ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Subjekti u poslovanju s hranom, potrošači, uključujući nevladine organizacije za zdravlje, i brojne države članice podržavaju djelovanje EU-a u cilju ograničavanja prisutnosti industrijski proizvedenih transmasnih kiselina u hrani. Poziv na djelovanje uputio je i Europski parlament. EU action would also support calls at international (WHO) level to eliminate industrially manufactured trans fats from the food supply chain.
Usklađenost sa specifikacijama bila bi obvezna samo u područjima u kojima su uvedene usluge C-ITS. Obvezujućim specifikacijama EU-a uvjetovalo bi se da se postojeće stanice C-ITS-a i nova tehnološka rješenja prilagode određenim zahtjevima, no to je neophodno kako bi se osigurala interoperabilnost usluga C-ITS-a na razini EU-a, dok planirano preispitivanje omogućuje fleksibilnost s obzirom na razvoj tehnoloških rješenja. Proizvođače vozila obvezalo bi se da opreme nova vozila svih tipova stanicama C-ITS-a. Proporcionalnost i nužnost takve obveze može se ponovno razmotriti, i to će se i uraditi, u skladu s pristupom korak po korak iz Direktive o inteligentnim prometnim sustavima.
Kao i druge kemikalije, nanomaterijali se koriste u raznim proizvodima, obuhvaćenima raznim zakonodavnim aktima, od kojih je najvažniji REACH. U tim aktima zajedno trebalo bi biti dovoljno informacija o njihovoj sigurnoj upotrebi. Međutim, nije dovoljno jasno kako bi u registracijskim dosjeima u skladu s REACH-om trebalo obuhvatiti nanomaterijale i dokazati njihovu sigurnost. Zahtjevi obavješćivanja ovise o ukupnoj količini tvari (svi oblici) koja se stavlja na tržište. Informacije za dokazivanje sigurnosti mogu ovisiti o obliku tvari ali, iako je to moguće u strukturi dosjea te ECHA to potiče, u REACH-u ne postoji izričiti zahtjev za identifikaciju različitih oblika, posebna ispitivanja ili obrazloženje zašto su navedene informacije valjane za sve oblike. Na temelju evaluacije registracijskih dosjea podnesenih do 2010. za tvari koje postoje i u nanooblicima Komisija je utvrdila potrebu za konkretnijim zahtjevima za nanooblike u registracijskim dosjeima. Ako se ništa ne poduzme, sigurnost upotrebe nanooblika mogla bi se i dalje nedostatno dokazivati, što bi značilo veći rizik za zdravlje i okoliš zbog potencijalno slabog upravljanja rizikom i slabih sigurnosnih mjera. Usto, nesigurnosti za poduzeća koja žele registrirati nanooblike prouzročit će nedjelotvornu provedbu i veće troškove, što će utjecati na inovacije, odluke o ulaganju i konkurentnost.
Kad bude potpuno operativan, program bi mogao koštati do 100-150 milijuna EUR godišnje iz proračuna EU-a. To se temelji na utvrđenim korisničkim potrebama. Faza proširivanja koštat će do 100 milijuna EUR, a ako bude potrebno, od 2025. mogao bi se planirati dodatni proračun za svemirsku infrastrukturu za uklanjanje nepokrivenih područja. Ako se izuzmu troškovi programa, ne očekuju se nikakvi negativni učinci u pogledu gospodarstva, društva i okoliša. Ne postoje troškovi za usklađivanje.
Dionici na koje to utječe su građani i poduzeća kao stranke u sudskim postupcima, poduzeća kao pružatelji usluga (npr. u okviru poštanskih usluga ili IT savjetovanja), javna i pravosudna tijela država članica te pravni stručnjaci (posebice suci i odvjetnici).

