Rezolucija Europskog gospodarskog i socijalnog odbora o temi „Uključenost organiziranog civilnog društva u nacionalne planove za oporavak i otpornost – Što funkcionira, a što ne?”

(na temelju savjetovanja održanih u 27 država članica)

(2021/C 155/01)

Izvjestitelji: Gonçalo LOBO XAVIER Javier DOZ ORRIT Luca JAHIER

Europski gospodarski i socijalni odbor Rezoluciju je usvojio na plenarnom zasjedanju održanom 24. i 25. veljače 2021. (sjednica od 25. lipnja), s 268 glasova za i 5 suzdržanih.

1. Uvod

1.1. EGSO je usvojio niz mišljenja, rezolucija i deklaracija o planu oporavka u okviru instrumenta NextGenerationEU i njegovim različitim sastavnicama, a posebno o Mehanizmu za oporavak i otpornost (RRF). Odbor se slaže sa sadržajem tog plana i smjerom prijedloga reformi kojima se želi potaknuti gospodarski i socijalni oporavak i stimulirati promjena proizvodnog modela.

1.2. EGSO smatra da se sve reforme u procesu restrukturiranja moraju temeljiti na načelima na kojima se temelji EU: zaštiti ljudskih i socijalnih prava, demokratskim vrijednostima i vladavini prava. Ulaganjima u okviru Mehanizma za oporavak i otpornost mora se nastojati osloboditi puni potencijal jedinstvenog tržišta, ojačati otpornost gospodarstva EU-a, ostvariti ciljeve održivog razvoja, stvoriti kružno gospodarstvo, postići klimatsku neutralnost u EU-u najkasnije do 2050., potaknuti inovacije i modernizaciju u vezi s digitalizacijom gospodarstva i društva te osigurati istinsku provedbu europskog stupa socijalnih prava kako bi se osigurala socijalna kohezija, iskorijenilo siromaštvo i smanjile nejednakosti. Kako bi se osigurao brzi oporavak, na gospodarsku i socijalnu krizu uzrokovanu pandemijom mora se odgovoriti vodeći računa o tome da će učinci biti veći, teži i dublji nego što je bilo predviđeno. Upotreba Mehanizma za oporavak i otpornost trebala bi biti u potpunosti u skladu i s međunarodnim konvencijama i ugovorima koje su EU i države članice potpisale, poput Konvencije Ujedinjenih naroda o pravima osoba s invaliditetom. Odbor smatra da je ključno osigurati dobro upravljanje, budno nadziranje korupcije pri upravljanju sredstvima i demokratsku odgovornost.

1.3. Odbor također smatra da je izuzetno važno reforme usmjeriti na poboljšanje produktivnosti gospodarstva i jačanje inovativnog industrijskog tkiva pružanjem potpore MSP-ovima i poduzećima socijalne ekonomije. Naglašava ulogu istraživanja na europskoj razini i njegovu povezanost s proizvodnim procesom. Također smatra da treba uspostaviti mehanizme kojima će se u EU-u i u svim državama članicama osigurati pravedna zelena i digitalna tranzicija i podržati ekonomska reintegracija osoba isključenih iz tržišta rada. U tom pogledu ponovno izražava zabrinutost zbog toga što u višegodišnjem financijskom okviru (VFO) za razdoblje 2021.–2027. za pravednu tranziciju nije izdvojeno dovoljno sredstava.

1.4. Reakcija institucija EU-a danas je vrlo različita od reakcije na krizu iz 2008. Financiranje plana oporavka izdavanjem zajedničkih europskih dužničkih instrumenata prekretnica je u povijesti EU-a. Odbor posebno izražava zabrinutost u pogledu podrške produbljenju ekonomske i monetarne unije (EMU). To bi pitanje trebalo razmotriti na skorašnjoj konferenciji o budućnosti Europe, a trebalo bi uvažiti i značaj sastanka na vrhu o djelotvornoj provedbi europskog stupa socijalnih prava koji će portugalsko predsjedništvo sazvati u Portu. EGSO smatra da sudjelovanje civilnog društva mora nadilaziti gospodarsku, socijalnu i ekološku dimenziju i protezati se na važna područja kao što su budućnost Europe ili pristupni i pretpristupni pregovori sa zemljama kandidatkinjama za članstvo u EU-u.

