnicima i ulagačima uglavnom su u obliku vlasničkog kapitala, što pridonosi ublažavanju rizika. Suficit tekućeg računa smanjen je u 2019. zbog lošije trgovinske bilance, s time da se u 2020. i 2021. očekuje njegov daljnji pad. Unatoč tome, očekuje se da će Hrvatska nastaviti smanjivati svoje vanjske neravnoteže, zahvaljujući prije svega rastu BDP-a. Stopa nezaposlenosti nastavila je padati u 2019., no sudjelovanje na tržištu rada i dalje je vrlo slabo. Stopa nezaposlenosti u Hrvatskoj dosegnula je dosad najnižu razinu i predviđa se njezino daljnje smanjenje. Pozitivna kretanja na tržištu rada bila su korisna za nekoliko kategorija tražitelja posla, uključujući dugotrajno nezaposlene osobe. Međutim, udio radno sposobnog stanovništva koje radi ili traži posao ipak je među najnižima u EU-u u svim dobnim skupinama, a osobito u kategoriji radnika starije dobi (od 55 do 64 godine). To je uglavnom posljedica prijevremenog umirovljenja i nedovoljnih kvalifikacija, a kod žena i odgovornosti za skrb o drugima. Administrativni kapaciteti institucija tržišta rada i njihova suradnja sa socijalnim službama još su nedostatni. Osim toga, u Hrvatskoj se broj stanovnika smanjuje zbog negativne stope prirodnog prirasta i iseljavanja stanovništva, što je osobito prisutno u nerazvijenim regijama. Ti čimbenici, zajedno s nedostatkom odgovarajućih vještina, pridonose sve izraženijem nedostatku radne snage u brojnim sektorima. Provedba strukturnih reformi za poboljšanje poslovnog okruženja, povećanje konkurentnosti i rast produktivnosti napreduje, iako sporom dinamikom. Pokretači konkurentnosti postupno se poboljšavaju, ali je regulatorno okruženje i dalje opterećenje za poslovanje. Unatoč nedavnim reformama, neke su profesije i dalje u velikoj mjeri regulirane, dok strogi regulatorni zahtjevi poduzećima ograničavaju dostupnost kapitala, ekonomiju razmjera i konkurentnost. I dugotrajni sudski postupci opterećenje su za poduzeća, iako je Hrvatska ostvarila napredak uvođenjem elektroničke komunikacije i smanjenjem broja neriješenih sudski predmeta. Čeka se donošenje nekoliko mjera za suzbijanje korupcije, ali percepcija korupcije i dalje negativno utječe na investicijsku klimu. U Hrvatskoj sporo napreduje prodaja dionica i udjela u poduzećima u državnom vlasništvu. Poduzeća u državnom vlasništvu i dalje su važna za gospodarstvo. Hrvatska je na dobrom putu da ostvari svoje ciljeve po pitanju prodaje dionica i poslovnih udjela u nestrateškim trgovačkim društvima, iako ti ciljevi nisu ambiciozni. Nedavnim donošenjem Zakona o neprocijenjenom građevinskom zemljištu, o kojem se raspravlja u Saboru, otvara se mogućnost za buduća ulaganja stvaranjem jasnijih pretpostavki za rješavanje imovinskopravnih odnosa. U tijeku su inicijative za jačanje i poboljšanje upravljanja poduzećima u državnom vlasništvu. Učinkovitost javne uprave u Hrvatskoj je još slaba, dijelom i zbog izražene rascjepkanosti na lokalnoj razini. Slabi rezultati javnog sektora i neučinkovita koordinacija tijela javne uprave negativno utječu na učinkovitost politika. Donesen je novi zakonski okvir za usklađenje državnih agencija. Hrvatska poduzima mjere za modernizaciju i češće korištenje usluga e-Uprave. Međutim, još je neusklađen pravni okvir o plaćama u javnoj upravi i javnim službama i nema naznaka o donošenju dugo očekivanog zakona o plaćama državnih službenika i namještenika. Na lokalnoj razini, financijski i administrativni resursi u brojnim manjim općinama ne odgovaraju njihovim nadležnostima. To dovodi do razlika u pružanju javnih usluga u zemlji i rasta administrativnih troškova. Druga ključna strukturna pitanja analizirana u ovom izvješću koja upućuju na posebne izazove s kojima se suočava gospodarstvo Hrvatske, navedena su u nastavku.

Temeljni pokazatelji u bankarskom sektoru kreću se u pravom smjeru zahvaljujući općenito pozitivnom makroekonomskom okruženju. I dalje je solidna profitabilnost hrvatskih banaka i struktura njihova kapitala, a smanjuje se i udio loših kredita. Međutim, u bankarskom je sektoru i dalje prisutna nesigurnost zbog sudskih postupaka koji se vode zbog kredita koji su bili indeksirani uz švicarski franak. U Hrvatskoj se siromaštvo smanjuje, ali je i dalje iznad prosjeka EU-a. Zahvaljujući poboljšanju stanja na tržištu rada dodatno je smanjen udio stanovništva izloženog riziku od siromaštva i socijalne isključenosti. No kućanstva s nižim dohotkom nemaju odviše koristi od poboljšanja gospodarskih uvjeta. Obuhvat sustava zajamčene minimalne naknade nedovoljan je, a rascjepkan sustav socijalne zaštite općenito nije učinkovit u ublažavanju stanje na tržištu rada i socijalnih problema. Kratak prosječni radni vijek u Hrvatskoj je često uzrok neodgovarajućih mirovina. Rano je umirovljenje još uvijek raširena pojava, dok je radni vijek u Hrvatskoj među najkraćima u EU-u, što u velikoj mjeri nepovoljno utječe na mirovine. Osobe starije od 65 godina izložene su znatno većem riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti u usporedbi s ostatkom stanovništva, ali i s prosjekom EU-a. Hrvatska je odustala od nekih važnih elemenata reformiranog mirovinskog sustava kojima je trebalo produljiti radni vijek, što nije pridonijelo rješavanju tog pitanja. Provodi se reforma radi povećanja kvalitete obrazovanja u Hrvatskoj, ali su još prisutni neki problemi. Sudjelovanje u sustavu predškolskog odgoja i obrazovanja znatno je povećano, ali je i dalje među najnižima u EU-u. Najnovija provjera rezultata učenika u čitanju, znanosti i matematici potvrđuje nedostatke u kvaliteti obrazovnog sustava. Hrvatska je počela postupno uvoditi nove kurikulume u općeobrazovnim predmetima u svim osnovnim i srednjim školama. Tom se reformom namjeravaju ukloniti neki kvalitativni nedostaci školskog obrazovanja. Sustav strukovnog obrazovanja i osposobljavanja ne nudi dovoljno osposobljavanja na radnom mjestu. Sudjelovanje u sustavu obrazovanja odraslih još je na vrlo niskoj razini. Za održivost okoliša važno je poboljšati gospodarenje otpadom i vodnim resursima, unaprijediti željeznički promet i korištenje energije iz obnovljivih izvora. Neophodno je više ulagati u infrastrukturu za gospodarenje otpadom i vodnim resursima da bi se postigla održivost hrvatskog gospodarskog razvoja. Osim toga, bolje gospodarenje otpadom pridonijelo bi prelasku na kružno gospodarstvo. U nekim su regijama problemi zaštite okoliša osobito ozbiljni kada se stanovništvo naglo poveća u turističkoj sezoni. Modalnim prelaskom s cestovnog na željeznički promet ublažili bi se izraženi negativni vanjski učinci uzrokovani nesrećama, prometnim zagušenjima i zagađenjem, što bi pozitivno djelovalo na produktivnost rada. Iako se Hrvatska može pohvaliti dobrim rezultatima u smislu proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora, njezini su potencijali još prilično neiskorišteni, osobito kad je riječ o energiji sunca i vjetra. Hrvatska bi stoga trebala ukloniti regulatorne prepreke i razvijati solidan okvir za poticaje. Komisijin prijedlog mehanizma za pravednu tranziciju u sljedećem višegodišnjem financijskom okviru za razdoblje od 2021. do 2027. uključuje Fond za pravednu tranziciju, namjenski fond za pravednu tranziciju u okviru programa InvestEU, te novu kreditnu liniju za javni sektor u suradnji s Europskom investicijskom bankom. Svrha mu je osigurati pravednu tranziciju prema klimatskoj neutralnosti EU-a i najugroženijim regijama u Hrvatskoj mogao bi pomoći u ublažavanju socijalnih i gospodarskih posljedica. Na temelju analize tranzicijskih izazova navedenih u ovom izvješću, u Prilogu D utvrđeni su ključni prioriteti za koje bi se potpora osigurala iz Fonda za pravednu tranziciju, koji je dio mehanizma za pravednu tranziciju. 1. Stanje i izgledi gospodarstva Rast BDP-a Procjenjuje se da je stopa rasta BDP-a u 2019. porasla na 3 % nakon usporenog rasta u 2018. Nakon što je u 2016. dosegnuo najvišu vrijednost od 3,5 %, rast realnog BDP-a postupno je usporio na 2,7 % u 2018. Usporavanje je bilo naglašenije od očekivanog, no čini se da je bilo privremeno. Na temelju dobrih rezultata ostvarenih u prva tri tromjesečja 2019. za cijelu je godinu predviđeno povećanje rasta od 3 %. Potrošnja kućanstava i dalje je glavni pokretač rasta, zajedno sa znatnim povećanjem ulaganja. Ulaganja su porasla zbog snažnog povlačenja sredstava iz fondova EU-a, no privatna su ulaganja, usprkos povoljnim uvjetima financiranja, bila usporena. Izvoz robe povećao se u 2019. nakon slabijih rezultata ostvarenih u drugoj polovini 2018. Rast izvoza usluga usporen je djelomično zbog zamjetnih ograničenja kapaciteta u vršnim mjesecima turističke sezone. Rast uvoza neznatno se smanjio u odnosu na 2018., ali je i dalje veći od rasta izvoza, što dovodi do ukupnog pogoršanja trgovinske bilance. Grafikon 1.1.:Rast realnog BDP-a po segmentima potražnje Izvor: Europska komisija Očekuje se usporavanje gospodarskog rasta zbog vanjskog pritiska. Očekuje se da će snažna domaća potražnja ostati glavni pokretač rasta. Stalni rast zaposlenosti, povećanje plaća u javnom i privatnom sektoru te niska inflacija trebali bi povećati raspoloživi dohodak kućanstava. Više projekata koji se u okviru tekućeg programskog razdoblja financiraju sredstvima EU-a i pridonose rastu javnih i privatnih ulaganja, trebalo bi tijekom 2020. i 2021. ući u fazu provedbe. Nakon razdoblja brzog povećanja tržišnih udjela očekuje se usporavanje rasta izvoza Hrvatske, djelomično zbog nesigurnosti povezanih s globalnom trgovinom i usporavanjem gospodarstava glavnih hrvatskih trgovinskih partnera. Očekuje se rast realnog BDP-a od 2,6 % u 2020. i 2,3 % u 2021. Kad je riječ o gospodarskom sustizanju ostatka EU-a, Hrvatska je izgubila deset godina. Nakon šestogodišnje recesije i umjerenog oporavka, gospodarski output tek je 2019. premašio output iz vremena prije krize. Slično tome, hrvatski BDP po stanovniku (izražen standardom kupovne moći) iznosio je 2018. 63 % prosjeka EU-a, što je jednako vrijednosti u zadnjoj godini prije krize (2008.). Nadalje, Hrvatska je još više zaostala za uspješnijim usporedivim gospodarstvima ( ) u srednjoj i istočnoj Europi, a prestigla su je i neka druga gospodarstva. Unatoč stabilnom rastu, Hrvatska još ima relativno nizak potencijal rasta, što će joj i dalje otežavati napore da sustigne ostatak EU-a u realnim terminima. Grafikon 1.2.:Realna konvergencija srednjoeuropskih i istočnoeuropskih država članica Izvor: Eurostat Ulaganja Ulaganja u Hrvatskoj i dalje su slaba i manja su od ulaganja u usporedivim državama članicama. Udio ulaganja u potencijalnom BDP-u od 2001., uz iznimku dviju godina, u Hrvatskoj je uvijek bio niži nego u usporedivim gospodarstvima. S krahom hrvatskog modela rasta iz razdoblja prije krize, koji se temeljio na potrošnji financiranoj zaduživanjem i javnim ulaganjima, naglo su pale bruto investicije u fiksni kapital. Rast se od početka oporavka temelji prvenstveno na potrošnji i izvozu, uz nisku razinu ulaganja zbog visokog preostalog duga u privatnom i javnom sektoru. Realne bruto investicije u fiksni kapital 2018. i dalje su bile gotovo 20 % manje od najviše razine zabilježene u 2008. Međutim, povlačenje sredstava iz fondova EU-a od pristupanja Hrvatske EU-u 2013. potaknulo je ulaganja. Očekuje se da će povlačenje sredstava u sljedeće dvije godine dosegnuti vrhunac kako sve više projekata bude ulazilo u fazu provedbe. Očekuje se da će ulaganja u 2020. i 2021. više doprinijeti rastu. Vanjski položaj Zbog nepovoljne trgovinske bilance očekuje se smanjenje suficita tekućeg računa. Nakon što je suficit tekućeg računa 2017. dosegnuo vrhunac od 3,3 % BDP-a, počeo se smanjivati zbog pogoršanja trgovinske bilance. Trgovinska bilanca postala je 2018. negativna jer je snažna domaća potražnja potaknula povećanje uvoza. Zbog toga je suficit tekućeg računa pao na 1,9 % BDP-a. Međutim, nakon korekcije za cikličke učinke, suficit tekućeg računa iznosio je 3,1 % BDP-a. Čini se da je razdoblje u kojem je Hrvatska znatno povećala svoj udio na izvoznom tržištu završilo 2018. Očekuje se da će 2019. biti negativna zbog usporavanja gospodarstava najvećih trgovinskih partnera Hrvatske. Izvoz u srednjoeuropske i istočnoeuropske države članice neprekidno se povećava od 2012. i predviđa se da će potaknuti daljnje povećanje izvoza. Općenito se predviđa da će se saldo tekućeg računa zbog očekivanog dodatnog pogoršanja trgovinske bilance u 2020. i 2021. nastaviti smanjivati. Hrvatska je od 2010. znatno smanjila svoje vanjske neravnoteže zahvaljujući stalnom suficitu tekućeg računa. Neto stanje međunarodnih ulaganja iznosilo je –57,9 % BDP-a na kraju 2018., što je poboljšanje od 7,8 postotnih bodova u odnosu na 2017. i otprilike 42 postotna boda više od najniže zabilježene razine. Do rujna 2019. dodatno se povećalo na –49,7 % zahvaljujući posebno velikom suficitu tekućeg računa u trećem tromjesečju 2019. Bruto vanjski dug pao je u 2018. za 6,2 postotna boda na 83 % BDP-a, uglavnom zbog razduživanja države i poduzeća. Očekuje se daljnje smanjenje vanjskih neravnoteža, potaknuto ponajprije rastom BDP-a. Grafikon 1.3.:Stanje tekućeg računa i neto stanje međunarodnih ulaganja Izvor: Eurostat Inflacija i kamatne stope Ukupna inflacija smanjila se u 2019., unatoč rastu raspoloživog dohotka i ubrzavanju gospodarske aktivnosti. Inflacija mjerena harmoniziranim indeksom potrošačkih cijena pala je u 2019. na 0,8 % zbog cjelogodišnjeg učinka smanjenja stope PDV-a za neke neprerađene prehrambene proizvode za 12 postotnih bodova. U usporedbi s 2018. usporena je inflacija cijena energije, što je dovelo do niže inflacije proizvođačkih cijena u 2019. Očekuje se da će inflacija porasti, ali da će općenito ostati umjerena, te da će u 2020. iznositi 1,5 %, a u 2021. 1,7 %. Predviđa se da će temeljna inflacija, koja je u 2019. ostala stabilna, porasti na 1,8 % u 2020. i 2021. Niska ili negativna inflacija cijena energije i, u manjoj mjeri, novo smanjenje PDV-a za 12 postotnih bodova na hranu koja se poslužuje u restoranima vjerojatno će ograničiti povećanje cijena tijekom razdoblja predviđanja.

