EUROPSKA KOMISIJA Bruxelles,7.3.2018. SWD(2018) 209 final RADNI DOKUMENT SLUŽBI KOMISIJE Izvješće za Hrvatsku 2018.

s detaljnim preispitivanjem o sprječavanju i ispravljanju makroekonomskih neravnoteža

priložen dokumentu KOMUNIKACIJA KOMISIJE EUROPSKOM PARLAMENTU, VIJEĆU, EUROPSKOJ SREDIŠNJOJ BANCI I EUROSKUPINI Europski semestar 2018.: ocjena napretka u provedbi strukturnih reformi te sprječavanju i ispravljanju makroekonomskih neravnoteža i rezultati detaljnih preispitivanja u skladu s Uredbom (EU) br. 1176/2011 {COM(2018) 120 final}



Sadržaj Sažetak 1.Stanje i izgledi gospodarstva 2.Napredak ostvaren u pogledu preporuka za Hrvatsku 3.Sažetak glavnih zaključaka detaljnog preispitivanja na temelju postupka zbog makroekonomskih neravnoteža 4.Prioriteti reformi 4.1.Javne financije* i oporezivanje 4.2.Dug privatnog sektora i financijski sektor* 4.3.Tržište rada, socijalne politike i obrazovanje* 4.4. Konkurentnost i ulaganja* 4.5. Javno upravljanje* TablicaPrilog A: Pregled postupka zbog makroekonomskih neravnotežaPrilog B: Standardne tablicePrilog C: Reference POPIS tablica Tablica 2.1.:Napredak u pogledu preporuka upućenih Hrvatskoj Tablica 3.1.:Matrica procjene postupka zbog makroekonomskih neravnoteža

Tablica 4.1.1.:Porezni klin u usporedbi s usporedivim gospodarstvima Tablica 4.2.1.:Pokazatelji financijskog zdravlja svih banaka u Hrvatskoj Tablica 4.5.1.:Bolnički kreveti po vrsti, na 100 000 stanovnika, 2015. Tablica B.1.:Pregled postupka zbog makroekonomskih neravnoteža za Hrvatsku (Izvješće o mehanizmu upozoravanja za 2018.) Tablica C.1.:Pokazatelji financijskog tržišta Tablica C.2.:Glavni socijalni pokazatelji Tablica C.3.:Pokazatelji tržišta rada i obrazovanja Tablica C.4.:Pokazatelji socijalne uključenosti i zdravlja Tablica C.5.:Pokazatelji uspješnosti tržišta proizvoda i politika Tablica C.6.:Zeleni rast POPIS grafikona Grafikon 1.1.: Rast realnog BDP-a prema komponentama potražnje Grafikon 1.2.: Sastav tekućeg računa, bruto vanjski dug i neto stanje međunarodnih ulaganja Grafikon 1.3.: Inflacija i glavne komponente u Hrvatskoj i EU-u Grafikon 1.4.: Doprinosi stopi promjene godišnjih jediničnih troškova rada Grafikon 1.5.: Rast realnog i potencijalnog outputa Grafikon 2.1.: Razina provedbe preporuka upućenih Hrvatskoj u razdoblju 2014.–2017. Grafikon 4.1.1.: Kretanja duga opće države Grafikon 4.1.2.: Aktivna državna jamstva

Grafikon 4.1.3.: Primarni rashodi u usporedbi s usporedivim gospodarstvima u 2016. Grafikon 4.1.4.: Rashodi prema glavnim funkcijama u 2015. u usporedbi s usporedivim gospodarstvima Grafikon 4.2.1.: Sastav duga nefinancijskih korporacija Grafikon 4.2.2.: Promjene u udjelu ukupnog korporativnog duga u BDP-u Grafikon 4.2.3.: Kamatne stope na bankovne kredite korporacijama Grafikon 4.2.4.: Struktura kreditiranja kućanstava Grafikon 4.2.5.: Promjene u udjelu ukupnog duga kućanstava u BDP-u Grafikon 4.2.6.: Kretanja cijena nekretnina Grafikon 4.2.7.: Kretanje loših kredita i koeficijent pokrivenosti Grafikon 4.2.8.: Prodaja loših kredita i ostali tokovi loših kredita Grafikon 4.3.1.: Aktivnost, nezaposlenost, dugotrajna nezaposlenost, nezaposlenost mladih, mladi koji se ne obrazuju, ne rade niti se stručno usavršavaju i stope zaposlenosti Grafikon 4.3.2.: Stopa zaposlenosti prema razini obrazovanja Grafikon 4.3.3.: Promjena zaposlenosti po godinama Grafikon 4.3.4.: Stopa izloženosti riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti i dvije od njezinih sastavnica (SMD, LWI) Grafikon 4.3.5.: Rani i predškolski odgoj i obrazovanje Grafikon 4.4.1.: Izvoz robe (obujam) u Hrvatskoj, EU15 i skupine CEE10, indeks (2013. = 100) Grafikon 4.4.2.: Rast izvoza robe (po vrijednosti) u razdoblju 2013. – 2016. prema tržištima i vrsti proizvoda Grafikon 4.4.3.: Rezultati Hrvatske i usporedivih gospodarstava u okviru indeksa globalne konkurentnosti Grafikon 4.4.4.: Indeks širokopojasne veze u Hrvatskoj i usporedivim gospodarstvima Grafikon 4.5.1.: Financiranje iz sredstava kohezijske politike kao procijenjeni udio javnih ulaganja, 2015.–2017.

Grafikon 4.5.2.: Rashodi za zdravstvo Grafikon 4.5.3.: Bolničko osoblje, 2015. POPIS okvira Okvir 2.1. Vidljivi rezultati postignuti na temelju potpore EU-a strukturnim promjenama u Hrvatskoj Okvir 4.1.1.: Učinkovitost rashoda u Hrvatskoj Okvir 4.2.1.: Kriza i restrukturiranje Agrokora Okvir 4.3.1.: Praćenje rezultata u pogledu europskog stupa socijalnih prava Okvir 4.4.1.: Uloga turizma u hrvatskom gospodarstvu Okvir 4.4.2.: Izazovi za ulaganja i reforme u Hrvatskoj Okvir 4.5.1.: Istaknuta politika: Izrada cjelovite kurikularne reforme Sažetak Povoljno ekonomsko okruženje pogoduje jačanju napora u provedbu reformi i osiguranju održivog i uključivog rasta. Iako se predviđa da će hrvatski potencijalni rast nešto porasti u srednjoročnom razdoblju, on i dalje neće biti dovoljan da bi se osigurala brža konvergencija. Budući da se broj radno sposobnog stanovništva i dalje smanjuje te da je iskorištenost radne snage trajno niska, izgledi da će Hrvatska ubrzati svoj gospodarski rast ovisit će u velikoj mjeri o njezinim kapacitetima za provedbu strukturnih reformi. Za povećanje potencijalnog rasta potrebne su strukturne reforme koje će omogućiti brži rast produktivnosti, veće sudjelovanje na tržištu rada i poslovno okruženje poticajno za ulaganja (). Budući da se oporavak gospodarstva bilježi već četvrtu godinu zaredom, gospodarski rast i dalje je sveobuhvatan i snažan. Procjenjuje se da je u 2017. rast realnog BDP-a i dalje iznosio 3,2 % nakon što je 2016. zabilježeno znatno ubrzanje rasta. Potrošnja kućanstava i dalje je glavni pokretač rasta zahvaljujući ponovnom rastu plaća, stalnom rastu zaposlenosti i visokom povjerenju potrošača. Bilježi se i oporavak ulaganja iako je sporiji nego što se predviđalo. Kad je riječ o vanjskoj poziciji gospodarstva, izvoz se povećao zahvaljujući velikoj globalnoj potražnji i daljnjim povećanjima tržišnih udjela, no procjenjuje se da je s time povezani rast uvoza robe imao neznatan negativni utjecaj na doprinos neto izvoza rastu u 2017. Oporavak bi se trebao nastaviti u sljedeće dvije godine, no s nešto manjim stopama rasta. Veće stope rasta gospodarstva u dugoročnom razdoblju nisu moguće zbog niskog potencijalnog outputa. Nakon što je nezaposlenost prethodnih godina u nekoliko navrata bitno smanjena, predviđa se i daljnje, iako sporije smanjenje nezaposlenosti zbog očekivanog smanjenja migracijskih odljeva. Očekuje se da će privatna potrošnja i dalje biti pokretač rasta jer se predviđa da će rast plaća kompenzirati učinak rasta inflacije na raspoloživi dohodak. U 2018. i 2019. predviđa se intenzivniji rast ulaganja nakon što se otklone neizvjesnosti povezane s restrukturiranjem Agrokora i poveća korištenje financijskih sredstava EU-a. Predviđa se nastavak dobrih rezultata u izvozu, dok će uvoz u velikoj mjeri ovisiti o doprinosu neto izvoza rastu. Zahvaljujući svojoj stabilnoj ekspanziji turizam otvara mogućnosti za zapošljavanje i rast. Međutim, da bi taj sektor postao glavni pokretač kontinuiranog gospodarskog rasta, potrebno je suočiti se s izazovima u planiranju politika koji uključuju predviđanje i reagiranje na sve veću i raznolikiju potražnju u turizmu. Općenito se procjenjuje da će se u 2018. realni BDP povećati za 2,8 % te za dodatnih 2,7 % u 2019. Nastavlja se smanjivanje udjela javnog i privatnog duga, čemu pridonosi trajni gospodarski oporavak i aprecijacija domaće valute. Budući da rastu prihoda pridonosi gospodarska aktivnost koja bilježi oporavak te da su rashodi ograničeni, bilježi se niski deficit opće države i postojano smanjenje udjela javnog duga. Smanjuju se i razine duga u privatnom sektoru, dok se kreditna aktivnost polako povećava. Korporativni dug tek je nešto veći od bonitetnih razina, no izložen je šokovima strane valute. Zbog smanjenja privatnog i javnog duga te stabilnog suficita tekućeg računa očekuje se daljnje smanjenje vanjskog duga. Hrvatska je ostvarila ograničeni napredak u provedbi preporuka iz 2017. Fiskalna politika potpomognuta povoljnim makroekonomskim uvjetima pridonijela je smanjenju udjela duga, no provedba strukturnih reformi ne napreduje. Nisu doneseni propisi kojima bi se ojačao fiskalni okvir i odustalo se od uvođenja već propisanog periodičnog poreza na nekretnina. Poduzete su određene mjere racionalizacije zdravstvenog sustava, osobito bolnica. Međutim, dospjele nepodmirene obveze u zdravstvu i dalje rastu. Smanjen je opseg mjera predviđenih za sustav socijalnih naknada, dok je provedba paketa reformi mirovinskog sustava do daljnjeg odgođena. Mjere aktivne politike tržišta rada namijenjene niskokvalificiranim i dugotrajno nezaposlenim osobama i dalje su u velikoj mjeri neiskorištene te još nije provedena reforma obrazovanja unatoč nekim pozitivnim mjerama. Nema napretka ni u pogledu provedbe glavnih reformi u javnoj upravi. Ostvaren je određeni napredak u provedbi mjera za poboljšanje poslovnog okruženja kad je riječ o smanjenju administrativnog opterećenja i parafiskalnih nameta. Određeni napredak ostvaren je i prodajom manjinskih udjela u poduzećima u državnom vlasništvu i aktivacijom državne imovine, te je neznatno smanjen broj neriješenih sudskih predmeta. Uvedene su određene mjere za rješavanje problema visoke razine loših kredita. Provedena je revizija kvalitete imovine Hrvatske banke za obnovu i razvitak, no rezultati te analize još nisu objavljeni. Kad je riječ o napretku u ostvarenju nacionalnih ciljeva u okviru strategije Europa 2020., Hrvatska će ostvariti ili je već ostvarila svoje ciljeve u pogledu energetske učinkovitosti, smanjenja emisija stakleničkih plinova, povećanja udjela obnovljive energije (osim u prometu), smanjenja prijevremenog napuštanja školovanja te smanjenja siromaštva i socijalne isključenosti. Čini se da se do 2020. neće moći ostvariti cilj u pogledu stjecanja visokog obrazovanja, dok se najveći jaz u odnosu na zadani cilj još uvijek bilježi u području ulaganja u istraživanje i razvoj.