Razmatrane su brojne opcije, od nezakonodavnih do ambicioznih zakonodavnih mjera. Te opcije uključuju pružanje informacija na portalu e-pravosuđe (npr. alati i funkcije pretraživanja), izmjenu Uredbe kako bi se pojasnile određene odredbe (npr. postupovna jamstva, kao što je pravo na odbijanje primitka pismena), uvođenje pravne obveze za države članice (npr. obveza olakšavanja utvrđivanja adrese, uz niz alternativnih alata za postizanje tog cilja).

C. Učinci opcije kojoj se daje prednost

Očekuje se da će paket mjera donijeti određene troškove državama članicama, ali i znatne koristi građanima i poduzećima koji sudjeluju u prekograničnim postupcima. Najveći troškovi za države članice povezani su s provedbom sustava e-CODEX kao obveznog alata za tijela za slanje i zaprimanje pismena. No ti su troškovi ograničeni ili jednokratni, dok su koristi trajne. Općenito gledano, koristi očito nadmašuju troškove.

Kako će to utjecati na poduzeća, MSP-ove i mikropoduzeća?
Politički je cilj ove inicijative poboljšati nesmetano funkcioniranje područja slobode, sigurnosti i pravde te unutarnjeg tržišta. To se treba postići poboljšanjem učinkovitosti i brzine sudskih postupaka i osiguravanjem dobrog sudovanja u predmetima s prekograničnim implikacijama. Konkretno, inicijativa će pridonijeti tom cilju prilagodbom zakonodavstva tehničkom razvoju i iskorištavanjem prednosti digitalizacije i videokonferencija. Inicijativom će se povećati pravna sigurnost tako što će se pojasniti: 1. određeni osnovni pojmovi i 2. odnos Uredbe i nacionalnog zakonodavstva. Time će se pomoći u sprečavanju kašnjenja i nepotrebnih troškova za građane, poduzeća i javne uprave te rješavanju nedostataka u zaštiti postupovnih prava stranaka.

Razmotren je niz mogućnosti, od nezakonodavnih mjera do donošenja zakonodavnih mjera s različitim razinama ambicije.

C. Učinci najpoželjnije opcije

Kako će to utjecati na poduzeća, MSP-ove i mikropoduzeća?
Ova je inicijativa u središtu programa unije tržišta kapitala (CMU) i usmjerena je na olakšavanje pristupa javnim tržištima kapitala za mala i srednja poduzeća (MSP-ove). Posebice je usmjerena na suzbijanje pretjeranog administrativnog opterećenja nametnutog MSP-ovima pri uvrštenju ili izdavanju vlasničkih vrijednosnih papira i obveznica radi povećanja razine likvidnosti na rastućim tržištima MSP-ova (nove kategorije multilateralnih trgovinskih platformi, uspostavljene Direktivom II o tržištima financijskih instrumenata 2014/65/EU – MiFID II). Regulatorni okviri EU-a trenutačno pružaju samo nekoliko olakšica za izdavatelje na rastućem tržištu MSP-ova nerazmjerno im namećući visoke troškove. To je posebice slučaj u uniformiranim pristupima koji se poduzimaju u skladu s Uredbom o zlouporabi tržišta 596/2014 (MAR). Ti troškovi smanjuju relativnu privlačnost javnog izdavanja vlasničkih ili dužničkih vrijednosnih papira. Uz to, dionice MSP-ova trpe slabu likvidnost. Time se povećava rizik likvidnost i volatilnosti za ulagatelje, što smanjuje vrijednost dionica. Uz to, trenutačna definicija izdavatelja dužničkih vrijednosnih papira MSP-ova (za potrebe rastućih tržišta MSP-ova) i zahtjev za pripremu polugodišnjih izvješća koji im je postavljen stvara značajne prepreke za operatere i ometa izdavatelje duga MSP-ova da iskoriste već uvedene olakšice, kao i one koje su predviđene ovom inicijativom.
