P7_TA(2014)0383

Sigurnost potrošačkih proizvoda ***I

Zakonodavna rezolucija Europskog parlamenta od 15. travnja 2014. o prijedlogu Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o sigurnosti potrošačkih proizvoda i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/357/EEZ i Direktive 2001/95/EZ (COM(2013)0078 – C7-0042/2013 – 2013/0049(COD))

(Redovni zakonodavni postupak: prvo čitanje)

(2017/C 443/62)

Europski parlament,

(1) SL C 271, 19.9.2013., str. 81.

P7_TC1-COD(2013)0049

Stajalište Europskog parlamenta usvojeno u prvom čitanju 15. travnja 2014. radi donošenja Uredbe (EU) br. …/2014 Europskog parlamenta i Vijeća o sigurnosti proizvoda široke potrošnje i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/357/EEZ i Direktive 2001/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća

(Tekst značajan za EGP)

EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 114.,

uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,

uzimajući u obzir mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora (1),

u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),

budući da:

(1) Direktivom 2001/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 3. prosinca 2001. o općoj sigurnosti proizvoda (3) utvrđuje se temeljni zahtjev za proizvode na unutarnjem tržištu da proizvodi široke potrošnje moraju biti sigurni i da tijela država članica odgovorna za nadzor tržišta moraju poduzimati djelotvorne mjere protiv opasnih proizvoda, kao i razmjenjivati informacije u tom smislu putem RAPEX-a, sustava Zajednice za brzo informiranje. Direktivu 2001/95/EZ potrebno je bitno izmijeniti kako bi se poboljšalo njezino funkcioniranje i osigurala usklađenost s kretanjima u zakonodavstvu Unije u vezi s nadzorom tržišta, obvezama gospodarskih subjekata i normizacijom. U interesu jasnoće, Direktivu 2001/95/EZ treba staviti izvan snage i zamijeniti ovom Uredbom. [Am. 1]

(2) Uredba je odgovarajući pravni instrument budući da nameće jasna i iscrpna pravila koja ne ostavljaju mjesta različitim tumačenjima država članica i primjeni u državama članicama . Uredbom se osigurava mogućnost istodobne primjene pravnih zahtjeva u cijeloj Uniji. [Am. 2]

(3) Radi osiguranja visokog stupnja zaštite potrošača, Unija treba pridonijeti zaštiti zdravlja i sigurnosti potrošača. U tom smislu, ova Uredba mora doprinijeti je neophodna za ostvarenje temeljnog cilja unutarnjeg tržišta sigurnih proizvoda, istovremeno pridonoseći ostvarenju ciljeva navedenih u članku 169. UFEU-a. Posebno, ona bi trebala nastojati osigurati funkcioniranje unutarnjeg tržišta s obzirom na proizvode namijenjene potrošačima utvrđivanjem ujednačenih pravila u vezi s općim sigurnosnim zahtjevom, kriterijima ocjenjivanja i obvezama gospodarskih subjekata. S obzirom na to da su pravila o nadzoru tržišta, uključujući ona o RAPEX-u, utvrđena u Uredbi (EU) br. […/…] [ o tržišnom nadzoru proizvoda ] (4) , koja se odnosi i na proizvode obuhvaćene ovom Uredbom, nema potrebe za dodatnim odredbama o nadzoru tržišta ili o RAPEX-u u ovoj Uredbi. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU). [Am. 3]

(3a) Ova Uredba osobito treba nastojati osigurati funkcioniranje unutarnjeg tržišta u pogledu proizvoda namijenjenih potrošačima propisivanjem jedinstvenih pravila koja se odnose na opći sigurnosni zahtjev, kriterije ocjenjivanja sigurnosti proizvoda i obveze gospodarskih subjekata. S obzirom na to da su pravila o nadzoru tržišta, uključujući ona o RAPEX-u, utvrđena u Uredbi (EU) br. …/… Europskog parlamenta i Vijeća (5) (*1) , u ovoj Uredbi nema potrebe za dodatnim odredbama o nadzoru tržišta ili o RAPEX-u. [Am. 4]

(3b) Sigurnost potrošača uvelike ovisi o aktivnom ispunjavanju zahtjeva Unije za sigurnost proizvoda. Potrebno je stalno unapređivati aktivnosti nadzora tržišta na nacionalnoj razini i razini Unije koje bi trebale biti učinkovitije kako bi se suprotstavile izazovima globalnog tržišta koji se stalno mijenjaju kao i postupno sve složenijeg opskrbnog lanca. Nefunkcionalni sustavi nadzora tržišta mogli bi narušiti tržišno natjecanje, ugroziti sigurnost potrošača i smanjiti povjerenje građana u unutarnje tržište. Države članice bi stoga trebale utvrditi sustavne pristupe kojima se osigurava veća učinkovitost nadzora tržišta i druge provedbene djelatnosti te bi trebale osigurati njihovu dostupnost javnosti i zainteresiranim stranama. [Am. 5]

(4) Zakonodavstvo Unije o hrani, hrani za životinje i srodnim područjima uspostavlja poseban režim koji jamči sigurnost njime obuhvaćenih proizvoda. Ova se Uredba stoga ne bi trebala primjenjivati na te proizvode, uz iznimku materijala i predmeta koji dolaze u dodir s hranom u mjeri u kojoj je riječ o rizicima koji nisu obuhvaćeni Uredbom (EZ) br. 1935/2004 Europskog parlamenta i Vijeća (6) ili drugim zakonodavstvom koje se posebno odnosi na hranu, a koje obuhvaća samo kemijske i biološke rizike u vezi s hranom.

(5) Lijekovi se prije stavljanja u promet podvrgavaju postupku ocjenjivanja koji obuhvaća posebnu analizu rizika i koristi. Njih bi stoga trebalo isključiti iz područja primjene ove Uredbe.

(6) Ova Uredba ne bi trebala obuhvaćati usluge. Međutim, radi ostvarenja cilja zaštite kako bi se ostvarila zaštita zdravlja i sigurnosti potrošača, ona trebala bi se trebala primjenjivati na sve proizvode kojima se potrošači koriste, koji se isporučuju ili stavljaju na raspolaganje su dostupni potrošačima u okviru pružanja usluga, uključujući proizvode kojima su potrošači neposredno izloženi potrošače izravno izlaže pružatelj usluga tijekom pružanja usluge. Oprema na kojoj se potrošači voze ili njome putuju, a kojom upravlja davatelj usluge, trebala bi se isključiti iz područja primjene ove Uredbe jer se to treba rješavati u okviru sigurnosti pružane usluge. usluga. [Am. 6]

(6a) Proizvodi namijenjeni isključivo profesionalnoj uporabi, koji su se naknadno došli na potrošačko tržište, trebali bi podlijegati ovoj Uredbi jer mogu predstavljati rizik za zdravlje i sigurnost potrošača kada se rabe u razumno predvidljivim uvjetima. [Am. 7]

(6b) Oprema na kojoj se potrošači voze ili njome putuju, a kojom upravlja davatelj usluge, trebala bi se isključiti iz područja primjene ove Uredbe jer se to pitanje mora riješiti u okviru sigurnosti pružane usluge. [Am. 8]

(7) Unatoč razvoju sektorskog zakonodavstva Unije o usklađivanju, koje se bavi sigurnosnim aspektima određenih proizvoda ili kategorija proizvoda, praktički je nemoguće donijeti zakone na razini Unije za sve proizvode široke potrošnje koji postoje ili bi mogli biti proizvedeni. Stoga još uvijek postoji potreba za zakonodavnim okvirom horizontalne naravi kako bi se popunile praznine i osigurala zaštita potrošača koja nije zajamčena na druge načine, osobito s ciljem postizanja visokog stupnja zaštite zdravlja i sigurnosti potrošača, kako se zahtijeva člankom 114. i člankom 169. UFEU-a.

(8) U pogledu proizvoda široke potrošnje koji su predmet ove Uredbe, područje primjene njenih različitih dijelova trebalo bi jasno razdvojiti od sektorskog zakonodavstva Unije o usklađivanju. Dok se zahtjev za opću sigurnost proizvoda i srodne odredbe u poglavlju I. ove Uredbe trebaju primjenjivati na sve potrošačke proizvode, obveze gospodarskih subjekata ne bi se trebale primjenjivati tamo gdje zakonodavstvo Unije o usklađivanju uključuje jednake obveze, kao primjerice zakonodavstvo Unije o kozmetičkim proizvodima, igračkama, električnim aparatima ili građevinskim proizvodima. [Am. 9]

(9) Kako bi se zajamčila usklađenost ove Uredbe i sektorskog zakonodavstva Unije o usklađivanju s obzirom na posebne obveze gospodarskih subjekata, odredbe koje se tiču proizvođača, ovlaštenih predstavnika, uvoznika i distributera trebale bi se zasnivati na referentnim odredbama sadržanima u Odluci br. 768/2008/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 9. srpnja 2008. o zajedničkom okviru za stavljanje na tržište proizvoda (7). Međutim, zakonodavstvo Unije o usklađivanju poduzećima ne bi trebalo nametati nepotrebno administrativno opterećenje. [Am. 10]

(10) Područje primjene ove Uredbe ne bi se trebalo ograničavati na bilo koju tehniku prodaje proizvoda široke potrošnje pa bi stoga trebalo obuhvaćati i prodaju na daljinu poput elektroničke prodaje, prodaje putem interneta i prodajnih platformi. [Am. 11]

(11) Ova bi se Uredba trebala primjenjivati na rabljene proizvode koji ponovno ulaze u opskrbni lanac u okviru trgovačke djelatnosti, pod uvjetom da su kao takvi stavljeni na tržište, i na rabljene proizvode koji su prvobitno stavljeni na tržište nakon stupanja na snagu ove Uredbe, izuzev onih rabljenih proizvoda za koje potrošač ne može razumno očekivati da ispunjavaju najnaprednije sigurnosne norme, kao što su antikviteti. [Am. 12]