Kamatne stope smanjile su se zbog snažne konkurencije u bankarskom sektoru i poboljšanja profila rizičnosti Hrvatske. Uvjeti kreditiranja za nove kredite kućanstvima i nefinancijskim društvima i dalje se ublažavaju za sve valute, namjene i rokove dospijeća. Stoga se neto kamatne marže banaka dodatno snižavaju, a kamatne stope na depozite već su blizu nule. S obzirom na visoku likvidnost bankarskog sektora, umjerenu potražnju privatnog sektora za kreditima i aktivno smanjivanje duga države, kamatne stope vjerojatno će i dalje padati. Stabilan rast i razborita fiskalna politika doprinose dodatnom smanjenju premije rizika za Hrvatsku. Razlika između prinosa na dug hrvatske države i prinosa na njemačke obveznice pala je u listopadu 2019. na 94 bazna boda, znatno ispod većine usporedivih gospodarstava i blizu prosjeka EU-a od 82 bazna boda. Zaduženost privatnog sektora Ukupna se zaduženost privatnog sektora smanjila unatoč umjerenom rastu zaduživanja. U prva tri tromjesečja 2019. konsolidirani dug korporativnog sektora iznosio je 34,3 % BDP-a i kućanstava 58,4 % BDP-a, što je oko 8, odnosno 24 postotna boda manje od najviših razina zabilježenih 2010. Tome je doprinio rast nominalnog BDP-a i lagani porast tečaja kune. Ubrzalo se zaduživanje kućanstava zbog povećanja potrošačkog kreditiranja. Korporativni sektor i dalje se razdužuje, iako se zamjetno povećalo novo zaduživanje za potrebe ulaganja. Zaduživanje kućanstava vjerojatno će i dalje rasti s obzirom na to da je povjerenje potrošača i dalje visoko, a zbog pozitivnih kretanja na tržištu rada povećava se i raspoloživi dohodak građana. Kreditiranje poduzeća trebalo bi ostati nisko s obzirom na visoku razinu zaduženosti i udio loših kredita poduzeća. Javne financije Saldo opće države i dalje je u suficitu. Nakon prvog zabilježenog suficita u 2017., saldo opće države donekle se pogoršao 2018., ali je i dalje pozitivan na 0,3 % BDP-a. Pogoršanje je uglavnom posljedica kratkotrajnog učinka aktivacije državnih jamstava brodogradilištima Uljanik i 3. Maj. Kao i prethodne tri godine, Hrvatska je ostvarila dodatne uštede na kamatama. Velik dio duga refinanciran je po mnogo nižim stopama, dok je rast prihoda, unatoč smanjenju poreza, i dalje veći od rasta BDP-a. Pogoršanje strukturnog salda bilo je izraženije (1 % BDP-a) u kontekstu daljnjeg rasta gospodarstva nakon što je proizvodni jaz zatvoren. Očekuje se da će se suficit opće države u 2019. dodatno smanjiti na 0,1 % BDP-a zbog rasta rashoda (uglavnom zbog plaća u javnom sektoru) i ograničenja rasta prihoda zbog smanjenja poreznih i socijalnih doprinosa. Predviđa se da će državni dug u 2019. iznositi 71,2 % BDP-a te da će zbog povećanja BDP-a i neznatnih suficita u 2021. iznositi 64,4 % BDP-a. Tržište rada Iako se uvjeti na tržištu rada i dalje poboljšavaju, razina zaposlenosti i dalje je niska. Nakon što je 2013. dosegnula vrhunac, stopa nezaposlenosti neprestano se smanjuje zbog povećane zaposlenosti i znatnog iseljavanja. Stopa nezaposlenosti u 2018. pala je na 8,4 %, što je najniža zabilježena razina. Međutim, stope zaposlenosti i sudjelovanja na tržištu rada i dalje su niske, znatno ispod prosjeka EU-a. Neke skupine radnika, kao što su niskokvalificirani, stariji i radnici s invaliditetom, i dalje su posebno ranjive. Očekuje se da će se stopa aktivnosti postupno povećavati u 2020. i 2021. s obzirom na to da se poboljšanjem rezultata tržišta rada smanjuju stope neaktivnosti. Unatoč relativno visokoj stopi nezaposlenosti, manjak radne snage u nekim je sektorima sve izraženiji. Grafikon 1.4.:Kretanja na tržištu rada Izvor: Eurostat Plaće i dalje rastu u kontekstu niske inflacije. Kretanja plaća i dalje je teško tumačiti zbog velikih razlika u podacima dostavljenih iz različitih izvora. Nacionalni računi pokazuju da se nominalna plaća po zaposlenome povećala za 1,9 % u 2018., dok administrativni podaci pokazuju da je prosječna bruto plaća u istoj godini porasla za 4,9 % (u prvih devet mjeseci 2019. 3,5 % u odnosu na prethodnu godinu). Očekuje se da će se nominalna plaća po zaposlenome u razdoblju 2019. – 2021. u prosjeku povećati za 3 %. Realna plaća po zaposlenome povećala se za 0,3 % u 2018. i očekuje se da će porasti za 1,7 % u 2019. i 2,5 % u 2020., prije usporavanja na 1,1 % u 2021., što se temelji na snažnoj potražnji za radnom snagom, rastu plaća u javnom sektoru ( ) i povećanju minimalne plaće u 2020. Unatoč sve višim plaćama, Hrvatska je uglavnom zadržala svoju troškovnu konkurentnost. Rast plaća utvrđen na temelju administrativnih podataka u skladu je s temeljnim ekonomskim pokazateljima ( ). Međutim, rast plaća u 2018. premašio je stopu koja je primjerena očuvanju troškovne konkurentnosti Hrvatske, iako su realne plaće porasle manje od produktivnosti rada. Grafikon 1.5.:Rast nominalne plaće: stvarni i predviđeni rast u skladu s temeljnim ekonomskim pokazateljima Izvor: Eurostat, Komisijini izračuni Socijalna kretanja Udio osoba izloženih riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti približava se prosjeku EU-a. Oporavak tržišta rada nakon produljene recesije pridonio je izlasku iz siromaštva i smanjenju socijalne isključenosti mnogih građana. Osobe isključene s tržišta rada, niskokvalificirane osobe, starije osobe i osobe s invaliditetom i dalje su najizloženije riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti. Dodatno se smanjilo i siromaštvo zaposlenih, koje je već ispod prosjeka EU-a. Dohodovna nejednakost, izmjerena kvintilnim omjerom dohotka S80/S20, bila je u 2018. tek neznatno ispod prosjeka EU-a, iako je sustav poreza na dohodak od rada u Hrvatskoj jedan od najmanje progresivnih u EU-u, što se utvrđuje usporedbom razlike u razinama poreza između osoba s visokim dohotkom i osoba s niskim dohotkom ( ). Rodna neravnopravnost u Hrvatskoj među najvišima je u Europi (Europski institut za jednakost spolova, 2019.). Potencijalni rast Potencijal rasta Hrvatske se povećava, ali je i dalje nedovoljan da se postigne znatna gospodarska konvergencija. Prema procjenama potencijalni rast postupno se povećava od 2010., ali je i dalje nizak u usporedbi s onim u usporedivim državama članicama. Nakon što je 10 godina bio kočnica rastu, učinak rada na potencijalni rast postao je 2019. pozitivan jer se popravila stopa zaposlenosti, a stopa aktivnosti neznatno poboljšala. Unatoč tome, sudjelovanje na tržištu rada u Hrvatskoj i dalje je kronično nisko. Zajedno s negativnim demografskim kretanjima ta je činjenica kočnica potencijalnom rastu. Akumulacija kapitala u skladu je s usporedivim gospodarstvima, ali je i dalje opterećena relativno visokim razinama korporativnog duga. Ukupna faktorska produktivnost znatno zaostaje za usporedivim gospodarstvima zbog niske alokativne učinkovitosti, slabe učinkovitosti tržišta robe i usluga, nedovoljnog tržišnog natjecanja u mrežnim industrijama i slabosti u upravljanju javnim sektorom. Iako se predviđa da će se potencijalni rast Hrvatske u 2020. i 2021. povećavati, vjerojatno će ostati skroman za jedno sustižuće gospodarstvo, u prosjeku 2,5 % u razdoblju 2019. – 2021., što je jedna od najnižih stopa među usporedivim gospodarstvima. Regionalne razlike U Hrvatskoj je izražena regionalna podjela. Postoje velike razlike u razini BDP-a među županijama, a posebno između glavnog grada i ostatka zemlje. Zagreb je 2016. ostvarivao 34 % hrvatskog BDP-a, iako u njemu živi samo 19 % stanovnika Hrvatske. Većina stanovništva (65 %) živjela je u područjima na kojima je BDP po stanovniku bio ispod 55 % prosjeka EU-a (2016.). S druge strane, BDP po stanovniku u Zagrebu iznosio je 107 % prosjeka EU-a, a u četiri županije u istočnoj Hrvatskoj tek 34 – 36 % prosjeka EU-a. U tim se razlikama odražavaju vrlo različiti rezultati tržišta rada. Stopa nezaposlenosti kretala se 2018. u rasponu od 4,7 % u Zagrebu do 24,3 % u Sisačko-moslavačkoj županiji. Postoji i visoka korelacija između rezultata tržišta rada i demografskih promjena. Iako se broj stanovnika u zemlji smanjuje od 2010., siromašnije regije, posebno u istočnoj Hrvatskoj, izložene su mnogo većem nazadovanju koje je potaknuto iseljavanjem i starenjem stanovništva (vidjeti odjeljak 4.3.). Grafikon 1.6.:BDP po stanovniku izražen standardom kupovne moći kao udio prosjeka EU-a (EU = 100) po županijama u 2016. Izvor: Eurostat Statistika Hrvatska nastoji poboljšati dosljednost, potpunost i pravovremenost svojih statistika, no i dalje postoje veliki nedostaci. Konkretno, poduzimaju se mjere za jačanje institucionalnih i metodoloških kapaciteta za prikupljanje, izradu i diseminaciju statističkih podataka. Državni zavod za statistiku Hrvatske objavio je 21. listopada 2019. djelomično revidirane godišnje nacionalne račune za razdoblje 1995. – 2017., u kojima je poboljšana dosljednost među različitim područjima agregiranih podataka. Podaci o računima nefinancijskog sektora još nisu objavljeni.