Vlade iz cijelog svijeta odabrale su održiviji smjer razvoja za naš planet i naše gospodarstvo donošenjem Pariškog sporazuma o klimatskim promjenama i Programa UN-a za održivi razvoj do 2030. Europska unija predvodnica je u tom području pa je u ožujku 2018. donijela Akcijski plan za održivi rast čiji su ciljevi: i. preusmjeravanje tokova kapitala prema održivim ulaganjima; ii. upravljanje financijskim rizicima koji proizlaze iz problema povezanih s okolišem i iii. poticanje transparentnosti i dugoročnosti u financijskim i gospodarskim djelatnostima. Mjere koje su procijenjene u ovoj procjeni učinka i koje su najavljene u tom akcijskom planu dio su šire i dalekosežnije strategije čiji je cilj učiniti europsko gospodarstvo stvarno održivim. Njima će se pridonijeti ciljevima iz akcijskog plana rješavanjem sljedećih problema: 1.institucijski ulagači, upravitelji imovinom, investicijski savjetnici i distributeri osiguranja („relevantni subjekti”) nemaju poticaja da u svojim postupcima ulaganja i savjetodavnim postupcima uzimaju u obzir ekološke, socijalne i upravljačke čimbenike, što je ponajprije posljedica nepostojanja jasnoće i usklađenosti u zakonodavstvu EU-a s obzirom na to; 2.krajnji ulagači suočeni su s visokim troškovima pretraživanja tržišta a) za utvrđivanje što to čini održiva ulaganja i b) za procjenu razmjera u kojima su ekološki, socijalni i upravljački čimbenici uključeni u financijske proizvode dostupne na tržištu.
Danas se trećina područja EU-a tijekom cijele godine suočava s problemima u opskrbi vodom, a nestašica vode problem je za brojne države članice EU-a. U skladu s predviđanjima o klimatskim promjenama, taj će se problem povećati u cijelom EU-u u sljedećim desetljećima. Smanjena raspoloživost vode negativno utječe na građane EU-a i gospodarske sektore (poljoprivredu, turizam, industriju, energetiku i promet). To može utjecati na konkurentnost i unutarnje tržište. Kao dio integriranog pristupa upravljanju vodama, koji uključuje štednju vode i mjere učinkovite potrošnje vode, pročišćene otpadne vode iz uređaja za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda pouzdana su alternativna vodoopskrba za različite svrhe, kao što su poljoprivredno navodnjavanje i prihranjivanje vodonosnika. Danas je u EU-u ponovna uporaba vode znatno ispod svojeg velikog potencijala iako se njome manje utječe na okoliš nego transferom vode ili desalinizacijom i mogu se ostvariti gospodarske i društvene koristi te koristi za okoliš. Ovom se inicijativom stoga nastoji riješiti opći problem previše ograničene primjene ponovne uporabe vode kako bi se znatno pridonijelo smanjenju nestašice vode u EU-u. Potreba za djelovanjem EU-a potvrđena je u Planu zaštite europskih vodnih resursa (2012.) te je uključena u Akcijski plan za kružno gospodarstvo (2015.) i u Program rada Komisije.

Opći je cilj pridonijeti smanjenju nestašice vode u EU-u u kontekstu prilagodbe klimatskim promjenama, i to povećanjem ponovne uporabe vode za poljoprivredno navodnjavanje kad god je to relevantno i isplativo, uz istodobno osiguravanje visoke razine zaštite javnog zdravlja i okoliša. Konkretno, uspostavom poticajnog okvira koji se temelji na zajedničkom pristupu ponovnoj uporabi vode za poljoprivredno navodnjavanje u cijelom EU-u može se omogućiti učinkovitije upravljanje oskudnim vodnim resursima. Očekuje se da će se utvrđivanjem zajedničkih minimalnih zahtjeva postići visoka razina zaštite potrošača, radnika i svih drugih izloženih osoba, kao i visoka razina zaštite okoliša, posebno vodnih resursa te ekosustava i tala koji ovise o tim resursima; očekuje se da će to neizravno pozitivno utjecati na percepciju javnosti.