(12) Ova bi se Uredba trebala primjenjivati i na proizvode široke potrošnje koji, iako nisu prehrambeni proizvodi, podsjećaju na prehrambene proizvode i za koje postoji vjerojatnost da uzrokuju da ih se zamijeni za prehrambene proizvode tako da će ih potrošači, a osobito osobe, posebice mala djeca, možda mogu zamijeniti za hranu te stoga staviti u usta, sisati ili progutati, što bi u tom slučaju moglo dovesti do, na primjer, gušenja, trovanja, perforacije ili opstrukcije probavnog trakta. smrti ili ozljede te na taj način zabraniti oglašavanje , uvoz i proizvodnju ili izvoz takvih proizvoda . Te imitacije hrane do sada su bile regulirane Direktivom Vijeća 87/357/EEZ od 25. lipnja 1987. godine o usklađivanju zakonodavstva država članica u odnosu na proizvode koji, zbog toga što nisu onakvi kakvim se prikazuju, ugrožavaju zdravlje ili sigurnost potrošača (8), koju bi trebalo staviti izvan snage. [Am. 13]

(13) Sigurnost proizvoda trebalo bi ocjenjivati uzimajući u obzir sve trebala bi se ocijeniti poštujući relevantne aspekte, a osobito posebno njihova svojstva , sastav, autentičnost, materijale, sastavne dijelove i način na koji su predstavljeni, kao izgled proizvoda i njegova pakiranja te i kategorije potrošača koje koji će vjerojatno upotrebljavati koristiti proizvode, uzimajući u obzir njihovu osjetljivost, osobito djecu, starije i osobe ranjivost, posebno djece, starijih i osoba s invaliditetom. [Am. 14]

(13a) Načelo opreznosti, utvrđeno u članku 191. stavku 2. UFEU-a te između ostalog opisano u komunikaciji Komisije pod naslovom „O načelu opreznosti” od 2. veljače 2000. temeljno je načelo za sigurnost proizvoda i za sigurnost potrošača, pa ga tijela za nadzor tržišta trebaju uzeti u obzir pri ocjeni sigurnosti nekog proizvoda. [Am. 15]

(13b) Ova bi Uredba trebala uzeti u obzir proizvode privlačne djeci, čiji dizajn, pakiranje i obilježja na bilo koji način podsjećaju na igračku ili na predmet koji je djeci privlačan ili koji je namijenjen djeci. Proizvodi koji su privlačni djeci trebali bi biti ocijenjeni prema svojim razinama rizika te bi se trebale poduzeti prikladne mjere za ublažavanje tog rizika; [Am. 16]

(13c) Kod ocjenjivanja sigurnosti proizvoda posebnu pozornost potrebno je posvetiti ako je predmet izazvao ozljede navedene u paneuropskoj bazi podataka o ozljedama u skladu s Uredbom (EU) br. …/… (*2) . [Am. 17]

(14) Da bi se izbjeglo preklapanje sigurnosnih zahtjeva i sukob s drugim zakonima Unije, proizvod koji je sukladan sektorskom zakonodavstvu Unije o usklađivanju kojem je cilj zaštita zdravlja i sigurnosti osoba trebao bi se smatrati sigurnim prema ovoj Uredbi.

(15) Gospodarski bi subjekti trebali biti odgovorni za usklađenost proizvoda, s obzirom na svoje uloge u opskrbnom lancu, kako bi osigurali visoku razinu zaštite zdravlja i sigurnosti potrošača U tom smislu trebalo bi strogo uskladiti odredbe u vezi s obvezama gospodarskih subjekata sadržane u Odluci br. 768/2008/EZ jer to će stvoriti jednakost između obveza gospodarskih subjekata obuhvaćenih zakonodavstvom Unije o usklađivanju i onih obuhvaćenih neusklađenim zakonodavstvom u okviru ove Uredbe. [Am. 20].

(15a) U slučaju proizvoda koji ne podliježu zakonodavstvu Unije o usklađivanju, europskim standardima ili nacionalnom zakonodavstvu o zdravstvenim i sigurnosnim zahtjevima, gospodarski subjekti ocjenjuju sigurnost proizvoda prema posebnim kriterijima na temelju kojih bi trebali definirati razinu rizika povezanu s proizvodom. Tijela za nadzor tržišta mogu pomagati gospodarskim subjektima u izvršavanju sigurnosne ocjene. [Am. 21]

(15b) Kako bi se pojednostavnilo stavljanje sigurnih proizvoda na tržište, gospodarski subjekti, a osobito mali i srednji poduzetnici (MSP), svoje obveze iz ove Uredbe trebali bi moći ispuniti osnivanjem zajednice gospodarskih subjekata s dvostrukom namjerom: da se osigura sukladnost sa zahtjevima za sigurnost proizvoda i standardima visoke kvalitete te da se smanje troškovi i birokratske prepreke kojima su opterećeni pojedini poduzetnici. [Am. 22]

(16) Svi bi gospodarski subjekti koji sudjeluju u opskrbnom i distribucijskom lancu trebali poduzeti odgovarajuće mjere kako bi osigurali da na raspolaganje na tržištu stavljaju samo one proizvode koji su sigurni i u skladu s ovom Uredbom. Treba utvrditi jasnu i proporcionalnu podjelu obveza koje odgovaraju ulozi svakog subjekta u postupku opskrbe i distribucije.

(16a) Proizvođači trebaju osigurati da su proizvodi koje stavljaju na tržište dizajnirani i proizvedeni u skladu sa sigurnosnim zahtjevima utvrđenima u ovoj Uredbi. Da bi pojasnila obveze proizvođača i smanjila administrativno opterećenje povezano s njima, Komisija treba izraditi opću metodologiju Unije za procjenu rizika proizvoda i stvoriti elektroničke alate za analizu rizika prilagođene korisnicima. Nadovezujući se na najbolju praksu i doprinose zainteresiranih strana, metodologija treba uspostaviti učinkovit alat za procjenu rizika koji proizvođači mogu koristiti pri dizajniranju proizvoda. [Am. 23]

(16b) Kako bi se olakšala komunikacija između gospodarskih subjekata, tijela za nadzor tržišta i potrošača, države članice trebale bi poticati gospodarske subjekte da osim poštanske adrese navedu i internetsku stranicu. [Am. 24]

(17) Uvoznici snose odgovornost za to da proizvodi koji potječu iz trećih zemalja koje stavljaju na tržište Unije budu usklađeni sa zahtjevima ove Uredbe. Stoga bi posebne obveze uvoznika trebalo obuhvatiti ovom Uredbom.

(18) Distributeri stavljaju proizvode na raspolaganje na tržištu nakon što ih je na tržište stavio proizvođač ili uvoznik te bi trebali djelovati s dužnom pažnjom kako bi osigurali da njihovo postupanje s proizvodom ne utječe nepovoljno na usklađenost proizvoda s ovom Uredbom.

(18a) Distributer treba osigurati da su proizvođač i uvoznik ispunili svoje obveze, to jest provjeravati na proizvodu ili njegovu pakiranju oznake imena, naziva modela, zaštitnog znaka ili adrese preko koje se može kontaktirati s proizvođačem i uvoznikom te istaknuti kontrolni broj proizvođača, serijski broj ili drugi element na proizvodu za njegovu identifikaciju. Distributer ne bi trebao provjeravati svaki proizvod pojedinačno, osim ako smatra da proizvođač ili uvoznik nisu ispunili svoje obveze. [Am. 25]

(19) Svaki gospodarski subjekt koji stavlja na tržište proizvod pod svojim imenom ili zaštitnim znakom ili mijenja proizvod na takav način da bi to moglo utjecati na usklađenost sa zahtjevima ove Uredbe trebao bi se smatrati proizvođačem i trebao bi preuzeti obveze proizvođača.

(20) Osiguravanje identifikacije i sljedivosti proizvoda u cijelom opskrbnom lancu pomaže u identifikaciji gospodarskih subjekata i u donošenju učinkovitih popravnih mjera za opasne proizvode, kao što su ciljana povlačenja. Identifikacija proizvoda i sljedivost tako jamče da potrošači i gospodarski subjekti dobivaju točne informacije o opasnim proizvodima, čime se jača povjerenje u tržište i izbjegavaju nepotrebni poremećaji u trgovinskoj razmjeni. Na proizvodima se stoga trebaju nalaziti informacije koje omogućuju njihovu identifikaciju i identifikaciju proizvođača te, po potrebi, uvoznika. Proizvođači također trebaju sastaviti tehničku dokumentaciju u vezi sa svojim proizvodima za koju mogu izabrati najprimjereniji i troškovno najučinkovitiji oblik, na primjer elektronički. Osim toga, od gospodarskih bi subjekata trebalo zahtijevati da identificiraju subjekte koji su im isporučili proizvod i kojima je isporučen njihov proizvod. Direktiva 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (9) primjenjiva je na obradu osobnih podataka za potrebe ove Uredbe.