Ciljevi održivog razvoja U posljednjih pet godina Hrvatska je ostvarila dobre rezultate u većini područja obuhvaćenih UN-ovim ciljevima održivog razvoja. Znatan napredak postignut je u ostvarenju 8. cilja održivog razvoja (Pristojna radna mjesta i gospodarski rast) te se niz potpokazatelja približio prosjeku EU-a. Hrvatska je bila uspješna i u smanjenju siromaštva (1. cilj održivog razvoja) jer je postotak stanovništva izloženog riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti bitno smanjen. Međutim, kako je navedeno u odjeljku 4.3., Hrvatska je prema nizu pokazatelja tržišta rada i socijalnih pokazatelja ispod prosjeka EU-a. Umjeren napredak postignut je u područjima kao što su zdravlje i kvaliteta života (3. cilj održivog razvoja), kvalitetno obrazovanje (4. cilj održivog razvoja), čista energija po pristupačnoj cijeni (7. cilj održivog razvoja) te industrija, inovacije i infrastruktura (9. cilj održivog razvoja). Područja u kojima Hrvatska nije ostvarila napredak uključuju mir, pravdu i snažne institucije (16. cilj održivog razvoja), u kojima i dalje nema pomaka u odnosu na niz potpokazatelja. Unatoč dobrim rezultatima koje je ostvarila u područjima kao što su razlike u plaćama i u zaposlenosti žena i muškaraca u odnosu na prosjek EU-a, Hrvatska sve više zaostaje u odnosu na 5. cilj održivog razvoja (Rodna ravnopravnost). Tablica 1.1.:Glavni gospodarski i financijski pokazatelji – Hrvatska Izvor: Podaci Eurostata i ESB-a od 9. siječnja 2020., ako su dostupni; Podaci Europske komisije o prognozama (Jesenska prognoza 2019.)

2. Napredak ostvaren u provedbi preporuka za Hrvatsku Od uvođenja postupka europskog semestra 2014. Hrvatska je za 57 % svih preporuka koje su joj upućene ostvarila barem „određeni napredak”( ). Za preostalih 43 % preporuka ostvaren je „ograničen” napredak ili „nema napretka” (grafikon 2.1.). Programi reformi provode se neujednačenim ritmom u različitim područjima politika. Najveći napredak ostvaren je u području fiskalne politike i tržišta rada. Odustalo se od nekih elemenata prethodnih mirovinskih reformi. Grafikon 2.1.:Opća ocjena provedbe preporuka upućenih Hrvatskoj u razdoblju 2014. – 2019. do danas Izvor: Europska komisija Hrvatska provodi odgovornu fiskalnu politiku, ali u njezinu fiskalnom okviru i dalje postoje nedostaci. Nakon što je 2016. pravodobno ispravila svoj prekomjerni deficit (što joj je omogućilo izlazak iz postupka u slučaju prekomjernog deficita u lipnju 2017.), Hrvatska je nastavila provoditi razboritu fiskalnu politiku. Unatoč određenom pogoršanju u 2018. i 2019., strukturni saldo Hrvatske neprestano je od 2016. iznad njezina srednjoročnog cilja. Kad je riječ o fiskalno-strukturnim reformama, Povjerenstvo za fiskalnu politiku još nije započelo s radom u skladu s novim Zakonom o fiskalnoj odgovornosti. Još nije donesen novi Zakon o proračunu kojim bi se trebao poboljšati proračunski okvir na razini središnje države i tijela lokalne samouprave te bolje urediti sustav državnih jamstava. Hrvatska je poduzela mjere za bolje funkcioniranje tržišta rada i reformu obrazovnog sustava. Provedba dviju uzastopnih reformi u 2013. i 2014. omogućila je primjenu ugovora na određeno vrijeme i fleksibilnih vrsta rada (rad na daljinu, rad u nepunom radnom vremenu, sezonski rad i rad preko agencije) i jednostavniji postupak otkaza stalnih ugovora o radu. U 2015. usklađena je procjena invaliditeta i njezina je provedba povjerena novoosnovanom jedinstvenom tijelu vještačenja. Vlada još nije donijela dugo očekivani propis o plaćama državnih službenika i namještenika. U 2019. započela je u svim školama postupna provedba kurikularne reforme, a mjere aktivne politike tržišta rada preusmjerene su kako bi postale učinkovitije. Poduzete su mjere za poboljšanje poslovnog okruženja, pravosudnog sustava i otpornosti financijskog sektora. Napori za smanjenje administrativnog opterećenja i poboljšanje konkurentnosti u sektoru usluga donose rezultate, a u tijeku je revizija parafiskalnih nameta. Donesenim mjerama poboljšava se upravljanje poduzećima u državnom vlasništvu, a Hrvatska poduzima mjere za smanjenje udjela državnog vlasništva u poduzećima. Smanjenje broja neriješenih i rješavanje starijih sudskih predmeta otežano je zbog priljeva novih predmeta, iako mjere za poboljšanje učinkovitosti pravosudnog sustava donose rezultate. Postupci u slučaju nesolventnosti temeljito su revidirani i razmotreni su nedostaci koji su u bankarskom sektoru utvrđeni nakon sveobuhvatne provjere portfelja 2014. Provedena je revizija kvalitete imovine Hrvatske banke za obnovu i razvitak i utvrđena su područja za poboljšanja, što je u nekim aspektima već i učinjeno. Sporo napreduju reforme javne uprave, socijalnih naknada i sustava zdravstvene skrbi. Mjere za usklađivanje propisa o državnim agencijama napreduju, ali cjelokupni proces modernizacije javne uprave zahtijeva daljnje političko djelovanje. Ograničenost administrativnih kapaciteta i složenost procesa ometaju učinkovitiju provedbu projekata koje sufinancira EU. Učinak mjera za poboljšanje socijalnih naknada i podmirenje dospjelih obveza u sustavu zdravstvene skrbi i dalje je ograničen. Ukinuti su ključni elementi reforme mirovinskog sustava. Sabor je u prosincu 2018. donio važan paket mjera mirovinske reforme, koje su stupile na snagu 2019. Međutim, elementi reforme koji se odnose na povećanje dobi za umirovljenje naknadno su ukinuti u odgovoru na zahtjeve sindikata. Hrvatska je ostvarila ograničen ( ) napredak u provedbi preporuka iz 2019. (vidjeti tablicu 2.1.). Ostvaren je određeni napredak u području kurikularne reforme općeobrazovnih predmeta i upravljanju državnim agencijama. Određeni napredak ostvaren je i novim paketom mjera aktivne politike tržišta rada. Hrvatska je u 2019. sklopila nekoliko sporazuma o ključnim projektima u željezničkom sektoru i time ostvarila određeni napredak u području održivog prometa. Smanjenjem broja neriješenih predmeta u trgovačkim sporovima i širom upotrebom elektroničke komunikacije u sudskim postupcima ostvaren je određeni napredak u tom području. Proveden je niz mjera kojima je svrha olakšati pretjerane administrativne obveze i liberalizirati usluge, što je dovelo do određenog poboljšanja poslovnog okruženja. Ograničeni napredak ostvaren je u drugim područjima, kao što su jačanje proračunskog okvira, unaprjeđenje sustava socijalne zaštite, revidiranje sustava određivanja plaća, preusmjeravanje investicijske politike, poboljšanje korporativnog upravljanja, sve značajnija prodaja dionica i udjela u državnim poduzećima te sprečavanje i sankcioniranje korupcije. Na zahtjev države članice Europska komisija putem Programa potpore strukturnim reformama može pružiti prilagođenu tehničku pomoć za osmišljavanje i provedbu reformi za poticanje rasta. Komisija od 2016. pruža potporu Hrvatskoj za više od 50 projekata. Tijekom 2019. dovršeno je nekoliko projekata. Na primjer, Komisija je podržala prikupljanje, razvrstavanja i analizu podataka o lokalnim socijalnim naknadama s poboljšanim zahtjevima za izvješćivanje. Pružila je i potporu projektu za pojednostavnjenje registracije privatnih poduzeća putem internetske platforme START, koja je pokrenuta u studenome 2019. U 2019. započeo je rad na poboljšanju proračunskog postupka te je izrađen okvir za procjenu uspješnosti javnih politika i doprinos boljem strateškom planiranju. Pružit će se i potpora za poboljšanje financijskog nadzora. Tablica 2.1.:Ocjena provedbe preporuka za Hrvatsku iz 2019. (*) U ocjeni preporuke br. 3 ne uzima se u obzir doprinos sredstava iz fondova kohezijske politike EU-a za razdoblje 2021. – 2027. Suzakonodavci još nisu donijeli regulatorni okvir na kojem se temelji izrada programa za korištenje sredstava iz fondova kohezijske politike EU-a za razdoblje 2021. – 2027., među ostalim i zato što još nije donesen višegodišnji financijski okvir (VFO). Izvor: Europska komisija Okvir 2.1.: Fondovi i programi EU-a za rješavanje strukturnih problema i poticanje hrvatskog rasta i konkurentnosti. Hrvatska je među državama članicama koje ostvaruje najveće koristi od sufinanciranja sredstvima EU-a. Sredstva iz fondova kohezijske politike EU-a ( I ) dodijeljena Hrvatskoj iznose 9,9 milijardi EUR u okviru tekućeg višegodišnjeg financijskog okvira, što odgovara iznosu od 2,9 % BDP-a godišnje. Do kraja 2019. taj je iznos u cijelosti dodijeljen za konkretne projekte, a prema izvješćima 2,8 milijardi EUR utrošeno je na odabranim projektima ( II )( III ) čija je razina provedbe bila znatno ispod prosjeka EU-a. Financiranje sredstvima iz kohezijske politike EU-a pridonijelo je harmoničnijem razvoju smanjivanjem gospodarskih, socijalnih i teritorijalnih razlika te osobito rješavanju strukturnih problema u Hrvatskoj. U okviru programa kohezijske politike za Hrvatsku 1,9 milijardi EUR namijenjeno je za pametan rast, 4,0 milijardi EUR za održivi rast i održivi promet te 2,2 milijardi EUR za uključivi rast. Nakon pregleda uspješnosti u 2019. ( IV ) 301,3 milijuna EUR stavljeno je na raspolaganje uspješnim prioritetima. Financiranje sredstvima iz kohezijske politike EU-a pridonosi temeljitoj preobrazbi hrvatskog gospodarstva. Njime se potiče rast i zapošljavanje putem ulaganja, među ostalim u istraživanje, tehnološki razvoj i inovacije, konkurentnost poduzeća, održivi razvoj (energetika, okoliš i promet), zapošljavanje i mobilnost radne snage. Do 2019. ulaganjima potaknutim sredstvima iz fondova EU-a financijsku potporu već su dobila 933 nova poduzeća i sufinancirano je opremanje 151 škole računalnom opremom radi poboljšanja vještina učenika. U cilju smanjenja emisija stakleničkih plinova ukupno 4 287 kućanstava poboljšalo je svoju energetsku učinkovitost te je rekonstruirano ili poboljšano 20 km željezničke pruge radi poticanja modalnog prelaska s cestovnog prometa. Korist od financijskih sredstava za poboljšanje sustava za pročišćavanje otpadnih voda imat će gotovo 1,6 milijuna ljudi. Sredstvima za 1 436 pružatelja usluga primarne zdravstvene skrbi poboljšat će se pristup zdravstvenoj skrbi, posebno u udaljenim i zapostavljenim područjima. Europski socijalni fond usmjeren je na pružanje potpore ženama stvaranjem mogućnosti za osposobljavanje, zapošljavanje i stjecanje vještina za oko 7 000 žena, koje će pružati usluge skrbi za gotovo 30 000 starijih i socijalno ugroženih osoba u njihovim domovima. U okviru tih programa žene stječu dodatno obrazovanje za deficitarna zanimanja u svojim lokalnim zajednicama. Rješavanju potreba za ulaganjima pridonose i poljoprivredni i ribarstveni fondovi te drugi programi EU-a. U okviru Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) dostupno je ukupno 2,38 milijardi EUR, a u Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo (EFPR) ukupno 344 milijuna EUR (uključujući nacionalno sufinanciranje za oba programa). Hrvatska ima koristi i od drugih programa EU-a, npr. Instrumenta za povezivanje Europe, u kojem je iznos od 430,5 milijuna EUR namijenjen konkretnim projektima za strateške prometne mreže, a u okviru programa Obzor 2020 namijenjeno je 84 milijuna EUR (uključujući financiranje 40 MSP-ova u iznosu od 15,2 milijuna EUR). Financiranje sredstvima EU-a pridonosi mobiliziranju znatnih privatnih ulaganja. Do kraja 2018. samo u okviru programa sufinanciranih sredstvima iz europskih strukturnih i investicijskih fondova mobilizirano je dodatnih 553 milijuna EUR u obliku kredita, jamstava i vlasničkog kapitala ( V ), što čini 5,6 % svih odlučenih dodijeljenih sredstava u okviru europskih strukturnih i investicijskih fondova. Iz fondova EU-a već su uložena znatna sredstva za mjere u skladu s ciljevima održivog razvoja. U Hrvatskoj se sredstvima europskih strukturnih i investicijskih fondova sufinancira 13 od 17 ciljeva održivog razvoja i do 95 % rashoda pridonosi ostvarenju tih ciljeva. 