1.5. Komisija bi pri procjeni nacionalnih planova za oporavak i otpornost trebala voditi računa o posljedicama pandemije na razne države članice i njihove kapacitete.

1.6. U ovoj rezoluciji također želimo izraziti zadovoljstvo dogovorom koji su Europski parlament i Vijeće prošlog prosinca postigli u okviru trijaloga, a koji uključuje odobrenje uredbe čijim se člankom 18. utvrđuje potreba da socijalni partneri i organizacije civilnog društva putem savjetovanja sudjeluju u izradi i provedbi nacionalnih planova za oporavak i otpornost.

1.7. Upravo je sudjelovanje civilnog društva u nacionalnim planovima za oporavak i otpornost predmet ove rezolucije. Na temelju izvješćâ nacionalnih izaslanstava Ad hoc skupine za europski semestar željeli bismo napraviti početnu procjenu razvoja tog sudjelovanja, a europske institucije i nacionalne vlade obavijestiti o utvrđenim nedostacima. Na taj način Odbor bi pomogao osigurati da nacionalne vlade i europske institucije poduzmu odgovarajuće korektivne mjere – nacionalne vlade prije roka u kojem planove trebaju dovršiti, a europske institucije prije roka u kojem ih Europska komisija treba odobriti. Procjena bi trebala pokazati ne samo stupanj i kvalitetu sudjelovanja civilnog društva u osmišljavanju planova već i stupanj transparentnosti u objavljivanju nacrta planova za oporavak i otpornost u raznim državama članicama.

1.8. U pogledu svog uključivanja u plan oporavka NextGenerationEU, paneuropski socijalni partneri i organizacije civilnog društva potvrdili su da je postignut napredak u odnosu na uobičajene postupke europskog semestra i prepoznali pozitivnu ulogu Europske komisije u promicanju sudjelovanja civilnog društva na nacionalnoj razini. Međutim, većina ih smatra da je stvarna razina njihova sudjelovanja i dalje velikim dijelom nedovoljna i da postupci ne omogućavaju da mišljenja organizacija civilnog društva imaju dovoljan utjecaj. Socijalni partneri i organizacije civilnog društva pozivaju na ispravljanje tih nedostataka u fazi provedbe i evaluacije nacionalnih planova za oporavak i otpornost uspostavom formalnijih postupaka kojima se olakšava stvarna komunikacija.

2. Osnovne informacije

2.1. Vijeće Europske unije i Europski parlament postigli su 18. prosinca 2020. dogovor o Mehanizmu za oporavak i otpornost. Da bi pristupile financiranju, države članice izradit će nacionalne planove za oporavak i odgovornost kojima se, u skladu sa smjernicama Europske komisije o postupku savjetovanja, utvrđuje paket ulaganja i reformi. Već se u prvoj smjernici, objavljenoj u rujnu, od država članica traži da „opišu sva savjetovanja sa socijalnim partnerima, civilnim društvom i drugim relevantnim dionicima u izradi i provedbi plana za oporavak i otpornost, kao i njihove doprinose u tom pogledu” ( 1 )

2.2. Sporazum koji su u prosincu postigli Europski parlament i Vijeće uključuje stavak o uključenosti, među ostalima, socijalnih partnera i civilnog društva. U skladu s člankom 18. stavkom 4. točkom (q) nacionalni planovi za oporavak i otpornost trebaju sadržavati „sažetak postupka savjetovanja, provedenog u skladu s nacionalnim pravnim okvirom, s lokalnim i regionalnim vlastima, socijalnim partnerima, organizacijama civilnog društva, organizacijama mladih i drugim relevantnim dionicima, za pripremu i, ako je moguće, provedbu plana te način na koji se doprinosi dionika odražavaju u planu” ( 2 )

2.3. Program rada Ad hoc skupine za europski semestar za razdoblje 2020.–2023. usvojen je na njezinom prvom sastanku održanom 16. prosinca 2020. Važan novi element programa rada bila je organizacija virtualnih savjetovanja članova i članica EGSO-a u državama članicama u siječnju 2021. Svrha tih savjetovanja bila je prikupiti informacije o uključenosti organiziranog civilnog društva u nacionalne planove za oporavak i otpornost kako bi EGSO na plenarnoj sjednici u veljači mogao donijeti rezoluciju.