Hrvatska se suočava s izazovima u pogledu određenih pokazatelja prema Pregledu socijalnih pokazatelja iz europskog stupa socijalnih prava, koji uključuju jednake mogućnosti, pristup tržištu rada i pravedne radne uvjete. Gospodarski rast pridonio je smanjenju nezaposlenosti, ali stopa zaposlenosti i dalje je relativno vrlo niska. Hrvatska se još uvijek suočava s problemom visoke stope mladih koji se ne obrazuju, ne rade niti se stručno usavršavaju i slabog sudjelovanja u mjerama aktivne politike tržišta rada. U Hrvatskoj je visok udio osoba izloženih riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti. U nastavku slijede glavni zaključci detaljnog preispitivanja iz ovog izvješća i povezani izazovi politika: ·Predviđa se daljnje smanjenje duga opće države u 2017. zahvaljujući kontinuiranom rastu i fiskalnoj disciplini. Tijekom dugotrajne krize dug opće države više se nego udvostručio uglavnom zbog deficita i reklasifikacija duga poduzeća u državnom vlasništvu. Smanjenje udjela duga s najviše zabilježene razine od gotovo 86 % započelo je 2015. te se ubrzalo 2016. Očekuje se da se udio duga u 2017. smanjio na oko 80 % BDP-a i da će se u kratkoročnom razdoblju nastaviti smanjivati. To je smanjivanje potaknuto gospodarskim rastom i smanjenjem rashoda. Javni je dug, međutim, i dalje visok u usporedbi s razinama zabilježenima prije krize i usporedivim zemljama. Iako su u srednjoročnom razdoblju smanjeni, rizici za održivost i dalje su visoki, osobito prema određenim scenarijima u uvjetima stresa. Osim toga, dug je izložen valutnom riziku jer je znatan udio tog duga izdan ili denominiran u stranoj valuti. Pozitivne promjene odnose se na kontinuirano smanjenje troškova servisiranja duga i produljenje rokova dospijeća, što je ostvareno posljednjih godina, te na određena poboljšanja u upravljanju dugom. ·Nastavljeno je smanjenje duga privatnog sektora, iako je i dalje znatno izložen valutnom riziku. Intenzivnija gospodarska aktivnost pridonijela je smanjenju duga privatnog sektora. Nadalje, kontinuirana aprecijacija nacionalne valute u odnosu na euro pridonijela je smanjenju vrijednosti nepodmirenih obveza indeksiranih ili denominiranih u stranoj valuti, što je pozitivan trend koji, međutim, odražava valutni rizik. U 2017. usporeno je smanjivanje duga korporativnog sektora i duga kućanstava zbog povećanja neto kreditnih tokova koje je poticajno za ulaganja. Međutim, dug korporativnog sektora koncentriran je u nekoliko segmenata i dalje je visok u odnosu na financijsku imovinu sektora, što može upućivati na potencijalne rizike za solventnost. ·Neizravni kreditni rizik opterećuje dobro kapitaliziran i sve profitabilniji financijski sektor. Zahvaljujući boljim makroekonomskim uvjetima i nižim kamatnim stopama povećala se potražnja za kreditima. To je u 2017., u kombinaciji s kontinuiranim poboljšanjem kvalitete imovine banaka i njihove profitabilnosti, dovelo do pozitivnih neto kreditnih tokova. Relativno brzo smanjivanje udjela loših kredita iz 2016. zaustavljeno je 2017. jer je trend smanjivanja djelomično neutraliziran neto priljevom loših kredita koji se odnose na Agrokorove neotplaćene kredite. Općenito, neizravni kreditni rizik i dalje je izvor ranjivosti bankarskog sektora, osobito zbog znatne izloženosti stranim valutama njegovih korporativnih i privatnih klijenata. ·Nastavljaju se poboljšanja na tržištu rada, no sudjelovanje je i dalje na vrlo niskoj razini. U 2017. stopa nezaposlenosti pala je na 11,1 %. Smanjenju broja radno sposobnog stanovništva pridonijeli su migracijski odljevi i starenje stanovništva, dok su stope aktivnosti i zaposlenosti muškaraca i žena i dalje vrlo niske, djelomično zbog odgovornosti za skrb i mnogobrojnih mogućnosti za prijevremeno napuštanje tržišta rada. Unatoč povećanju zapošljavanja na temelju ugovora na neodređeno vrijeme u 2017., udio ugovora na određeno vrijeme u ukupnoj zaposlenosti i dalje je znatan. Smanjuju se stope nezaposlenosti mladih i dugotrajne nezaposlenosti, iako su još uvijek visoke. Općenito, socijalni dijalog između vlade i socijalnih partnera nije dovoljno razvijen. ·Restriktivno poslovno okruženje koči konkurentnost i ulaganja. Ograničeno je funkcioniranje tržišta proizvoda i tržišta kapitala, što sprječava neometanu alokaciju sredstava najproduktivnijim poduzećima i sektorima. Nedovoljno dobri rezultati u području istraživanja, razvoja i inovacija dodatna su prepreka povećanju konkurentnosti hrvatskih poduzeća. Liberalizacija sporo napreduje jer su brojna zanimanja i vodeći sektori izrazito regulirani. I dalje se bilježi određeno narušavanje tržišnog natjecanja u područjima pravnog i poreznog savjetovanja. Parafiskalni nameti i administrativno opterećenje i dalje ograničavaju osnivanje i širenje poduzeća. Kasni se s provedbom strategije suzbijanja korupcije. Druga ključna strukturna pitanja, koja su analizirana u ovom Izvješću i ukazuju na posebne izazove s kojima se suočava gospodarstvo Hrvatske, opisana su u nastavku: ·Rascjepkana javna uprava i dalje otežava učinkovitost javnih usluga. Izražena teritorijalna rascjepkanost i složeni odnosi na različitim razinama vlasti u Hrvatskoj ne pridonose učinkovitom korištenju resursa i pružanju javnih usluga. Zbog nedostatnih administrativnih kapaciteta otežana je provedba javnih politika i učinkovito korištenje sredstava iz europskih strukturnih i investicijskih fondova. Neusklađen je okvir za određivanje plaća u državnoj upravi i javnim službama. Iako je broj neriješenih sudskih predmeta znatno smanjen zbog manjeg broja novih predmeta, i dalje su potrebne mjere za poboljšanje učinkovitosti i kvalitete pravosudnog sustava. Određeni napredak ostvaren je prodajom manjinskih vlasničkih udjela i dodatno je skraćen vladin popis društava od strateškog i posebnog interesa. Odlučniji napredak u najavljenoj privatizaciji poduzeća u državnom vlasništvu tek se mora ostvariti. ·Iako se smanjuju, razine siromaštva i socijalne isključenosti još su visoke. To osobito vrijedi za niskokvalificirane radnike, starije osobe i osobe s invaliditetom. Teritorijalne su razlike značajne jer su stope rizika od siromaštva u nekim županijama vrlo visoke. Neujednačeno pružanje socijalnih usluga i rascjepkana pokrivenost stanovništva sustavom socijalne zaštite pridonose postojećim nejednakostima u ishodima na tržištu rada. Duljina radnog vijeka jedna je od najkraćih u Europi, što negativno utječe na adekvatnost postojećih i budućih mirovina i uzrokuje visoki rizik od siromaštva u starosti. ·Obrazovni i zdravstveni ishodi upućuju na strukturne slabosti. Pokazatelji uspješnosti obrazovnog sustava stagnirali su ili su se pogoršali u većini relevantnih područja, što potvrđuje da je potrebno provesti reformu. Nedavnim mjerama za provedbu nacionalne Strategije obrazovanja, znanosti i tehnologije trebali bi se, ako se one provedu, riješiti problemi kvalitete i uključivosti. Nastojanja da se poboljša strukovno obrazovanje i osposobljavanje i da se radnoj snazi osigura stjecanje vještina potrebnih na tržištu rada i dalje su nedovoljna. Sudjelovanje odraslih u obrazovanju i dalje je na vrlo niskoj razini. Zdravstveni se ishodi poboljšavaju, ali i dalje su ispod prosjeka EU-a. U 2017. započela je provedba nekih mjera racionalizacije bolničkog sustava. Bolnice i dalje, međutim, ne raspolažu dovoljnim financijskim sredstvima i opterećene su dugovima. 1. Stanje i izgledi gospodarstva Rast BDP-a Hrvatsko gospodarstvo oporavlja se od jedne od najdužih i najdubljih recesija u EU-u. U posljednje tri godine snažan i sveobuhvatan gospodarski oporavak prati gospodarski rast solidnih temelja za razliku od kreditima potaknutog rasta prije financijske krize 2008. Domaća potražnja i osobito privatna potrošnja glavni su pokretači rasta u 2017. Rastu je pridonijela i javna potrošnja nakon nekoliko godina njezina negativnog i neutralnog doprinosa. Nakon što su 2015. zabilježila dugo očekivani ponovni rast koji se nastavio i u 2016., ulaganja su u 2017. počela usporavati zbog učinka nižih ulaganja javnog sektora i restrukturiranja operativnog poslovanja i financijskog restrukturiranja Agrokora, najvećeg poduzeća za proizvodnju hrane i maloprodaju (vidjeti okvir 4.2.1.). Izvoz je nastavio bilježiti dobre rezultate jer su izvoznici robe povećali svoje udjele na tržištu i jer su rezultati u turizmu još bolji nego u prethodnoj godini kada je zabilježena njegova najveća stopa rasta. Međutim, velika unutarnja potražnja i relativno visoki uvozni sadržaj u turizmu utjecali su na dodatno povećanje uvoza, zbog čega je ukupni doprinos neto izvoza rastu BDP-a bio negativan (vidjeti 1.1.). Općenito, procjenjuje se da je u 2017. stopa rasta realnog BDP-a iznosila 3,2 %, koliko je iznosila i godinu prije. Očekuje se da će rast i dalje biti snažan te da će realni BDP u 2019. napokon doseći razinu zabilježenu prije krize. Na gospodarstvo i dalje dobro utječu povoljni vanjski uvjeti, prvenstveno pozitivna kretanja u svjetskoj trgovini i povećana potražnja za hrvatskim izvoznim proizvodima. Kako budu slabjeli učinci nedavno provedene porezne reforme, očekuje se jačanje privatne potrošnje zahvaljujući sporom ali stabilnom rastu zaposlenosti i rastu plaća. U 2018. i 2019. predviđaju se veće stope rasta ulaganja, što će biti potaknuto kontinuiranim povoljnim uvjetima financiranja i većoj apsorpciji sredstava iz fondova EU-a. Općenito, povoljni su makroekonomski izgledi, no kratkoročni su rizici negativni jer strukturni izazovi ovise o dugoročnom potencijalu rasta i jer je ishod restrukturiranja Agrokora još uvijek neizvjestan. U Komisijinoj zimskoj prognozi 2018. procjenjuje se da će rast realnog BDP-a usporiti i u 2018. iznositi 2,8 % i 2,7 % u 2019. Grafikon 1.1.:Rast realnog BDP-a prema komponentama potražnje Izvor: Eurostat. Vanjski položaj Povećava se suficit tekućeg računa unatoč smanjenju trgovinske bilance. U 2017. došlo je do pogoršanja ukupne trgovinske bilance robe i usluga zbog smanjenja neto izvoza u kombinaciji s lošijim trgovinskim uvjetima. Međutim, procjenjuje se da se u 2017. saldo tekućeg računa povećao na 3,1 %, djelomično zahvaljujući privremenom poboljšanju salda primarnog dohotka zbog smanjenja dobiti bankarskog sektora koji je uglavnom u stranom vlasništvu, do čega je došlo zbog rezerviranja povezanih s Agrokorom. Suficit ciklički prilagođenog tekućeg računa od 4,2 % u 2017. bio je znatno iznad razine od –1,5 % BDP-a procijenjene na osnovi temeljnih pokazatelja (). Predviđa se da će tijekom razdoblja prognoze suficit iznositi oko 2 %. Zbog kontinuiranog suficita tekućeg računa dodatno se smanjuju vanjske obveze Hrvatske. Do rujna 2017. bruto vanjski dug smanjio se na nešto iznad 81 % BDP-a 2017. te se neto stanje međunarodnih ulaganja poboljšalo na –62 % BDP-a, što je više od 30 postotnih bodova u odnosu na razinu zabilježenu u razdoblju nakon krize (vidjeti grafikon 1.2.). Kontinuirana aprecijacija kune pridonijela je u 2017. smanjenju udjela vanjskog duga, ali je ukazala i na opseg izloženosti hrvatskog duga valutnim šokovima. Očekuje se daljnje smanjenje udjela neto vanjskog duga u skladu s kontinuiranim rastom i suficitima tekućeg računa.

