Mreža dežurnih linija EU-a INHOPE navela je da se količina slika na internetu za koje se sumnja da prikazuju seksualno zlostavljanje djece u svijetu gotovo udvostručila od 2017. do 2019. Problem se još pogoršao za vrijeme krize uzrokovane bolešću COVID-19, posebno za djecu koja žive sa svojim zlostavljačima. Djecu se na internetu može mamiti u svrhu seksualnog zlostavljanja ili trgovanja ljudima i postoji opasnost da će se njihove eksplicitne fotografije i videozapisi širiti bez njihova pristanka, bez obzira na to jesu li nastali u sporazumnom odnosu s vršnjacima ili pod prisilom.

U svijetu je više od trećine mladih prijavilo da su bili žrtve kiberzlostavljanja. Djeca mogu biti izložena ili sudjelovati u toksičnom, agresivnom, disruptivnom ili ovisničkom ponašanju te mogu biti meta neprimjerenih, seksističkih ili rasističkih sadržaja. To ih može odbiti od sudjelovanja u internetskim aktivnostima (npr. djevojčice) i utjecati na prava djece.

Rasizam, ksenofobija, antisemitizam, dezinformacije i politički ekstremizam na internetu koji dovode do radikalizacije sve su češći. Komisija je 2016. pokrenula uvođenje Kodeksa o postupanju radi boljeg suzbijanja govora mržnje na internetu. Namjena mu je da, zajedno s Mrežom za osvješćivanje o radikalizaciji, autorima internetskih stranica i igara poveća svijest o opasnostima od radikalizacije djece na internetu. U tijeku je revizija Kodeksa EU-a o suzbijanju dezinformacija kako bi se povećale obveze u tom području.

Djeca kao aktivni digitalni potrošači

Djeca su danas aktivniji i neovisniji digitalni potrošači nego prije 10 godina te često upotrebljavaju digitalne proizvode i usluge namijenjene odraslim osobama. Izložena su mnogim internetskim marketinškim tehnikama ili su njihova meta. Primjenom sustavâ za preporučivanje sadržaja na društvenim medijima i drugih algoritama, ciljanog oglašavanja, marketinga utjecajnih osoba i igrifikacije marketinga mladim se korisnicima predlaže štetan ili neprimjeren sadržaj, pri čemu se iskorištavaju njihovo neiskustvo i nedostatak samokontrole. Primjerice, reklamiranje proizvoda s visokim udjelom masti, šećera ili soli među djecom može pogoršati njihove neprimjerene prehrambene navike. Slično tome, agresivno oglašavanje rizičnih ulaganja djeci kao sigurnih može prouzročiti ozbiljne financijske posljedice. Kako bi se ublažili s tim povezani rizici i štete za djecu, u Aktu o digitalnim uslugama predlaže se niz obveza. Među ostalim, internetskim platformama zabranjuje se da maloljetnicima prikazuju oglase na temelju izrade profila i uvodi obveza da budu transparentne u vezi sa svojim sustavima za preporučivanje i mogućnostima da korisnici mijenjaju ili utječu na glavne parametre tih sustava.

Današnje digitalne usluge neprestano prikupljaju i dijele podatke o djeci, a „podatkofikacija” počinje čak i prije rođenja. Iako agregirani veliki podaci mogu omogućiti revolucionarne uvide, npr. u zdravlje i obrazovanje djece, podatkofikacija djetinjstva može imati i potencijalno doživotno štetan učinak na dobrobit i razvoj djece. Ni djeca ni roditelji nisu dovoljno informirani o razmjerima dijeljenja osobnih podataka koje može biti posljedica korištenja digitalnih usluga, posebno onih koje ne uključuju novčana plaćanja. Iako industrija prikuplja veliku količinu podataka o tome kako djeca koriste digitalne usluge i o povezanim rizicima, akademska zajednica tim važnim skupovima podataka nema pristup ili je on vrlo ograničen.

Djeca su danas sustavno izložena neprimjerenim sadržajima i poslovnim praksama. Potrebna su istraživanja o dugoročnom neurološkom utjecaju koji na djecu imaju metode koje se koriste u komercijalne svrhe kao što su persuazivni dizajn, primjerice mehanizmi igara na sreću kao što su „nagradne kutije”.

Internetsko igranje djeci je postalo važna aktivnost na internetu: videoigre igra 73 % djece u EU-u u dobi od 6 do 10 godina, 84 % u dobi od 11 do 14 godina te 74 % mladih u dobi od 15 do 24 godine. Dobno primjereno internetsko igranje može biti sredstvo u konstruktivnim obrazovnim i participativnim aktivnostima na internetu, razvitku digitalnih vještina i sposobnosti te donijeti druge društvene koristi (npr. terapijske i kulturne). Inicijative koje predvodi taj sektor važne su za stvaranje sigurnog okruženja za igru u kojem su djeca zaštićena i promicanje zdravih navika igranja. To bi također trebalo uključivati načelo da se digitalni proizvodi i usluge za maloljetnike od samog početka koncipiraju tako da budu sigurni.

Nedostatak vještina

U savjetovanjima Komisije s djecom često se čula poruka da je potrebno poboljšati medijsku pismenost i obrazovanje o sigurnosti na internetu školske djece. Digitalne vještine i kompetencije, uključujući digitalnu pismenost i razumijevanje kako se koriste osobni podaci, današnjoj su djeci bitne jer im omogućuju da uče, povezuju se te da aktivno i upućeno sudjeluju u oblikovanju svijeta oko sebe.

Odraslim osobama odgovornima za djecu (roditelji, njegovatelji, nastavnici i učitelji, voditelji klubova i treneri, vjerski vođe, radnici u području socijalne skrbi ili zdravstvene zaštite, osobe koje rade s mladima itd.) potrebne su vještine kako bi ih podupirali, savjetovali i usmjeravali. Naša su savjetovanja pokazala da te vještine često nisu dovoljno razvijene.

Digitalni jaz

Nemaju sva djeca jednak, stvaran, siguran i uključiv pristup digitalnoj tehnologiji.

Djeca u ranjivom položaju, djeca izložena riziku od siromaštva i socijalne isključenosti te ona koja žive u ruralnim i udaljenim područjima s neodgovarajućom širokopojasnom infrastrukturom trebala bi imati jednak pristup digitalnim uređajima i vještinama te jednake mogućnosti iskorištavanja prilika digitalnog desetljeća.

Prema nedavnim istraživanjima digitalnog siromaštva u nekim europskim zemljama približno 20 % djece živi u obiteljima koje si ne mogu priuštiti računalo ili internetsku vezu kod kuće, a 40 % ruralnih kućanstava nema pristup brzoj širokopojasnoj mreži. U određenim se područjima više od 15 % mladih u dobi od 15 godina smatra digitalno isključenima, a na razini Europe 8 % te dobne skupine nema digitalno povjerenje.

Na svjetskoj razini stanje je još lošije. Procjenjuje se da 1,3 milijarde djece u dobi od 3 do 17 godina kod kuće nema internetsku vezu. Digitalno siromaštvo u djetinjstvu može biti uzrok nedostatka digitalnih vještina i digitalnog povjerenja u odrasloj dobi te povećati digitalni jaz.

Nedostatak aktivnog sudjelovanja

Djeca više nisu pasivni korisnici tehnologije, već su je sposobna aktivno koristiti kako bi se izrazila i utjecala na svijet oko sebe. Djecu bi trebalo više slušati i uključiti u razvoj i evaluaciju digitalnih proizvoda i usluga te digitalnih politika.

4.Vizija digitalnog desetljeća za djecu i mlade