3. Metoda

3.1. Podaci i informacije potrebni za ovo izvješće prikupljeni su u siječnju 2021. Odgovori su pristigli iz ukupno 26 država članica. Održana su savjetovanja, koja su se temeljila na znanju članova i članica i uključivala socijalne partnere i organizacije civilnog društva. U nekim su zemljama bila uključena nacionalna gospodarska i socijalna vijeća ili ekvivalentna tijela, a u drugima i predstavnici/predstavnice vlada.

3.2. Savjetovanja su se temeljila na sljedećih pet pitanja: 1. Postoje li u vašoj državi mehanizmi za savjetovanje o planovima oporavka i otpornosti? Smatrate li ih dovoljnima i primjerenima? 2. Postoje li različiti mehanizmi savjetovanja za socijalne partnere i ostatak civilnog društva u vašoj državi? 3. Vaša država svoj nacionalni plan za oporavak i otpornost mora dostaviti najkasnije do 30. travnja. Kako u tome napreduje? 4. Kako se u vašoj državi postupak u pogledu oporavka i otpornosti razlikuje od savjetovanja s organizacijama civilnog društva tijekom uobičajenog postupka europskog semestra? 5. U kojoj je mjeri plan za oporavak i otpornost vaše države u skladu s ciljevima politika organizacija civilnog društva u vašoj državi?

4. Opažanja na temelju rezultata savjetovanja

4.1. Pitanje br. 1: Postoje li u vašoj državi mehanizmi za savjetovanje o planovima oporavka i otpornosti?

4.1.1. Velika većina ispitanika izjavila je da je njihova nacionalna vlada uspostavila neki oblik mehanizma za savjetovanje u pogledu uključivanja organizacija civilnog društva u izradu plana za oporavak i otpornost. U nekim su državama članicama savjetovanja s civilnim društvom već provedena, dok su u drugima još u tijeku ili se planiraju održati u kasnijoj fazi.

4.1.2. Upotrebljavaju se razni mehanizmi, među njima podnošenje pisanih prijedloga, sastanci na visokoj razini s nadležnim ministrima/ministricama, evaluacija u tu svrhu osmišljenih i ispunjenih upitnika te okrugli stolovi između predstavnika/predstavnica vlade i organizacija civilnog društva. Neke su države članice iskoristile i dodatno razvile mehanizme za savjetovanje u okviru redovnog postupka europskog semestra i prilagodile ih posebnom novom kalendaru za 2021. i ograničavajućim okolnostima pandemije bolesti COVID-19.

4.1.3. Međutim, nekoliko je ispitanika ukazalo na nedostatak stvarnog sudjelovanja civilnog društva. Jedna od utvrđenih prepreka uključivanju bila je očigledna nespremnost nekih nacionalnih vlada da uključe civilno društvo u izradu svojeg plana. Umjesto da je vlada bila ta koja nastoji uključiti civilno društvo, savjetovanja su se često provodila na inicijativu i poziv socijalnih partnera i drugih organizacija civilnog društva.

4.1.4. Unatoč formalnoj uključenosti civilnog društva, nedostatak vremena rezerviranog za savjetovanje s njim utvrđen je kao još jedna prepreka istinskoj uključenosti. Ispitanici su kritizirali kratke rokove koje su odredile neke vlade jer se time otežava sadržajna rasprava i razmatranje doprinosa civilnog društva u pogledu planova za oporavak i otpornost. Stoga, iako velik broj država članica u okviru izrade nacrta planova za oporavak i otpornost predviđa neki oblik savjetovanja s organizacijama civilnog društva, znatno ih manje omogućuje njihovo istinsko sudjelovanje u tom postupku i stvarnu učinkovitost prijedloga koji iz tog sudjelovanja proizlaze.