Grafikon 1.2.:Sastav tekućeg računa, bruto vanjski dug i neto stanje međunarodnih ulaganja Izvor: Eurostat, Hrvatska narodna banka. Inflacija i kamatne stope Pritisak na plaće i veće cijene energenata uzrokuju blagi rast inflacije. U 2017. i 2018. predviđa se rast cijene rada zbog pooštravanja uvjeta na tržištu rada i rasta plaća u javnom sektoru. To je u 2017., u kombinaciji s rastom cijena energenata, dovelo do rasta inflacije na 1,3 % nakon što je dulje od tri godine dinamika cijena bila negativna ili stagnirajuća. Predviđa se nastavak blagog rasta stope ukupne inflacije, dok bi rast stope temeljne inflacije trebao biti brži i povećati se krajem 2019. Kontinuirano visoka likvidnost financijskog sustava i smanjenje premije rizika za Hrvatsku pridonose daljnjem smanjenju kamatnih stopa. Smanjuju se kamatne stope na sve nove kredite kućanstvima i nefinancijskim društvima, prvenstveno na stambene kredite indeksirane u eurima. Ta povoljna kretanja kamatnih stopa trebala bi se nastaviti jer se poboljšava percepcija državnog rizika zahvaljujući stabilnim izgledima gospodarstva i boljim stanjem javnih financija. Konkretno, znatno se smanjila premija rizika za Hrvatsku, što je vidljivo u činjenici da se razlika prinosa na hrvatski državni dug i prinosa na njemačke obveznice smanjila sa 390 postotnih bodova, koliko je iznosila sredinom 2016., na oko 200 postotnih bodova krajem 2017. no i dalje je veća od razlike prinosa za većinu država članica EU-a. Grafikon 1.3.:Inflacija i glavne komponente u Hrvatskoj i EU-u Izvor: Eurostat. Javne financije Dodatno se smanjuje deficit opće države jer prihodi rastu, a rashodi se ne povećavaju. Deficit opće države smanjio se sa 3,3 % BDP-a, koliko je iznosio 2015., na 0,9 % BDP-a u 2016., zbog čega je 2017. za Hrvatsku zaključen postupak u slučaju prekomjernog deficita. Do rasta prihoda došlo je zbog povećanja gospodarske aktivnosti, osobito potrošnje kućanstava, zaposlenosti i dobiti korporativnog sektora. Rast primarnih rashoda bio je ograničen znatno ispod rasta nominalnog BDP-a te su se smanjili rashodi za kamate zbog smanjenja duga i njegova refinanciranja po nižim kamatnim stopama. Predviđa se dodatno smanjenje ukupnog deficita u 2017. unatoč negativnom proračunskom učinku nedavno uvedenih smanjenja poreznih stopa u 2017. Zahvaljujući stabilnim stopama rasta i niskim deficitima dug opće države trebao bi se smanjivati i idućih godina te se procjenjuje da je njegov udio u 2017. smanjen na ispod 80 % i da će do 2019. pasti ispod 75 %. Privatna zaduženost Nastavilo se smanjenje privatnog duga, no ponovno se aktiviralo bankovno kreditiranje kućanstava i korporativnog sektora. Do sredine 2017. konsolidirani dug korporativnog sektora i kućanstava smanjio se na otprilike 67,8 % BDP-a odnosno 34,6 % BDP-a, što je oko 15 odnosno 7 postotnih bodova manje od najviših razina zabilježenih 2010. Udio privatnog duga nastavio se smanjivati u 2017., uglavnom zbog rasta BDP-a i u manjoj mjeri zbog vrijednosnih učinaka jer se nastavila aprecijacija kune u odnosu na euro, što je dovelo do smanjenja vrijednosti nepodmirenih obveza indeksiranih ili denominiranih u stranoj valuti. Smanjenje duga korporativnog sektora tijekom 2016. bilo je potaknuto aktivnim razduživanjem u kombinaciji s blago negativnim ukupnim neto kreditnim tokovima. Međutim, u 2017. stopa kredita koje su domaće kreditne institucije odobrile nebankarskom privatnom sektoru (prilagođena za prodaju kredita i sekuritizaciju) porasla je za 3,4 %, s time da je zabilježeno naglo povećanje novih kredita ugovorenih u kunama s fiksnim stopama, osobito u sektoru kućanstava. Iako su razine duga i dalje visoke, očekuje se da će novo kreditiranje biti potaknuto smanjenim teretom servisiranja duga kućanstava i korporativnog sektora. Stoga se očekuje nastavak rasta udjela privatnog duga, ali sporijom dinamikom nego što je to bio slučaj prethodnih godina. Tržište rada U 2017. nastavila su se poboljšanja na tržištu rada, no iskorištenost rada i dalje je trajno niska. Unatoč umjerenim poboljšanjima nakon krize stopa aktivnosti i stopa zaposlenosti, koje su u trećem tromjesečju 2017. iznosile 71,7 % odnosno 65,6 % (vidjeti grafikon 4.3.1.), bile su među najnižima u EU-u (prosječno iznose 78,2 % odnosno 72,6 %). Smanjenje radne snage bilo je potaknuto negativnim migracijskim tokovima i starenjem stanovništva, zbog čega se stopa nezaposlenosti brzo smanjivala i procjenjuje se da se smanjila sa 17,6 % početkom 2014. na oko 11,1 % u 2017. Smanjio se i udio mladih koji se ne obrazuju, ne rade niti se stručno usavršavaju, iako je i dalje visok kao i stopa nezaposlenosti mladih i stopa dugotrajne nezaposlenosti. Predviđa se smanjenje stope nezaposlenosti ispod 8 % u 2019. zbog slabljenja migracijskih odljeva i stabilnog rasta zaposlenosti. U 2017. povećao se broj novih zapošljavanja na temelju ugovora na neodređeno vrijeme, no udio ugovora na određeno vrijeme u ukupnoj zaposlenosti i dalje je velik. Unatoč niskoj iskorištenosti rada pooštravanje stanja na tržištu rada dovelo je do ponovnog rasta plaća. Nominalna plaća po zaposleniku smanjivala se svake godine od 2013., no procjenjuje se da je u 2017. porasla za 2,5 %. U kombinaciji s blagim rastom produktivnosti, procjenjuje se da su se jedinični troškovi rada povećali za nešto iznad 1 % (vidjeti grafikon 1.4.). Očekuje se daljnji rast plaća zbog pozitivnih pritisaka koji su posljedica zakonski propisanog rasta plaća u javnom sektoru i nedostatka radne snage u nekoliko ključnih sektora, primjerice turizmu i građevinarstvu. Grafikon 1.4.:Doprinosi stopi promjene godišnjih jediničnih troškova rada Izvor: Eurostat, Europska komisija. Socijalna kretanja Udio osoba izloženih riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti smanjio se u 2016., iako je i dalje visok. Rizici od siromaštva i socijalne isključenosti još su visoki u Hrvatskoj, osobito za neke ranjive skupine, primjerice osobe s invaliditetom i starije osobe (vidjeti odjeljak 4.3.). U Hrvatskoj se bilježe visoki udjeli osoba koje žive u teškoj materijalnoj oskudici i u kućanstvima s vrlo niskim intenzitetom rada, s time da ti udjeli premašuju prosjek EU-a za 5 postotnih bodova odnosno 3,2 postotna boda. Udio osoba izloženih riziku od siromaštva koji iznosi 19,5 % veći je od prosjeka EU-a i premašuje udio u većini usporedivih zemalja (podaci o dohotku iz 2015.). Osobito su izražene regionalne razlike jer u nekim županijama stopa udjela osoba izloženih riziku od siromaštva premašuje 40 %. Dohodovna nejednakost blizu je prosjeka EU-a, no rizici od siromaštva i socijalne isključenosti osobito su visoki među niskokvalificiranim osobama. Dohodak 20 % najbogatijih hrvatskih kućanstava u 2016. bio je 5 puta veći od dohotka 20 % najsiromašnijih kućanstava, što je nešto ispod prosjeka EU-a (podaci iz 2015). Raspodjela tržišnog dohotka bila je nešto manje neravnomjerna u usporedbi s prosjekom EU-a, dok je učinak socijalnih transfera na smanjenje siromaštva bio ispod prosjeka EU-a u 2016. Koncentracija rizika od siromaštva i socijalne isključenosti među niskokvalificiranim osobama, koje često žive u ruralnim područjima, predstavlja ključne izazove i otežava kapacitet Hrvatske za smanjenje nejednakosti (vidjeti odjeljak 4.3.2.). Potencijalni rast Hrvatski rast trenutačno je veći od procijenjenog potencijala. Procjenjuje se da je u 2017. došlo do zatvaranja negativnog jaza outputa te da bi jaz outputa u 2018. trebao biti pozitivan. Stabilan rast ulaganja pridonosi potencijalnom rastu, no i dalje su niski iskorištenost inputa rada i doprinos ukupne faktorske produktivnosti, osobito za jedno sustižuće gospodarstvo. Negativni migracijski tokovi i starenje stanovništva, u kombinaciji s jednom od najnižih stopa aktivnosti u EU-u, pridonose smanjenju broja radno sposobnog stanovništva, što negativno utječe na dugoročne izglede za rast zaposlenosti. Zbog nedostatka mjera politike kojima bi se potaknuo rast stope sudjelovanja očekuje se da će smanjenje radne snage negativno utjecati na potencijal rasta (vidjeti grafikon 1.5.). Grafikon 1.5.:Rast realnog i potencijalnog outputa Izvor: Europska komisija, GU ECFIN





Tablica 1.1.: Glavni gospodarski i financijski pokazatelji – Hrvatska (1) Neto stanje međunarodnih ulaganja (NIIP), osim izravnih ulaganja i ulaganja u portfelje vlasničkog kapitala.

(2) Domaće bankarske grupacije i samostalne banke, društva kćeri i podružnice u stranom vlasništvu u EU-u i izvan EU-a. Izvor: Eurostat i ESB od 30. siječnja 2018., ako je dostupno; Europska komisija za podatke koji se prognoziraju (Zimska prognoza 2018. za realni BDP i UIPC, za ostalo Jesenska prognoza 2017.) 2. Napredak ostvaren u pogledu preporuka za Hrvatsku Napredak u pogledu provedbe preporuka upućenih Hrvatskoj 2017. () mora se razmatrati u dugoročnoj perspektivi od uvođenja europskog semestra 2014. Ako se u obzir uzme višegodišnja ocjena provedbe preporuka upućenih Hrvatskoj od njihova prvog donošenja, Hrvatska je ostvarila barem „određeni napredak” u pogledu gotovo polovine tih preporuka. U pogledu ostalih preporuka ostvaren je „ograničeni” napredak ili „nema napretka” (vidjeti grafikon 2.1.). Značajan napredak ostvaren je u području reforme tržišta rade i fiskalne politike. Grafikon 2.1.:Razina provedbe preporuka upućenih Hrvatskoj u razdoblju 2014.–2017. Izvor: Europska komisija. Hrvatska je osigurala pravovremeno i trajno smanjenje prekomjernog deficita opće države. Ukupni deficit opće države značajno se smanjio sa 3,3 % BDP-a, koliko je iznosio 2015., na 0,9 % BDP-a u 2016. To naglo smanjenje bilo je potaknuto gospodarskim oporavkom te smanjenjem rashoda. Smanjenje ukupnog deficita u kombinaciji s rastom BDP-a dovelo je do smanjenja udjela duga, koji bi se trebao nastaviti smanjivati. Za Hrvatsku je u lipnju 2017. zaključen postupak u slučaju prekomjernog deficita. Hrvatska je posljednjih godina provela mjere za reformu tržišta rada, no još nije riješen problem niskog sudjelovanja na tržištu rada. Fleksibilnost tržišta rada poboljšana je provedbom dviju uzastopnih reformi 2013. i 2014. Konkretno, te su reforme omogućile upotrebu ugovora na određeno vrijeme i fleksibilnih vrsta rada (rad na daljinu, rad u nepunom radnom vremenu, sezonski rad i rad preko agencije) te se na razne načine pojednostavnio postupak otkaza ugovora o radu. Međutim, još nije pronađeno primjereno rješenje problema niske iskorištenosti rada jer još nisu provedene mjere kojima se potiče dulji radni vijek i racionalizacija odredbi o mirovinama. U 2015. usklađena je procjena invaliditeta i njezina je provedba povjerena novoosnovanom Jedinstvenom tijelu vještačenja. Poduzete su mjere za poboljšanje pravosudnog sustava, poslovnog okruženja i otpornosti financijskog sektora. Stečajni su postupci temeljito revidirani, a reformom karte pravosudnih područja poboljšana je učinkovitost sustava. Smanjen je broj neriješenih sudskih predmeta, no problemi su i dalje prisutni. Smanjeni su određeni parafiskalni nameti i administrativno opterećenje poduzeća. U 2014. sveobuhvatnom provjerom portfelja bankarskog sektora potvrđena je njegova otpornost i otklonjeni su određeni utvrđeni nedostatci. Udio loših kredita još je relativno visok, no dobro su pokriveni rezerviranjima i u posljednje se vrijeme ubrzala njihova prodaja. Provedena je revizija kvalitete imovine Hrvatske banke za obnovu i razvitak (HBOR). Sporo napreduje provedba reformi zdravstvenog sustava, poduzeća u državnom vlasništvu i korištenja sredstava iz fondova EU-a. U zdravstvu se i dalje gomilaju nepodmirena plaćanja. Nadležna tijela poduzela su, međutim, prve mjere za dugo planiranu funkcionalnu integraciju bolnica. Upravljanje državnom imovinom prebačeno je na novoosnovano ministarstvo te je napredovala prodaja te imovine, no kasni se s najavljenim poboljšanjem korporativnog upravljanja poduzećima u državnom vlasništvu. Posljednjih se godina poboljšala provedba projekata koji se sufinanciraju sredstvima iz fondova EU-a, no i dalje je koče ograničeni administrativni kapaciteti i strateško planiranje.



Hrvatska je ostvarila ograničeni () napredak u provedbi preporuka iz 2017. (vidjeti tablicu 2.1.). Razvoj krize u Agrokoru u 2017. doveo je do dugotrajnog razdoblja mirovanja u provedbi reformi u kojem je Hrvatska poduzela ograničene mjere politika. Uvođenje periodičnog poreza na nekretnine najavljeno za siječanj 2018. odgođeno je do daljnjega. Smanjio se opseg mjera reforme u području socijalne zaštite. Znatno se kasni s provedbom najavljenih reformi u područjima kao što su fiskalni okvir, mirovinski sustav, javna uprava i plaće u javnom sektoru. Sredstva iz strukturnih i investicijskih fondova ključna su za nošenje s ključnim izazovima uključivog rasta i konvergencije u Hrvatskoj, što se ostvaruje poticanjem smanjenja administrativnih postupaka za poduzeća, jačanjem kapaciteta u istraživačkom sektoru i poslovnom sektoru i poboljšanjem suradnje poduzeća i javnih istraživačkih ustanova. Sredstva iz strukturnih i investicijskih fondova ključna su i za rješavanje problema koji se odnose na politiku zapošljavanja i socijalnu politiku ulaganjima u infrastrukturu koja pridonose rastu produktivnosti i poboljšanju pristupa zdravstvenoj skrbi za ranjive skupine i osobe koje žive u ugroženim područjima. Države članice mogu od Komisije zatražiti tehničku pomoć za pripremu, izradu i provedbu strukturnih reformi kojima se potiče rast. Služba za potporu strukturnim reformama pruža, u suradnji s relevantnim službama Komisije, prilagođenu tehničku pomoć za koju nije potrebno sufinanciranje i koja se pruža na zahtjev države članice. Pomoć se odnosi na prioritete utvrđene u kontekstu procesa ekonomskog upravljanja EU-a (npr. provedba preporuka upućenih pojedinoj državi članici), no širi je opseg pomoći koju pruža dotična Služba jer može obuhvaćati i reforme koje su povezane s drugim prioritetima Komisije ili reformama koje se provode na inicijativu države članice. Hrvatska je od Službe za potporu strukturnim reformama zatražila tehničku pomoć za provedbu reformi u raznim područjima, primjerice: javna uprava i pravosuđe, rast i poslovno okruženje, zdravstvo, obrazovanje i financijski sektor. Konkretno, ta Služba pruža pomoć za provedbu kurikularne reforme; za mjere namijenjene poboljšanju obrazovanja odraslih; za mjere jačanja upravljanja poduzećima u državnom vlasništvu i praćenja planova njihova restrukturiranja; te za učinkovitije i transparentnije socijalne politike. Tablica 2.1.:Napredak u pogledu preporuka upućenih Hrvatskoj Izvor: Europska komisija. Okvir 2.1. Vidljivi rezultati postignuti na temelju potpore EU-a strukturnim promjenama u Hrvatskoj Hrvatska je korisnik znatnih sredstava iz europskih strukturnih i investicijskih fondova, iz kojih joj se do 2020. mogu dodijeliti sredstva u iznosu do 10,73 milijardi EUR. To na godišnjoj razini iznosi oko 3 % BDP-a u razdoblju 2014.–2018. i 80 % javnih ulaganja( I ). Procjenjuje se da je do kraja 2017. projektima na terenu dodijeljeno 4,2 milijardi EUR (39 % ukupnog iznosa). Time je omogućeno otvaranje 734 nova radna mjesta u punom radnom vremenu u poduzećima koja su dobila sredstva; zatim potpora održivom turizmu zahvaljujući kojoj je godišnji broj posjeta mjestima kulturne i prirodne baštine i znamenitostima povećan na 314 000 te su povećani kapaciteti za skrb za djecu i obrazovanje za dodatnih 6000 osoba u budućnosti. U okviru sredstava iz EFRR-a iznos od približno 330 milijuna EUR-a dodijelit će se putem financijskih instrumenata, što je novost u usporedbi s razdobljem 2007.–2013. u kojem se nisu koristili financijski instrumenti. Zahvaljujući sredstvima iz europskih strukturnih i investicijskih fondova rješavaju se problemi strukturnih politika i provode se dane preporuke. Mjere obuhvaćaju, među ostalim, prijelaz na digitalno gospodarstvo i e-sustave kojima se smanjuje opterećenje poduzeća i pridonosi povećanju učinkovitosti i djelotvornosti administrativnih postupaka. Pruža se potpora i poboljšanju djelotvornosti pravosudnog sustava. Ulaganja u infrastrukturu (prvenstveno željezničku, cestovnu, širokopojasnu i energetsku te okolišnu) namijenjena su smanjenju regionalnih razlika, poticanju rasta i povećanju produktivnosti. Sredstva iz strukturnih i investicijskih fondova pomažu u rješavanju problema povezanih sa zapošljavanjem i socijalnim politikama. U Akcijskom planu Strategije razvoja javne uprave za razdoblje od 2017. do 2020. definiraju se strateške, pravne, organizacijske i postupovne mjere za uspostavu sustava kontrole kvalitete, racionalizaciju administrativnih postupaka i provedbu kadrovskih politika kojima se potiče razvoj vještina na svim razinama javne uprave. Poduzete su različite mjere kao preduvjet za dodjelu sredstava iz strukturnih i investicijskih fondova. Strategija pametne specijalizacije namijenjena istraživanju i inovacijama donesena je u cilju jačanja kapaciteta za istraživanje i razvoj u istraživačkom i poslovnom sektoru i poboljšanju suradnje poduzeća i javnoistraživačkih ustanova. Sveobuhvatna Strategija prometnog razvoja donesena u kolovozu 2017. omogućuje racionalizaciju projekata za sve vrste prijevoza tako što se definiraju i utvrđuju nadnacionalni i nacionalni prioriteti. U Planovima održive gradske mobilnosti na razini funkcionalnih regija naglasak je stavljen na javni prijevoz, vrste prijevoza s niskom/nultom stopom emisija a ti će se planovi nadopunjavati komplementarnim politikama upravljanja prometom. Kako bi se osigurala održiva upotreba vodnih resursa, donesen je Plan upravljanja riječnim slivovima. U zdravstvenom sektoru specifične mjere namijenjene su poboljšanju pristupa zdravstvenoj skrbi u ugroženim područjima i za ranjive skupine; pružanju potpore obrazovanju medicinskog osoblja u primarnoj zdravstvenoj zaštiti i promicanju specijalističkih programa i izrade analitičkih alata u upravljanju zdravstvom. Hrvatska ostvaruje napredak u apsorpciji sredstava iz Europskog fonda za strateška ulaganja (EFSU). U prosincu 2017. ukupna financijska sredstva za operacije odobrene u okviru EFSU-a iznosila su 187 milijuna EUR, što bi trebalo potaknuti privatna i javna ulaganja ukupne vrijednosti od 745 milijuna EUR. Konkretno, u okviru dijela za infrastrukturu i inovacije Europskog fonda za strateška ulaganja dosad je odobreno 5 projekata (uključujući 2 projekta koja uključuju više država članica) u vrijednosti od 120 milijuna EUR koja će se financirati financijskim sredstvima EIB-a. Predviđa se da će se time potaknuti ulaganja u vrijednosti od gotovo 494 milijuna EUR. U okviru dijela za MSP-ove dosad je odobreno pet sporazuma s financijskim posrednicima. Financijska sredstva iz Europskog fonda za ulaganja koja se pružaju putem EIB-a iznose 67 milijuna EUR, čime bi se trebala mobilizirati ulaganja ukupne vrijednosti veće od 251 milijun EUR. Gotovo 800 malih poduzeća i novoosnovanih poduzeća imat će koristi od te potpore. Energetski sektor prednjači u pogledu odobrenih operacija i iznosa, a slijedi ga sektor MSP-ova. Uz sredstva iz europskih strukturnih i investicijskih fondova dostupna su i financijska sredstva u okviru Obzora 2020., Instrumenta za povezivanje Europe i ostalih fondova EU-a kojima se izravno upravlja. Hrvatska je do kraja 2017. potpisala sporazume u vrijednosti od 424 milijuna EUR za projekte u okviru Instrumenta za povezivanje Europe. https://cohesiondata.ec.europa.eu/countries/HR 3. Sažetak glavnih zaključaka detaljnog preispitivanja na temelju postupka zbog makroekonomskih neravnoteža