Uspješan i pravodoban završetak mreže TEN-T od ključne je važnosti za učinkovito funkcioniranje jedinstvenog tržišta, a pridonijet će i dekarbonizaciji i digitalizacija prometa te prelasku na mobilnost s niskom emisijom ugljika. Međutim, trenutačno projekti u okviru mreže TEN-T kasne zbog postupaka, a nositelji projekata suočeni su s neizvjesnošću. U krajnjim slučajevima priprema infrastrukturnog projekta može potrajati do 10 godina prije nego što se može krenuti s njegovom provedbom; u prosjeku traje 4 do 5 godina. Problem proizlazi iz neoptimalne organizacije postupaka izdavanja dozvola (imaju mnogo faza za koje ne postoje rokovi) i otežane primjene postojećeg pravnog okvira za prekograničnu nabavu. Zbog toga privatni ulagači nisu skloni uključiti se u infrastrukturne projekte. Dionici na koje to najviše utječe nositelji su projekata za TEN-T, nacionalna tijela (osobito ona zadužena za izdavanje dozvola) i civilno društvo. Građanima je često teško potpuno sudjelovati u planiranju projekata zbog netransparentne organizacije postupaka. Ako se taj problem uspješno ne riješi, očekuje se da će projekti još više kasniti i mreža TEN-T neće biti završena do 2030.
Razmotrene mogućnosti obuhvaćaju nekoliko trendova ciljanih vrijednosti smanjenja CO2 do 2030. Među različitim opcijama za ciljane vrijednosti smanjenja emisija CO2 za teška vozila do 2030. variraju od 3 % do 8 % u odnosu na početne vrijednosti. Do 2030. smanjenje emisija NOx bilo bi od 1,3 % do 4,7 %, a emisija PM2.5 do 0,6 %. Očekuju se znatna koristi za društvo u cjelini te za prijevoznike i potrošače. Koristi se povećavaju sa snižavanjem ciljanih vrijednosti CO2. Raspon neto gospodarskih koristi iz društvene perspektive, uključujući izbjegnute troškove za CO2, iznosi od 9 377 i 52 369 EUR po kamionu registriranom 2025. i od 41 567 do 87 278 EUR po kamionu registriranom 2030. Iz perspektive izvorne i rabljene upotrebe, ukupne uštede, tj. razlike između potrošnje goriva i troškova proizvodnje iznose između 5 413 i 37 589 po kamionu u 2025. i od 22 032 do 82 429 EUR po kamionu u 2030. To je jednako uštedi 1–4 % troškova poslovanja u 2025. i 3–12 % u 2030. Analiza troškovno učinkovitih tehnologija koje su već ili će uskoro postati dostupne pokazuje da bi se njihovim potpunim uvođenjem omogućilo smanjenje emisija između 15 i 20 % do 2025. u odnosu na početnu vrijednost. Na ostvarivost viših ciljanih opcija do 2030. mogli bi utjecati veća nesigurnost u pogledu djelotvornosti i troškova naprednijih tehnologija i, osobito, alternativni pogonski sklopovi koji ovise o dostupnosti infrastrukture za alternativna goriva. Ukupni trošak prijevoza teškim vozilom po aktivnosti neznatno se smanjuje, za manje od 1 % u 2025. i oko 1–3 % u 2030.
Dionici podupiru usklađivanje minimalnih iznosa pokrića za osiguranje motornih vozila na višu razinu koja se već primjenjuje u mnogim državama članicama. Neke organizacije za zaštitu potrošača poduprle su višu razinu obveznog pokrića za veća vozila kao što su kamioni i autobusi, ali tome su se usprotivili sektor osiguranja i društva koja posluju s kamionima i autobusima, koji tvrde da to nije opravdano dokazima te bi uzrokovalo veće troškove osiguranja, koji bi se prenijeli na krajnje potrošače.