4.1.5. Nažalost, određeni broj sudionika izvijestio je da u fazi izrade njihova nacionalnog plana nije provedeno nijedno savjetovanje ili da se ono ne planira održati. Neki su ispitanici izvijestili da su savjetovanja, iako provedena, dosad obuhvatila samo socijalne partnere, ali ne i širi spektar organizacija civilnog društva.

4.1.6. Na temelju prikupljenih informacija ( 3 ) države članice smo s obzirom na predmet ove rezolucije podijelili u tri kategorije: one u kojima, barem dosad, nije bilo gotovo nikakvog uključivanja (Danska, Slovačka); one u kojima je bilo određenog formalnog ili neformalnog uključivanja, ali nije utvrđena sposobnost utjecanja na postupak (Austrija, Belgija, Češka, Estonija, Francuska, Grčka, Hrvatska, Irska, Latvija, Litva, Luksemburg, Mađarska, Nizozemska, Njemačka, Poljska, Portugal, Rumunjska, Slovenija, Španjolska, Švedska); i one u kojima je sudjelovanje bilo strukturiranije i u nekim je slučajevima utjecalo na određene aspekte plana (Bugarska, Cipar, Finska, Italija, Malta).

4.1.7. Odgovori općenito ukazuju na veliku želju organizacija civilnog društva da doprinesu izradi planova za oporavak i otpornost. Ispitanici koji predstavljaju socijalne partnere i organizacije civilnog društva opisali/e su načine na koje su se pokušali uključiti, među ostalim sastavljanjem prijedloga i obraćanjem predstavnicima/predstavnicama vlade. U nekim državama članicama te su inicijative dovele do veće uključenosti civilnog društva u izradu planova, ali su nažalost u drugima naišle na nerazumijevanje.

4.2. Pitanje br. 2: Postoje li u vašoj državi različiti mehanizmi savjetovanja za socijalne partnere i ostatak organiziranog civilnog društva?

4.2.1. Većina država članica za savjetovanje sa socijalnim partnerima i ostalim organizacijama civilnog društva koristi različite postupke. Ispitanici su izvijestili da su socijalni partneri uključeni na strukturiranijoj, institucionaliziranijoj i trajnijoj osnovi, dok se savjetovanje s ostalim organizacijama civilnog društva odvija na ad hoc osnovi i neformalnog je karaktera. Kako je prethodno navedeno, niz država članica se u okviru izrade planova za oporavak i otpornost savjetovao samo sa socijalnim partnerima, a ne sa širim spektrom civilnog društva. U jednoj državi članici se, pak, vlada savjetuje samo sa širim civilnim društvom, uključujući i socijalne partnere, ali ne i s užim civilnim društvom, odnosno samo socijalnim partnerima. Za primjenu zajedničkog postupka koji obuhvaća sve dionike odlučio se manji broj država članica.

4.3. Pitanje br. 3: Vaša država svoj nacionalni plan za oporavak i otpornost mora dostaviti najkasnije do 30. travnja. Kako u tome napreduje?

4.3.1. Prikupljeni odgovori suštinski se razlikuju. Iako su svi ispitanici izvijestili da su njihove nacionalne vlade započele s radom na planovima za oporavak i otpornost, države članice nalaze se u različitim fazama postupka.

4.3.2. U većini država članica prvu verziju planova za oporavak i otpornost sastavljaju nadležna ministarstva, najčešće ministarstva financija. Neke su savjetovanja s civilnim društvom već zaključile, dok se druge s vanjskim dionicima tek trebaju savjetovati. Pojedini ispitanici izvijestili su i da se njihova vlada blisko savjetuje s Europskom komisijom ili da uskoro planira započeti savjetovanje.

4.3.3. Za nekoliko država članica navedeno je da rade na drugoj verziji svojeg nacionalnog plana nakon što su se u ranijoj fazi savjetovale s Europskom komisijom.

4.4. Pitanje br. 4: Kako se u vašoj državi postupak u pogledu oporavka i otpornosti razlikuje od savjetovanja s organizacijama civilnog društva tijekom uobičajenog postupka europskog semestra?