Ovo izvješće sadržava detaljno preispitivanje hrvatskoga gospodarstva. U proljeće 2017. utvrđeno je da Hrvatska bilježi prekomjerne makroekonomske neravnoteže koje se osobito odnose na visoke razine vanjskog i domaćeg duga, denominiranog uglavnom u stranoj valuti, u kontekstu niskog rasta potencijalnog outputa. U Izvješću o mehanizmu upozoravanja za 2018. (Europska komisija, 2017.b) zaključeno je da bi za Hrvatsku trebalo provesti novo detaljno preispitivanje radi ocjene kretanja povezanih s utvrđenim neravnotežama. Analiza relevantna za preispitivanje opisana je u odjeljku 4.1. o državnom dugu, odjeljku 4.2. o dugu privatnog sektora i financijskom sektoru, odjeljku 4.3. o tržištu rada, odjeljku 4.4. o poslovnom okruženju i ulaganjima te odjeljku 4.5. o upravljanju javnim sektorom (). Neravnoteže i njihova ozbiljnost Državni je dug i dalje visok. Udio duga dosegnuo je vrhunac od 85,8 % u 2014., što je bilo uglavnom uzrokovano visokim državnim deficitima i realizacijom nepredviđenih obveza poduzeća u državnom vlasništvu, te se procjenjuje da se u 2017. smanjio na ispod 80 % BDP-a zahvaljujući snažnom nominalnom rastu i smanjenju deficita opće države. Nadalje, zbog aprecijacije kune smanjila se vrijednost visokog udjela duga denominiranog u stranoj valuti. Rizici za održivost hrvatskih javnih financija i dalje su visoki u srednjoročnom razdoblju zbog visoke razine duga. Izvor rizika je i činjenica da je velik udio duga denominiran u stranoj valuti. Udio privatnog duga u BDP-u nastavlja se smanjivati, no izloženost valutnom riziku i prevelika zaduženost poduzeća izvori su rizika. U drugom tromjesečju 2017. konsolidirani dug korporativnog sektora i dug kućanstava smanjio se na 67,8 % BDP-a odnosno 34,6 % BDP-a, što je oko 15 odnosno 7 postotnih bodova manje od najviših razina zabilježenih 2010. Do sredine 2017. dug privatnog sektora bio je blizu ili manji od bonitetnog praga specifičnog za Hrvatsku i tek nešto veći od razine utvrđene na temelju temeljnih pokazatelja, što upućuje na to da je u Hrvatskoj i dalje potrebno razduživanje (vidjeti odjeljak 4.2.). Iako se čini da njihova razina duga nije pretjerano visoka, kućanstva i nefinancijska društva i dalje su izložena valutnom riziku. Nadalje, dug nefinancijskih društava visok je u odnosu na bruto financijsku imovinu ili vlasnički kapital, što ukazuje na potencijalne rizike za solventnost korporativnog sektora. Konačno, visoka razina loših kredita opterećuje privatni sektor, osobito visoka razina loših kredita u građevinskom sektoru i sektoru nekretnina, no i u sektorima veleprodaje i maloprodaje te proizvodnje. Kontinuirani suficiti tekućeg računa dovode do brzog smanjenja neto vanjskih obveza Hrvatske. Zahvaljujući kontinuirano dobrim rezultatima izvoza saldo tekućeg računa u 2016. iznosio je 2,5 % BDP-a te se u trećem tromjesečju 2017. dodatno povećao na 3,8 % BDP-a, uglavnom zbog poboljšanja salda dohotka. Neto stanje međunarodnih ulaganja poboljšalo se te je u 2016. iznosilo –70 % BDP-a te se do trećeg tromjesečja 2017. dodatno smanjilo na –62,1 %, što je 36,5 postotnih bodova više od najniže razine zabilježene u trećem tromjesečju 2011. te se u trećem tromjesečju 2017. dodatno smanjilo na 61,8 % BDP-a. Unatoč tim značajnim poboljšanjima neto stanje međunarodnih ulaganja i dalje je vrlo negativno jer je u 2016. i dalje bilo niže od razine utvrđene temeljnim pokazateljima i bonitetnog praga(). Međutim, sastav vanjskih obveza Hrvatske u pogledu vrste imovine, osobito visok udio izravnih stranih ulaganja i portfeljna ulaganja u vlasničke vrijednosne papire, smanjuje rizike izloženosti povezane s visokom razinom neto stanja međunarodnih ulaganja. Niska iskorištenost rada i spori rast produktivnosti koče potencijalni output Hrvatske i njezine kapacitete za prilagodbu. Unatoč umjerenim poboljšanjima stopa aktivnosti (71,7 %) i stopa zaposlenosti (65,6 %) zabilježene u trećem tromjesečju 2017. bile su među najnižima u EU-u, što upućuje na trajno nisku iskorištenost rada. Rast produktivnosti i dalje je nizak u usporedbi s gospodarstvima EU-a iz srednje i istočne Europe. Ukupna faktorska produktivnost negativno je pridonijela potencijalnom rastu u razdoblju krize i dalje je relativno niska. Velika prisutnost poduzeća u državnom vlasništvu onemogućuje učinkovitiju alokaciju sredstava u gospodarstvu (vidjeti odjeljak 4.5.). Nedostatni administrativni kapaciteti u javnom sektoru i poslovno okruženje obilježeno administrativnim opterećenjem (vidjeti odjeljak 4.4.) negativno utječu na kretanja produktivnosti i na opće kapacitete gospodarstva za prilagodbu. Kretanja, izgledi i odgovori politike Predviđa se nastavak smanjenja udjela duga zbog toga što bi primarni saldo i dalje trebao bilježiti suficit jer će se razlika između rasta nominalnog BDP-a i kamatnih stopa, koja je pozitivna, dodatno povećavati zahvaljujući refinanciranju dospjelog duga po nižim kamatnim stopama. Nedavna poboljšanja u upravljanju dugom mogla bi unaprijediti upravljanje fiskalnim rizicima. Nadalje, značajan udio duga koji se prethodno financirao bankovnim kreditima, refinancirao se izdavanjem državnih obveznica, smanjenjem i fiksiranjem kamatne stope, produljenjem roka dospijeća i boljim upravljanjem. Zbog rasta broja novih kredita očekuje se nastavak rasta udjela privatnog duga, ali sporijom dinamikom nego što je to bio slučaj prethodnih godina. U 2016. smanjenje privatnog duga bilo je uglavnom potaknuto rastom realnog BDP-a i vrijednosnim učincima jer je aprecijacija kune u odnosu na euro dovela do smanjenja vrijednosti nepodmirenih obveza indeksiranih ili denominiranih u stranoj valuti. Dug kućanstava znatno se smanjio zbog velikog broja otpisanih dugova na temelju zakonom uređene konverzije kredita denominiranih u švicarskim francima u kredite denominirane u eurima uvedene krajem 2015. Neznatno povećanje inflacije u 2017. isto je pozitivno utjecalo na smanjenje duga, dok su neznatno pozitivni kreditni tokovi imali suprotan učinak, odnosno usporili su dinamiku smanjenja duga. U 2017. stopa rasta kredita koje su domaće kreditne institucije odobrile nebankarskom privatnom sektoru (prilagođena za prodaju kredita i sekuritizaciju) porasla je za 3,4 %. Rastu kredita u nefinancijskom korporativnom sektoru u najvećoj mjeri doprinio je rast investicijskih kredita i kredita za obrtni kapital, dok je u sektoru kućanstava to bio rast nestambenih kredita. Financijski sektor općenito je dobro kapitaliziran i od 2016. profitabilnost banaka raste. Ranjivosti su povezane s velikom izloženosti poduzeća i kućanstava valutnom riziku i u određenoj mjeri kamatnom riziku. U bankarskom sektoru pojavljuju se i ročne neusklađenosti između imovine i obveza, osobito u rastućem segmentu kredita denominiranih u kunama. Rizici povezani s neusklađenostima ograničeni su činjenicom da je, u uvjetima niskih kamatnih stopa, sve češća dugoročna štednja depozitima po transakcijskim računima. Poboljšala se kvaliteta imovine banaka, no udio loših kredita i dalje je visok, osobito u građevinskom sektoru i sektoru nekretnina. Ukupna razina loših kredita smanjila se do lipnja 2017. na 11,7 % (s najviše zabilježene vrijednosti od 14,2 % 2014.) unatoč priljevu kredita koji su klasificirani kao loši nakon krize u Agrokoru početkom godine. Utjecaj krize u Agrokoru na hrvatsko gospodarstvo dosad je bio ograničen, ali i dalje su prisutni povezani rizici. Unatoč činjenici da su umanjenja vrijednosti kredita koncerna Agrokor provedena već u prvoj polovini 2017., rizici su i dalje prisutni jer bi restrukturiranje Agrokora moglo utjecati na profitabilnost u preostalom razdoblju 2017. zbog većih iznosa rezerviranja u 2017. i moguće u 2018. Iako je aktivacijom mjera povezanih s postupkom izvanredne uprave u trgovačkim društvima od sistemskog značaja () spriječen rizik od nepravilnog restrukturiranja, ishod restrukturiranja Agrokora, osobito ako se ne postigne nagodba, predstavlja značajan negativni rizik za gospodarstvo i bankarski sektor, osobito jer bi moglo doći do financijskih gubitaka i potencijalnih problema s poslovanjem koncerna i njegova opskrbnog lanca. Suficit tekućeg računa Hrvatske veći je od standardne vrijednosti utvrđene na osnovi temeljnih pokazatelja i referentne vrijednosti za smanjenje neto stanja međunarodnih ulaganja. Kontinuirani suficiti tekućeg računa temelje se na dobrim rezultatima izvoza jer izvoznici povećavaju svoje udjele na tržištu i jer su rezultati u turizmu sve bolji. Saldo tekućeg računa u 2016. premašio je razinu utvrđenu na osnovi temeljnih pokazatelja, tj. standardnu vrijednost salda tekućeg računa koja se procjenjuje na oko –1,5 % BDP-a. Prema Komisijinoj jesenskoj prognozi 2017. suficit tekućeg računa tijekom razdoblja prognoze iznosit će i dalje oko 2 %, što je iznad razine potrebne da bi srednjoročno razine neto stanja međunarodnih ulaganja bile održive, odnosno iznad razine utvrđene referentnim vrijednostima za bonitetni prag i prag zasnovan na temeljnim pokazateljima, čak i prema pesimističnom scenariju rasta nominalnog BDP-a. Predviđa se daljnje poboljšanje neto stanja međunarodnih ulaganja. Rast hrvatskog gospodarstva i dalje je veći od procijenjene stope potencijalnog rasta. Procjenjuje se da je u 2017. došlo do zatvaranja jaza outputa te da bi taj jaz u 2018. trebao biti pozitivan. Očekuje se da će potencijalu rasta pridonijeti snažan rast ulaganja, koji je u određenoj mjeri usporen zbog privremenog smanjenja ulaganja javnog sektora i krize u Agrokoru 2017. Međutim, negativni migracijski tokovi i starenje stanovništva ograničavaju rast radne snage (vidjeti odjeljak 4.3.). Nakon što je sredinom 2013. dosegnula najvišu razinu od 17,6 %, procjenjuje se da se stopa nezaposlenosti u 2017. smanjila na oko 11 % te da će se do kraja 2019. smanjiti na razine zabilježene prije krize, čemu će pridonijeti umjereno otvaranje novih radnih mjesta i smanjenje radne snage. Hrvatska i dalje postiže loše rezultate u pogledu mjera za učinkovitost tržišta robe i usluga te je i dalje slab rast ukupne faktorske proizvodnje (vidjeti odjeljke 4.4. i 4.5.). Opća ocjena Uklanjanje neravnoteža povezanih s dugom temelji se na snažnom gospodarskom rastu, ali ranjivosti i dalje postoje. Udjeli javnog i privatnog duga u BDP-u nastavljaju se smanjivati, iako su i dalje izvor ranjivosti za gospodarstvo. Unatoč značajnim poboljšanjima javni dug negativno utječe na kreditni rejting države i njezine premije za rizik, dok troškovi povezani sa servisiranjem duga opterećuju proračun. Iako su se potrebe za preostalim razduživanjem privatnog sektora znatno smanjile, one i dalje koče oporavak kreditnih tokova i značajniji rast ulaganja. Velik udio javnog i privatnog duga i dalje je denominiran u stranoj valuti, što upućuje na tečajne rizike. Stopa nezaposlenosti naglo se smanjila, no i dalje je visoka, dok je sudjelovanje na tržištu rada značajno manje od prosjeka EU-a. Niski potencijalni rast u dugoročnom razdoblju ugrožava uklanjanje neravnoteža povezanih s obvezama. Predviđa se da će gospodarski rast tijekom razdoblja prognoze i dalje biti stabilan, no morat će biti kontinuiran da bi prilagodba bila trajna, čime dolaze do izražaja izazovi koje za potencijalni rast gospodarstva predstavljaju dugotrajno niska iskorištenost rada i slab rast produktivnosti. Mjere politika nisu još doprinijele rastu dugoročnog potencijala rasta i općim kapacitetima prilagodbe gospodarstva. Zbog nedostatka djelotvornih mjera politike kojima bi se potaknuo rast stope sudjelovanja očekuje se da će dugoročno niska iskorištenost rada negativno utjecati na potencijalni rast. Znatno se kasni s provedbom mjera politika za poboljšanje poslovnog okruženja i modernizaciju upravljanja javnim sektorom, kojima bi se potaknuo rast ukupne faktorske proizvodnje. Provedba strukturnih reformi ključna je kako bi Hrvatska u potpunosti ostvarila koristi od veće monetarne i financijske stabilnosti, te istovremeno ostvarila daljnji napredak u procesu stvarne gospodarske konvergencije. Tablica 3.1.:Matrica procjene postupka zbog makroekonomskih neravnoteža ( nastavak na sljedećoj stranici) Tablica (nastavak) Izvor: Europska komisija.