(20a) Globalizacija, sve veće izdvajanje poslovnih procesa i porast međunarodne trgovine znače da se na tržištima diljem svijeta trguje s više proizvoda i u tom smislu je bliska suradnja globalnih regulatora i drugih zainteresiranih strana na području sigurnosti potrošačkih proizvoda neophodna za suočavanje s izazovima koje donose složeni opskrbni lanci i veći opseg trgovine. Komisiju posebno treba poticati da poveća pridavanje pozornosti sigurnosti kroz dizajn proizvoda bilateralnom suradnjom s tijelima za nadzor tržišta iz trećih zemalja. [Am. 26]

(20b) Postojeći sustavi sljedivosti i identifikacijski postupci trebali bi se učinkovito provoditi i unapređivati. U tom su smislu nužne procjene i evaluacije korištenja tehnologija kako bi se osigurali bolji rezultati i smanjilo administrativno opterećenje gospodarskih subjekata. Jedan od ciljeva ove Uredbe jest stalno unapređenje sustava sljedivosti koji su određeni za gospodarske subjekte i proizvode. [Am. 27]

(20c) Kako bi se ubuduće poboljšala sljedivost, Komisija treba procijeniti kako olakšati primjenu specifičnih tehnologija pronalaženja i praćenja te tehnologija za provjeru autentičnosti proizvoda. U toj procjeni tehnologije koje se ocjenjuju trebaju, između ostalog, osigurati sigurnost potrošačkih proizvoda, poboljšati mehanizme praćenja i ne uzrokovati nepotrebna administrativna opterećenja za gospodarske subjekte kako se njihovi troškovi ne bi prenijeli na potrošače. [Am. 28]

(20d) Kao nadogradnja uvođenju nacionalnih kontaktnih točaka i u skladu s Uredbom (EZ) br. 764/2008 Europskog parlamenta i Vijeća (10) , kontaktne točke za sigurnost proizvoda trebale bi djelovati kao informacijski centri za gospodarske subjekte u državama članicama u kojima bi oni mogli dobiti smjernice i osposobljavanje o zahtjevima i zakonodavstvu na području sigurnosti proizvoda. [Am. 29]

(21) Oznaka podrijetla dopunjava temeljne zahtjeve nužna je dopuna temeljnih zahtjeva sljedivosti utvrđenih u ovoj Uredbi koji se odnose na ime i adresu proizvođača. Nadalje, oznaka zemlje podrijetla posebno pomaže u utvrđivanju stvarnog mjesta proizvodnje u slučaju kad proizvođač nije dostupan ili , posebice kada je navedena adresa različita od stvarnog mjesta proizvodnje , kad uopće nema imena i adrese proizvođača ili zato što se adresa nalazila na pakiranju koje se izgubilo . Takve informacije mogu olakšati zadatak tijela za nadzor tržišta u utvrđivanju stvarnog mjesta da utvrdi stvarno mjesto proizvodnje i omogućiti omogući kontakte s tijelima zemalja podrijetla u okviru bilateralne ili multilateralne suradnje u pitanjima sigurnosti proizvoda široke potrošnje radi poduzimanja odgovarajućih pratećih radnji. [Am. 30]

(21a) Oznaka podrijetla proizvoda potrošačima bi trebala olakšati pristup informacijama o lancu proizvoda te time povećati njihovu razinu osviještenosti. Posebice, kad se navodi ime proizvođača sukladno obvezama gospodarskih subjekata, postoji rizik od dovođenja potrošača u zabludu jer oznaka proizvođača ne mora nužno omogućiti potrošaču da utvrdi zemlju proizvodnje. Stoga bi oznaka podrijetla trebala biti jedini način da potrošači utvrde zemlju proizvodnje. [Am. 31]

(21b) Prema nekoliko nadležnosti trgovinskih partnera Unije oznaka podrijetla obvezan je dio označavanja proizvoda i carinskih deklaracija. Uvođenjem oznake podrijetla na temelju ove Uredbe Unija će se uskladiti s međunarodnim trgovinskim režimom. Nadalje, budući da se zahtjev za stavljanje oznake podrijetla odnosi na sve neprehrambene proizvode na području Unije, bilo da su uvezeni ili ne, bit će u skladu s međunarodnim trgovinskim obvezama Unije. [Am. 32]

(22) Kako bi se olakšala učinkovita i dosljedna primjena općeg sigurnosnog zahtjeva utvrđenog ovom Uredbom, važno je europske norme koje obuhvaćaju određene proizvode i rizike primjenjivati tako da se proizvod koji je usklađen s pojedinom europskom normom, a na koju je objavljena uputa u Službenom listu Europske unije, smatra usklađenim s navedenim zahtjevom.

(23) Kada Komisija uoči potrebu za europskom normom koja bi osigurala usklađenost određenih proizvoda s općim sigurnosnim zahtjevom prema ovoj Uredbi, trebala bi primijeniti relevantne odredbe Uredbe (EU) br. 1025/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (11) te od jedne ili više europskih organizacija za normizaciju zatražiti da izradi nacrt norme ili odredi odgovarajuću normu kako bi se osiguralo da se proizvodi koji su s njom usklađeni smatraju sigurnima. Upute na takve europske norme trebale bi se objaviti u Službenom listu Europske unije.

(24) Postupke za iznošenje zahtjeva za europske norme u prilog ovoj Uredbi te za ulaganje službenih prigovora protiv njih trebalo bi utvrditi u ovoj Uredbi i uskladiti ih s Uredbom (EU) br. 1025/2012. Kako bi se osigurala sveukupna dosljednost u pitanjima europske normizacije, iznošenje zahtjeva zahtjeve za europske norme ili ulaganje prigovora prigovore na neku europsku normu trebalo bi stoga, nakon odgovarajućeg savjetovanja sa stručnjacima država članica iz područja sigurnosti proizvoda široke potrošnje i relevantnim dionicima , podnijeti odboru ustanovljenom u navedenoj Uredbi. [Am. 33]

(25) Europske norme na koje su objavljene upute u skladu s Direktivom 2001/95/EZ trebale bi i dalje pružati temelj pretpostavci o usklađenosti s općim sigurnosnim zahtjevom. Normizacijski mandati koje izdaje Komisija u skladu s Direktivom 2001/95/EZ trebali bi se smatrati zahtjevima za normizaciju izdanima u skladu s ovom Uredbom.

(26) Ako ne postoje relevantne europske norme ili druga priznata sredstva za procjenu sigurnosti proizvoda, ocjena sigurnosti proizvoda trebala bi uzeti u obzir preporuke Komisije donesene u tu svrhu u skladu s člankom 292. UFEU-a.

(26a) Kako bi se održao visok stupanj zdravlja i sigurnosti potrošača, ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. UFEU-a trebalo bi dodijeliti Komisiji u pogledu određivanja proizvoda, kategorija ili grupa proizvoda za koje, zbog niskog stupnja rizika koji se s njima povezuje, ime, registrirano trgovačko ime ili registrirani zaštitni znak i adresa proizvođača i uvoznika ne moraju biti navedeni na samom proizvodu, u pogledu određivanja proizvoda, kategorija ili grupa proizvoda koji predstavljaju mogući ozbiljan rizik za zdravlje i sigurnost osoba, te u pogledu određivanja podataka koje gospodarski subjekti trebaju prikupljati i čuvati putem sustava sljedivosti. Posebno je važno da Komisija provede odgovarajuća savjetovanja tijekom pripremnog rada, uključujući i ona na stručnoj razini. Prilikom pripreme i izrade delegiranih akata, Komisija bi trebala osigurati da se relevantni dokumenti Europskom parlamentu i Vijeću šalju istodobno, na vrijeme i na primjeren način.

(27) Kako bi se osigurali jednaki uvjeti za provedbu ove Uredbe, Komisiji bi trebale biti dodijeljene provedbene ovlasti u vezi s izuzećem od obveze obavješćivanja tijela za nadzor tržišta o proizvodima koji predstavljaju rizik u pogledu vrste nosača podataka i njegova položaja na proizvodu za potrebe sustava sljedivosti, u vezi sa zahtjevima za normizaciju upućenima europskim organizacijama za normizaciju i odlukama o službenim prigovorima na europske norme. Te bi se ovlasti trebale izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (12).

(28) Za donošenje provedbenih akata u vezi s odlukama o službenim prigovorima na europske norme, kao i u slučajevima kada upute na dotičnu europsku normu još uvijek nisu objavljene u Službenom listu Europske unije, trebalo bi primijeniti savjetodavni postupak, pod uvjetom da odgovarajuća norma još uvijek nije rezultirala pretpostavkom o usklađenosti s općim sigurnosnim zahtjevom utvrđenim u ovoj Uredbi.

(30) Države bi članice trebale bi utvrditi pravila o kaznama koje se primjenjuju za kršenje ove Uredbe i osigurati njihovu provedbu. Te Kazne moraju biti učinkovite, razmjerne i odvraćajuće te ovisne o ozbiljnosti kršenja, trajanju i o tome radi li se o namjernom ili opetovanom kršenju odredbi kao i o veličini poduzeća, u smislu broja zaposlenika i godišnjeg prometa predmetnog gospodarskog subjekta, posebno uzimajući u obzir MSP-ove . Kršenje odredbi za posljedicu bi trebalo imati administrativne kazne koje su usklađene na razini Unije. Države članice bi trebalo poticati da prihode prikupljene od tih kazni dodijele aktivnostima tržišnog nadzora. [Am. 34]

(30a) Kako bi pojačala odvraćajući učinak kazni, Komisija bi ih trebala objaviti. Uz to, gospodarske subjekte za koje se više puta utvrdi da su prekršili ovu Uredbu trebalo bi staviti na javnu crnu listu na razini Unije. [Am. 35]

(31) Kako bi se gospodarskim subjektima, državama članicama i Komisiji omogućilo prilagođavanje izmjenama uvedenim ovom Uredbom, potrebno je osigurati dostatno prijelazno razdoblje dok zahtjevi ove Uredbe ne budu primjenjivi.

(32) Budući da se cilj ove Uredbe, naime osigurati pravilno funkcioniranje unutarnjeg tržišta u pogledu proizvoda namijenjenih potrošačima uz održavanje visoke razine zaštite zdravlja i zaštite potrošača, ne može u dovoljnoj mjeri postići na razini država članica, nego se zbog svoje opsežnosti može bolje postići na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti, kao što je navedeno u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim navedenim člankom, ova Uredba ne ide dalje od onog što je nužno za ostvarenje tog cilja.

(33) Ova Uredba poštuje temeljna prava i pridržava se načela koja su posebno priznata Poveljom o temeljnim pravima Europske unije. Ova Uredba posebno nastoji osigurati potpuno poštovanje obveze osiguranja visoke razine zaštite čovjekova zdravlja i zaštite potrošača kao i slobode poduzetništva.

DONIJELI SU OVU UREDBU:

POGLAVLJE I.