3. Sažetak glavnih zaključaka detaljnog preispitivanja na temelju postupka zbog makroekonomskih neravnoteža U Izvješću o mehanizmu upozoravanja za 2020. (Europska komisija, 2019a) zaključeno je da bi za Hrvatsku trebalo provesti novo detaljno preispitivanje kako bi se ocijenilo jesu li neravnoteže prisutne ili uklonjene. U proljeće 2019. utvrđeno je da Hrvatska bilježi makroekonomske neravnoteže (Europska komisija, 2019b). Utvrđene neravnoteže odnose se na visoke razine javnog, privatnog i vanjskog duga, u kontekstu niskog potencijalnog rasta. Ovo poglavlje sadržava sažetak rezultata analize provedene u kontekstu detaljnog preispitivanja u okviru postupka zbog makroekonomskih neravnoteža, koji su navedeni u određenim odjeljcima ovog izvješća ( ). Neravnoteže i njihova ozbiljnost

Javni dug i dalje je visok, ali se brzo smanjuje. Visoka ukupna državna potrošnja i znatan pad prihoda zbog teške i dugotrajne recesije pridonijeli su akumulaciji javnog duga koji je u 2014. dosegnuo vrhunac od 84,7 % BDP-a. Otad su se javne financije poboljšale zahvaljujući ograničenju potrošnje i gospodarskom oporavku kojim su znatno povećani porezni prihodi. Hrvatska je 2017. zabilježila prvi fiskalni suficit i sljedeći u 2018., unatoč realizaciji nepredviđenih obveza s nezanemarivim posljedicama. Ukupni javni dug i dalje je visok i iznosio je 74,8 % BDP-a u 2018. Međutim, djelomično zahvaljujući poboljšanjima u upravljanju javnim dugom, dug se refinancira po rekordno niskim i uglavnom fiksnim stopama s duljim rokovima dospijeća. Agencije za kreditni rejting Fitch i S & P potvrdile su poboljšanja u području javnih financija i povećale dugoročni kreditni rejting Hrvatske u investicijski razred s pozitivnim i stabilnim izgledima, a poboljšala se i ocjena agencije Moody’s, koja smatra da su izgledi Hrvatske pozitivni. Profil duga privatnog sektora i dalje se poboljšava. Procjenjuje se da razina konsolidiranog duga poduzeća u trećem tromjesečju 2019. iznosi 58,4 % BDP-a, a kućanstava 34,3 % BDP-a, što je oko 24, odnosno 8 postotnih bodova ispod vrhunca zabilježenog 2010. Od 2017. razine duga kućanstava i poduzeća pale su ispod odgovarajućih bonitetnih pragova ( ). Međutim, unatoč znatnom smanjenju, obje razine duga i dalje su visoke u usporedbi s pragovima koji se zasnivaju na temeljnim pokazateljima. Korporativni dug i dalje je visok u odnosu na bruto financijsku imovinu ili vlasnički kapital, što upućuje na trajno visoku prezaduženost i rizike solventnosti korporativnog sektora. Profil duga privatnog sektora i dalje se poboljšava. Udio duga izloženog valutnom riziku smanjio se sa 65,7 % u 2018. na 63,1 % u trećem tromjesečju 2019. To smanjenje odražava sve veću sklonost poduzeća i kućanstava zaduživanju u domaćoj valuti i otplati dugova u stranoj valuti. Poduzećima i kućanstvima koristi visoka konkurencija u domaćem bankarskom sektoru, među ostalim i radi refinanciranja kredita po nižim kamatnim stopama i s duljim razdobljima otplate uz fiksne kamatne stope. Iako se suficit tekućeg računa smanjuje, i dalje pridonosi smanjenju vanjskih neravnoteža. Nakon što je 2017. dosegnuo vrhunac od 3,3 % BDP-a, suficit tekućeg računa smanjio se na 1,9 % BDP-a u 2018. jer je povećanje uvoza robe dovelo do negativne trgovinske bilance. Suficit tekućeg računa povećao se u prva tri tromjesečja 2019. na 2,2 % BDP-a ( ) uglavnom zbog rastućih prihoda od turizma. Revidirani podaci o vanjskim obvezama na temelju poboljšane metodologije i standarda, koje je Hrvatska narodna banka objavila u rujnu 2019., pokazuju višu razinu bruto vanjskog duga i niže neto stanje međunarodnih ulaganja. Međutim, vanjske su se neravnoteže nastavile smanjivati u 2018. i u prva tri tromjesečja 2019. Neto stanje međunarodnih ulaganja iznosilo je do rujna 2019. –49,7 % BDP-a, što je gotovo 50 postotnih bodova iznad najniže zabilježene razine, dok je bruto vanjski dug iznosio 81 % BDP-a, što je gotovo 40 postotnih bodova manje od najviše zabilježene razine u prvom tromjesečju 2015. Unatoč tome, u usporedbi s bonitetnim referentnim vrijednostima i referentnim vrijednostima zasnovanima na temeljnim pokazateljima (vidjeti odjeljak 4.2.), Hrvatska i dalje ima vrlo visoke vanjske obveze. Njezina neto vanjska pozicija, isključujući instrumente bez rizika neispunjavanja obveza, procijenjena je na samo –5,6 % BDP-a, što je znatno iznad referentnih vrijednosti i upućuje na manje problematičan sastav vanjskih obveza. Nizak potencijalni rast Hrvatsku i dalje priječi da brže sustigne ostatak EU-a. Nakon što je 2010. dosegnuo najnižu točku, potencijalni rast proizvodnje znatno se povećao i procjenjuje se na 2,1 % u 2019. Iako je ta vrijednost viša od prosjeka EU-a, najniža je među usporedivim državama članicama ( ), što upućuje na ograničeni kapacitet Hrvatske za konvergenciju i objašnjava njezino relativno zaostajanje. Učinak rada na potencijalni rast postao je u 2019. pozitivan zbog postupnog rasta zaposlenosti, premda je i dalje među najnižima u odnosu na usporedive države članice. Demografski trendovi i kronično niska stopa aktivnosti kočnica su rastu u narednim godinama. Akumulacija kapitala pozitivno utječe na rast, što je donekle otežano visokim razinama duga korporativnog sektora i složenim poslovnim okruženjem. Učinak ukupne faktorske produktivnosti na potencijalni rast i dalje je nizak za sustižuće gospodarstvo i u odnosu na usporediva gospodarstva. Niska učinkovitost tržišta robe i usluga, nedovoljno tržišno natjecanje u mrežnim industrijama, loše upravljanje u javnom sektoru i sveprisutan utjecaj poduzeća u državnom vlasništvu u gospodarstvu čimbenici su koji i dalje smanjuju rast produktivnosti. Kretanja, izgledi i odgovori politike Očekuje se daljnje smanjenje javnog duga. Očekuje se da će u razdoblju 2019. – 2021. ukupni saldo opće države ostati stabilan i da će se približiti ravnoteži. Znatni prihodi i uštede ostvarene refinanciranjem javnog duga po nižim kamatnim stopama neutralizirani su dogovorenim povećanjima plaća i obvezivanjem vlade na smanjenje poreza 2019. i 2020. Zato će se proračunski saldo u tom razdoblju smanjiti. Javni dug trebao bi se i dalje smanjivati te 2021. dosegnuti 64,4 % BDP-a. Novim Zakonom o fiskalnoj odgovornosti uvedena su nova i poboljšana numerička fiskalna pravila te je ojačana uloga i povećano financiranje Povjerenstva za fiskalnu politiku. Međutim, Povjerenstvo bez imenovanog predsjednika još nije u potpunosti funkcionalno. Novi Zakon o proračunu tek treba donijeti. Premda umjeren, ritam naplate kredita usporava smanjenje ukupnog omjera duga. Rast nominalnog BDP-a i umjerena aprecijacija kune pridonijeli su dodatnom smanjenju, iako sporijim tempom, ukupne zaduženosti privatnog sektora u 2018. i u prva tri tromjesečja 2019. Nastavilo se razduživanje korporativnog sektora dok je neto zaduživanje ostalo na niskoj razini (iako je u 2019. došlo do primjetnog povećanja novih zaduživanja za potrebe ulaganja). Kreditiranje poduzeća vjerojatno će ostati umjereno s obzirom na trajno visoke razine duga i visoke, iako sve niže, razine loših kredita poduzeća (16,3 % u drugom tromjesečju 2019.), osobito u građevinskom sektoru. Povećalo se zaduživanje kućanstava, potaknuto snažnim povjerenjem potrošača i sve većim prihodima, a najveći dio novih kredita čine nenamjenski gotovinski krediti. Kako bi se spriječilo neodrživo gomilanje novog duga kućanstava, Hrvatska narodna banka preporučila je pooštravanje uvjeta bankovnog kreditiranja. Unatoč smanjenju suficita tekućeg računa, vanjske neravnoteže trebale bi i dalje padati. Zbog očekivanog daljnjeg pogoršanja trgovinske bilance, predviđa se postupno smanjenje suficita tekućeg računa u 2020. i 2021.( ) Snažna domaća potražnja dovodi do povećanja uvoza, a sve je teže povećati udio izvoza. Iako se smanjuje, saldo tekućeg računa pridonijet će smanjenju vanjskih neravnoteža iznad razine na koju upućuju temeljni pokazatelji, odnosno procijenjene razine od oko −0,9 % BDP-a u 2019. Očekuje se povećanje neto stanja međunarodnih ulaganja na više od −50 % BDP-a već u 2020. te poboljšanje u 2021. Međutim, i dalje će ostati ispod razina na koje upućuju bonitetne referentne vrijednosti i referentne vrijednosti zasnovane na temeljnim pokazateljima (−40 %, odnosno −24 % BDP-a u 2019.). Bit će potrebne znatne strukturne reforme kako bi se povećao relativno nizak potencijalni rast Hrvatske. Predviđa se da će potencijalni rast Hrvatske tijekom razdoblja 2019.