4. Prioriteti reformi 4.1. Javne financije* i oporezivanje Hrvatski deficit značajno se smanjio te se počeo smanjivati i udio duga. Vijeće je u lipnju 2017. odlučilo ukinuti postupak u slučaju prekomjernog deficita za Hrvatsku () nakon što je deficit opće države u 2016. dosegnuo razinu od 0,9 % BDP-a, što je znatno ispod praga od 3 % utvrđena Ugovorom. Poboljšanju je uglavnom pridonio gospodarski rast koji je potaknuo rast prihoda i ograničio rast rashoda. Niži deficit pridonio je smanjenju udjela duga sa 85,4 % u 2015. na 82,7 % u 2016. Rast nominalnog BDP-a i aprecijacija kune (kojom se smanjila vrijednost velikog dijela duga denominiranog u stranoj valuti) isto su pridonijeli smanjenju udjela duga u BDP-u. Unatoč njegovu kontinuiranom smanjenju u 2017. (na razinu ispod 80 %) udio duga i dalje je visok, osobito u usporedbi s usporedivim gospodarstvima () te se očekuje njegovo daljnje smanjenje jer primarni saldo i dalje bilježi suficit i poveća se razlika između rasta nominalnog BDP-a i kamatnih stopa, koja je pozitivna, zahvaljujući i refinanciranju dospjelog duga po nižim kamatnim stopama. Grafikon 4.1.1.:Kretanja duga opće države Izvor: Eurostat. Cilj je fiskalne politike da deficit opće države u srednjoročnom razdoblju prijeđe u suficit. Proračun za 2018. usvojen u studenome 2017. u skladu je sa smjerom politika iz prethodne dvije godine i Programom konvergencije 2017. Konkretno, planirano je da saldo opće države bude na razini –0,5 % BDP-a u 2018., da u 2019. proračun bude uravnotežen te da se u 2020. postigne suficit od 0,8 % BDP-a. Čini se da je te ciljeve moguće ostvariti ako se u obzir uzmu bonitetna predviđanja rasta prihoda proračuna i činjenica da su smanjenja deficita ostvarena 2016. i 2017. dobra osnova za dodatna poboljšanja. Na temelju najnovijih dostupnih podataka čini se da će deficit u 2017. biti znatno manji nego što se predviđalo. Rizici za javne financije proizlaze iz dugova zdravstvenog sektora (vidjeti odjeljak 4.5.), neriješenih pravnih sporova (), jamstava i učinka krize u Agrokoru. Konkretno, razina jamstava koje izdaje država, uglavnom za dug poduzeća u državnom vlasništvu, u stalnom je porastu iako se neznatno smanjila nakon krize. Fiskalni rizici povezani s Agrokorom uključuju nepodmirene kredite koje je HBOR izdao Agrokorovim društvima (otprilike 0,15 % BDP-a) kao i negativni učinci Agrokorovih vjerovnika i dobavljača na porezne prihode. Čini se da su rizici refinanciranja u kratkoročnom razdoblju niski. Potrebe za državnim financiranjem u 2017. zadovoljene su bez većih poteškoća, zahvaljujući visokoj likvidnosti bankarskog sektora i niskim kamatnim stopama koje se nastavljaju smanjivati. Prinosi na državne vrijednosne papire nastavili su se smanjivati u 2017., te su znatno pridonijeli smanjenju troškova refinanciranja dospjelog duga. Općenito, kratkoročni fiskalni rizici koji proizlaze iz fiskalnih i općih makroekonomskih uvjeta u Hrvatskoj nastavljaju se smanjivati zahvaljujući boljem stanju javnih financija, rastu BDP-a i razduživanju privatnog sektora, te se čine niskima ( ). Deprecijacija kune i dalje je ključni rizik jer je 70 % javnog duga denominirano u stranoj valuti, uglavnom u eurima. Grafikon 4.1.2.:Aktivna državna jamstva Izvor: Hrvatska narodna banka. Rizici za fiskalnu održivost niski su u dugoročnom razdoblju, dok su se srednjoročnom razdoblju u određenoj mjeri smanjili. Na temelju ocjene iz jesenske prognoze 2017. srednjoročni fiskalni rizici smanjili su se od proljeća 2017., no i dalje su općenito visoki. Konkretno, poboljšano proračunsko stanje upućuje na to da se smanjio opseg fiskalne prilagodbe primarnog strukturnog salda koja je potrebna da bi se do 2032. dug smanjio na referentnu vrijednost od 60 % utvrđenu Ugovorom. Međutim, analiza osjetljivosti dinamike javnog duga na temelju scenarija prema kojem se povijesna razina strukturnog primarnog salda ne mijenja do 2028. upućuje na visoke rizike za održivost u srednjoročnom razdoblju. Treba napomenuti da bi se rizici za fiskalnu održivost u srednjoročnom razdoblju trebali dodatno poboljšati zahvaljujući boljim rezultatima u pogledu deficita i udjela duga u 2017. u usporedbi s predviđanjima iz jeseni 2017. Dugoročno se Hrvatska suočava s niskim fiskalnim rizicima (), koji su uglavnom povezani s predviđenim smanjenjem rashoda za mirovine koji su djelomično neutralizirani većim rashodima za zdravstvo. Poboljšanje državnog rizika vidljivo je u činjenici da je Hrvatskoj prvi put od 2004.() podignut kreditni rejting na jednu razinu ispod investicijske razine. Budući da se hrvatski deficit smanjuje, bolja kvaliteta rashoda mogla bi pridonijeti održavanju ili poboljšanju kvalitete pruženih usluga. Posljednjih je godina fiskalna politika bila usmjerena na smanjenje deficita u skladu sa zahtjevima iz Pakta o stabilnosti i rastu, što je bilo ključno za ograničavanje rasta javnog duga te je pridonijelo smanjenju udjela duga. Međutim, udio državnih rashoda u BDP-u i dalje je visok u usporedbi s usporedivim zemljama (vidjeti grafikon 4.1.3.), što je u skladu s uočenim snažnim utjecajem države na gospodarstvo. Grafikon 4.1.3.:Primarni rashodi u usporedbi s usporedivim gospodarstvima u 2016. Izvor: Eurostat. Hrvatska bilježi visoke rashode u javnoj upravi i niske rashode u prometu, obrazovanju i istraživanju i razvoju. Udio rashoda u Hrvatskoj u većini je kategorija sličan udjelu u usporedivim gospodarstvima. Rashodi za socijalnu zaštitu nešto su ispod prosjeka unatoč relativno ozbiljnijoj gospodarskoj situaciji prošlih godina. Čak i kad se isključi trošak servisiranja duga, hrvatski troškovi za opće javne usluge znatno su iznad prosjeka, što je uglavnom povezano s troškovima javne uprave na svim razinama upravljanja. To potvrđuje zaključke analize teritorijalne rascjepkanosti iz Izvješća za Hrvatsku za 2017., u kojoj se navodi da na administrativne funkcije lokalnih upravnih jedinica otpada više od trećine tekućih rashoda, a u nekim slučajevima za financiranje samih upravnih jedinica troši se i do polovine njihovih proračuna. Istovremeno je potrošnja relativno niska u području prometa te obrazovanja i istraživanja i razvoja, odnosno dvama područjima koji su ključni za održivi rast. Kretanja pokazuju da se udio rashoda za promet i obrazovanje u ukupnim rashodima smanjio u razdoblju od 2008. do 2015., dok su rashodi za zdravstvo stagnirali. Istovremeno su se povećali rashodi za ekonomske poslove te rekreaciju, kulturu i religiju. Grafikon 4.1.4.:Rashodi prema glavnim funkcijama u 2015. u usporedbi s usporedivim gospodarstvima Izvor: Eurostat. Procijenjena učinkovitost rashoda u mnogim je područjima niska. Kako bi se ocijenila kvaliteta javnih rashoda, revizija sastava javnih rashoda mora se nadopuniti analizom njihove učinkovitosti. Stavljanjem naglaska na učinkovitost omogućuje se usklađivanje cilja održivih javnih financija s kontinuiranim pružanjem odgovarajuće razine javnih usluga građanima. Mjerenje učinkovitosti javnih rashoda složen je zadatak u kojemu je ključno utvrditi ciljeve ili rezultate koje javni sektor želi ostvariti u svakoj kategoriji rashoda koje se analizira. Javni rashodi mogu ispunjavati razne ciljeve, primjerice pravednost i redistribuciju, makroekonomsku stabilizaciju te poticanje zapošljavanja i rasta. U okviru 4.1.1. navode se rezultati analize učinkovitosti rashoda u osam područja: policijske službe, sudovi, promet, zdravstvo, obrazovanje, istraživanje i inovacije, socijalna zaštita i socijalna zaštita starijih osoba. Nakon što se utvrde ciljevi u pogledu pokazatelja rezultata za svaku kategoriju rashoda, ocjenjuje se razina učinkovitosti na temelju koje su ti rashodi doveli do utvrđenih rezultata, pri čemu zemlja s najboljim ostvarenim rezultatima u uzorku predstavlja referentnu vrijednost. Općenito, analiza je pokazala da ima prostora za znatno poboljšanje učinkovitosti rashoda u mnogim kategorijama, od kojih su socijalna zaštita i obrazovanje područja u kojima bi socioekonomske koristi mogle biti najveće. Fiskalno-strukturna pitanja Ponovno je odgođeno davno najavljeno donošenje Zakona o fiskalnoj odgovornosti i Zakona o proračunu. Nacionalni proračunski okvir i dalje je nerazvijen. Transparentnost fiskalne politike ugrožena je nesustavnom primjenom analiza osjetljivosti u proračunskom planiranju i nedostatkom metodoloških publikacija i ex-post ocjena službenih prognoza. Numerička fiskalna pravila i dalje su manjkava jer nisu utvrđene posljedice za nepoštovanje pravila. Nacionalni srednjoročni proračunski okvir samo je indikativan za godišnje fiskalno planiranje te je uloga Povjerenstva za fiskalnu politiku i dalje slaba. Hrvatska je započela proces ratifikacije Ugovora o stabilnosti, koordinaciji i upravljanju. U kontekstu hrvatske najave o uvođenju eura Sabor je u siječnju 2018. usvojio zakon na temelju kojeg je Hrvatska postala potpisnica Ugovora o stabilnosti, koordinaciji i upravljanju. Hrvatska ostvaruje pravo da se odredbe Fiskalnog ugovora (primjerice utvrđivanje pravila o strukturnom proračunskom saldu koji nadzire neovisna institucija) iz Ugovora na nju ne primjenjuju sve do pristupanja europodručju. Ostvarena su poboljšanja u upravljanju javnim dugom. Vlada je u studenome 2017. izdala obveznice u vrijednosti od 1,25 milijardi EUR u okviru refinanciranja duga poduzeća u državnom vlasništvu. Uz smanjenje i fiksiranje kamatne stope te produljenje roka dospijeća, nadležnim tijelima je time omogućeno da veći udio duga opće države bude koncentriran u okviru državne riznice. Nadalje, tijelo za upravljanje dugom postalo je samostalna uprava u Ministarstvu financija s povećanim brojem osoblja. Zbog tih bi se promjena trebala poboljšati učinkovitost upravljanja dugom. Oporezivanje Hrvatski porezni sustav u velikoj se mjeri oslanja na neizravne poreze. U Hrvatskoj su prihodi od neizravnih poreza (19,7 %), iskazani kao udio u BDP-u, tri puta veći od prihoda od izravnih poreza (6 %) te su znatno iznad prosjeka EU-a (13,6 %), ali i iznad prosjeka usporedivih zemalja. () Odgođeno je uvođenje već propisanog periodičnog poreza na nekretnine i nema naznaka o tome hoće li se i kada početi provoditi. Općenito se smatra da ta vrsta poreza najmanje šteti rastu. Predviđa se da će od porezne reforme iz 2017. korist imati samo određene vrste kućanstava. Procjenjuje se da su se tom reformom, u okviru koje su prvenstveno smanjene stope poreza na dohodak i povećan osnovni osobni odbitak (), smanjile porezne obveze svih kućanstava čiji su članovi obveznici poreza na dohodak te da se povećao broj kućanstava čiji članovi ne plaćaju porez. Na temelju simulacija () procjenjuje se da najviše koristi od reforme imaju kućanstva u nižim dohodovnim skupinama u distribuciji dohotka s jednom odraslom osobom koja ostvaruje dohodak i kućanstva s dvije odrasle osobe koje ostvaruju dohodak s jednim djetetom ili bez djece. Procjenjuje se da se porezni klin za radnika samca (prosječna plaća) smanjio za 0,5 postotnih bodova, pri čemu je to smanjenje bilo veće za one koji zarađuju 67 % i 50 % prosječne plaće (–2,3 postotna boda odnosno –1,2 postotna boda). Smanjenja poreznog klina za kućanstva s dvije odrasle osobe koje ostvaruju dohodak s dvoje djece nešto su veća na razini prosječne plaće (–1,5 postotnih bodova). Međutim, porezni klin za tu vrstu kućanstava ne smanjuje se na razini nižih plaća (67 % i 50 % prosječne plaće) jer se i prije reforme taj dohodak nije oporezivao. Znatna povećanja dječjeg doplatka (bez primjene imovinskog cenzusa i bez ograničenja) znače da će koristi biti najveće za velike obitelji u višim dohodovnim skupinama u raspodjeli dohotka.