C. Učinci opcije kojoj se daje prednost

Troškove opcija kojima se daje prednost snosit će osiguravatelji motornih vozila. Oni će morati dati doprinos tijelima koja isplaćuju naknadu štete žrtvama u slučaju nesolventnosti osiguravatelja. To već vrijedi za većinu osiguravatelja u većini država članica, ali ne uvijek i za osiguravatelje koji posluju prekogranično. Oni će ujedno morati uspostaviti postupke kojima će se osigurati jednako postupanje s potvrdama o eventualno postavljenim odštetnim zahtjevima koje su izdane u drugoj državi članice i potvrdama o eventualno postavljenim odštetnim zahtjevima koje su izdane u njihovoj državi članici.
Zasebno su procijenjene opcije koje su primjenjive na mrežu TEN-T (opcije politike 1 – 3) i opcije koje su primjenjive na dio mreže izvan mreže TEN-T (opcije politike A–C). Opcije politike na mreži TEN-T – Opcija politike 1 sastoji se od „mekih” mjera za promicanje razmjene znanja u kombinaciji sa zakonodavnim mjerama za poboljšanje transparentnosti postupaka i uvođenje zahtjeva kojima se naglasak stavlja na procjenu sigurnosti nezaštićenih sudionika u cestovnom prometu i olakšavanje uvođenja novih tehnologija. Uz to, uspostavlja se i bolja povezanost iDirektive o upravljanju sigurnošću cestovne infrastrukture (RISM) i Direktive o sigurnosti u tunelima. – Opcija politike 2 temelji se na opciji 1 i njome se dodaje obvezno daljnje postupanje na temelju inspekcijskih pregleda primjenom planova s utvrđenim prioritetima koji se temelje na procjeni rizika, inspekcijskih pregleda sigurnosti na razini cijele mreže i općih zahtjeva u pogledu karakteristika cestovnih oznaka i prometnih znakova. – Opcija politike 3 temelji se na opciji 2 i njome se dodaje minimalna razina sigurnosti koju treba postići na cestama u mreži TEN-T, u kombinaciji s utvrđivanjem dodatnih minimalnih zahtjeva u pogledu karakteristika cestovne opreme (zaštitne ograde prilagođene motociklima). Opcije politike na mreži izvan mreže TEN-T – Prema opciji politike A svi cestovni projekti u nacionalnoj cestovnoj mreži koji se u potpunosti ili djelomično financiraju sredstvima EU-a podliježu postupcima propisanima u Direktivi RISM. – Prema opciji politike B postupci iz postojeće Direktive RISM postaju obvezni za sve nacionalne/glavne ceste izvan mreže TEN-T. – Opcija politike C temelji se na opciji politike B i njome se proširuju mjere iz opcije politike 2 na nacionalne/glavne ceste izvan mreže TEN-T. Najpoželjnije su opcije opcija politike 2 i opcija politike C. Te se dvije opcije mogu kombinirati.
Predložene mjere omogućit će pouzdan način sustavnog predočavanja dokaza o državljanstvu svih osoba koje prekoračuju boravak s vizom za državljane trećih zemalja. Time bi se trebalo olakšati izvršenje odluka o vraćanju, a kao rezultat procjenjuju se uštede od 6,7 milijuna eura do 32,1 milijuna eura. Skraćivanje kašnjenja u postupcima vraćanja pomoći će i smanjenju troškova povezanih s centrima za prihvat prije udaljavanja, dnevnicama itd. za 46,3 milijuna eura do 92,6 milijuna eura. Dodatne uštede u iznosu od 3,9 milijuna eura do 15,5 milijuna eura očekuju se u povezanim administrativnim troškovima. Uključivanje otisaka prstiju djece u VIS omogućit će tijelima provjeru njihova identiteta i time svake veze između djece i odraslih koji se predstavljaju kao njihovi roditelji ili skrbnici, a na koju se pozivaju. To će pomoći ponovno ujediniti djecu pronađenu bez pratnje na schengenskom području s njihovim roditeljima, obitelji ili skrbnicima, a olakšat će i primjenu Dublinske uredbe (pravila kojima se određuje koja je država članica EU-a odgovorna za obradu pojedinačnih zahtjeva za azil). Tijela za upravljanje granicama i izvršavanje zakonodavstva imat će pristup podacima o vizama za dugotrajni boravak i dokumentima o boravku što će omogućiti brze provjere statusa i vjerodostojnosti. I nositelji dokumenata imat će koristi od neometanih i bržih graničnih kontrola. Konzulati i tijela za migracije uglavnom će imati koristi od automatskih provjera u drugim bazama podataka, čime će u potpunosti iskoristiti interoperabilnost cjelokupnog sustava.