–2021. biti niži od rasta u usporedivim gospodarstvima. Iako se očekuje da će rast u 2021. iznositi 2,8 %, učinci rasta produktivnosti rada i ukupne faktorske produktivnosti i dalje su relativno niski. Stopa nezaposlenosti već je na najnižoj zabilježenoj razini (procjena za 2019. iznosi 6,9 %), a predviđa se da će u 2021. pasti na 4,9 %. Stoga će za povećanje učinka rada na potencijalni rast trebati povećati trajno nisku stopu aktivnosti u Hrvatskoj. To bi se moglo pokazati sve težim s obzirom na hrvatske demografske izazove, potpuno odustajanje od nedavne mirovinske reforme, kojim je dob za odlazak u mirovinu smanjena na 65 godina i slabu primjenu mjera aktivne politike tržišta rada. Niska alokativna učinkovitost, složeno poslovno okruženje i neučinkovit javni sektor i dalje smanjuju ukupni doprinos produktivnosti potencijalnom rastu. Ukupno gledajući, zbog procikličkih povećanja plaća, smanjenja poreza i povećanja javnih ulaganja, očekuje se dodatno povećanje proizvodnog jaza u 2019. i 2020. prije smanjenja u 2021. Opća ocjena Umjereni rast u Hrvatskoj i dalje pridonosi smanjenju neravnoteže duga. Dug kućanstava i poduzeća i dalje je visok, unatoč znatnim poboljšanjima posljednjih nekoliko godina. Smanjenje duga kućanstava usporeno je zbog snažnog oporavka kreditiranja, dok se poduzeća i dalje razdužuju, opterećena velikim udjelom loših kredita. Zahvaljujući visokoj likvidnosti i konkurenciji u bankarskom sektoru kućanstva i poduzeća poboljšavaju svoje profile rizika refinanciranjem svojih starih dugovanja. Javni dug i dalje je visok, iako se u posljednje dvije godine zahvaljujući razboritoj fiskalnoj politici znatno smanjio. Slično tome, vanjske obveze Hrvatske smanjile su se zahvaljujući stalnim suficitima tekućeg računa. Niski potencijal rasta i dalje priječi Hrvatsku da sustigne ostatak EU-a i trajno ispravi makroekonomske neravnoteže. Unatoč poboljšanjima rezultata tržišta rada, za povećanje doprinosa tržišta rada potencijalnom rastu trebat će povećati niske stope aktivnosti, što će biti teško posebno zbog demografskih izazova s kojima se Hrvatska suočava. Rast produktivnosti i dalje je sputan slabom alokativnom učinkovitosti, složenim poslovnim okruženjem i neučinkovitim javnim sektorom. Provedba politika nije bila ujednačena i čak se odustalo od reformskih mjera mirovinskog sustava. Napreduju reforme obrazovnog sustava i poslovnog okruženja, a potrebno je uložiti veće napore u reformu javne uprave i upravljanje poduzećima u državnom vlasništvu. Snažna posvećenost Vlade cilju pridruživanja tečajnom mehanizmu ERM II poticaj je reformama u važnim područjima politika. Ukinuti su ključni elementi nedavne mirovinske reforme čiji je cilj bio produljenje radnog vijeka (čak i prije provedbe), a nisu najavljene nikakve vjerodostojne protumjere. Novim Zakonom o mirovinskom osiguranju utvrđena je osnovna dob za umirovljenje s navršenih 65 godina od 2030., što je niže i od planirane dobi za umirovljenje prije odustajanja od reforme. Tablica 3.1.:Matrica ocjene postupka zbog makroekonomskih neravnoteža (nastavak na sljedećoj stranici) Tablica (nastavak) Izvor: Europska komisija 4. Prioriteti reformi

4.1.Javne financije i oporezivanje* Kretanja duga i održivost Hrvatski državni dug nastavio se ubrzano smanjivati. Procjenjuje se da se bruto dug opće države smanjio s najviše razine od 84,7 % BDP-a u 2014. na 71,3 % BDP-a u 2019. i da će sljedećih godina nastaviti osjetno padati. Do smanjenja je došlo zbog kombinacije značajnog poboljšanja proračunskog salda države i snažnog rasta BDP-a. Nakon aktivacije znatnog iznosa jamstava u razdoblju 2018.–2019. i razina preostalih državnih jamstava smanjila se s 2,7 % BDP-a u 2017. na 1,2 % BDP-a u rujnu 2019., zbog čega je preostala razina nepredviđenih obveza u Hrvatskoj relativno niska. Grafikon 4.1.1.:Dug po kriterijima iz Maastrichta i kretanje kamata Izvor: Eurostat, izračuni GU ECFIN Tijekom posljednje četiri godine održivost hrvatskog javnog duga znatno se poboljšala. Hrvatska je u velikoj mjeri iskoristila niske kamatne stope i poboljšanje kreditnog rejtinga za refinanciranje dospjelog duga po rekordno niskim, fiksnim kamatnim stopama s dužim rokovima dospijeća.( ) Zato se procjenjuje da su u Hrvatskoj rashodi za kamate u omjeru duga i BDP-a već ispod razine iz 2009., kada je udio duga bio ispod 50 %. Razlika u prinosima na kamatne stope na hrvatske dugoročne državne obveznice i njemačke državne obveznice krajem 2019. smanjila se na 89 baznih bodova, što je znatno manje nego u većini usporedivih gospodarstava te blizu prosjeka EU-a od 84 bazna boda i naglašava strukturnu prirodu poboljšanja. U razdoblju 2020.–2021. očekuju se dodatne uštede na troškovima servisiranja duga jer će dospjeti još 30 milijardi HRK najskupljeg nepodmirenog duga (s prosječnim kamatnim stopama od 6,5 %). Grafikon 4.1.2.:Scenariji održivosti duga Izvor: Europska komisija, Izvješće o održivosti duga, 2020. Hrvatska je u kratkoročnom, srednjoročnom i dugoročnom razdoblju izložena niskim rizicima za fiskalnu održivost. Na temelju jesenske prognoze 2019. Komisijin pokazatelj koji se koristi za ranu identifikaciju kratkoročnih fiskalnih rizika (S0) i pokazatelj dugoročne fiskalne održivosti (S2) upućuju na niski rizik, bez promjena u odnosu na ocjene u izvješću za Hrvatsku 2019. Pokazatelj srednjoročnih fiskalnih rizika S1 znatno se smanjio i sada također upućuje na niski rizik. Tu je ocjenu potvrdila analiza održivosti duga koja upućuje na niski rizik zbog duga koji se smanjuje u svim scenarijima na temelju projekcija (vidjeti grafikon 4.1.2.). Važno je napomenuti da se u ovoj ocjeni ne uzima u obzir nedavno ukidanje mirovinske reforme iz 2018. Međutim prema preliminarnim Komisijinim procjenama procjenjuje se da je dugoročni proračunski učinak ukidanja reforme relativno ograničen te iznosi oko 0,4 % BDP-a. Iako to znači da će se javni rashodi za mirovine dugoročno smanjivati, istovremeno se i ograničava potencijal za rješavanje problema niske razine adekvatnosti mirovina (vidjeti odjeljak 4.3.). Za detaljan pregled analize održivosti duga vidjeti standardni prilog sa statističkim podacima o analizi održivosti duga. Fiskalna politika Nakon nekoliko godina razborite fiskalne politike, hrvatska fiskalna politika postala je blago prociklična. U razdoblju 2015.–2017. strukturni primarni saldo poboljšao se usporedno s poboljšanjem gospodarskih uvjeta, što je bilo osobito važno s obzirom na tada još uvijek visok javni dug. U razdoblju 2018.–2019. smanjena je kontrola rashoda i uvedena su određena smanjenja poreza te je fiskalna politika postala prociklična, iako je to djelomično i posljedica materijalizacije nepredviđenih obveza u brodogradilištima. Očekuje se da će fiskalna politika u budućnosti i dalje biti prociklična jer smanjenja poreza ograničavaju rast prihoda, a rashodi znatno rastu zbog povećanja plaća u javnom sektoru. Grafikon 4.1.3.:Fiskalna politika 2011.–2019. Izvor: Eurostat, prognoza GU ECFIN Fiskalni okvir Povjerenstvo za fiskalnu politiku još nije u potpunosti operativno, a planirana reforma proračunskog okvira još nije pokrenuta. Zakon o fiskalnoj odgovornosti, kojim su uvedena nova, poboljšana numerička fiskalna pravila i ojačana neovisnost nacionalnog Povjerenstva za fiskalnu politiku konačno je donesen 2018. Međutim Povjerenstvo još uvijek ne radi u skladu s njegovim novim odredbama. Naime, pokušaji imenovanja predsjednika tog tijela nisu bili uspješni. Osim toga, još uvijek nije donesen novi Zakon o proračunu kojim bi se trebali poboljšati kratkoročni i srednjoročni proračunski okvir na razini središnje države i tijela lokalne samouprave te ukloniti slabosti u sustavu odobravanja državnih jamstava. Povećana je proračunska transparentnost tijela lokalne samouprave, iako manje općine zaostaju. Prosječna ocjena proračunske transparentnosti općina (koju izrađuje hrvatski Institut za javne financije ( )) znatno se povećala u razdoblju između 2015. i 2018. Međutim, vidljive su razlike u rezultatima između malih i većih općina. U 2018. 42 općine s manje od tisuću stanovnika ostvarile su prosječnu ocjenu 2,5, u usporedbi s 3,8 za 42 najnaseljenije općine (s 5 000 stanovnika i više). Srednja veličina općina s najvećom proračunskom transparentnosti (18 općina s ocjenom 4 ili 5) 2,5 puta je veća od srednje veličine općina s najmanjom proračunskom transparentnosti (24 općine s ocjenom nula). Manje jedinice lokalne samouprave često imaju i više nepravilnosti otkrivenih revizijom: u razdoblju 2016.–2017. samo je 35 % jedinica lokalne samouprave s manje od 5 000 stanovnika dobilo bezuvjetno pozitivno mišljenje Državnog ureda za reviziju, u usporedbi s 47 % jedinica lokalne samouprave s 5 000 stanovnika i više. Ti su zaključci u skladu s utvrđenim neučinkovitostima iznimno rascjepkanog hrvatskog sustava lokalne samouprave u kojem su izražene poteškoće manjih općina u pružanju kvalitetnih usluga svojim građanima (vidjeti odjeljak 4.4.). Oporezivanje Hrvatski sustav oporezivanja usmjeren je na neizravno oporezivanje. Hrvatska je jedna od država članica s najmanjim prihodima od naplate izravnih poreza. To je djelomično posljedica vrlo niskog poreza na nekretnine, koji se smatra jednim od poreza koji najviše potiče rast. Mali udio izravnog oporezivanja odraz je i niskih poreza na kapital te uzastopnih smanjenja poreza na dohodak uvedenih tijekom protekle četiri godine. Svrha tih smanjenja bilo je smanjenje poreznog opterećenja rada, a posljedica je to da više od polovine osoba u radnom odnosu nisu obveznici poreza na dohodak. Ipak, Hrvatska je oko prosjeka EU-a kad je riječ o prihodima od socijalnih doprinosa u odnosu na BDP, unatoč tome što ima treću najnižu stopu zaposlenosti u EU-u. Istovremeno Hrvatska ostvaruje najveći prihod od PDV-a u odnosu na BDP od svih država članica EU-a. Prihodi Hrvatske od poreza i naknada za okoliš u 2018. bili su iznad prosjeka EU-a od 2,4 % te su iznosili 3,6 % BDP-a. Međutim, ima prostora za poboljšanje poreza i naknada za okoliš radi bolje potpore ciljevima u području okoliša i klimatske politike. Hrvatska je jedna od rijetkih država članica koje ne oporezuju odlagališta i spaljivanje otpada (EEA, 2016.) Porez na dohodak u 2020. ponovno se smanjuje, ovoga puta za mlade. Nova porezna mjera za mlade u cijelosti oslobađa osobe mlađe od 25 godina od plaćanja poreza na dohodak, dok će oni od 26. do 30. godina starosti plaćati 50 % standardne obveze. Mjera će vjerojatno dovesti do većeg rasta oporezivanja kada mladi navrše 26 i 31 godinu, dok se očekuje da će njezini ukupni učinci na proračun biti mali jer je udio zaposlenih osoba koje plaćaju porez na dohodak ionako mali, posebno među mladima. Ukida se smanjenje standardne stope PDV-a i proširuje obuhvat snižene stope. Smanjenje standardne stope PDV-a (koja je u visini od 25 % druga najviša stopa u EU-u) propisano je 2018., ali je naknadno ukinuto prije stupanja na snagu, a proširena je primjena smanjene stope od 13 %. Nakon što se od 2019. na više osnovnih prehrambenih proizvoda počela primjenjivati snižena stopa PDV-a, od 2020. i hrana koja se poslužuje u restoranima oporezivat će se po sniženoj stopi. Ova je mjera prvenstveno namijenjena rješavanju problema nedostatka radne snage u sektoru turizma. Ugostiteljske usluge već su se oporezivale po sniženoj stopi PDV-a od 10 % u 2013. te od 13 % u razdoblju 2014.