4.4.1. Iako su odgovori i na ovo pitanje bili raznoliki i donekle nedorečeni, zamijećeni su neki od trendova iz odgovora na prijašnja pitanja: određeni ispitanici kažu da je prerano bilo što reći, neki kažu da nema dovoljno vremena za kvalitetno savjetovanje, a neki da su socijalni partneri uključeniji od organizacija civilnog društva. Iako je nekoliko ispitanika izvijestilo da je, za razliku od uobičajenog postupka europskog semestra, postupak planiranja oporavka i otpornosti prilagođeniji organizacijama civilnog društva ili otvoreniji prema njima, više ih je navelo da se okvir uspostavljen za savjetovanje s organizacijama civilnog društva tijekom uobičajenog postupka europskog semestra ne koristi za postupak planiranja oporavka i otpornosti.

4.5. Pitanje br. 5: U kojoj je mjeri plan za oporavak i otpornost vaše države u skladu s ciljevima politika organizacija civilnog društva u vašoj državi?

4.5.1. Odgovori na ovo pitanje mogu se podijeliti u tri opće kategorije s podjednakim brojem odgovora. Jedna skupina smatra da su ciljevi općenito usklađeni, bilo zahvaljujući postupku savjetovanja ili tome što su se interesi i prije poklapali. Druga skupina izražava žaljenje zbog toga što su vlade pri izradi planova zanemarile javne i dobro poznate interese organizacija civilnog društva, a treća skupina ne može odgovoriti, bilo zbog nedostatka pouzdanih informacija ili zbog toga što je postupak tek u ranoj fazi.

5. Zaključci

5.1. Iako su se postupci savjetovanja o nacionalnim planovima za oporavak i otpornost sa socijalnim partnerima i organizacijama civilnog društva općenito poboljšali u odnosu na postupke savjetovanja koji su se prethodnih godina odvijali u okviru redovitog europskog semestra, EGSO smatra da u većini država članica oni ne zadovoljavaju opravdane zahtjeve civilnog društva ni uvjete utvrđene Uredbom o mehanizmu za oporavak i otpornost. Socijalni partneri općenito imaju više prilika za sudjelovanje, bilo da je riječ o socijalnom dijalogu ili postupcima specifičnima za nacionalne planove za oporavak i otpornost, ali su mogućnosti koje se pružaju drugim organizacijama civilnog društva ograničenije.

5.2. Rezultati istraživanja na kojima se temelji ova rezolucija u skladu su s rezultatima drugih studija ( 4 ) koje su paneuropske organizacije civilnog društva provele o sudjelovanju organizacija civilnog društva iz država članica u izradi nacionalnih planova za oporavak i otpornost. Prema tim studijama, u većini država istinsko sudjelovanje organizacija civilnog društva bilo je ili neznatno ili ga uopće nije bilo. Podaci koje smo u siječnju prikupili za potrebe naše studije pokazuju tek neznatno poboljšanje u tom pogledu. Slična razina nezadovoljstva izašla je na vidjelo i zahvaljujući savjetovanju koje je Odbor regija ( 5 ) proveo o uključenosti regionalnih i lokalnih političkih institucija u izradu nacionalnih planova za oporavak i otpornost.

5.3. Odbor smatra da stvarno sudjelovanje podrazumijeva da se u formalnim postupcima savjetovanja, koji se temelje na zakonskim propisima te javnim i transparentnim postupcima, organizacije civilnog društva na propisan način obavješćuju putem pisanih dokumenata i da imaju dovoljno vremena za analizu vladinih prijedloga i sastavljanje vlastitih prijedloga, koji se ili uzimaju u obzir ili opravdano odbijaju, a u svakom se slučaju navode u zapisnicima ili javnim dokumentima. To savjetovanje treba ponoviti kada budu počeli važiti novi okvirni uvjeti. Civilno društvo svojim sudjelovanjem ni na koji način ne zamjenjuje parlamentarne demokratske institucije niti dovodi u pitanje njihovu nadređenost, već surađujući s njima dopunjuje njihov rad.