Troškovi za tijela javne vlasti procjenjuju se na približno 268 milijuna EUR tijekom razdoblja 2018.–2040.*, od kojih je 17 milijuna EUR povezano s certificiranjem pružatelja rješenja, a 251 milijun EUR s provedbom. Od nacionalnih tijela očekivat će se da ulože u nove informatičke sustave ili da prilagode postojeće sustave. Očekuje se da će troškovi usklađivanja za poduzeća iznositi do 4,4 milijarde EUR. Učinci na zapošljavanje mogu biti blago negativni ako osoblje bude proglašeno viškom zbog smanjenja broja aktivnosti povezanih s upravljanjem dokumentima. To će se nadoknaditi ukupnim rastom sektora. Zbog veće potražnje za informacijskim rješenjima i sustavima vjerojatno će se osigurati više mogućnosti za pružatelje informacijskih usluga što će dovesti do porasta zapošljavanja visokokvalificiranih radnika. Blago negativni vanjski učinci mogu nastati zbog povećanja razine onečišćenja zraka prouzročenog vodnim prometom, a procjenjuju se na približno 41 milijun EUR tijekom razdoblja 2018.–2040.*
Trgovci iz EU-a koji posluju na internetu suočavaju se s nizom potencijalno štetnih trgovinskih praksi kada trguju preko internetskih platformi. Dokazi pokazuju da te prakse, kao što je isključenje proizvoda iz ponude bez navođenja razloga ili iznenadne izmjene uvjeta upotrebe, mogu imati znatan negativan učinak na poslovne subjekte. Kada dođe do takvih problema, poslovnim subjektima nisu dostupni mehanizmi djelotvorne pravne zaštite u EU-u kako bi riješili probleme. To znači da europski poslovni subjekti ne iskorištavaju u dovoljnoj mjeri ekonomiju internetskih platformi, na štetu platformi i, u konačni, potrošača, osobito u smislu prekogranične trgovine. Nadalje, vidljivost koju postižu na internetskih platformama i općim internetskim tražilicama izravno utječe na promet poslovnih subjekata. Prakse određivanja poretka izravno utječu na vidljivost i internetski promet internetskih stranica. Nejasne prakse određivanja poretka mogu imati vrlo negativan učinak na poslovne subjekte. Istodobno se internetske platforme suočavaju s poteškoćama u poslovanju na jedinstvenom tržištu zbog pojave rascjepkanosti jedinstvenog tržišta. To poslovnim subjektima iz EU-a koji posluju putem platformi ograničava prodaju, osobito onu prekograničnu. Ti su problemi prouzročeni sve većom važnošću internetskih platformi u posredovanju u transakcijama između potrošača i poslovnih subjekata. Poslovni subjekti sve više ovise o internetskim platformama, a snaži podatkovno utemeljeni mrežni učinci, zajedno sa znatnim čimbenikom straha, dovode do neuravnoteženosti u pregovaračkoj moći između trgovaca i platformi.