Opće odredbe

Članak 1.

Predmet i cilj. [Am. 36]

Cilj ove Uredbe je osigurati pravilno funkcioniranje unutarnjeg tržišta uz istodobno održavanje visoke razine zaštite zdravlja, sigurnosti i potrošača. [Am. 37]

Ova Uredba utvrđuje pravila o sigurnosti proizvoda široke potrošnje koji su stavljeni na tržište ili na raspolaganje na tržištu Unije.

Odredbe ove Uredbe temelje se na načelu opreznosti. [Am. 38]

Članak 2

Područje primjene

1. Ova se Uredba primjenjuje na proizvode dobivene proizvodnim postupkom koji su stavljeni na tržište ili na raspolaganje na tržištu, uključujući internetsko tržište, bilo da su novi, rabljeni ili prerađeni i koji su u skladu s bilo kojim od sljedećih kriterija: [Am. 39]

(a) namijenjeni su potrošačima;

(b) potrošači bi ih mogli u razumno predvidljivim uvjetima upotrijebiti, čak i ako nisu namijenjeni izravno njima; potrošači najvjerojatnije neće upotrebljavati proizvode ako su isključivo predviđeni za profesionalnu uporabu i izričito označeni i predstavljeni kao takvi; [Am. 40]

(c) potrošači su im izloženi u okviru pružene koji su potrošaču pruženi tijekom usluge , neovisno o tome je li proizvod upotrebljavao sam potrošač . [Am. 41]

2. Ova se Uredba ne primjenjuje na proizvode koje prije upotrebe treba popraviti ili preraditi ako su ti proizvodi kao takvi postali dostupni na tržištu, niti na rabljene proizvode koji su prvotno stavljeni na raspolaganje na tržištu kao takvi. tržište prije … (*3). [Am. 42]

3. Ova se Uredba ne primjenjuje na sljedeće:

(a) lijekove za ljudsku ili veterinarsku uporabu;

(b) hranu;

(c) materijale i proizvode koji dolaze u dodir s hranom u mjeri u kojoj su rizici povezani s takvim proizvodima obuhvaćeni Uredbom (EZ) br. 1935/2004 ili ostalim zakonodavstvom Unije koje se primjenjuje na hranu;

(d) hranu za životinje;

(da) medicinske proizvode definirane u Uredbi Vijeća 90/385/EEZ (13) Uredbi Vijeća 93/42/EEZ (14) , i Uredbi 98/79/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (15) ; [Am. 43]

(e) žive biljke i životinje, genetski modificirane organizme i genetski modificirane mikroorganizme u kontroliranoj upotrebi, kao i proizvode biljaka i životinja koji se neposredno odnose na njihovu buduću reprodukciju;

(f) nusproizvode životinjskog podrijetla i od njih dobivene proizvode;

(g) sredstva za zaštitu bilja;

(h) opremu na kojoj se potrošači voze ili njome putuju, a kojom upravlja davatelj usluge u kontekstu usluge pružene potrošačima;

(i) antikvitete.

(ia) građevinske proizvode definirani u Uredbi (EU) br. 305/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (16) . [Am. 44]

4. Poglavlja II. do IV. ove Uredbe ne primjenjuju se na proizvode koji podliježu zahtjevima osmišljenim radi zaštite ljudskog zdravlja i sigurnosti, a koji su utvrđeni u zakonodavstvu Unije o usklađivanju ili u skladu s njime.

Članak 3.

Definicije

Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:

(1) „sigurni proizvod” je svaki autentični proizvod koji je sukladan sa zakonodavstvom Unije o usklađivanju za zdravlje i sigurnost. U slučaju nepostojanja takvog zakonodavstva, to je svaki proizvod koji u normalnim ili razumno predvidljivim uvjetima uporabe dotičnog proizvoda, uključujući trajanje upotrebe i prema potrebi, stavljanje u uporabu, zahtjeve za ugradbu , održavanje, osposobljavanje i održavanje, nadzor, ne predstavlja nikakav rizik ili samo najmanji rizik spojiv s uporabom proizvoda, koji se smatra prihvatljivim i sukladnim s visokom razinom zaštite zdravlja i sigurnosti ljudi; [Am. 45]

(1a) „model proizvoda” su proizvodi koji se smatraju posebnima u smislu identičnih ili sličnih bitnih karakteristika s razlikama, ako uopće postoje, koje nemaju nikakav utjecaj na razinu njihove sigurnosti osim ako proizvođač ili uvoznik ne dokažu suprotno; [Am. 46]

(2) „stavljanje na raspolaganje na tržištu” je svaka isporuka proizvoda za distribuciju, potrošnju ili uporabu na tržištu Unije tijekom trgovačke aktivnosti, s plaćanjem ili bez plaćanja;

(3) „stavljanje na tržište” je prvo stavljanje proizvoda na raspolaganje na tržištu Unije;

(4) „proizvođač” je svaka fizička ili pravna osoba koja proizvodi proizvod ili za koju se taj proizvod oblikuje ili proizvodi te koja navedeni proizvod stavlja na tržište pod svojim imenom ili zaštitnim znakom;

(5) „ovlašteni zastupnik” je svaka fizička ili pravna osoba s poslovnim nastanom u Uniji koju je proizvođač pismeno ovlastio da određene zadaće obavlja u njegovo ime;

(6) „uvoznik” je svaka fizička ili pravna osoba s poslovnim nastanom u Uniji koja proizvod iz treće zemlje stavlja na tržište Unije;

(7) „distributer” je svaka fizička ili pravna osoba u opskrbnom lancu, različita od proizvođača ili uvoznika, koja stavlja proizvod na raspolaganje na tržištu;

(8) „gospodarski subjekti” su proizvođač, ovlašteni zastupnik, uvoznik i distributer;

(9) ;„europska norma” je europska norma kako je definirana u članku 2. stavku 1. točki (b) Uredbe (EU) br. 1025/2012;

(10) „međunarodna norma” je međunarodna norma kako je definirana u članku 2. stavku 1. točki (a) Uredbe (EU) br. 1025/2012

(11) „nacionalna norma” je nacionalna norma kako je definirana u članku 2. stavku 1. točki (d) Uredbe (EU) br. 1025/2012;

(12) „europska organizacija za normizaciju” je europska organizacija za normizaciju kako je definirana u članku 2. stavku 8. Uredbe (EU) br. 1025/2012;

(13) „tijelo za nadzor tržišta” je tijelo za nadzor tržišta kako je definirano u članku [3. stavku 12. Uredbe (EU) br. …/… (*4);

(14) „povrat proizvoda” je svaka mjera usmjerena na povratak proizvoda koji je već dostupan krajnjem korisniku;

(15) „povlačenje” je svaka mjera usmjerena na sprečavanje da proizvod u opskrbnom lancu i dalje bude dostupan na tržištu;

(16) „zakonodavstvo Unije o usklađivanju” je svako zakonodavstvo Unije kojim se usklađuju uvjeti za stavljanje proizvoda na tržište;

(17) „ozbiljan rizik” je svaki ozbiljan rizik , uključujući one čiji učinci nisu trenutačni te koji zahtijeva brzo djelovanje i praćenje, uključujući slučajeve u kojima učinci nisu trenutačni intervenciju tijela javne vlasti. [Am. 47]

Članak 4.

Opći sigurnosni zahtjev

Gospodarski subjekti stavljaju na tržište Unije ili na raspolaganje na tržištu Unije samo sigurne proizvode.

Članak 4.a

Zabrana stavljanja na tržište, uvoza te proizvodnje i izvoza proizvoda koji su imitacija hrane

Države članice dužne su poduzeti sve potrebne mjere kako bi zabranile stavljanje na tržište, uvoz, proizvodnju i izvoz potrošačkih proizvoda koji, iako nisu hrana, sliče hrani i moguće ih je zamijeniti za hranu zbog njihova oblika, mirisa, boje, izgleda, pakiranja, označavanja, obujma, veličine ili drugih svojstava i stoga ugrožavaju zdravlje ili sigurnost potrošača. [Am. 48]

Članak 5.

Pretpostavka o sigurnosti

Za potrebe ove Uredbe proizvod se smatra u skladu s općim sigurnosnim zahtjevom utvrđenim u članku 4. u sljedećim slučajevima:

(a) ako udovoljava zahtjevima u pogledu rizika obuhvaćenih zahtjevima osmišljenim radi zaštite ljudskog zdravlja i sigurnosti utvrđenima u zakonodavstvu Unije o usklađivanju ili na temelju njega;

(aa) ako je autentičan, što znači da proizvod ili bilo koji njegov oblik ne sadrže žig koji je jednak ili sličan prijavljenom žigu za taj proizvod bez odobrenja vlasnika žiga jer se time potrošači obmanjuju u vezi s pravim identitetom proizvoda; [Am. 49]

(b) ako je u pogledu rizika obuhvaćenih europskim normama, kada ne postoje zahtjevi utvrđeni u zakonodavstvu Unije o usklađivanju ili u skladu s njime navedeni u točki (a), usklađen s relevantnim europskim normama ili njihovim dijelovima, na koje su objavljene upute u Službenom listu Europske unije u skladu s člancima 16. i 17.;

(c) ako je, kada ne postoje zahtjevi utvrđeni u zakonodavstvu Unije o usklađivanju ili u skladu s njime iz točke (a) ni europske norme iz točke (b), u pogledu rizika obuhvaćenih zdravstvenim i sigurnosnim zahtjevima utvrđenim u zakonu države članice u kojoj je proizvod dostupan na tržištu, usklađen u skladu s takvim nacionalnim zahtjevima. pravilima uz uvjet da su u skladu sa zakonodavstvom Unije . [Am. 50]

Članak 6.