5.4. EGSO poziva vlade država članica koje nisu uspostavile odgovarajuće postupke za savjetovanje sa socijalnim partnerima i organizacijama civilnog društva da hitno uspostave takve postupke i usklade se s Uredbom o Mehanizmu za oporavak i otpornost. Odbor poziva europske institucije, a posebno Komisiju, da iskoriste svoje ovlasti i od nacionalnih vlada koje to još nisu učinile zatraže da ispune svoje obveze u tom pogledu. To je još uvijek moguće učiniti unutar rokova utvrđenih za donošenje nacionalnih planova za oporavak i otpornost. EGSO dijeli mišljenje drugih političkih i socijalnih aktera da sredstva za financiranje ulaganja u oporavak i transformaciju europskih gospodarstava i društava moraju što prije doprijeti do država članica i njihovih društava.

5.5. Iskustvo stečeno u pogledu uključivanja civilnog društva u izradu nacionalnih planova za oporavak i otpornost i lekcije naučene iz počinjenih propusta i nedostataka moramo iskoristiti kako bismo osigurali da te propuste i nedostatke ne ponovimo pri provedbi postojećih planova i izradi planova za 2022. Veća uključenost socijalnih partnera i, općenito, organizacija civilnog društva jamstvo je održivih i djelotvornih promjena koje se temelje na pristupu „odozdo prema gore”. Organizacije civilnog društva moraju se uzeti u obzir i pri provedbi spomenutih planova jer pružaju mnoge socijalne usluge.

5.6. Među rizicima koji proizlaze iz potrebe da javni i socijalni akteri ulažu znatna financijska sredstva u kratkom vremenskom razdoblju nalaze se rizik od nemogućnosti apsorpcije i izvršenja sredstava u planiranom vremenskom okviru, rizik od neučinkovite upotrebe tih sredstava i, još ozbiljnije, rizik od korupcije. Odbor poziva nacionalne vlade da radi suzbijanja tih rizika uvedu mjere za poboljšanje upravljačkih kapaciteta i promicanje transparentnosti i administrativne i parlamentarne kontrole, ali jednako tako naglašava da je uključivanje reprezentativnih organizacija civilnog društva u praćenje provedbe nacionalnih planova za oporavak i otpornost moćan instrument u borbi protiv korupcije i neučinkovitosti.

5.7. EGSO je zabrinut zbog toga što u vrijeme izrade nacionalnih izvješća na kojima se temelji ova rezolucija u većini država članica nije dovoljno jasno utvrđen sustav upravljanja nacionalnim planovima za oporavak i otpornost i raspodjela odgovornosti za njihovu provedbu između središnje, regionalne i lokalne razine. Naravno, nisu dovoljno jasni ni odgovarajući mehanizmi za uključivanje organizacija civilnog društva i socijalnih partnera u fazu provedbe, praćenja i prilagodbe nacionalnih planova za oporavak i otpornost.

5.8. Ova se rezolucija bavi uključivanjem socijalnih partnera i organizacija civilnog društva u nacionalne planove za oporavak i otpornost u trenutku kada postupak njihove izrade još nije dovršen, kako bi se ti procesi mogli poboljšati, a socijalni partneri i organizacije civilnog društva na odgovarajući način uključiti u provedbu, praćenje i prilagodbu tih planova. Svjesni smo sadržaja planova, navedenih u okvirnim programima i prvim nacrtima nacionalnih planova za oporavak i otpornost pojedinih država članica. Međutim, iz odgovora na pitanje br. 5 može se zaključiti da su, prema onima koji se izjašnjavaju u ovoj fazi postupka, u većini zemalja (10 od 16) ciljevi organizacija civilnog društva u velikoj mjeri ili djelomično usklađeni sa sadržajem okvirnih programa i nacrta nacionalnih planova za oporavak i otpornost, što je u skladu s ciljevima i smjernicama Komisije i Europskog parlamenta za instrument NextGenerationEU i njegov Mehanizam za oporavak i otpornost. U preostalih šest zemalja organizacije civilnog društva bile su kritične, a u njih deset nisu ništa odgovorile, uglavnom zato što smatraju da je još prerano.