Procjenjuje se da će zbog reforme doći do povećanja nejednakosti, ali da će ona u ograničenoj mjeri pridonijeti zapošljavanju. Iako su porezno opterećenje i porezni klin bili već niski i prije provedbe reforme, smanjenje poreznog klina trebalo bi pozitivno utjecati na zapošljavanje. Međutim, zbog povećanja osobnog odbitka za uzdržavanog bračnog druga mogli bi oslabiti poticaji za zapošljavanje druge odrasle osobe koja bi mogla ostvarivati dohodak. Budući da kućanstva u najnižim decilima u ukupnoj raspodjeli dohotka vjerojatno neće imati koristi od reforme (), procjenjuje se da je došlo do povećanja Ginijeva koeficijent kojim se mjeri dohodovna nejednakost (). Tablica 4.1.1.:Porezni klin u usporedbi s usporedivim gospodarstvima Izvor: Europska komisija, OECD. Okvir 4.1.1.: Učinkovitost rashoda u Hrvatskoj Analizom u ovom okviru ocjenjuje se učinkovitost javnih rashoda tako što se ulazni podaci (rashodi u određenoj kategoriji) uspoređuju s izlaznim rezultatima ili ishodima (pokazateljima koji odražavaju uspješnost u pojedinoj kategoriji) među zemljama, primjenom modela BCC II iz analize omeđivanja podataka. Tim se pristupom mjeri relativna učinkovitost ulaznih podataka (rashodi) te se u skladu s time zemlje rangiraju na ljestvici. Smatra se da se najbolje rangirana zemlja nalazi na granici učinkovitosti. Udaljenost od granice učinkovitosti upućuje na to u kolikoj bi mjeri neka država mogla poboljšati svoje izlazne rezultate s postojećom razinom rashoda ili koliko bi rashoda neka država trebala alocirati u druge kategorije ili uštedjeti a da pritom postigne iste izlazne rezultate. Budući da pouzdanost podataka dobivenih ovom metodom ovisi o tome je li se odabirom pokazatelja izlaznog rezultata uspjelo izdvojiti učinak rashoda od vanjskih varijabli, njihova primjenjivost ograničena je na nekoliko područja. Učinkovitost hrvatskih rashoda ocjenjuje se usporedbom s učinkovitosti rashoda pet usporedivih gospodarstava (Slovenija, Mađarska, Slovačka, Češka i Poljska) u osam područja: policijske službe, sudovi, promet, zdravstvo, obrazovanje, istraživanje i inovacije, socijalna zaštita osoba mlađih od 65 godina i socijalna zaštita starijih osoba. U svim se slučajevima ulazni podaci odnose na rashode u dotičnoj kategoriji, no ovisno o vrsti kategorije i korištenim pokazateljima izlaznih rezultata razlikuju se vremenski intervali. Dok je u području zdravstva i obrazovanja potrebno duže vrijeme da bi se ostvarili rezultati, to u manjoj mjeri vrijedi za policijske službe, sudove ili socijalnu zaštitu. U slučaju prometa obično je potrebno dosta vremena za dovršetak infrastrukturnih projekata. Zbog toga se u nekim slučajevima kao ulazni podataka uzimaju prosječni rashodi kroz duže razdoblje, no i pokazatelj izlaznih podataka uzima u obzir napredak ostvaren u dužem razdoblju, a ne postojeće stanje. Korišteni pokazatelji i razdoblja navedeni su u tablici u nastavku. Rezultati analize učinkovitosti javnih rashoda u Hrvatskoj ukazuju na poprilično podudarne rezultate u svim kategorijama rashoda. Hrvatska se samo u jednoj kategoriji nalazi na granici učinkovitosti (socijalna zaštita starijih osoba), dok je u drugim kategorijama učinkovitost rashoda ispod prosjeka, a u nekim je slučajevima na najnižoj razini među usporedivim gospodarstvima. To je osobito slučaj kad su rashodi izraženi u postotku BDP-a a ne kao nominalni rashodi po stanovniku s obzirom na to da je hrvatski BDP nizak u usporedbi s usporedivim gospodarstvima. Općenito, čini se da Hrvatska postiže lošije rezultate u kategorijama u kojima su razine rashoda visoke u usporedbi s usporedivim gospodarstvima, primjerice u kategorijama obrazovanja ili policijskih službi. Čini se da je socijalna zaštita starijih osoba bila relativno nedjelotvorna no istovremeno učinkovita. Naime, u referentnom razdoblju Hrvatska je među usporedivim gospodarstvima imala najveći udio starijih osoba izloženih riziku od siromaštva (prosjek od 24,3 % u usporedbi s prosjekom usporedivih gospodarstva od 13,9 % i prosjekom EU-a od 13,9 %), no istovremeno su hrvatski rashodi u ovoj kategoriji bili vrlo niski u usporedbi s usporedivim gospodarstvima. Taj je rezultat u skladu s rizikom za adekvatnost mirovina, što je Komisija potvrdila (vidjeti odjeljak 4.3.). Kad je riječ o socijalnoj zaštiti osoba mlađih od 65 godina, hrvatski rezultati nešto su ispod prosjeka (iako dosta udaljeni od granice učinkovitosti) dok su razine rashoda visoke u odnosu na usporediva gospodarstva (što je posljedica i relativno velikog broja prijevremenih odlazaka u mirovinu u Hrvatskoj). Time se potvrđuje zaključak da djelotvornost socijalnih naknada koče njihovo loše usmjeravanje prema onima kojima su najpotrebnije i postojanje povlaštenih kategorija, primjerice branitelja (vidjeti odjeljak 4.3.). Čini se da su relativno visoki rashodi u području prometa umjereno učinkoviti, no u ovom slučaju učinci različitih kretanja u različitim razdobljima imaju važnu ulogu jer su rashodi u ovoj kategoriji vrlo visoki u prvom dijelu promatranog razdoblja, dok su se u drugom dijelu znatno smanjili. Kako bi se ocijenila pouzdanost podataka, analizirani su alternativni pokazatelji, koji su u velikoj mjeri potvrdili prvotne rezultate. U tri kategorije analizirani su alternativni pokazatelji izlaznih podataka, tj. broj sudaca (sudovi) i liječnika medicine (zdravstvo) na 100 000 stanovnika i broj nastavnika na 100 učenika (obrazovanje). U slučaju zdravstva i osobito sudova primjena alternativnih pokazatelja dovela je do smanjenja rezultata koji Hrvatska postiže u pogledu učinkovitosti, što upućuje na to da je moguće da su neučinkovitosti uzrokovane nedovoljnom alokacijom ljudskih resursa, što potvrđuje uočeno neravnomjerno radno opterećenje sudaca. U tom bi smislu reorganizacija pravosudne mreže (vidjeti odjeljak 4.5.) mogla pridonijeti smanjenju neučinkovitosti. S druge strane, primjena alternativnih pokazatelja rezultata u obrazovanju dovela je do značajnog poboljšanja hrvatskog rezultata u pogledu učinkovitosti. Treba napomenuti da se ova analiza temelji na podacima za razdoblje do 2015. S obzirom na opseg ograničenja rashoda zabilježen u 2016. i 2017., moguće je da se otad učinkovitost rashoda poboljšala. Za više pojedinosti o opsežnijoj analizi učinkovitosti rashoda u EU-u, vidjeti Europska komisija (2016.d). 4.2. Dug privatnog sektora i financijski sektor* Korporativni dug Korporativni dug smanjio se kao postotak BDP-a, a korporacije su smanjile svoju izloženost stranim valutama. U prvoj polovini 2017. korporativni udio duga u BDP-u smanjio se za dodatnih 2,8 postotnih bodova na 67,8 % BDP-a. Općenito, udio duga smanjen je za približno 15,6 postotnih bodova sa svoje najviše vrijednosti od 83,4 % BDP-a koju je dosegnuo u 2010. Smanjenje je uglavnom potaknuto znatnim padom domaćih kredita denominiranih u stranoj valuti (za 7,5 postotnih bodova) te vanjskog korporativnog duga (za 7,9 postotnih bodova). Međutim izloženost hrvatskih poduzeća valutnim rizicima i dalje je visoka s obzirom na to da je 75 % korporativnog duga, što je ekvivalent približno 51 % BDP-a, bio dug ugovoren u inozemstvu ili denominiran u stranoj valuti (vidjeti grafikon 4.2.1.). Grafikon 4.2.1.:Sastav duga nefinancijskih korporacija Izvor: Hrvatska narodna banka i Eurostat. Gospodarski oporavak potiče smanjenje korporativnog duga. Od 2015. smanjenje korporativnog duga uglavnom je potaknuto dinamičnom gospodarskom aktivnošću uz umjereni rast inflacije u 2017. Otpisi i vrijednosni učinci tj. aprecijacija kune u odnosu na euro, također su pridonijeli smanjenju korporativne zaduženosti s obzirom na to da se prvo smanjio iznos loših kredita, a time se smanjila vrijednost nepodmirenih obveza indeksiranih ili denominiranih u stranoj valuti (vidjeti grafikon 4.2.2.). Dug se uglavnom smanjio za poduzeća u hotelijerstvu i ugostiteljstvu te u trgovini i građevinarstvu, koja su, uz znatne otpise, svoj vanjski dug smanjila otplatom glavnice. Ako se u obzir uzme samo domaći bankarski sektor, negativni kreditni tokovi u korporativnom sektoru i dalje su pridonosili smanjenju korporativnog duga u 2015. te u manjoj mjeri u 2016. Međutim, u 2017. kreditni tokovi u korporativnom sektoru postali su pozitivni odnosno porasli su za 3,4 % zbog pozitivnih stopa rasta u segmentu stranih valuta kojima se više nego kompenziralo neznatno smanjenje tokova u domaćem segmentu (vidjeti grafikon 4.2.2.). Grafikon 4.2.2.:Promjene u udjelu ukupnog korporativnog duga u BDP-u Izvor: Hrvatska narodna banka i Eurostat. Tijekom zadnjih nekoliko godina kamatne su stope padale te se očekuje da će ostati niske. Ovaj je trend vidljiviji kod kredita indeksiranih i denominiranih u stranoj valuti. Smanjenje je započelo u drugoj polovini 2014. s velikim kreditima, slijedili su srednji krediti u 2016. te su se nakon toga stabilizirale između 2 i 3 %. Smanjile su se i kamatne stope na kredite denominirane u domaćoj valuti, ali i dalje su iznad usporedivih stopa (vidjeti grafikon 4.2.3.). Smanjenje je najmanje vidljivo u kratkoročnom segmentu. Smanjenje kamatnih stopa u dugoročnom segmentu odražava blagi pad prinosa do dospijeća za hrvatske dugoročne državne obveznice, visoku likvidnost i veće tržišno natjecanje među domaćim bankama, osobito u ponudi kompetitivnijih uvjeta refinanciranja. Međutim paralelno je daljnji pad kamatnih stopa u europodručju zajedno s još uvijek relativno visokom premijom za rizik za Hrvatsku doveo do povećanja razlike između kamatnih stopa za korporativne kredite u Hrvatskoj za kratkoročne zajmove, ali i smanjenja razlike u pogledu dugoročnih zajmova (vidjeti HNB, 2017.). Grafikon 4.2.3.:Kamatne stope na bankovne kredite korporacijama Izvor: Europska središnja banka. Udio korporativnog duga nije osobito visok, ali i dalje je pokazuje niz slabosti. Općenito, do lipnja 2017. udio korporativnog duga bio je blizu bonitetnog praga koji upućuje na potencijalne rizike i manje od 10 % BDP-a iznad razine na koju upućuju temeljni pokazatelji(). Stoga je smanjenje udjela korporativnog duga od 2010. znatno smanjilo rizike. Jedna od slabosti je visoka koncentracija korporativnog duga u nekoliko velikih društava, uključujući koncern Agrokor (vidjeti okvir 4.2.1). Rizici se javljaju i u obliku velikog udjela kredita u stranoj valuti, osobito za društva koja ne izvoze. Unatoč većoj dostupnosti jeftinijeg financiranja, dug korporativnog sektora i dalje je izložen naglom rastu kamatnih stopa. Međutim rizik se neznatno smanjio zahvaljujući produljenju prosječnog razdoblja fiksiranja. Osim toga, omjeri „duga i bruto financijske imovine” te „duga i kapitala” nefinancijskog korporativnog sektora relativno su visoki, što upućuje na potencijalne rizike solventnosti. Dug kućanstava Dug kućanstava kao postotak BDP-a dodatno se smanjio unatoč oporavku zaduživanja u 2017. Do lipnja 2017. udio duga u BDP-u u sektoru kućanstava smanjio se na 34,6 %, što je 7,3 postotna boda ispod njegove najviše vrijednosti iz 2010. U 2016. na smanjenje udjela duga posebno je utjecala zakonom uređena konverzija kredita indeksiranih u švicarskim francima u kredite denominirane u eurima (s kamatnim stopama ograničenima na povijesne prosjeke ekvivalentnih kredita denominiranih u eurima) na kraju 2015. U 2017. tempo smanjenja duga usporio se unatoč intenzivnijoj gospodarskoj aktivnosti, zbog rasta kreditnih tokova (vidjeti grafikon 4.2.5.). S jedne strane tijekom 2016. i početkom 2017. nastavili su se ublažavati uvjeti za odobrenje stambenih i potrošačkih kredita zbog većeg tržišnog natjecanja među bankama koje su nudile povoljnije uvjete refinanciranja, smanjenih troškova izvora financiranja i pozitivnih očekivanja rasta. S druge strane potražnja kućanstava za kreditima porasla je zahvaljujući većem povjerenju potrošača, pozitivnim kretanjima na tržištu rada i povoljnim izgledima na tržištu nekretnina (vidjeti grafikon 4.2.4.). Grafikon 4.2.4.:Struktura kreditiranja kućanstava Izvor: Hrvatska narodna banka i Eurostat. Struktura duga kućanstava postupno se mijenjala u kredite denominirane u HRK. Krediti denominirani u HRK porasli su za 5 % BDP-a od 2010. do sredine 2017. Osim kontinuiranog trenda zaduživanja u nacionalnoj valuti koji je započeo u 2013., konverzija kredita u švicarskim francima dovela je do toga da su mnogi klijenti svoje nedavno konvertirane kredite denominirane u EUR refinancirali s kreditima denominiranim u HRK, te se time znatno smanjio iznos kredita izloženih stranim valutama (vidjeti grafikon 4.2.4.). Osim što se smanjila sklonost kućanstava zaduživanju u stranoj valuti nakon iskustva sa švicarskim francima, i banke su bile sklonije odobravati kredite denominirane u kunama zbog, među ostalim, povećanja izvora financiranja u kunama u svojoj pasivi. To je, uz općeniti pad kamatnih stopa, pridonijelo smanjenju kamatnih stopa na kredite denominirane u HRK i razlike između kamatnih stopa na kredite u HRK i EUR. Unatoč tomu, više od polovine nepodmirenih kredita i dalje je izloženo tečajnim šokovima. Grafikon 4.2.5.:Promjene u udjelu ukupnog duga kućanstava u BDP-u Izvor: Hrvatska narodna banka i Eurostat. Udio duga kućanstava nije posebno visok i kamatni rizik se smanjuje. Sredinom 2017. udio duga kućanstava bio je znatno ispod bonitetnog praga za Hrvatsku, ali iznad referentnih vrijednosti koje se zasnivaju na temeljnim pokazateljima, što znači da su rizici ograničeni, iako i dalje ima prostora za određeno razduživanje. Zbog njegovog sastava rizici za dug kućanstava uglavnom proizlaze iz mogućih tečajnih šokova i porasta kamatnih stopa. Međutim kamatne stope na stambene i potrošačke kredite smanjivale su se od 2015. i očekuje se da će ostati niske. Uz to, odnedavno su se smanjili krediti s promjenjivim kamatnim stopama te su se istodobno polako povećali krediti s fiksnim kamatnim stopama. Naime, od kraja 2015. stambeni krediti s fiksnim kamatnim stopama povećali su se za 9,2 %. Međutim potencijalni rast referentnih kamatnih stopa i dalje je izvor rizika za klijente što pak bankarski sektor izlaže neizravnom kreditnom riziku. U rujnu 2017. HNB je izdao preporuke za kreditne institucije u cilju smanjenja takvog rizika. Preporukama se želi povećati transparentnost informacija o uvjetima otplate duga koje se pružaju potrošačima, dok se banke želi potaknuti da prošire svoju ponudu kredita s fiksnim kamatnim stopama i za potrošače smanje trošak konverzije postojećih kredita s promjenjivim kamatnim stopama u kredite s fiksnim stopama. Tržište nekretnina