Aspekti za procjenu sigurnosti proizvoda

1. Ako ne postoji zakonodavstvo Unije o usklađivanju, europske norme ni zdravstveni i sigurnosni zahtjevi utvrđeni u zakonu države članice u kojoj je proizvod dostupan na tržištu kako je navedeno u točkama (a), (b) i (c) članka 5., prilikom procjene sigurnosti proizvoda u obzir se posebno uzimaju sljedeći aspekti:

(a) karakteristike proizvoda, uključujući njegov njegovu autentičnost, sastav, pakiranje, upute za sklapanje te prema potrebi ugradbu i održavanje; [Am. 51]

(b) utjecaj na druge proizvode u slučaju kad se razumno može predvidjeti da će se on upotrebljavati s drugim proizvodima;

(c) predstavljanje proizvoda, označivanje, sva upozorenja i upute za njegovu uporabu i uklanjanje i sve druge oznake ili informacije o proizvodu;

(d) kategorije potrošača ugrožene uporabom izloženih riziku prilikom uporabe proizvoda, a naročito ranjivi posebno osjetljivi potrošači; [Am. 52]

(e) izgled proizvoda, posebno u slučajevima u kojima proizvod: i. iako nije prehrambeni proizvod, podsjeća na prehrambeni proizvod i za koji postoji vjerojatnost da ga se zamijeni za prehrambeni proizvod zbog njegova oblika, mirisa, boje, izgleda, pakiranja, označivanja, količine, veličine ili drugih karakteristika, ili ii. iako nije dizajniran niti namijenjen djeci, nalikuje predmetu koji se obično smatra privlačnim ili namijenjenim djeci, zbog svojeg dizajna, pakiranja i obilježja. [Am. 53]

Mogućnost postizanja viših razina sigurnosti ili dostupnost drugih proizvoda koji predstavljaju manji rizik ne čini dovoljan razlog da se neki proizvod smatra nesigurnim.

2. Za potrebe stavka 1. prilikom procjene sigurnosti proizvoda u obzir se, ako postoje, posebno uzimaju sljedeći aspekti:

(a) trenutna razina znanosti i tehnologije; [Am. 54]

(aa) razumna očekivanja potrošača u pogledu sigurnosti s obzirom na prirodu, sastav i predviđenu upotrebu proizvoda. [Am. 55]

(b) europske norme osim onih na koje su objavljene upute u Službenom listu Europske unije u skladu s člancima 16. i 17.;

(ba) ključni kriteriji iz zahtjeva za normizaciju europskim organizacijama za normizaciju u skladu s člankom 16. ako Komisija još nije objavila upute na usklađenu norme u Službenom listu Europske unije; [Am. 56]

(c) međunarodne norme;

(d) međunarodni sporazumi;

(e) preporuke ili smjernice Komisije za procjenu sigurnosti proizvoda;

(f) nacionalne norme koje je izradila država članica u kojoj je proizvod dostupan;

(g) pravila dobre prakse u području sigurnosti proizvoda koja su na snazi u dotičnom području;

(ga) ako su proizvod, kategorije ili skupine proizvoda prouzročile ozljede koje su unesene u paneuropsku bazu podataka o ozljedama utvrđenu u skladu s Uredbom (EU) br. …/… (*5) . [Am. 57]

(h) razina sigurnosti koju potrošači objektivno očekuju. [Am. 58]

(ha) trenutačna razina znanosti i tehnologije. [Am. 59]

Članak 7.

Oznaka podrijetla

1. Proizvođači i uvoznici osiguravaju da je na proizvodima stavljena oznaka zemlje podrijetla proizvoda ili, ako dimenzije ili priroda proizvoda to ne dopuštaju, da je oznaka stavljena na pakiranje ili na popratni dokument uz proizvod.

2. Za potrebe utvrđivanja zemlje podrijetla u smislu stavka 1. ovog članka primjenjuju se pravila o nepovlaštenom podrijetlu utvrđena u člancima 59 . 23. do 62. 25. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice Uredbe (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (17) , uključujući delegirane akte koje treba usvojiti u skladu s člankom 62 te Uredbe. [Am. 61]

3. Ako je zemlja podrijetla utvrđena u skladu sa stavkom 2. država članica Unije, proizvođači i uvoznici mogu se pozvati na Uniju ili određenu državu članicu.

3a. Proizvođači mogu oznaku zemlje podrijetla naznačiti samo na engleskome (riječima „Made in [zemlja]”) jer je to lako razumljivo potrošačima. [Am. 62]

POGLAVLJE II.

Obveze gospodarskih subjekata

Članak 8.

Obveze proizvođača

1. Prilikom stavljanja svojih proizvoda na tržište proizvođači osiguravaju da su njihovi proizvodi oblikovani i proizvedeni u skladu s općim sigurnosnim zahtjevom utvrđenim u članku 4.

2. Proizvođači osiguravaju postojanje postupaka za serijsku proizvodnju u skladu s općim sigurnosnim zahtjevom utvrđenim u članku 4.

3. Razmjerno mogućim rizicima proizvoda, a kako bi zaštitili zdravlje i sigurnost potrošača, proizvođači ispituju nasumce odabrane uzorke proizvoda koji su dostupni na tržištu, a koji su izabrani pod nadzorom sudskog službenika ili druge kvalificirane osobe koju imenuje svaka država članica, istražuju pritužbe i vode registar pritužbi, nesukladnih proizvoda i njihova povrata te o svakom takvom praćenju obavješćuju distributere. Ta informacija na zahtjev je dostupna nadležnim nadzornim tijelima. [Am. 63]

3a. Ako proizvodi stavljeni na tržište podliježu odluci Komisije na temelju članka 12. Uredbe (EU) br. ../… (*6) proizvođači ili, po potrebi, uvoznici najmanje jedanput godišnje ispituju reprezentativne uzorke proizvoda namijenjenih prodaji, odabranih pod nadzorom sudskog službenika ili druge kvalificirane osobe koju imenuje svaka država članica, kako bi zaštitili zdravlje i sigurnost potrošača i razmjerno mogućim rizicima proizvoda. [Am. 64]

4. Razmjerno mogućim rizicima proizvoda proizvođači sastavljaju tehničku dokumentaciju. Tehnička dokumentacija mora sadržavati, prema potrebi: [Am. 65]

(a) opći opis proizvoda i njegova ključna svojstva relevantna za procjenu sigurnosti proizvoda;

(b) analizu mogućih rizika u vezi s proizvodom i usvojena rješenja za uklanjanje ili umanjivanje takvih rizika, uključujući ishod svih ispitivanja koje je proveo proizvođač ili druga strana u njegovo ime;

(c) prema potrebi, popis europskih normi iz točke (b) članka 5. ili zdravstvene i sigurnosne zahtjeve utvrđene u zakonu države članice u kojoj je proizvod dostupan na tržištu iz točke (c) članka 5. ili druge aspekte iz članka 6. stavka 2. koji se primjenjuju kako bi se ispunio opći sigurnosni zahtjev utvrđen u članku 4.

Ako je bilo koja od europskih normi, zdravstvenih i sigurnosnih zahtjeva ili drugih aspekata iz točke (c) prvog podstavka samo djelomično primijenjena, utvrđuju se dijelovi koji su primijenjeni.

5. Proizvođači u razdoblju od 10 godina nakon stavljanja proizvoda na tržište čuvaju tehničku dokumentaciju tijelima za nadzor tržišta omogućuju pristup tehničkoj dokumentaciji u papirnom ili elektroničkom obliku i na obrazložen zahtjev je stavljaju na raspolaganje tim tijelima za nadzor tržišta. [Am. 66]

6. Proizvođači osiguravaju da njihovi proizvodi nose broj tipa, partije ili serije ili drugi element koji omogućuje identifikaciju proizvoda, a koji je potrošačima lako uočljiv i čitak ili, kad to ne dopušta veličina ili priroda proizvoda, da su traženi podaci navedeni na pakiranju ili u popratnom dokumentu uz proizvod.

Kad informacije koje omogućuju identifikaciju proizvoda nisu izravno navedene na proizvodu, proizvođači na dovoljno vidljiv način napominju da bi se podloga na kojoj se te informacije nalaze trebala sačuvati. [Am. 67]

6a. Proizvođači proizvoda koji podliježu odluci Komisije sukladno članku 12. Uredbe (EU) br. …/… (*7) izrađuju popis modela proizvoda, popraćenih fotografijom, i stavljaju ga na raspolaganje javnosti i drugim gospodarskim subjektima na bilo koji odgovarajući način.

Proizvođač tijelima za nadzor tržišta na njihov zahtjev, kao i svim gospodarskim subjektima kojima distribuira svoje proizvode, dostavlja dokaze o postojanju različitih bitnih karakteristika između svojih modela u smislu definicije iz članka 3. stavka 1.a ove Uredbe. [Am. 68]

7. Proizvođači navode na proizvodu ili, ako to nije moguće, na njegovu pakiranju ili u popratnom dokumentu svoje ime, registrirano trgovačko ime ili registrirani zaštitni znak i adresu na kojoj su dostupni. Adresa mora sadržavati jedinstveno mjesto na kojem je moguće stupiti u kontakt s proizvođačem.

8. Proizvođači osiguravaju da su uz njihov proizvod priložene upute i podaci o sigurnosti sastavljeni za potrošače na jasan i razumljiv način i na na jeziku koji potrošači mogu lako razumjeti, na način koji je utvrdila država članica u kojoj je proizvod dostupan, osim ako se proizvod može upotrebljavati sigurno i onako kako je predvidio proizvođač bez takvih uputa i podataka o sigurnosti. [Am. 69]

Države članice obavješćuju Komisiju o svim donesenim odredbama kojima se određuje potrebni jezik ili jezici.