5.9. Međutim, Odbor bi želio spomenuti neka od pitanja koja muče socijalne partnere i organizacije civilnog društva u pogledu sadržaja nacionalnih planova za oporavak i otpornost i zahtjeve koje su u tom pogledu izrazili: — ulaganja usklađena s ciljevima zelenog plana i digitalnom transformacijom – i s njima povezanom pravednom tranzicijom – i ona povezana sa socijalnom nesigurnošću na nacionalnoj razini, zapošljavanjem te zdravstvenom i socijalnom zaštitom, zajedno s provedbom potrebnih strukturnih reformi navedenih u preporukama po državama članicama za 2019. i 2020., trebala bi dovesti do pomaka prema ekološki i socijalno održivijem gospodarskom modelu koji omogućuje veću produktivnost; — u nacionalnim planovima za oporavak i otpornost trebalo bi izričito navesti odnos između investicijskih projekata i programa reformi svake pojedinačne zemlje te utvrditi odgovarajuće pokazatelje, rasporede i metodologiju praćenja; — instrument NextGenerationEU nudi dosad nezabilježenu financijsku potporu EU-a nacionalnim proračunima. Pri procjeni nacionalnih planova Komisija bi trebala zahtijevati da se europski fondovi koriste i za stvaranje stvarne europske dodane vrijednosti podupiranjem prekograničnih infrastrukturnih ulaganja i projekata. Postoje jasni pozitivni gospodarski i društveni učinci prelijevanja prekograničnih ulaganja, koje je potrebno snažnije promicati; — ulaganja u okviru nacionalnih planova za oporavak i otpornost trebala bi služiti kao poluga za druga privatna ulaganja u sektorima koji su u tim planovima utvrđeni kao prioriteti. U programima ulaganja mora se u dovoljnoj mjeri voditi računa o prihvatljivim projektima MSP-ova i poduzeća socijalne ekonomije; — kao što je Olivier De Schutter, posebni izvjestitelj UN-a za ekstremno siromaštvo i ljudska prava, vrlo jasno rekao u svojem govoru na plenarnom zasjedanju Odbora 28. siječnja 2021., postoji opasnost od toga da se u nacionalnim planovima za oporavak i otpornost neće dati potrebna težina socijalnim pitanjima, uključujući instrumente za borbu protiv siromaštva i nejednakosti. S obzirom na to da je digitalizacija gospodarstva i društva jedna od glavnih okosnica instrumenta NextGenerationEU, važno je naglasiti da postoji vrlo visok rizik od toga da se digitalni jaz neće smanjiti; — ulaganje u visokokvalitetno obrazovanje, cjeloživotno učenje i istraživanje i razvoj, kao i ulaganje u jačanje zdravstvenih sustava i politika javnog zdravstva u društvima teško pogođenima pandemijom bolesti COVID-19, ključni su za poticanje i upotpunjavanje gospodarskih i društvenih promjena koje promiče NextGenerationEU.

5.10. EGSO poziva nacionalne vlade i institucije EU-a da pri donošenju nacionalnih planova za oporavak i otpornost vode računa o pitanjima koje europsko civilno društvo zabrinjavaju u pogledu sadržaja tih planova.

Bruxelles, 25. veljače 2021. Predsjednica Europskog gospodarskog i socijalnog odbora Christa SCHWENG

(1) SWD(2020) 205 final

(2) SL L 57, 18.2.2021., str. 17.

(3) Izvješća raznih država članica analiziraju se u prilogu ovoj Rezoluciji. Svi dokumenti dostupni su na internetskim stranicama Odbora.

(4) Civil Society Europe i Europski centar za neprofitno pravo: Participation of civil society organisations in the preparation of the EU National Recovery and Resilience Plans (Sudjelovanje organizacija civilnog društva u pripremi nacionalnih planova EU-a za oporavak i otpornost); prosinac 2020.

(5) Odbor regija i Vijeće europskih općina i regija: The involvement of municipalities, cities and regions in the preparation of the national Recovery and Resilience Plans (Sudjelovanje općina, gradova i regija u pripremi nacionalnih planova za oporavak i otpornost); 20. siječnja 2021.