Zahvaljujući gospodarskom oporavku realne cijene nekretnina porasle su za 2,1 % u 2016. unatoč slaboj potražnji sektora kućanstava. Porast cijena nekretnina koji se bilježi od 2016. potaknut je povećanjem cijena postojećih nekretnina, ali koje su još uvijek niže od cijena iz 2010. S druge strane, cijene novih stambenih objekata nastavile su padati. Cijene nekretnina na jadranskoj obali i u Zagrebu pridonijele su rastu, dok su cijene u drugim dijelovima zemlje i dalje niske. Posljednjih se godina mogućnost kupnje nekretnine poboljšala jer se omjer cijena i dohotka smanjio, s jedne strane zahvaljujući povećanju dohotka, a s druge strane slabom rastu cijena. Ipak, privatna potražnja i dalje je niska. Djelomično se može objasniti negativnim demografskim kretanjima te već otprije visokom stopom vlasništva nad nekretninama. Grafikon 4.2.6.:Kretanja cijena nekretnina Izvor: Državni zavod za statistiku Ukidanje poreznih olakšica djelomično je kompenzirano uvođenjem sustava subvencija za kupce prve nekretnine. U okviru porezne reforme iz 2016. ukinuta je porezna olakšica za oslobođenje od plaćanja poreza na promet nekretninama za kupce prve nekretnine. Međutim kupcima prve stambene nekretnine to se želi nadoknaditi novim zakonom o subvencioniranju stambenih kredita po određenim kriterijima tako što im se pružaju povoljniji uvjeti zaduživanja. Subvencija se financira iz državnog proračuna i pokriva pola anuiteta tijekom prve četiri godine njegove otplate. Pristup financiranju Postupno se poboljšava pristup kreditima banaka za poduzeća, uključujući i mala poduzeća. Kreditiranje banaka i dalje je slabo, osobito u segmentu malih poduzeća. Prema najnovijem istraživanju pristupa financiranju za poduzeća, pristup financiranju općenito se poboljšao, ali u prosjeku je i dalje otežan za hrvatska poduzeća. U 2017. među poduzećima obuhvaćenima istraživanjem koja su zatražila kredit banaka, kredit je odobren za njih 71 %, u usporedbi sa 61 % u godini prije. Međutim mnoga poduzeća obuhvaćena istraživanjem (21 %) i dalje čekaju na ishod svojeg zahtjeva, u usporedbi sa 13 % u godini prije. Osim toga, 11 % svih malih poduzeća obuhvaćenih istraživanjem nije zatražilo kredit banaka zbog straha od odbijanja zahtjeva, više nego dvostruko u odnosu na prosjek EU-a od 5 %. Prema odgovorima banaka u istraživanju kreditiranja banaka uvjeti kreditiranja za poduzeća su u drugom i trećem tromjesečju 2017. blago postroženi, pri čemu su najviše postroženi kreditni uvjeti za mala i srednja poduzeća. S druge strane, potonja su imala povoljnije uvjete odobrenja kredita u četvrtom tromjesečju 2017., dok su se dodatno postrožili uvjeti za velika poduzeća. Osim izravnog bankovnog kreditiranja, drugi izvori financiranja su zajmovi i kreditne linije sa subvencioniranim kamatnim stopama Hrvatske banke za obnovu i razvitak (HBOR) koje provode komercijalne banke () i zajmovi Hrvatske agencije za malo gospodarstvo, inovacije i investicije (HAMAG-BICRO) koji su uglavnom služili za financiranje inovacija i njihovu komercijalizaciju u poduzetništvu. Cilj europskih strukturnih i investicijskih fondova jest olakšati financiranje za mala poduzeća. Niz novih financijskih instrumenata u okviru Europskog fonda za regionalni razvoj (ERDF) trebao bi olakšati pristup financiranju za mala poduzeća i time potaknuti poduzetništvo u Hrvatskoj. Dužnički instrumenti iznose ukupno 280 milijuna EUR i očekuje se da će potaknuti približno 800 milijuna EUR privatnih ulaganja. Izrađuju se na temelju dva sporazuma o financiranju. Jedan provodi državna agencija HAMAG-BICRO i mobilizira 170 milijuna EUR za mikro i male zajmove, pojedinačna jamstva i jamstva zajedno sa subvencioniranim kamatama. Ovaj se instrument pokazao uspješnim s ukupnom stopom isplate od 41 % do 31. prosinca 2017. Drugi sporazum potpisan u listopadu 2017. provodit će Hrvatska banka za obnovu i razvitak (HBOR). Ukupno će iznositi 110 milijuna EUR dostupnih putem kredita za rast i razvoj. Očekuje se da će provedba tog sporazuma započeti uskoro te je planirano da će prikupiti privatni kapital od ukupno 105 milijuna EUR. Prvu tranšu HBOR je isplatio financijskim posrednicima (3 odabrane poslovne banke) u prosincu 2017., ali dosad još ništa nije isplaćeno. Ostali izvori financiranja za poduzeća i dalje većinom nisu dovoljno zastupljeni. Tijekom posljednjih nekoliko godina razvoj novih fondova poduzetničkog kapitala u Hrvatskoj slabo je napredovao. Inicijativa Svjetske banke iz 2015. za projekt poduzetničkog kapitala za inovacije i poduzetništvo, čiji je cilj jačanje financiranja rizičnog kapitala za inovativna mala i srednja poduzeća i novoosnovana poduzeća u Hrvatskoj, nije donijela rezultate. Međutim, nedavno je hrvatska vlada, zahvaljujući poticajima iz europskih strukturnih i investicijskih fondova, započela pregovore s EIF-om u cilju zadovoljavanja potreba tržišta vlasničkog kapitala u ranoj fazi. Predviđa se da će doprinos iz europskih strukturnih i investicijskih fondova iznositi 35 milijuna EUR, dok su ukupna očekivana ulaganja veća od 70 milijuna EUR. Sporazum bi se trebao potpisati do sredine ožujka 2018., a korisnici bi trebali početi primati sredstva do kraja 2018. Istovremeno HBOR i EIF raspravljaju o tome da zajednički izdvoje oko 70 milijuna EUR namijenjenih za zadovoljavanje potreba tržišta vlasničkog kapitala u kasnijoj fazi. Objema inicijativama trebalo bi se znatno pridonijeti razvoju hrvatskog tržišta poduzetničkog kapitala i tržišta privatnog vlasničkog kapitala. Nedavno je financijskim sredstvima EU-a financiran fond privatnog vlasničkog kapitala u ciljnom iznosu od 100 milijuna EUR, s naglaskom na mala poduzeća u Hrvatskoj, Sloveniji i Srbiji (Europska investicijska banka, 2017.), što je znak da se ekosustav poduzetničkoga kapitala postupno realizira. Financijski sektor Unatoč krizi s Agrokorom profitabilnost i solventnost hrvatskih banaka nastavlja se od 2015. poboljšavati. S povratom na vlasnički kapital od 8,9 % u 2016. profitabilnost banaka u velikoj se mjeri oporavila od negativnog utjecaja konverzije kredita denominiranih u švicarskim francima (vidjeti tablicu 4.2.1.). Stopa solventnosti vratila se na razinu koju je dosegnula prije konverzije kredita u švicarskim francima. Pokazatelji likvidnosti i dalje su relativno visoki. Omjer kredita i depozita smanjio se u 2016. na najnižu razinu od 2004. prije nego što se u prvoj polovini 2017. blago povećao kada se počelo oporavljati kreditiranje privatnog sektora. Iznos loših kredita u privatnom sektoru nastavlja padati, ali sporije. Iznos i udio loših kredita i dalje pokazuju trend pada, iako sporije nego u 2016. (vidjeti grafikon 4.2.7.). Do lipnja 2017. udio loših kredita iznosio je 11,7 %, što je povećanje u odnosu na udio od 11,6 % u lipnju 2016. Od lipnja 2017. loši krediti u privatnom sektoru i dalje su bili znatni. Među nefinancijskim korporacijama udio loših kredita iznosi oko 26,3 %. Na temelju podataka HNB-a() loši krediti posebno utječu na građevinski sektor na koji otpada 17 % ukupnog iznosa loših kredita i u kojem je udio loših kredita od lipnja 2014. veći od 60 %. Visok udio loših kredita može sprječavati banke da odobravaju kredite novim poduzećima, što (djelomično) objašnjava zašto su kreditni tokovi za korporativni sektor još uvijek slabi. U sektoru kućanstava udio loših kredita dosegnuo je 8,8 % u lipnju 2017., što je oko 3 postotna boda manje od najviše razine iz 2015. Loši krediti u sektoru kućanstava pretežno se odnose na hipotekarne kredite. Uzrok smanjenja koeficijenta pokrivenosti, odnosno omjera akumuliranih umanjenja i loših kredita uglavnom je i. korištenje rezerviranja jer su neke banke otpisale svoju izloženost Agrokoru i ii. izmjene propisa o automatskom rezerviranju (), što je dovelo do ukidanja određenog iznosa rezerviranja (vidjeti tablicu 4.2.1.). Tablica 4.2.1.:Pokazatelji financijskog zdravlja svih banaka u Hrvatskoj Izvor: Europska središnja banka, konsolidirani bankovni podaci. Grafikon 4.2.7.:Kretanje loših kredita i koeficijent pokrivenosti Izvor: Hrvatska narodna banka. Smanjenju loših kredita najviše pridonosi njihova prodaja. Prodaja loših kredita u 2017. vjerojatno će bilježiti sličan rezultat kao i prethodne godine kada je ukupna prodaja dosegla povijesno visoke razine (vidjeti grafikon 4.2.8.). Osim toga, ukupni gospodarski oporavak doveo je do povećanja udjela restrukturiranih kredita koji su ponovno klasificirani kao prihodujući. Tom će pozitivnom kretanju u budućnosti pridonijeti i nedavna izmjena propisa o ponovnoj klasifikaciji od strane HNB-a, čime se bankama omogućuje da lakše saniraju kredite te u skladu sa smjernicama Europskog nadzornog tijela za bankarstvo. Ta pozitivna kretanja poravnana su neto priljevom loših kredita djelomično zbog izloženosti banaka neispunjavanju obveza društava Agrokora. Dobri okviri za nesolventnost mogli bi olakšati daljnje smanjenje loših kredita. Grafikon 4.2.8.:Prodaja loših kredita i ostali tokovi loših kredita Izvor: Hrvatska narodna banka. Utjecaj krize s Agrokorom na hrvatske banke dosad je bio ograničen, ali i dalje su prisutni rizici. Procjenjuje se da su približno jednu petinu ukupnih Agrokorovih kredita dale hrvatske banke te je većina njihovih umanjenja vrijednosti već provedena u prvoj polovini 2017. Rezultat je tok novih loših kredita i relevantni gubici koji su bili manji od predviđenih na temelju scenarija pravilnog restrukturiranja iz testiranja otpornosti s pomoću pristupa „od vrha prema dolje” provedenog početkom 2017. (Hrvatska narodna banka, 2017). Ipak, bankarski sektor mogao bi biti neizravno pogođen zbog svoje izloženosti dobavljačima Agrokora i šireg utjecaja krize s Agrokorom na hrvatsko gospodarstvo. Okvir 4.2.1.: Kriza i restrukturiranje Agrokora S približno 30 000 zaposlenika i 2,2 % ukupne bruto dodane vrijednosti u gospodarstvu, koncern Agrokor najveći je privatni poslodavac u Hrvatskoj. Nakon što se početkom 2017. suočio s ozbiljnim financijskim poteškoćama nad Agrokorom je u travnju otvoren postupak izvanredne uprave. Potencijalno veliki utjecaj na hrvatsko gospodarstvo i financijsku stabilnost potaknuo je vladu na donošenje posebnog zakona radi smanjenja rizika od nepravilnog restrukturiranja društava od sistemskog značaja. Zakonom se odobrava izvanredni povjerenik kojeg imenuje sud te pod nadzorom vjerovničkog vijeća vodi postupak operativnog restrukturiranja i pregovore o nagodbi s vjerovnicima društva. Stoga je osnovno poslovanje Agrokora pretrpjelo samo manje poremećaje te se tom koncernu omogućilo da profitira od još jedne rekordne turističke sezone u Hrvatskoj. U rujnu je revizija otkrila da su ukupne obveze u 2015. bile više od 20 % veće od prethodnih službenih podataka. Ispostavilo se da je vlasnički kapital Agrokora negativan jer su dugovi u 2016. bili veći od 40 milijardi HRK, što je više od 16 % ukupnog korporativnog duga Hrvatske ili 11,5 % BDP-a. Ostale obveze, gdje su osobito uključene obveze prema dobavljačima, iznosile su više od 16 milijardi HRK (4,6 % BDP-a). U siječnju 2018. Trgovački sud u Zagrebu donio je konačno rješenje o utvrđenim tražbinama vjerovnika Agrokora, koje je bilo osnova za utvrđivanje prava glasa u vjerovničkom vijeću ( III ). Nakon utvrđivanja prava glasa slijedi razdoblje pregovora koje se zahtijeva posebnim zakonom i koje bi trebalo rezultirati nagodbom do sredine 2018. ili će se pokrenuti redovni stečajni postupak. Još uvijek neizvjestan ishod restrukturiranja Agrokora, osobito ako se ne postigne nagodba, predstavlja značajan negativni rizik za gospodarstvo jer bi potencijalni problemi s operativnim poslovanjem u koncernu i njegovu opskrbnom lancu mogli biti veliki. Međutim potrebno je spriječiti izravan rizik za stabilnost domaćeg financijskog sektora s obzirom na to da se većina dugova Agrokora odnosi na vanjski dug ugovoren u inozemstvu, dok dug koji Agrokor ima prema dobro kapitaliziranom domaćem bankarskom sektoru nije visoko koncentriran. Visoka izloženost privatnog sektora valutnim rizicima uzrokuje neizravni kreditni rizik za bankarski sektor. Na kraju prosinca 2016. 86 % svih kredita denominiranih ili indeksiranih u stranoj valuti nisu bili zaštićeni od valutno induciranog kreditnog rizika. Uz prethodno navedene preporuke HNB-a za kreditne institucije u cilju smanjenja kreditnog rizika za potrošačke kredite, HNB je izmjenom regulatornog okvira za operacije monetarne politike omogućio lakši pristup financiranju banaka u HRK jer velika potražnja za kreditima denominiranima u HRK stavlja pritisak na bankarski sektor zbog sve većeg problema ročne neusklađenosti. Pružanje dugoročnog kreditiranja s fiksnim stopama u HRK za banke doista može biti izazov s obzirom na manjak dugoročnog financiranja u HRK. Hrvatski sabor donio je u 2017. niz financijskih zakona. U ljeto 2017. Sabor je donio novo zakonodavstvo kojim se poništava valjanost određenih postojećih kredita uzetih kod stranih vjerovnika. Pri izradi nacrta zakona nije se tražio savjet HNB-a niti ESB-a te bi se njegova provedba mogla pokazati problematičnom s obzirom na nedostatak preciznih podataka o predmetnim kreditima i nedostatak jasnoće u određenim ključnim odredbama. Najpogođenija banka podnijela je tužbu Ustavnom sudu. Hrvatski sabor donio je u listopadu 2017. zakon kojim se prenosi Direktiva o stambenim kreditima, a povezane podzakonske akte izradio je HNB.