9. Proizvođači osiguravaju postojanje postupaka za poduzimanje popravnih radnji, povlačenje s tržišta ili opoziv svojih proizvoda. Proizvođači koji smatraju ili imaju razloga vjerovati da proizvod koji su stavili na tržište nije siguran ili na drugi način inače nije u skladu s ovom Uredbom bez odgode poduzimaju popravne sve potrebne popravne radnje potrebne kako bi se navedeni proizvod prema potrebi uskladio, povukao s tržišta ili opozvao te na odgovarajući i učinkovit način obavještavaju potrošače koji su ugroženi uslijed neusklađenosti proizvoda . Nadalje, u slučaju kada proizvod nije siguran, proizvođači o tome odmah obavješćuju tijela za nadzor tržišta onih država članica u kojima su navedeni proizvod učinili dostupnim, posebno navodeći detalje o riziku za zdravlje i sigurnost te o svim poduzetim popravnim radnjama , kao i o rezultatima takvih popravnih radnji . [Am. 70]

Članak 9.

Ovlašteni zastupnici

1. Proizvođač može na temelju pisanog ovlaštenja imenovati ovlaštenog zastupnika.

Obveze utvrđene u članku 8. stavcima 1. i 4. nisu dio ovlaštenja ovlaštenog zastupnika.

2. Ovlašteni zastupnik provodi zadatke utvrđene u ovlaštenju koje mu je dao proizvođač. Tim se ovlaštenjem omogućuje ovlaštenom zastupniku da obavlja najmanje sljedeće:

(a) da na obrazloženi zahtjev tijela za nadzor tržišta dostavlja tom tijelu sve podatke i dokumentaciju potrebnu za dokazivanje sukladnosti proizvoda; [Am. 71]

(b) da na zahtjev tijela za nadzor tržišta surađuje s njima u svakoj radnji poduzetoj radi uklanjanja rizika koje predstavljaju proizvodi obuhvaćeni njegovim ovlaštenjem.

Članak 10.

Obveze uvoznika

1. Prije stavljanja proizvoda na tržište uvoznici osiguravaju da je proizvod sukladan s općim sigurnosnim zahtjevom utvrđenim u članku 4. i da je proizvođač ispunio zahtjeve utvrđene u članku 8. stavcima 4., 6. i 7.

2. Ako uvoznik smatra ili ima razloga vjerovati da proizvod nije u skladu s ovom Uredbom, ne stavlja proizvod na tržište dok se on ne uskladi. Nadalje, u slučaju kada proizvod nije siguran, uvoznik o tome obavješćuje proizvođača i tijela za nadzor tržišta države članice u kojoj ima poslovni nastan.

3. Uvoznici navode na proizvodu ili, ako to nije moguće, na njegovu pakiranju ili u popratnom dokumentu svoje ime, registrirano trgovačko ime ili registrirani zaštitni znak i adresu na kojoj su dostupni. Osiguravaju da dodatne etikete Ne prekrivaju nikakve obvezne podatke niti podatke koji se odnose na etiketi koju sigurnost koje je pružio proizvođač. [Am. 72]

4. Uvoznici osiguravaju da su uz proizvod priložene upute i podaci o sigurnosti na jeziku koji potrošači mogu lako razumjeti, na način koji je utvrdila država članica u kojoj je proizvod dostupan, osim ako se proizvod može upotrebljavati sigurno i onako kako je predvidio proizvođač bez takvih uputa i podataka o sigurnosti.

Države članice obavješćuju Komisiju o svim donesenim odredbama kojima se određuje potrebni jezik ili jezici.

5. Dok je proizvod pod njihovom odgovornošću, uvoznici osiguravaju da uvjeti skladištenja ili prijevoza ne ugrožavaju njegovu sukladnost s općim sigurnosnim zahtjevom utvrđenim u članku 4. i njegovu sukladnost sa člankom 8. stavkom 6.

6. Razmjerno mogućim rizicima koje proizvod predstavlja, a kako bi zaštitili zdravlje i sigurnost ljudi, uvoznici ispituju nasumce odabrane uzorke proizvoda koji su dostupni na tržištu, istražuju pritužbe i vode registar pritužbi, nesukladnih proizvoda i njihova povrata te o takvom praćenju obavješćuju proizvođača i distributere. [Am. 73]

7. Uvoznici koji smatraju ili imaju razloga vjerovati da proizvod koji su stavili na tržište nije siguran ili inače nije u skladu s ovom Uredbom bez odgode poduzimaju sve potrebne popravne radnje kako bi se navedeni proizvod ako je potrebno prema potrebi uskladio, povukao s tržišta ili opozvao. Nadalje, u slučaju kada proizvod nije siguran, uvoznici o tome odmah obavješćuju tijela za nadzor tržišta onih država članica u kojima su navedeni proizvod učinili dostupnim, posebno navodeći detalje o riziku za zdravlje i sigurnost i o svim poduzetim popravnim radnjama te o rezultatima takvih popravnih radnji . [Am. 74]

8. Uvoznici u razdoblju od deset godina nakon stavljanja proizvoda na tržište čuvaju tehničku dokumentaciju tijelima za nadzor tržišta omogućuju pristup tehničkoj dokumentaciji u papirnatom ili elektroničkom obliku i na obrazložen zahtjev je stavljaju na raspolaganje tim tijelima za nadzor tržišta. [Am. 75]

Članak 11.

Obveze distributera

1. Prilikom stavljanja proizvoda na raspolaganje na tržištu, distributer djeluje s dužnom pažnjom u pogledu zahtjeva ove Uredbe.

2. Prije stavljanja proizvoda na raspolaganje na tržištu, distributeri provjeravaju jesu li proizvođač i uvoznik poštovali zahtjeve iz članka ima li proizvod potrebne informacije utvrđene u članku 8. stavaka stavcima 6., 7. i 8. te članka članku 10. stavaka stavcima 3. i 4., prema potrebi. Distributeri ne prekrivaju bilo koju obveznu informaciju ili informacija u vezi sa sigurnošću koje su pružili proizvođač ili uvoznik. [Am. 76]

3. Ako distributer smatra ili ima razloga vjerovati da proizvod nije u skladu s ovom Uredbom, ne stavlja proizvod na raspolaganje na tržištu dok se on ne uskladi. Nadalje, u slučaju kada proizvod nije siguran, distributer o tome obavješćuje proizvođača ili uvoznika, ovisno o tome što je primjenjivo, kao i tijelo za nadzor tržišta države članice u kojoj distributer ima poslovni nastan.

4. Dok je proizvod pod njihovom odgovornošću, distributeri osiguravaju da uvjeti skladištenja ili prijevoza ne ugrožavaju njegovu sukladnost s općim sigurnosnim zahtjevom utvrđenim u članku 4. i njegovu sukladnost sa člankom 8. stavcima 6., 7. i 8. te člankom 10. stavcima 3. i 4., ovisno o tome što je primjenjivo.

4a. Ovisno o rizicima koje neki proizvod može predstavljati, distributeri mogu, s ciljem zaštite zdravlja i sigurnosti potrošača, podvrgnuti ispitivanjima nasumce odabrane proizvode koji su stavljeni na tržište. [Am. 77]

5. Distributeri koji smatraju ili imaju razloga vjerovati da proizvod koji su stavili na raspolaganje na tržištu nije siguran ili nije u skladu s člankom 8. stavcima 6., 7. i 8. te člankom 10. stavcima 3. i 4., ovisno o tome što je primjenjivo, odmah poduzimaju popravne radnje potrebne kako bi se navedeni proizvod prema potrebi uskladio, povukao s tržišta ili opozvao. Nadalje, u slučaju kada proizvod nije siguran, distributeri o tome odmah obavješćuju proizvođača ili uvoznika, ovisno o tome što je primjenjivo, kao i tijela za nadzor tržišta onih država članica u kojima su navedeni proizvod učinili dostupnim, posebno navodeći detalje o riziku za zdravlje i sigurnost i o svim poduzetim popravnim korektivnim radnjama i rezultatima tih popravnih radnji . [Am. 78]

Članak 12.

Slučajevi u kojima se obveze proizvođača primjenjuju na uvoznike i distributere

Uvoznik ili distributer smatra se proizvođačem u smislu ove Uredbe te podliježe obvezama proizvođača na temelju članka 8. kada proizvod stavlja na tržište pod svojim imenom ili zaštitnim znakom ili kada preinačuje proizvod koji je već stavljen na tržište na način koji može utjecati na njegovu sukladnost sa zahtjevima ove Uredbe.

Članak 13.

Izuzeće od određenih obveza proizvođača, uvoznika i distributera

1. Obveza obavješćivanja tijela za nadzor tržišta u skladu s člankom 8. stavkom 9., člankom 10. stavcima 2. i 7. te člankom 11. stavcima 3. i 5. ne primjenjuje se ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:

(a) samo ograničen broj dobro utvrđenih proizvoda nije siguran;

(b) proizvođač, uvoznik ili distributer može dokazati da je se rizik potpuno pod kontrolom i da više ne može ugroziti djelotvorno kontrolira kako bi se spriječila opasnost za zdravlje i sigurnost ljudi osoba ; [Am. 79]

(c) uzrok rizika proizvoda takve je prirode da znanje o njemu ne predstavlja korisne informacije ni nadležnim tijelima ni javnosti. [Am. 80]

2. Komisija može putem provedbenih akata utvrditi situacije koje ispunjavaju uvjete iz stavka 1. ovog članka. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 19. stavka 3.

3. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 18.a kojim se utvrđuju proizvodi, kategorije ili grupe proizvoda za koje, zbog njihova niskog stupnja rizika, podaci iz članka 8. stavka 7. i članka 10. stavka 3. ne moraju biti navedeni na samom proizvodu.

Članak 14.

Identifikacija gospodarskih subjekata

1. Gospodarski subjekti tijelima , na zahtjev, daju tijelima za nadzor tržišta podatke o identitetu: na zahtjev pružaju sljedeće informacije : [Am. 81]

(a) svakog gospodarskog subjekta koji im je isporučio proizvod;

(b) svakog gospodarskog subjekta kojem su isporučili proizvod.

2. Gospodarski subjekti moraju biti u stanju predočiti podatke iz prvog stavka tijekom razdoblja od 10 godina nakon što im je proizvod isporučen i tijekom razdoblja od deset godina nakon što su proizvod isporučili.