–2016. u cilju povećanja međunarodne konkurentnosti hrvatskog turizma. Međutim, stopa PDV-a zatim je vraćena na standardnu vrijednost zbog uočenog ograničenog učinka na smanjenje na cijene. Spomenute promjene smjera politika i ukidanje već propisanih poreznih smanjenja poreza negativno utječu na stabilnost porezne politike. U 2018. hrvatska srednja poduzeća utrošila su u prosjeku 206 sati za ispunjavanje osnovnih poreznih obveza, znatno iznad prosjeka EU-a od 172 sati godišnje (Svjetska banka, 2019b). Okvir 4.1.2.: Hrvatski zdravstveni sustav i njegova financijska održivost Unatoč snažnom povećanju prihoda od doprinosa za zdravstveno osiguranje, u sektoru zdravstva i dalje se akumuliraju dospjele nepodmirene obveze. Od 1. siječnja 2019. stopa doprinosa za zdravstveno osiguranje povećana je za 1,5 postotni bod. Uz porast zaposlenosti i plaća, procjenjuje se da su se zbog toga prihodi Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje (HZZO) u 2019. povećali za 11 % (na godišnjoj razini). Unatoč tome, procijenjeno je da su se dospjele nepodmirene obveze za robu i usluge povećale za više od 15 %. Nadalje, očekuje se da će rashodi u 2020. snažno porasti zbog rasta plaća u zdravstvu koji je dogovoren u rujnu 2019. te presudi Vrhovnog suda iz prosinca 2019. koji je presudio da zdravstveni radnici imaju pravo na obračun prekovremenog rada. Dospjele nepodmirene obveze uglavnom su nastale u bolnicama, pogotovo onima koje su u vlasništvu županija. Prihodi bolnica većinom se ostvaruju od transfera HZZO-a na osnovi dijagnostičko-terapijskih skupina i gornjih granica koje utvrđuje HZZO. Cilj je tom kombinacijom plaćanja smanjiti troškove bolnica i povećati njihovu učinkovitost. Proračuni nekih županijskih bolnica jedva pokrivaju troškove osoblja i dospjele nepodmirene obveze brzo se gomilaju. Suočena s mogućnosti da dobavljači obustave isporuke, središnja država podmiruje takve obveze ad hoc programima sanacije zdravstva. Od 2000. bilo je 12 takvih intervencija, u rasponu od 0,1 do 0,6 posto BDP-a po pojedinoj godini. Više je čimbenika koji pridonose gomilanju dospjelih nepodmirenih obveza u bolnicama. Usluge se pružaju u nekim bolnicama koje su vrlo blizu jedna drugoj pri čemu to nije opravdano brojem stanovništva, a često je prisutan moralni hazard jer su tijela lokalne samouprave vlasnici većine bolnica, a središnja država izvor njihova financiranja. Osim toga, nedostaje mehanizama i inicijativa za osiguravanje financijske odgovornosti ravnatelja bolnica. Cilj je funkcionalne integracije bolnica (trenutačno postoji šest parova) racionalizirati mrežu bolnica modifikacijom njihova funkcioniranja kako bi se odgovorilo na potrebe gravitirajućeg stanovništva. Grafikon 1.: Sektor zdravstva: dospjele nepodmirene obveze i programi sanacije zdravstva Izvor: Ministarstvo financija, Ministarstvo zdravstva Poduzeto je više inicijativa za poboljšanje funkcioniranja zdravstvenog sustava koji je i dalje usmjeren na akutnu skrb. Oko 45 % ukupne nabave u bolnicama odvija se putem objedinjene nabave, što je povećanje u odnosu na 8 % u 2016. te omogućuje znatne uštede. Međutim, iako je objedinjena nabava obavezna za sve bolnice u državnom vlasništvu, mnoge zdravstvene ustanove u županijskom vlasništvu odlučuju se za samostalnu nabavu. U rujnu 2018. Vlada je donijela Nacionalni plan razvoja bolnica 2018.–2020., čija bi provedba trebala riješiti neke od problema u sektoru zdravstva, posebno racionalizirati bolničke mreže i smanjiti oslanjanje na akutnu skrb. Hrvatska priprema svoj strateški plan razvoja e-zdravstva za razdoblje 2020.–2025. i namjerava pokrenuti nacionalnu mobilnu aplikaciju s pomoću koje će pacijenti moći dogovarati preglede. Osim toga, obavljene su pripreme za povezivanje bolnica s centralnim kalendarom naručivanja kako bi se učinkovitije upravljalo listama čekanja, ali provedba bi zbog problema interoperabilnosti mogla potrajati dulje nego što je planirano. Broj uputnica liječnika opće prakse specijalistima znatno je smanjen u posljednjem desetljeću. Ipak, sustav je i dalje usmjeren na pružanje akutne skrbi u bolnicama, a integracija preventivne, kronične i dugotrajne skrbi i dalje je slaba (OECD i Europski opservatorij za zdravstvene sustave i politike, 2019.) Pristup zdravstvenoj skrbi u Hrvatskoj relativno je dobar, s niskom stopom nezadovoljenih potreba za zdravstvenom skrbi. Udio osoba koje smatraju da im zdravstvene potrebe nisu zadovoljene u Hrvatskoj je 1,4 % i manji je od prosjeka EU-a od 2 %. Međutim, nezadovoljene potrebe zbog zemljopisne udaljenosti u Hrvatskoj su veće nego u bilo kojoj drugoj državi članici EU-a. Zemljopisna raspodjela zdravstvenih infrastruktura i ljudskih resursa znatno varira i mnoge bolnice smještene blizu jedna drugoj nude iste vrste usluga (OECD, 2019.). Isto tako, stopa nezadovoljenih zdravstvenih potreba kod osoba starijih od 65 godina iznosi 4,1 %, što je znatno iznad prosjeka EU-a od 2,5 %. Razlika u nezadovoljenim potrebama između 20 % najsiromašnijeg i najbogatijeg stanovništva iznosi 4,5 postotnih bodova i također je znatno iznad prosjeka EU-a. Naknade za vrijeme bolovanja i zdravstveno osiguranje osmišljene su tako da se ta razlika premosti za najsiromašnije. Međutim, iako su dobro usmjerene, te naknade su niske. Samo 4 % kućanstava ima izravne zdravstvene troškove koji premašuju 40 % ukupne potrošnje kućanstva bez osnovnih životnih potreba (tzv. „zdravstveni izdaci koji bi mogli ozbiljno ugroziti životni standard”), što se može smatrati niskim udjelom. Zdravstveni status hrvatskog stanovništva se poboljšava, ali stope cijepljenja se smanjuju. Očekivani životni vijek porastao je sa 74,6 godina u 2000. na 78 godina u 2017., u skladu s općim trendom u EU-u (sa 77,3 godine na 80,9 godine u istom razdoblju). Razlika između spolova u očekivanom životnom vijeku (6,1 godina) veća je od prosjeka EU-a. Međutim, i smrtnosti od sprječivih i izlječivih bolesti, koje su referentne vrijednosti za učinkovitost zdravstvenog sustava, znatno su iznad prosjeka EU-a. Česti uzroci smrtnosti koji se mogu spriječiti su rak pluća, srčana oboljenja, konzumacija alkohola i nesreće. Visoka smrtnost od izlječivih bolesti prvenstveno je posljedica kardiovaskularnih bolesti, raka dojke i raka debelog crijeva. To je djelomično posljedica nedovoljno razvijenih inicijativa preventivne medicine npr. za informiranje, za borbu protiv pušenja i konzumacije alkohola te promicanje zdrave prehrane i zdravog načina života. Stope cijepljenja smanjile su se ispod razina kojima se osigurava imunitet stanovništva (95 %): prvi put u 20 godina procijepljenost za prvu dozu cjepiva protiv ospica, zaušnjaka i rubeole (MOPARU) pala je ispod 90 % u 2016., dok je za bolesti poput ospica, difterije, tetanusa i hripavca procijepljenost iznosila 93 %. Procijepljenost od 21 % osoba starijih od 65 godina za cjepivo protiv gripe niža je od polovine prosjeka EU-a. To je stanje u velikoj mjeri posljedica pojave snažnog pokreta protiv cijepljenja koji je u Hrvatskoj sve popularniji. Tijekom 2019. hrvatske su vlasti poduzele obrazovne inicijative u cilju poticanja povećanja stopa cijepljenja, pogotovo u pedijatrijskoj i školskoj medicini. 4.2. Financijski sektor* 4.2.1.Financijski sektor

Hrvatske banke imaju solidnu razinu profitabilnosti i kapitala. Budući da je povrat na vlasnički kapital u prvoj polovici 2019. iznosio 11,3 % (prosjek EU-a: 6,4 %), profitabilnost je i dalje relativno visoka (vidjeti tablicu 4.2.1.). To je prvenstveno posljedica znatnog smanjenja razina rezervacija u odnosu na proteklih nekoliko godina. Stopa ukupnog kapitala sredinom 2019. neznatno se smanjila na 20,7 %, zbog povećanja gotovinskih nenamjenskih kredita koji imaju relativno visoke pondere rizika. Učinak viših pondera rizika na državne nekunske obveznice, koji je smanjio stope regulatornog kapitala u 2018., neutraliziran je poboljšanjem kreditnog rejtinga države početkom 2019. Hrvatske banke i dalje su dobro kapitalizirane, sa stopom osnovnog kapitala od 19,9 % (prosjek EU-a: 15,0 %). S obzirom na njihove sadašnje razine kapitala, ne očekuje se da će hrvatske banke imati problema u ispunjavanju minimalnog zahtjeva za regulatorni kapital i prihvatljive obveze (MREL). Volumen loših kredita i dalje se smanjuje, iako slabijim tempom. Ukupni udio loših kredita u hrvatskom bankarskom sektoru smanjio se na 6,9 % (podaci ESB-a) u lipnju 2019., s 8,7 % koliko je iznosio godinu ranije. U apsolutnim vrijednostima, godišnje smanjenje loših kredita usporenoj je u prošloj godini. Razlog za to uglavnom je povećanje priljeva loših kredita te manji iznos prodanih kredita (grafikon 4.2.1.). Povećanje neispunjenja obveza posljedica je otpisa koji su proizašli iz nagodbe s Agrokorom u drugoj polovini 2018. Usporena prodaja loših kredita može se objasniti kombinacijom čimbenika potražnje (tj. manjeg interesa ulagatelja za preostalu imovinu) i čimbenika ponude (tj. spremnosti banaka da drže loše kredite). Gotovo dvije trećine tih loših kredita i dalje je koncentrirano u sektoru nefinancijskih društava (NFD), a posljedica je toga udio loših kredita u svim kreditima nefinancijskih društava od 16,3 %, u odnosu na 20,7 % godinu ranije. Građevinski sektor i dalje ima značajan udio u ukupnom iznosu loših kredita, s udjelom loših kredita od 39,1 % (lokalni podaci)( ), što je smanjenje u odnosu na 53,5 % godinu ranije. Taj je udio u sektoru kućanstava znatno manji i u lipnju 2019. iznosio je 5,9 %, što je smanjenje u odnosu na 7,6 % godinu ranije. Grafikon 4.2.1.:Tokovi loših kredita Izvor: Hrvatska narodna banka (HNB) Tablica 4.2.1.:Pokazatelji financijske stabilnosti svih domaćih i stranih banaka u Hrvatskoj Izvor: ESB, konsolidirani podaci banaka U bankarskom sustavu postoji znatan višak likvidnosti. Sve banke s relativnom lakoćom ispunjavaju zahtjeve za likvidnost, (koeficijent likvidnosne pokrivenosti (LCR): 165 % i omjer neto stabilnih izvora financiranja (NSFR): 148 %). To je posljedica znatnog iznosa likvidne imovine u njihovim bilancama. Sredinom 2019. gotovo 45 % ukupne imovine hrvatskog bankarskog sustava činila je likvidna imovina s niskim kamatnim stopama kao što su državne obveznice, valutni depoziti i depoziti kod središnje banke. Zatvaranje Hrvatskog registra obveza po kreditima imalo je negativan učinak na procjenu kreditnog rizika. Kreditne informacije koje se dostavljaju registru prestale su se razmjenjivati za izvješća za građane u svibnju 2018. zbog pravnih rizika povezanih sa stupanjem na snagu Opće uredbe o zaštiti podataka. Tijekom protekle godine više je banaka imalo poteškoće u utvrđivanju ukupne razine zaduženosti klijenata, informacija koje su nužne za donošenje primjerenih odluka o odobravanju kredita, uključujući nove procjene kreditne sposobnosti. Registar je u kolovozu 2019. djelomično nastavio