Inicijativom bi se od država članica zahtijevalo da donesu pravila i uspostave ili prilagode sustave s pomoću kojih bi se društva u registar mogla upisati putem interneta. Međutim, iskustvo država koje su već digitalizirale svoje postupke upisa u registar i podnošenja dokumenata pokazalo je da se troškovi povezani s takvim razvojima mogu brzo povratiti i da zbog digitalizacije funkcioniranje javne uprave postaje učinkovitije. Iako to ne utječe na samu ulogu javnih bilježnika, u nekim će se državama članicama možda morati prilagoditi način na koji se pružaju javnobilježničke usluge kako bi se uskladio s opcijama kojima se daje prednost i važećim zakonodavstvom (npr. Uredbom o e-IDAS-u). Sve veći broj prekograničnih postupaka mogao bi dovesti do smanjenja broja društava u nekim državama članicama i do neto povećanja njihova broja u drugima. To može negativno utjecati na oporezivanje u nekim državama članicama, no njega bi trebalo ublažiti uvođenje zaštitnih mehanizama protiv rizika od zlouporabe socijalnog i poreznog sustava.
Inicijativom se rješavaju sljedeći glavni problemi koji utječu na slobodno kretanje i unutarnju sigurnost: ·nedovoljna sigurnost nacionalnih osobnih iskaznica i boravišnih isprava koje se izdaju članovima obitelji koji su državljani trećih zemalja, ·nedovoljna prihvaćenost osobnih iskaznica i boravišnih isprava među subjektima javnog i privatnog sektora, ·složenost postupka izdavanja tih isprava te rukovanja i upravljanja njima. Ti su problemi uglavnom posljedica razlika u obrascu, dizajnu i izgledu osobnih iskaznica i boravišnih isprava te njihove neusklađenosti, nedovoljne koordinacije između dionika uključenih u rukovanje tim ispravama te njihove nedovoljne upućenosti i osposobljenosti. Zbog tih je problema još kompliciranije pouzdano identificirati imatelja isprave i provjeriti autentičnost isprava, što dovodi do povećanja rizika od zlouporabe ili neopravdanog odbijanja isprava (npr. na graničnim prijelazima, pri registraciji kod upravnih tijela ili tijekom pristupanja uslugama). Sve to dovodi do znatnog opterećenja i znatnih troškova za: (a) građane EU-a i članove njihovih obitelji kad putuju ili ostvaruju svoje pravo na slobodno kretanje, (b) javna tijela, kao što su službenici graničnog nadzora i (c) subjekte u javnom i privatnom sektoru, kao što su službe socijalne sigurnosti, banke i zračni prijevoznici.
U ribolovu pridnenih vrsta u zapadnim vodama EU-a većinom se u jednoj ribolovnoj operaciji zajedno lovi više vrsta. Problem je u tome što se sadašnjim pravilima predviđaju ribolovne mogućnosti kao da se različita riba lovi odvojeno. No u stvarnosti se više vrsta lovi zajedno i biološko stanje ribljih stokova s manjim kvotama ovisi o drugim stokovima, s većim kvotama, koji se love u istom mješovitom ribolovu. Tako se stvara situacija da se ribari, kad se iscrpe manje kvote, usmjeravaju na drugu ribu s većim kvotama. Međutim, u mreže će im se i dalje loviti riba čije su kvote već iscrpljene, a oni će je odbacivati do 2019., kad obveza iskrcavanja cjelokupnog ulova u potpunosti stupa na snagu. To rezultira prelovom ribljih stokova s manjim kvotama, što znači da ne možemo povećati broj stokova čiji je ribolov održiv. Od 2019. taj okvir za upravljanje koji se temelji na međusobno neusklađenim kvotama rezultirat će preuranjenim zabranama ribolova vrsta za koje kvote još nisu iscrpljene. To bi također moglo dovesti do situacije u kojoj se industrija ne želi uključiti u upravljanje takvim ribarstvom.