Nadležna tijela još nisu predstavila rezultate i mogući nastavak revizije kvalitete imovine HBOR-a u 2017. Hrvatska narodna banka nadzirala je osiguranje kvalitete i osigurala da metodologija revizije kvalitete imovine pomno prati metodologiju ESB-a izrađenu u 2014. Jedna od svrha revizije kvalitete imovine jest informirati vladu radi donošenja odluka o mogućim izmjenama regulatorne i upravljačke strukture HBOR-a. HBOR je razvojna i izvozna banka u državnom vlasništvu s nizom specifičnosti, kao što je veliki udio izravnog kreditiranja (Europska komisija, 2017.f). 4.3. Tržište rada, socijalne politike i obrazovanje* Kretanja na tržištu rada Stopa nezaposlenosti u Hrvatskoj se tijekom prošle godine znatno smanjila, ali iskorištenost rada i dalje je niska. Stopa nezaposlenosti smanjila se sa 13,4 % u 2016. na 11,1 % u 2017. Do pada je doveo zajednički učinak povećanja stope zaposlenosti i stope aktivnosti. Međutim stopa zaposlenosti od 65,6 % u trećem tromjesečju 2017. i dalje je bila jedna od najnižih u EU-u; stopa aktivnosti iznosila je 71,7 % (grafikon 4.3.1.), dok je prosjek EU-a 78,2 %. Od trećeg tromjesečja u 2016. do trećeg tromjesečja u 2017. stopa dugotrajne nezaposlenosti pala je na 3,9 % radne snage (–1,5 postotnih bodova) te se približava prosjeku EU-a od 3,3 % (). Općenito, kronično niska iskorištenost rada u hrvatskom gospodarstvu i dalje koči potencijalni rast i sposobnost prilagodbe Hrvatske. Postoje i velike teritorijalne razlike u rezultatima na tržištu rada. Na temelju podataka o evidentiranoj nezaposlenosti iz 2016. po županijama (Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske) najveća stopa nezaposlenosti bila je gotovo četiri puta veća od najniže stope. Većina županija s najvećom stopom nezaposlenosti nalaze se u istočnom i središnjem dijelu zemlje. Niska stopa sudjelovanja i niska stopa zaposlenosti raširene su po dobnim skupinama i spolu, a posebno su pogođene ranjive skupine. Stopa aktivnosti i zaposlenosti muškaraca i žena znatno je ispod prosjeka EU-a. Muškarci bilježe drugu najnižu stopu zaposlenosti u EU-u, dok je stopa zaposlenosti žena 10 postotnih bodova niža od one za muškarce (56,6 % odnosno 66,2 %). Obeshrabrenost, neusklađenost vještina, odgovornost za skrb te mnogobrojni načini ranog napuštanja tržišta rada čine važne prepreke za zaposlenost (Europska komisija, 2017.f). Stopa mladih koji se ne obrazuju, ne rade niti se stručno usavršavaju (16,9 % u 2016.) te stopa nezaposlenosti mladih (26,4 % u 2017.) i dalje su visoke. Stopa zaposlenosti starijih radnika bila je u 2016. druga najniža u EU-u (38,1 %). Osim mnogobrojnih načina ranog napuštanja tržišta rada, to može biti i odraz nedovoljne usmjerenosti na stručno usavršavanje te dobne skupine. U 2016. stopa zaposlenosti niskokvalificiranih radnika od 37,9 % bila je znatno ispod prosjeka EU-a (53,6 %) i puno niža od one za polukvalificirane i visokokvalificirane radnike (vidjeti grafikon 4.3.2.). Naposljetku, razlika u aktivnosti između osoba s invaliditetom i osoba bez invaliditeta u 2015. bila je 28,9 postotnih bodova iznad prosjeka EU-a. Grafikon 4.3.1.:Aktivnost, nezaposlenost, dugotrajna nezaposlenost, nezaposlenost mladih, mladi koji se ne obrazuju, ne rade niti se stručno usavršavaju i stope zaposlenosti Izvor: Eurostat, Istraživanje o radnoj snazi. Okvir 4.3.1.: Praćenje rezultata u pogledu europskog stupa socijalnih prava Europskim stupom socijalnih prava, koji su 17. studenoga 2017. proglasili Europski parlament, Vijeće i Europska komisija, utvrđuje se 20 ključnih načela i prava u korist građana EU-a. U svjetlu ostavštine krize i promjena u našim društvima potaknutih starenjem stanovništva, tehnološkim promjenama i novim načinima rada, stup služi kao orijentir za obnovljeni proces konvergencije prema boljim uvjetima rada i života. Hrvatska se suočava s izazovima u pogledu određenih pokazatelja prema Pregledu socijalnih pokazatelja iz europskog stupa socijalnih prava, što se osobito odnosi na jednake mogućnosti, pristup tržištu rada i pravedne radne uvjete. Smanjuje se stopa nezaposlenosti. Međutim, Hrvatska se još uvijek suočava s problemom visoke stope mladih koji se ne obrazuju, ne rade niti se stručno usavršavaju i niskim stopama zaposlenosti, dok tek mali broj tražitelja posla sudjeluje u mjerama aktivne politike tržišta rada. U Hrvatskoj su visoki udjeli osoba izloženih riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti. Ipak, relativno je nizak udio učenika koji prijevremeno napuštaju školovanje. Nisko sudjelovanje na tržištu rada posebno se odnosi na starije radnike. Među osobama u dobi od 55 do 64 godina stopa zaposlenosti iznosi 38,1 %. Hrvatska posljednjih godina nije imala uspjeha u rješavanju tog pitanja i zbog toga se povećava zabrinutost u pogledu adekvatnosti mirovinskog sustava u kontekstu demografskih promjena. Uspostava mreže centara za cjeloživotno profesionalno usmjeravanje diljem Hrvatske korak je naprijed prema integraciji programa obrazovanja. Centri pružaju pojedinačno i prilagođeno profesionalno usmjeravanje za sve građane Hrvatske. Jedan od njihovih glavnih ciljeva jest stvaranje konkretnih mjera za utvrđivanje i aktiviranje mladih koji se ne obrazuju, ne rade niti se stručno usavršavaju. Centri primjenjuju partnerski model i surađuju s relevantnim dionicima na lokalnoj i županijskoj razini. Zasad postoji 13 centara, a planirano je da ih do 2020. bude najmanje 22. Osim toga, Hrvatski zavod za zapošljavanje, Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta te Ministarstvo rada i mirovinskog sustava potpisali su sporazume o uspostavi sustava međusobne razmjene podataka. Time će se omogućiti praćenje mladih koji se ne obrazuju, ne rade niti se stručno usavršavaju i razmjena izmijenjenih podataka o profesionalnim planovima studenata završne godine studija.



Aktivne mjere tržišta rada nedovoljno su usmjerene na ranjive skupine. Sudjelovanje nezaposlenih osoba u aktivnim mjerama tržišta rada u 2016. bilo je vrlo nisko i iznosilo je 7 %. Početkom 2017. objavljene su nove aktivne mjere tržišta rada, ali iz preliminarne evaluacije čini se da ne rješavaju poteškoće s uključivanjem dugotrajno nezaposlenih i niskokvalificiranih osoba na tržište rada (). Istovremeno, program Garancija za mlade u Hrvatskoj donosi neke obećavajuće rezultate: u 2016. obuhvaćeno je više od polovine (54 %) mladih u dobi od 15 do 24 koji se ne obrazuju, ne rade niti se stručno usavršavaju (prosjek EU-a iznosi 42,5 %) i 18 mjeseci nakon završetka programa zaposleno je 68,3 % polaznika. Kad je riječ o pasivnim mjerama, trajanje naknade za nezaposlenost (u odnosu na razdoblje plaćanja doprinosa) u Hrvatskoj je kratko te je obuhvatnost (manje od 15 % stanovništva koje ostvaruje to pravo) i dalje niska (Europska komisija, 2017.a). Od 2017. smanjuje se broj novih ugovora na određeno i naglo se povećavaju novi ugovori na neodređeno. Rast gospodarstva i poboljšanje uvjeta na tržištu rada pogodovalo je povećanju ugovora na neodređeno (grafikon 4.3.3.). Međutim u trećem tromjesečju 2017. udio zaposlenika na određeno radno vrijeme među ukupno zaposlenima u postotku je i dalje iznosio 22,5 % u odnosu na prosjek EU-a od 14,8 %. Kad je riječ o samozaposlenim osobama, njihov se udio među ukupno zaposlenima u 2016. smanjio na 12 %, od čega najveću skupinu čine poljoprivrednici (30 %). Grafikon 4.3.2.:Stopa zaposlenosti prema razini obrazovanja Izvor: Eurostat. Nakon što je duže razdoblje rast plaća bio ograničen, plaće su opet počele rasti. Rast nominalnih i realnih plaća (deflacioniran BDP-om) bio je u 2013. i 2014. negativan te se u 2015. neznatno povećao. Nominalne plaće neznatno su se smanjile u 2016. dok su se realne plaće stabilizirale jer je inflacija bila negativna. Od 2014. do 2016. Hrvatska je imala najveću razliku između produktivnosti i rasta realnih plaća među državama članicama EU-a, što je potaklo rast troškovne konkurentnosti (Europska komisija, 2017.j). Ispregovarano povećanje plaća u javnom sektoru u 2017. uz poboljšane gospodarske uvjete i daljnje smanjenje radne snage na tržištu rada vrši određeni pritisak na rast plaća. Nominalne plaće ponovno su počele rasti po procijenjenoj stopi od 2,5 % za cijelu godinu te se očekuje daljnji rast po istoj stopi u 2018. i 2019. S obzirom na to da j