s radom za kredite s čijim se podmirenjem kasni i očekuje se da će izvješćivanje o preostalim stavkama (tj. pozitivnim informacijama koje nisu povezane s neispunjenjem obveza) ponovno početi do svibnja 2020. Hrvatska banka za obnovu i razvitak (HBOR) provodi preporuke iz Revizije kvalitete imovine 2017. Nekoliko projekata provodi se uz potporu Programa potpore strukturnim reformama, uključujući potporu za razvoj HBOR-ove srednjoročne strategije za poboljšanje modela kreditnog ocjenjivanja i bodovanja, kao i unapređenje HBOR-ove informatičke infrastrukture. Nadležna tijela mogu osnovati radnu skupinu za ocjenu različitih pristupa nadzoru nad HBOR-om, ali se nisu obvezala ojačati njegov nadzorni okvir. HBOR od siječnja 2018. primjenjuje MSFI 9 kao i sve ostale banke u Hrvatskoj. Zbog primjene novog izvještajnog okvira dio HBOR-ova portfelja sada je u kategoriji većeg rizika, uključujući jamstva hrvatskim brodogradilištima. Zbog primjene pravila MSFI-ja 9 udio loših kredita iznosi 18,5 %, približno jednako kao 2017. (da su se primjenjivali isti standardi). Glavni izazovi nebankarskog financijskog sektora niske su kamatne stope i ograničena veličina tržišta kapitala. Koncentracija ulaganja u dužničke vrijednosne papire, prvenstveno državne obveznice, utječe na dobit svih financijskih institucija. To se posebno odnosi na društva za životno osiguranje koja se suočavaju s ozbiljnim poteškoćama pri ostvarivanju dostatnih povrata za ispunjenje svojih obveza. Općenito govoreći, niske kamatne stope izlažu osiguravatelje, mirovinske fondove i investicijske fondove riziku revalorizacije imovine zbog promjena bazne kamatne stope i premije za rizik. U nedostatku alternativnih mogućnosti ulaganja s visokim prinosom, financijskim institucijama sve su privlačnija ulaganja u nekretnine. Iako tržište nekretnina ne bilježi prekomjeran rast, koncentracija izloženosti izvor je sistemskog rizika. Niske kamatne stope smanjuju i troškove usklađenja dok osiguravatelji prelaze na novi međunarodni standard financijskog izvještavanja MSFI 17. Ulazak u europodručje mogao bi ublažiti neke rizike u bankarskom sektoru. Povećano odobravanje kredita s fiksnom kamatnom stopom preusmjerilo je kamatni rizik na banke. Međutim, instrumenti zaštite od rizika i dalje su skupi zbog male dostupnosti kamatnih izvedenica u nacionalnoj valuti. Osim toga, neizravni kreditni rizik koji proizlazi iz valutnih neusklađenosti i značajan je za nefinancijska društva (vidjeti odjeljak 4.2.2.) u velikoj će mjeri nestati ako Hrvatska uđe u europodručje. U bankarskom sektoru i dalje je prisutna pravna nesigurnost zbog kredita indeksiranih uz švicarske franke, uključujući dospjele kredite. Presudom Vrhovnog suda iz rujna 2019. potvrđena je presuda Visokog trgovačkog suda iz lipnja 2018. o pravnoj ništetnosti valutne klauzule za kredite u švicarskim francima (CHF). Vrhovni sud utvrdio je da su banke povrijedile kolektivne interese i potrošačka prava korisnika kredita time što su odobravale kredite denominirane u švicarskom franku ili indeksirane uz švicarski franak, a da nisu propisno obavijestile korisnike o svim uvjetima koji su bili potrebni za donošenje informirane odluke. Ta je presuda otvorila put pojedinačnim korisnicima kredita, uključujući one čiji su krediti dospjeli, da od banaka zatraže naknadu za prekomjerno plaćene iznose i drugu vrstu odštete. Pristup financiranju Uspostavljeno je nekoliko programa financiranja sredstvima EU-a kako bi se potaknulo financiranje poduzeća s velikim potencijalom rasta. Sredstva iz europskih strukturnih i investicijskih fondova, a posebno iz Europskog fonda za regionalni razvoj, pomogla su od 2014. financiranje ulaganja u iznosu većem od 1 milijarde EUR. Gotovo polovinu tog iznosa činili su povoljni krediti i jamstva koje je nudila Hrvatska agencija za malo gospodarstvo, inovacije i investicije (HAMAG-BICRO). Zajmovi europskih strukturnih i investicijskih fondova za rast i razvoj namijenjeni malim i srednjim poduzećima koja posluju najmanje dvije godine činili su najveći dio sredstava. Hrvatski fond rizičnog kapitala pokrenut je u lipnju 2018. kako bi se potaknulo ulaganje rizičnog kapitala u novoosnovana poduzeća. Prikupio je 12,2 milijuna EUR sredstava iz privatnog sektora, uz 35 milijuna EUR dodijeljenih iz Europskog investicijskog fonda (EIF) ( ). U siječnju 2019. EIF i Hrvatska banka za obnovu i razvitak pokrenuli su inicijativu CROGIP, Hrvatski program za rast ulaganja, program zajedničkih ulaganja za potporu brzorastućim malim i srednjim poduzećima u vrijednosti od 70 milijuna EUR. U srpnju 2019. pokrenut je program dodjele bespovratnih sredstava namijenjen inovativnim MSP-ovima („Inovacije u S3 područjima”) u vrijednosti od 85 milijuna EUR. Hrvatsko tržište vrijednosnih papira i dalje je vrlo slabo razvijeno i ima relativno mali promet. Tržište korporativnih obveznica i dalje je vrlo malo i ograničeno na nekoliko većih izdavatelja. U lipnju 2019. samo je devet aktivnih korporativnih izdavatelja, uključujući dvije banke u stranom vlasništvu, imalo obveznice uvrštene na Zagrebačku burzu, s prosječnom tržišnom kapitalizacijom manjom od 1,5 % BDP-a. Nepodmirene državne obveznice imale su domaću tržišnu kapitalizaciju od oko 30 % BDP-a. Prosječna tržišna kapitalizacija Zagrebačke burze u listopadu 2019. iznosila je 261,9 milijardi HRK (grafikon 4.2.2.) ili 61,2 % BDP-a. To je poboljšanje u odnosu na podatke s kraja 2018. kad je zabilježeno više gubitaka povezanih s Agrokorom. Od globalne financijske krize 2008.–2009. promet na burzovnom tržištu bio je vrlo nizak i iznosio oko 1 % ukupne tržišne kapitalizacije ( ) godišnje. Grafikon 4.2.2.: Aktivnost Zagrebačke burze, u milijardama HRK Izvor: Zagrebačka burza (ZSE) Drugi izvori financiranja poduzeća vlasničkim kapitalom u fazi su razvoja. U siječnju 2019. Zagrebačka burza je uz potporu Europske banke za obnovu i razvoj pokrenula Progress tržište, novo „rastuće tržište malih i srednjih poduzeća” ( ). Cilj je tržišta potaknuti novoosnovana poduzeća i MSP-ove da izdaju vrijednosne papire uz manje restriktivne zahtjeve za uvrštenje i izvješćivanje. Do kraja listopada 2019. pet poduzeća izdalo je vlasničke vrijednosne papire na Progress tržištu, s tržišnom kapitalizacijom od 1,0 milijardu HRK. Kao i na primarnom tržištu, promet na Progress tržištu zasad je iznimno mali (0,7 % tržišne kapitalizacije). Međutim, zbog nedavnih izmjena Zakona o obveznim mirovinskim fondovima mogao bi se povećati interes i likvidnost na tom tržištu ( ). Adria Prime Indeks još je jedna nova inicijativa, a uključuje pet hrvatskih i devet slovenskih poduzeća uvrštenih na Zagrebačku burzu. Iako je ta inicijativa još u početnoj fazi, mogla bi pridonijeti privlačenju interesa međunarodnih ulagatelja za ulaganje u regiju. 4.2.2.Dug privatnog sektora Omjer duga privatnog sektora i BDP-a u 2019. nastavio se smanjivati. Od pristupanja Hrvatske EU-u 2013., dug privatnog sektora smanjio se za 23 postotna boda, na 93 % BDP-a. Glavni razlozi za smanjenje duga od početka 2018. bili su rast nominalnog BDP-a (grafikon 4.2.3.) i aprecijacija tečajne stope u odnosu na euro. Usporeno je povećano odobravanje novih kredita, potaknuto smanjenim odobravanjem kredita korporativnom sektoru. Rast kredita privatnom sektoru porastao je po godišnjoj stopi od 3,1 % u prvoj polovini 2019. Visoke razine kunske likvidnosti u bankarskom sektoru nastavile su rasti, podupirući povoljno financijsko okruženje. Izloženost duga privatnog sektora tečajnom riziku i dalje je znatna, unatoč padu zbog povećanog kunskog kreditiranja tijekom 2019. Grafikon 4.2.3.: Raščlamba godišnjih promjena udjela duga privatnog sektora u BDP-u Izvor: Eurostat Dug korporativnog sektora

Konsolidirani dug sektora nefinancijskih društava smanjio se za 1,9 postotnih bodova u prva tri tromjesečja 2019., na 58,4 % BDP-a. Do toga je došlo zahvaljujući rastu BDP-a i aprecijaciji kune. Ukupni iznos kredita korporativnom sektoru smanjen je u rujnu 2019. za 3,0 % na godišnjoj razini, zbog više jednokratnih učinaka, npr. novodogovorenih ili restrukturiranih kredita u nagodbi s Agrokorom i kredita brodogradilištima u teškoćama. U 2018. omjer duga korporativnog sektora bio je 6 postotnih bodova manji od bonitetnog praga procijenjenog za Hrvatsku, ali gotovo 21 postotni bod veći od referentne vrijednosti koja se zasniva na temeljnim pokazateljima (grafikon 4.2.4.), što upućuje na zaključak da ima prostora za dodatno smanjenje duga ( ). Odobravanje novih kredita nefinancijskim društvima usporilo se krajem 2018. i početkom 2019. (grafikon 4.2.5.). Odobravanje novih kredita trgovačkim društvima i dalje je bilo najviše usmjereno na velika društva. Grafikon 4.2.4.: Dug korporativnog sektora i referentne vrijednosti koje se zasnivaju na temeljnim pokazateljima i bonitetni pragovi Izvor: Europska komisija Povoljno makroekonomsko okruženje pridonijelo je smanjenju ranjivosti u korporativnom sektoru. Zbog povoljnog okruženja za refinanciranje duga, poduzeća su zbog smanjenja kamatnog rizika optimizirala svoje troškove financiranja. Udio kredita s fiksnom kamatnom stopom povećao se za 3 postotna boda u 2018. Kamatne stope na nove bankovne kredite korporativnom sektoru smanjile su se u 2019., pogotovo kamatne stope na kredite za obrtni kapital indeksirane uz stranu valutu. Izloženost korporativnog sektora valutnom riziku povećava se za nove poslovne kredite. Udio kredita u stranoj valuti i kredita indeksiranih uz stranu valutu u ukupnom volumenu novih kredita smanjio se na 42 % u 2019. u odnosu na 48 % godinu ranije. To je u suprotnosti s depozitima poduzeća (denominiranim i indeksiranim) u stranoj valuti koji su u rujnu 2019. činili samo 12 % kredita u stranoj valuti. Grafikon 4.2.5.: Novi krediti (% godišnjeg rasta u godišnjim volumenima) Izvor: Hrvatska narodna banka (HNB) Dug sektora kućanstava Razina duga sektora kućanstava blago se povećala na 34,3 % BDP-a u trećem tromjesečju 2019., u odnosu na 34,2 % krajem 2018. Rast hipotekarnih kredita dosegnuo je godišnju stopu od 4,8 % u kolovozu 2019. U 2018. omjer duga sektora kućanstava i dalje je bio gotovo 18 postotnih bodova manji od bonitetnog praga za Hrvatsku (52 %), ali 10 postotnih bodova veći od referentne vrijednosti koja se zasniva na temeljnim pokazateljima (24 %) (grafikon 4.2.6.). Krediti kućanstvima povećali su se u rujnu 2019. za 7 % godišnje, a tome je uglavnom pridonio rast gotovinskih nenamjenskih kredita. Izgleda da je do većeg korištenja tih kredita, kojima je svojstven veći rizik, došlo uglavnom zbog strožih uvjeta stambenog kreditiranja, djelomično i zbog nacionalne provedbe Smjernica Europskog nadzornog tijela za bankarstvo (EBA) o procjeni kreditne sposobnosti ( ). U veljači 2019. HNB je izdao preporuku bankama da primjenjuju jednake kriterije utvrđivanja kreditne sposobnosti pri odobravanju stambenih i nestambenih kredita s duljim rokovima dospijeća. Grafikon 4.2.6.: Dug sektora kućanstava i njegove referentne vrijednosti koje se zasnivaju na temeljnim pokazateljima i bonitetni pragovi Izvor: Europska komisija Izloženost kućanstava riziku kamatne stope i dalje je visoka, no nastavlja se smanjivati jer krediti s fiksnom kamatnom stopom postaju sve učestaliji. Udio odobrenih kredita s fiksnom kamatnom stopom sve je veći. Krajem 2018. 