2a. Kada gospodarski subjekti pruže informacije iz stavka 1., tijela za nadzor tržišta postupaju s tim informacijama kao povjerljivima.

Članak 15.

Sljedivost proizvoda

1. Za određene proizvode, kategorije ili grupe skupine proizvoda za koje su se , zbog posebnih karakteristika ili posebnih njihovih specifičnih svojstava ili specifičnih uvjeta distribucije ili uporabe, podložne sadržavati korištenja, sumnja da predstavljaju ozbiljan rizik za zdravlje i sigurnost ljudi, osoba te , prema potrebi, nakon savjetovanja s odgovarajućim dionicima Komisija može zatražiti zahtijevati od gospodarskih subjekata koji te proizvode stavljaju na tržište ili i čine ih dostupnima na tržištu da uspostave sustav sljedivosti ili da ga se pridržavaju. [Am. 83]

2. Sustav sljedivosti sastoji se od prikupljanja i pohrane podataka elektroničkim putem čime se omogućuje identifikacija proizvoda i gospodarskih subjekata uključenih u opskrbni lanac, kao i od stavljanja nosača podataka na proizvod, njegovo pakiranje ili popratne dokumente čime se omogućuje pristup podacima.

3. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 18.a:

(a) kojim se utvrđuju proizvodi, kategorije ili grupe proizvoda koje su podložne sadržavati ozbiljan rizik za zdravlje i sigurnost ljudi kako je navedeno u stavku 1. ovog članka. Komisija u predmetnim delegiranim aktima navodi je li primijenila metodu analize rizika predviđenu Odlukom Komisije 2010/15/EU (18) ili, ako ta metoda nije prikladna za predmetni proizvod, detaljan opis primijenjene metode; [Am. 84]

(b) kojim se određuju podaci koje gospodarski subjekti prikupljaju i pohranjuju putem sustava sljedivosti iz stavka 2. ovog članka.

4. Komisija može putem provedbenih akata utvrditi vrstu nosača podataka i njegovo postavljanje kako je navedeno u stavku 2. ovog članka. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 19. stavka 3.

5. Prilikom donošenja akata iz stavaka 3. i 4. Komisija uzima u obzir sljedeće:

(a) isplativost akata, uključujući njihov utjecaj na poduzeća, osobito MSP-ove;

(b) usklađenost sa sustavima sljedivosti dostupnim na međunarodnoj razini.

Članak 15.a

Kontaktne točke za sigurnost proizvoda

1. Države članice određuju kontaktne točke za sigurnost proizvoda na svom državnom području i priopćavaju njihove podatke za kontakt drugim državama članicama i Komisiji.

2. Komisija sastavlja i redovito ažurira popis kontaktnih točaka za sigurnost proizvoda, te ga objavljuje u Službenom listu Europske unije. Komisija te podatke stavlja na raspolaganje i na svojim internetskim stranicama. [Am. 85]

Članak 15.b

Zadaće kontaktnih točaka za sigurnost proizvoda

1. Na zahtjev gospodarskog subjekta ili nadležnog tijela druge države članice kontaktne točke za sigurnost proizvoda pružaju, između ostalog, sljedeće informacije:

(a) tehničke propise primjenjive na određenu vrstu proizvoda na državnom području na kojemu su te kontaktne točke za sigurnost proizvoda ustanovljene i podatke o tome je li ta vrsta proizvoda podložna zahtjevu za prethodno odobrenje u skladu sa zakonima njihove države članice, kao i podatke koji se odnose na načelo uzajamnog priznavanja, kao što je predviđeno Uredbom (EZ) br. 764/2008, i primjenu te Uredbe na državnom području te države članice;

(b) podatke za kontakt nadležnih tijela u toj državi članici preko kojih se s njima može izravno kontaktirati, uključujući pojedinosti o tijelima odgovornima za nadzor nad provedbom dotičnih tehničkih propisa na državnom području te države članice;

(c) pravne lijekove općenito dostupne na državnom području te države članice u slučaju spora između nadležnih tijela i gospodarskog subjekta.

2. Kontaktne točke za sigurnost proizvoda odgovaraju u roku od 15 radnih dana od primitka zahtjeva iz stavka 1.

3. Kontaktne točke za sigurnost proizvoda u državi članici u kojoj je dotični gospodarski subjekt zakonito stavio na tržište dotični proizvod mogu dostaviti gospodarskom subjektu ili nadležnome tijelu iz članka 6. Uredbe (EZ) br. 764/2008 sve relevantne podatke ili primjedbe.

4. Države članice osnivaju urede u sklopu kontaktnih točaka za sigurnost proizvoda kako bi olakšale izobrazbu o zakonodavstvu i zahtjevima u vezi sa sigurnošću proizvoda općenito kao i prijenos informacija među djelatnostima s ciljem potpore izobrazbi ekonomskih subjekata na području zahtjeva u pogledu sigurnosti proizvoda.

5. Kontaktne točke za sigurnost proizvoda ne naplaćuju nikakvu naknadu za davanje informacija iz stavka 1. [Am. 86]

POGLAVLJE III.

Europske norme kojima se pruža temelj pretpostavci o usklađenosti

Članak 16.

Zahtjevi za normizaciju upućeni europskim organizacijama za normizaciju

1. Komisija može zatražiti od jedne europske organizacije za normizaciju ili više njih da izrade nacrt europske norme ili odrede europsku normu, čime se nastoji osigurati da proizvodi koji su usklađeni s takvom normom ili njezinim dijelovima budu u skladu s općim sigurnosnim zahtjevom utvrđenim u članku 4. Uzimajući u obzir stajališta odgovarajućih dionika, prema potrebi, Komisija utvrđuje zahtjeve u vezi sa sadržajem koje zatražena europska norma mora ispuniti i rok za njezino donošenje. [Am. 87]

Komisija donosi zahtjev iz prvog podstavka ovog stavka putem provedbenih akata. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 19. stavka 3.

2. U roku od mjesec dana od primitka zahtjeva iz stavka 1. relevantna europska organizacija za normizaciju navodi prihvaća li ga.

3. Ako je podnesen zahtjev za financiranje, Komisija u roku od dva mjeseca od primitka prihvaćanja iz stavka 2. obavješćuje relevantne europske organizacije za normizaciju o dodjeli bespovratnih sredstava za izradu nacrta europske norme.

4. Europske organizacije za normizaciju obavješćuju Komisiju o radnjama poduzetim u svrhu razvoja europske norme iz stavka 1. Komisija i europske organizacije za normizaciju zajedno procjenjuju sukladnost europskih normi za koje su europske organizacije za normizaciju izradile nacrt ili ih odredile s početnim zahtjevom.

5. Ako europska norma ispunjava zahtjeve koje nastoji obuhvatiti i opći sigurnosni zahtjev utvrđen u članku 4., Komisija bez odgode objavljuje uputu na takvu europsku normu u Službenom listu Europske unije.

Članak 17.

Službeni prigovori na europske norme

1. Ako država članica ili Europski parlament smatraju da europska norma iz članka 16. ne ispunjava u potpunosti zahtjeve koje nastoji obuhvatiti i opći sigurnosni zahtjev utvrđen u članku 4., o tome obavješćuju Komisiju i pruža podrobno objašnjenje, a Komisija putem provedbenih akata odlučuje o:

(a) objavljivanju, neobjavljivanju ili objavljivanju uz ograničenja upute na dotičnu europsku normu u Službenom listu Europske unije;

(b) zadržavanju, zadržavanju uz ograničenja ili povlačenju uputa na dotičnu europsku normu u Službenom listu Europske unije ili iz njega.

2. Komisija na svojoj mrežnoj stranici objavljuje informacije o europskim normama koje su bile obuhvaćene odlukom iz stavka 1.

3. Komisija obavješćuje dotičnu europsku organizaciju za normizaciju o odluci iz stavka 1. i po potrebi zahtijeva reviziju dotične europske norme.

4. Odluka iz stavka 1. točke (a) ovog članka donosi se u skladu sa savjetodavnim postupkom iz članka 19. stavka 2.

5. Odluka iz stavka 1. točke (b) ovog članka donosi se u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 19. stavka 3.

POGLAVLJE IV.

Završne odredbe

Članak 18.

Kazne

1. Države članice utvrđuju određuju pravila o odgovarajućim kaznama primjenjivim na kršenje odredbi primjenjivima u slučaju povreda odredaba ove Uredbe i poduzimaju sve mjere potrebne mjere kako bi se osigurala njihova provedba. Predviđene kazne moraju biti učinkovite, razmjerne i odvraćajuće. za njihovu provedbu. Države članice obavješćuju Komisiju o navedenim odredbama najkasnije do [ umetnuti datum – 3 mjeseca prije datuma primjene ove Uredbe ] i bez odgode je obavješćuju do… (*8) i odmah je obavještavaju o svim njihovim daljnjim izmjenama. [Am. 88]

2. Predviđene kazne moraju biti učinkovite, razmjerne i odvraćajuće. Kod određivanja kazni iz stavka 1. uzima se u obzir veličina poduzeća se uzima težina, trajanje te, po potrebi, namjera kršenja. Osim toga, kod određivanja kazni u obzir se uzima , naročito, stanje malih i srednjih poduzeća. Kazne mogu biti povećane ako je li dotični gospodarski subjekt prethodno počinio slično kršenje, a mogu se propisati i kaznene sankcije za teške povrede. [Am. 89]

2a. Administrativnim kaznama koje se primjenjuju na povrede u najmanju se ruku kompenzira gospodarska prednost do koje se pokušalo doći povredom, no te kazne ne premašuju 10 % godišnjeg prometa ili procijenjenog godišnjeg prometa. Izrečene kazne mogu biti više od 10 % godišnjeg prometa ili procijenjenog godišnjeg prometa, ako je to potrebno za kompenzaciju gospodarske prednosti do koje se pokušalo doći povredom. Kazne mogu uključivati i kaznene sankcije za teške povrede. [Am. 90]

2b . Države članice obavještavaju Komisiju o vrsti i veličini kazni izrečenih na temelju ove Uredbe, navode stvarne povrede ove Uredbe te imena gospodarskih subjekata kojima su izrečene kazne. Komisija bez nepotrebnog odlaganja te podatke čini dostupnima javnosti u elektroničkom obliku te, po potrebi, drugim oblicima.

