Uredba je u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama. Međutim, u pogledu poglavlja IV. predviđa se da će države članice možda morati donijeti određene provedbene mjere. Stoga su države članice morale do 26. lipnja 2017. Komisiji dostaviti svoja nacionalna pravila o administrativnim sankcijama i mjerama koje se primjenjuju u slučaju kršenja Uredbe. Komisija je ocijenila zaprimljene obavijesti i zaključila da je provedba relevantnih odredbi u državama članicama općenito zadovoljavajuća. Ipak, procjenom je utvrđeno i nekoliko nedostataka.

To je uređeno u poglavlju IV. Uredbe koje sadržava niz odredbi o sankcijama i praćenju. Njime se od država članica zahtijeva da uspostave režim administrativnih sankcija i mjera koje se primjenjuju na kršenja Uredbe, čime se omogućuje pozivanje na odgovornost i fizičkih i pravnih osoba. Osim toga, u tom su poglavlju navedena posebna kršenja koja bi trebala biti sankcionirana. Njime se također obvezuju nacionalna nadzorna tijela da objave sankcije i mjere koje nameću te se navode relevantni kriteriji za utvrđivanje odgovarajućih sankcija. Naposljetku, u poglavlju IV. zahtijeva se uspostava djelotvornog okvira za izvješćivanje o kršenjima i praćenju usklađenosti.

(b)opetovan, sustavan ili ozbiljan neuspjeh pružatelja platnih usluga da čuva evidenciju;

(c)neuspjeh pružatelja platnih usluga da provede djelotvorne postupke utemeljene na riziku;

(d)ozbiljan propust posredničkog pružatelja platnih usluga da poštuje odredbe Uredbe o otkrivanju informacija o platitelju ili primatelju koje nedostaju te prijenosima novčanih sredstava pri kojima nedostaju informacije o platitelju ili primatelju.

U skladu s člankom 18. administrativne sankcije i mjere koje se primjenjuju na ta kršenja trebale bi uključivati barem one utvrđene člankom 59. stavcima 2. i 3. Direktive o sprečavanju pranja novca.

Pri provedbi te odredbe mnoge su države članice nadmašile ono što se traži u članku 18. jer su sankcionirale ne samo kršenja navedena u tom članku, nego i sva kršenja Uredbe. Međutim, utvrđeno je nekoliko slučajeva nepravilne provedbe s obzirom na to da se u nacionalnom zakonodavstvu određenih država članica ne predviđa jedna ili više administrativnih sankcija i mjera utvrđenih relevantnim člankom Direktive o sprečavanju pranja novca te je utvrđeno da u slučaju nekoliko nacionalnih zakonodavstava razine dostupnih novčanih sankcija nisu dovoljno visoke.

c)Članak 21. – Izvješćivanje o kršenjima

Člankom 21. stavkom 1. Uredbe zahtijeva se od država članica da uspostave djelotvorne mehanizme kojima se potiče prijavljivanje kršenja Uredbe nacionalnim nadzornim tijelima. Ti mehanizmi trebali bi uključivati barem one iz članka 61. stavka 2. Direktive o sprečavanju pranja novca u pogledu prijava o kršenju i zaštite zaposlenika te optuženih i drugih relevantnih osoba. Procjenom je utvrđeno da nekoliko država članica nije provelo tu odredbu Uredbe kao ni odgovarajući članak Direktive o sprečavanju pranja novca. Nadalje, u nacionalnim zakonodavstvima nekoliko država članica nije utvrđen jedan ili više mehanizama predviđenih Direktivom o sprečavanju pranja novca.

Člankom 21. stavkom 2. Uredbe obvezuje se pružatelje platnih usluga da u suradnji s nacionalnim nadzornim tijelima uspostave odgovarajuće interne kanale za prijavljivanje kršenja. Ti bi interni kanali izvješćivanja trebali biti sigurni, neovisni, posebni i anonimni. Iako je većina država članica donijela posebne odredbe za provedbu tog članka, utvrđeno je nekoliko slučajeva nepravilne provedbe budući da u nacionalnom zakonodavstvu nekih država članica nedostaje jedna od tih zaštitnih mjera ili više njih.

d)Članak 22. – Praćenje

Naposljetku, u skladu s člankom 22. stavkom 1. Uredbe države članice trebale bi zahtijevati od nacionalnih nadzornih tijela da prate i osiguraju usklađenost s Uredbom te da potiču djelotvorno prijavljivanje kršenja njezinih odredaba. Unatoč sveukupno zadovoljavajućoj provedbi te odredbe, zakoni nekoliko država članica ne uključuju praćenje usklađenosti kao jednu od dužnosti njihovih nacionalnih nadzornih tijela. Gotovo sva tijela djelotvorno osiguravaju usklađenost s Uredbom zahvaljujući svojim ovlastima za istragu i sankcioniranje.

C.Utvrđena horizontalna pitanja u vezi s provedbom

Pri procjeni provedbe poglavlja IV. Uredbe Komisija je utvrdila određena horizontalna pitanja koja su zajednička za nekoliko država članica.

Prvo, unatoč izričitom zahtjevu predviđenom Uredbom, provedbenim zakonodavstvom nekoliko država članica ne uspostavlja se jasna obveza za nadležna tijela da surađuju s odgovarajućim tijelima u drugim državama članicama. Nacionalno zakonodavstvo određenih država članica njihovim nadzornim tijelima samo daje pravo na suradnju, no na to ih ne obvezuje. Uz to, čini se da je nekoliko država članica nepravilno provelo tu obvezu jer su je primijenili među različitim nacionalnim tijelima umjesto prekograničnima. Nadalje, nekoliko država članica nije provelo dio odredbe koji se odnosi na obvezu nadležnih tijela da usklađuju svoje djelovanje kad je riječ o prekograničnim slučajevima.