38,3 % ukupnih nepodmirenih kredita bili su krediti s fiksnom kamatnom stopom, što je porast u odnosu na 33,7 % godinu ranije. To je u skladu s preporukama HNB-a iz listopada 2017. da se smanji izloženost potrošača kamatnom riziku tako što će im se ponuditi mogućnost prelaska na kredite s fiksnom kamatnom stopom. Okvir 4.2.3.: Pristupačno i održivo stanovanje Cjenovno pristupačno i kvalitetno stanovanje u sigurnom okruženju jedna je od osnovnih ljudskih potreba i dio je UN-ovih ciljeva održivog razvoja. Ispunjavanje te potrebe koje pomaže u smanjenju siromaštva i socijalne isključenosti još uvijek je velik izazov za neke europske zemlje. Unatoč negativnom migracijskom saldu, Hrvatska u nekim područjima bilježi ubrzan rast realnih cijena stambenih nekretnina (vidjeti odjeljak 4.2.2.), a cijene najma stambenog prostora rasle su brže od inflacije i BDP-a. Zbog tih je kretanja stanovanje manje cjenovno pristupačno i potrebno ga je pratiti. Samo 5,8 % Hrvata živi u kućanstvima koja više od 40 % raspoloživog dohotka troše na stanovanje (Europska komisija 2019c). To je bolji rezultat od prosjeka EU-a (10,4 %) i mogao bi biti povezan s relativno visokim udjelom stanovništva koje živi u kućanstvima bez nepodmirenog hipotekarnog kredita (83,6 % u usporedbi s 42,8 % u EU-u). Cjenovna pristupačnost stanovanja u Hrvatskoj znatno se razlikuje prema vrsti kućanstva. Unatoč tome što samo 1,5 % Hrvata plaća najamninu po tržišnoj cijeni, skoro polovina njih za stanovanje izdvaja više od 40 % raspoloživog dohotka. To je osjetno više od prosjeka EU-a (26,3 %) i znatno više nego u susjednim zemljama Hrvatske. Vrlo visoka cijena stanovanja u odnosu na dohodak može prouzrokovati stambenu nezbrinutost, npr. život u stambenim objektima koji nisu prilagođeni veličini kućanstva ili objektima koji imaju ozbiljne strukturne nedostatke. Hrvatska ima nekoliko državnih programa i poticaja za stanovanje. U Hrvatskoj 8,0 % najmoprimaca plaća sniženu najamninu ili je ne plaća. Osim toga, Vlada je 2017. donijela mjeru kojom se subvencioniraju stambeni krediti za osobe mlađe od 45 godina. Međutim, te subvencije nisu utemeljene na provjeri materijalnog stanja ni usmjerene na područja u kojima je cjenovna pristupačnost najniža. Osiguravanje cjenovno pristupačnog stanovanja i dalje će ostati izazov, pogotovo u nekim područjima. Valutna struktura duga promijenila se jer je udio duga u kunama u ukupnim stambenim kreditima nastavio rasti. U rujnu 2019. 45 % nepodmirenih kredita kućanstava ( ) bilo je u stranoj valuti ili indeksirano uz stranu valutu, što predstavlja smanjenje u odnosu na najvišu razinu od 80 % u ožujku 2012. Kućanstva imaju znatne depozite u stranim valutama, koji čine gotovo 80 % ukupnih depozita, što bi, ako se usklade, moglo znatno smanjiti rizike. Tržište stambenih nekretnina Cijene stambenih nekretnina u Hrvatskoj 2019. prvi su put od financijske krize bilježile dvoznamenkasti rast. Povoljno makroekonomsko okruženje, uz povećanje zaposlenosti i niske kamatne stope, potaknulo je rast cijena nekretnina. Nakon što su se u prošlom desetljeću većinom smanjivale (grafikon 4.2.7.), cijene stambenih nekretnina počele su ubrzano rasti u skladu s rastom hipotekarnih kredita. Cijene stambenih nekretnina u drugom tromjesečju 2019. rasle su po prosječnoj godišnjoj stopi od 10,4 %. Međutim, to prikriva znatne regionalne razlike. Cijene stambenih nekretnina u Zagrebu povećale su se za 14,5 %, što je znatno iznad povećanja cijena na jadranskoj obali (9,1 %) i u ostatku zemlje, gdje su cijene narasle za 3,3 %. Najamnine za stambeni prostor također su u porastu. Tijekom 2019. do mjeseca listopada najamnine su se povećale za 5,3 %. To je znatno povećanje, računajući da su se u 2018. povećale za 2,6 %. Porast cijena stambenih nekretnina zajedno s velikim povećanjima najamnina mogao bi dovesti do problema cjenovne pristupačnosti koji zahtijevaju pomno praćenje (okvir 4.2.1.). Unatoč snažnom porastu cijena stambenih nekretnina, cijene su još uvijek ispod razina zabilježenih prije financijske krize. Ipak, zasad nema naznaka precijenjenosti, s obzirom na to da ustaljene referentne vrijednosti, npr. omjer cijene i najamnine, upućuju na to da su cijene stambenih nekretnina u Hrvatskoj još uvijek znatno ispod njihova dugoročnog prosjeka. Grafikon 4.2.7.: Rast cijena stambenih nekretnina (2015=100) i hipotekarnih kredita Izvor: Europska komisija, ESB Nastavljaju se provoditi mjere za bolje prikupljanje podataka o nekretninama. U kolovozu 2019. Europski odbor za sistemske rizike povećao je zahtjeve za podatke za ocjenu i praćenje rizika za financijsku stabilnost povezanih s tržištima nekretnina. Hrvatska narodna banka zbog toga uvodi novi sustav za prikupljanje detaljnih podataka o uvjetima kreditiranja potrošača, koji će omogućiti praćenje rizika povezanih s tržištem stambenih nekretnina. 4.3. Tržište rada, obrazovanje i socijalne politike* 4.3.1.Kretanja na tržištu rada Nezaposlenost se kontinuirano smanjuje, ali razina sudjelovanja na tržištu rada i dalje je vrlo niska. Stopa nezaposlenosti u Hrvatskoj dosegnula je u 2018. dosad najnižu razinu od 8,4 % i predviđa se njezin daljnji pad. Stopa zaposlenosti (u dobnoj skupini od 20 do 64 godine) dosegnula je u 2018. 65,2 %, tj. povećala se za 1,6 postotnih bodova u odnosu na prethodnu godinu. Međutim, taj socijalni pokazatelj i dalje je među najnižima u EU-u. Stopa aktivnosti (u dobnoj skupini od 15 do 64 godine) pala je na 66,3 % u 2018., zbog čega se Hrvatska u tom parametru dodatno spustila na ljestvici država članica EU-a. Pozitivna kretanja na tržištu rada koristila su različitim kategorijama radnika i tražitelja zaposlenja, uključujući dugotrajno nezaposlene osobe. Međutim, stope nezaposlenosti su u svim dobnim skupinama ispod prosjeka EU-a, pri čemu je najveća razlika zabilježena u skupini starijih radnika (od 55 do 64 godine) (grafikon 4.3.1.).

Grafikon 4.3.1.: Stopa nezaposlenosti po dobnim skupinama u Hrvatskoj i EU-u Izvor: Eurostat Manjak radne snage u svim je sektorima postao izraženiji. Prema podacima iz Europskog istraživanja poslovnih subjekata znatno se povećao udio poslodavaca kojima nedostaje radne snage. Nedostatak radne snage u 2018. prijavilo je 23,5 % poslodavaca u industrijskom, građevinskom i uslužnom sektoru ( ), u odnosu na 16,9 % u 2017. (grafikon 4.3.2.). Najviše radne snage nedostaje u građevinskom sektoru, u kojem polovina poslodavaca (51,3 %) manjak radne snage navodi kao čimbenik ograničenja građevinske aktivnosti, dok je u uslužnom sektoru zabilježen najveći porast manjka radne snage od 2018. do 2019. (za 7,1 postotnih bodova). Zato su strukovnim srednjim školama osigurane namjenske stipendije za financiranje osposobljavanja za 62 deficitarna zanimanja. Osim toga, nadležna tijela odlučila su olakšati pristup tržištu rada stranim radnicima znatnim povećanjem kvote dozvola za rad u građevinarstvu, turizmu i ugostiteljstvu za 2018. i 2019. i pojednostavnjenjem postupka priznavanja inozemnih stručnih kvalifikacija. Grafikon 4.3.2.: Nedostatak radne snage u Hrvatskoj prema navodima poslodavaca, 2008.–2019. (3. tromjesečje) Izvor: Istraživanje poslovnih subjekata i potrošača, Europska komisija Stanovništvo Hrvatske se smanjuje zbog negativnog prirodnog prirasta i iseljavanja. Hrvatska je 2018. imala 4,1 milijuna stanovnika, a predviđa se da će broj stanovnika do 2050. pasti na 3,4 milijuna. Stopa prirodnog prirasta ( ) negativna je od 2009., a broj rođenih se u deset godina smanjio za 17 %. Predviđeno povećanje prosječne starosti stanovništva Hrvatske (s 43,7 u 2018. na 51,3 u 2050.) bit će dodatni izazov za tržište rada i sustav socijalne zaštite. Smanjenju broja stanovnika pridonijeli su i negativni neto migracijski tokovi u 2018., iako se čini da su oslabili od 2017. Radi odgovora na demografske izazove, nadležna tijela uvela su mjere za poboljšanje materijalnih uvjeta mladih obitelji s djecom, uključujući veće rodiljne naknade i novčane potpore za novorođeno dijete te subvencioniranje stambenih kredita. Grafikon 4.3.3.: Promjena stanovništva (%) po županijama, 2001.–2017. Izvor: Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske Slabije razvijene regije u Hrvatskoj gube stanovništvo. Od 2000. do 2017. Hrvatska je izgubila 5,4 % ukupnog stanovništva, uz velike razlike među županijama (grafikon 4.3.3.). Broj stanovnika povećao se u samo pet županija s velikim urbanim središtima, dok je 9 od 14 županija u kontinentalnoj Hrvatskoj zabilježilo pad stanovništva u rasponu od 10 do 20 %. Broj stanovnika Ličko-senjske županije smanjio se za gotovo petinu (18 %), na 8,5 stanovnika po kvadratnom kilometru (gotovo jednako niska gustoća kao u slabo naseljenim sjevernim područjima Finske). U istočnoj Hrvatskoj pet županija Slavonije i Baranje bilježi kronični gubitak stanovništva zbog iseljavanja, posebno mladih, i niske stope nataliteta. U kombinaciji s visokom stopom nezaposlenosti i neaktivnosti to pridonosi gospodarskoj stagnaciji i niskom potencijalu rasta u tom dijelu zemlje. U Slavoniji i Baranji je 2017. bilo zaposleno samo 51 % radno sposobnog stanovništva, u usporedbi sa 61 % u ostatku Hrvatske (Svjetska banka, 2019.a). Stope nezaposlenosti znatno se razlikuju među obrazovnim skupinama. Agregatna stopa neusklađenosti vještina ( ), izračunana na temelju tri stupnja obrazovanja (niski, srednji i visoki), bila je 2018. visoka u Hrvatskoj, viša nego 2015. (grafikon 4.3.4). Osobito stopa zaposlenosti niskokvalificiranih radnika (37,2 % u 2018., u odnosu na 56,1 % u EU-u) i polukvalificiranih radnika (65,1 % u odnosu na 73,4 % u EU-u) znatno zaostaje za stopom zaposlenosti visokokvalificiranih radnika (81,5 % u odnosu na 84,5 % u EU-u). Tome doprinosi činjenica da u sastavu hrvatske radne snage pretežu polukvalificirani radnici (62 % u odnosu na 48 % u EU-u), uz niži udio niskokvalificiranih radnika (8 % u odnosu na 16 % EU-u). Niska stopa aktivnosti niskokvalificiran