Komisija, na osnovi podataka primljenih u skladu s prvim podstavkom, objavljuje i ažurira crnu listu gospodarskih subjekata na razini Unije za koje je u više navrata utvrđeno da su namjerno kršili ovu Uredbu. [Am. 91]

Članak 18a.

Delegiranje ovlasti

1. Ovlast donošenja delegiranih akata dodijeljuje se Komisiji podložno uvjetima utvrđenima u ovom članku.

2. Ovlast donošenja delegiranih akata iz članka 13. stavka 3. i članka 15. stavka 3. dodjeljuje se Komisiji na neograničeno vrijeme od … (*9).

3. Europski parlament ili Vijeće mogu u svakom trenutku opozvati delegirane ovlasti iz članka 13. stavka 3. i članka 15. stavka 3. Odlukom o opozivu povlače se delegirane ovlasti navedene u toj odluci. Odluka proizvodi učinke dan nakon objavljivanja u Službenom listu Europske unije ili na kasniji datum naveden u toj odluci. Ona ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.

4. Čim donese delegirani akt, Komisija o tome istovremeno obavješćuje Europski parlament i Vijeće.

5. Delegirani akt donesen u skladu s člankom 13. stavkom 3. i člankom 15. stavkom 3. stupa na snagu samo ako se tomu ne usprotive ni Europski parlament ni Vijeće u roku od dva mjeseca po obavješćivanju Europskog parlamenta i Vijeća o tom aktu ili ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće izvijestili Komisiju da se ne protive. Taj se rok može produljiti za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.

Članak 19.

Postupak u odboru

1. Komisiji pomaže odbor. Navedeni odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.

Međutim, za potrebe članaka 16. i 17. ove Uredbe Komisiji pomaže odbor uspostavljen Uredbom (EU) br. 1025/2012. Navedeni odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.

2. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 4. Uredbe (EU) br. 182/2011.

3. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.

4. Ako se mišljenje odbora iz drugog podstavka stavka 1. treba dobiti na temelju pisanog postupka, navedeni postupak završava bez rezultata kad to u vremenskom roku za davanje mišljenja odluči predsjednik odbora ili to zahtijeva obična većina članova odbora.

Članak 21.

Ocjenjivanje

Najkasnije … (*10) [pet] godina od datuma primjene, te svakih pet godina nakon toga, Komisija ocjenjuje primjenu ove Uredbe i prenosi izvješće o ocjeni Europskom parlamentu i Vijeću. U navedenom izvješću se ocjenjuje jesu li ovom Uredbom ostvareni njezini ciljevi, naročito u pogledu poboljšanja zaštite potrošača od nesigurnih proizvoda u smislu članka 4. ove Uredbe, uzimajući u obzir njezin učinak na poduzeća, i to naročito MSP-ove. U izvješću se ocjenjuju i učinci te doprinosi Uredbe (EU) br. 1025/2012 u okviru područja primjene ove Uredbe. [Am. 92]

Članak 22.

Stavljanje izvan snage

1. Direktiva 2001/95/EZ stavlja se izvan snage s učinkom od … (*11).

2. Direktiva 87/357/EEZ stavlja se izvan snage s učinkom od (*11).

3. Upućivanja na Direktivu 2001/95/EZ i Direktivu 87/357/EEZ smatraju se upućivanjima na ovu Uredbu i tumače se u skladu s korelacijskom tablicom u navedenom Prilogu.

Članak 23.

Prijelazne odredbe

1. Države članice ne sprečavaju stavljanje na raspolaganje na tržištu proizvoda obuhvaćenih Direktivom 2001/95/EZ, a koji su u skladu s tom Direktivom i koji su stavljeni na tržište prije … (*11)

2. Europske norme na koje su objavljene upute u Službenom listu Europske unije u skladu s Direktivom 2001/95/EZ smatraju se europskim normama iz točke (b) članka 5. ove Uredbe.

3. Mandati za normizaciju koje je Komisija dala određenoj europskoj organizaciji za normizaciju u skladu s Direktivom 2001/95/EZ smatraju se zahtjevima za normizaciju iz članka 15. stavka 1. ove Uredbe.

Članak 24.

Stupanje na snagu

1. Ova Uredba stupa na snagu … (*12).

2. Primjenjuje se od … (*13).

Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.

Sastavljeno u Za Europski parlament Predsjednik Za Vijeće Predsjednik

(1) SL C 271, 19.9.2013., str. 81.

(2) Stajalište Europskog parlameta od 15. travnja 2014.

(3) Direktiva 2001/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 3. prosinca 2001. o općoj sigurnosti proizvoda (SL L 11, 15.1.2002., str. 4.)

(4) SL L, , str. .

(5) Uredba (EU) br. …/… Europskog parlamenta i Vijeća od … o nadzoru tržišta proizvoda i o izmjeni uredaba Vijeća 89/686/EEZ i 93/15/EEZ, i direktiva 94/9/EZ, 94/25/EZ, 95/16/EZ, 97/23/EZ, 1999/5/EZ, 2000/9/EZ, 2000/14/EZ, 2001/95/EZ, 2004/108/EZ, 2006/42/EZ, 2006/95/EZ, 2007/23/EZ, 2008/57/EZ, 2009/48/EZ, 2009/105/EZ, 2009/142/EZ, 2011/65/EU, Uredbe (EZ) br. 764/2008 Uredbe (EZ) br. 765/2008 i Uredbe (EU) br. 305/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (SL L …)

(*1) SL: u tekst unijeti broj Uredbe (2013/0048(COD)), u uvodnu izjavu, te broj, datum donošenja i uputu na objavu Uredbe u bilješku.

(6) Uredba (EZ) br. 1935/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. listopada 2004. o materijalima i predmetima koji dolaze u dodir s hranom i stavljanju izvan snage Direktiva 80/590/EEZ i 89/109/EEZ (SL L 338, 13.11.2004., str. 4.).

(7) Odluka br. 768/2008/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 9. srpnja 2008. o zajedničkom okviru za stavljanje na tržište proizvoda i o stavljanju izvan snage Odluke Vijeća 93/465/EEZ (SL L 218, 13.8.2008., str. 82.).

(8) Direktiva Vijeća 87/357/EEZ od 25. lipnja 1987. o usklađivanju zakonodavstva država članica u odnosu na proizvode koji, zbog toga što nisu onakvi kakvim se prikazuju, ugrožavaju zdravlje ili sigurnost potrošača (SL L 192, 11.7.1987., str. 49.).

(*2) Broj Uredbe (2013/0048(COD)).

(9) Direktiva 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka (SL L 281, 23.11.1995., str. 31.).

(10) Uredba (EZ) br. 764/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. srpnja 2008. o utvrđivanju postupaka koji se odnose na primjenu određenih nacionalnih tehničkih propisa na proizvode koji se zakonito stavljaju na tržište u drugoj državi članici i o stavljanju izvan snage Odluke br. 3052/95/EZ (SL L 218, 13.8.2008., str. 21.).

(11) Uredba (EU) br. 1025/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o europskoj normizaciji, izmjeni direktiva Vijeća 89/686/EEZ i 93/15/EEZ i direktiva 94/9/EZ, 94/25/EZ, 95/16/EZ, 97/23/EZ, 98/34/EZ, 2004/22/EZ, 2007/23/EZ, 2009/23/EZ i 2009/105/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Odluke Vijeća 87/95/EEZ i Odluke br. 1673/2006/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 316, 14.11.2012., str. 12.).

(12) Uredba (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (SL L 55, 28.2.2011., str. 13.).

(*3) Datum stupanja na snagu ove Uredbe.

(13) Direktiva Vijeća 90/385/EEZ od 20. lipnja 1990. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na aktivne medicinske implantate (SL L 189, 20.7.1990., str. 17.).

(14) Direktiva Vijeća 93/42/EEZ od 14. lipnja 1993. o medicinskim proizvodima (SL L 169, 12.7.1993., str. 1.).

(15) Direktiva 98/79/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. listopada 1998. o in vitro dijagnostičkim medicinskim proizvodima (SL L 331, 7.12.1998., str. 1.).

(16) Uredba (EU) br. 305/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. ožujka 2011. o utvrđivanju usklađenih uvjeta za stavljanje na tržište građevnih proizvoda i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 89/106/EEZ, (SL L 88, 4.4.2011., str. 5.).

(*4) Broj Uredbe (2013/0048(COD)).

(*5) Broj Uredbe (2013/0048(COD)).

(17) Uredba (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. listopada 2013. o Carinskom zakoniku Zajednice (SL L 302, 19.10.1992., str. 1.).

(*6) Broj Uredbe (2013/0048(COD)).

(*7) Broj Uredbe (2013/0048(COD)).

(18) Odluka Komisije 2010/15/EU od 16. prosinca 2009. o utvrđivanju smjernica za upravljanje Sustavom Zajednice za brzo informiranje RAPEX, koji je osnovan na temelju članka 12. postupka prijave ustanovljenog u skladu s člankom 11. Direktive 2001/95/EZ (Direktiva o općoj sigurnosti proizvoda) (SL L 22, 26.1.2010., str. 1.).

(*8) Tri mjeseca prije datuma primjene ove Uredbe.

(*9) Datum stupanja na snagu ove Uredbe.

(*10) Pet godina od datuma primjene ove Uredbe.

(*11) Datum stupanja na snagu ove Uredbe.

(*12) Datum stupanja na snagu Uredbe (2013/0048(COD))

(*13) Datum primjene Uredbe (2013/0048(COD))