UVOD I KONTEKST

KLJUČNI PODACI: Površina namijenjena za ekološki uzgoj povećala se u posljednjih 10 godina za gotovo 66 %, odnosno s 8,3 milijuna hektara u 2009. na 13,8 milijuna hektara u 2019. Trenutačno čini 8,5 % ukupne „korištene poljoprivredne površine” u EU-u. S tim povećanjem površine znatno se povećala i prodaja na malo. U posljednjih se 10 godina njezina vrijednost udvostručila, s približno 18 milijardi EUR u 2010. na više od 41 milijarde EUR u 2019.

Europski zeleni plan u središtu je političkog programa Komisije. Njegov je glavni cilj održiva, klimatski neutralna Europa do 2050. koja djeluje kao pokretač ulaganja i rasta.

U zelenom planu naglašava se da je „ključno” upravljati prelaskom na održiviji prehrambeni sustav, posebno u pogledu podupiranja djelovanja poljoprivrednika u borbi protiv klimatskih promjena, zaštiti okoliša i očuvanju biološke raznolikosti. Poljoprivredna zajednica ima ključnu ulogu u postizanju tih ciljeva. Poljoprivrednici među prvima osjećaju posljedice klimatskih promjena i gubitka bioraznolikosti, pri čemu su neodržive poljoprivredne prakse i dalje glavni uzrok gubitka bioraznolikosti. Ekološki poljoprivrednici predvodnici su održive poljoprivrede budućnosti. Oni otkrivaju mogućnosti za ekologizaciju poljoprivrede i inovativne tehnike proizvodnje koje su prihvatljive za okoliš, promiču kružnost i dobrobit životinja. Znak za ekološku proizvodnju odražava predanost poljoprivrednika tim visokim standardima proizvodnje, a potrošači mogu biti sigurni da je proizvod proizveden u skladu s vrlo specifičnim i vrlo strogim pravilima održivosti. Što je još važnije, ekološka poljoprivreda puno je prirodnija za naša polja i čini poljoprivrednike otpornijima na promjene u gospodarstvu te na promjene koje su posljedica nestalne prirode i klime.

Zbog toga se u strategiji za bioraznolikost do 2030. i strategiji „od polja do stola”, zajedno s predstojećim akcijskim planom za nultu stopu onečišćenja zraka, vode i tla, utvrđuju konkretne mjere koje obuhvaćaju cijeli lanac od proizvodnje hrane do potrošnje, a koje uključuju i međunarodnu suradnju u području održivih prehrambenih sustava. Cilj je tih strategija uskladiti proizvodnju hrane sa zaštitom okoliša uz istodobno poticanje ulaganja i održive proizvodnje, a Komisija će nastojati promicati taj cilj u kontekstu ciljeva održivog razvoja. Osim toga, u strategiji „od polja do stola” za ovu je godinu najavljena inicijativa EU-a za sekvestraciju ugljika u poljoprivredi, čiji je cilj, u kontekstu klimatskog pakta, nagraditi poljoprivrednike za provjereno pružanje usluga obnove ekosustava, smanjenja emisija i sekvestracije ugljika.

U međuvremenu je pandemija bolesti COVID-19 postala dosad nezabilježen izazov za EU koji ima dalekosežan utjecaj na gospodarstvo, zdravlje ljudi i prehrambene sustave. Odgovor EU-a obuhvaća plan oporavka uz potporu instrumenta „Next Generation EU” i novog višegodišnjeg financijskog okvira. Sredstvima iz instrumenta „Next Generation EU” mogla bi se podržati ulaganja u ekološki sektor, pod uvjetom da ispunjavaju relevantne uvjete i ciljeve. Oporavak Europe od krize uzrokovane bolešću COVID-19 prilika je da zeleni plan postane stvarnost uspostavom široke platforme za održive obrasce proizvodnje i potrošnje, među ostalim u području poljoprivrede i akvakulture.

Ekološka poljoprivreda ima središnju ulogu u realizaciji oporavka Europe, koji bi trebao biti zelen i digitalan, i to povećanjem prihoda na ruralnim područjima. Općenito uključuje kraće lance opskrbe i pruža prilike malim poljoprivrednicima, što je pojačano novim odredbama uvedenima Uredbom 2018/848 o ekološkoj proizvodnji. Cilj je te uredbe modernizirati sektor i uskladiti pravila, čime se osigurava stabilan regulatorni okvir.

Postoji širok konsenzus o ključnoj ulozi ekološke proizvodnje i potrošnje. U svojoj strategiji „od polja do stola” i strategiji za bioraznolikost Komisija je utvrdila cilj da „do 2030. najmanje 25 % poljoprivrednog zemljišta u Uniji bude namijenjeno za ekološki uzgoj te da se znatno poveća ekološka akvakultura”. U svojoj Rezoluciji o europskom zelenom planu od 15. siječnja 2020. Europski parlament istaknuo je da poljoprivreda može pomoći EU-u da smanji svoje emisije zahvaljujući održivim praksama, kao što je ekološki uzgoj. U svojim zaključcima o strategiji „od polja do stola” od 19. listopada 2020. Vijeće je naglasilo ulogu ekoloških proizvoda u održivom prehrambenom sustavu. Istodobno građani u cijelom EU-u podupiru održivu poljoprivredu i proizvodnju hrane te se informiranost javnosti o znaku EU-a za ekološku proizvodnju EU-a znatno povećala, kako je potvrđeno u tematskom izvješću Eurobarometra 504.

Stoga Komisija predlaže ovaj akcijski plan za ekološku poljoprivredu. Nadovezuje se na akcijski plan za razdoblje 2014.–2020., u kojem su već obrađeni neki od problema utvrđenih prilikom revizije politike EU-a o ekološkoj poljoprivredi na temelju koje je donesena Uredba (EU) 2018/848 o ekološkoj poljoprivredi. Svih 18 mjera u razdoblju 2014.–2020. provedeno je u potpunosti. Glavna postignuća u smislu neregulatornih mjera uključuju uvođenje elektroničke potvrde o inspekciji (E-CoI) u sustavu Traces, čime se poboljšala sljedivost, a time i integritet ekoloških proizvoda, te povećala količina informacija o uvozu ekoloških proizvoda u EU; posebno financiranje istraživanja i inovacija u području ekoloških proizvoda u okvirnim programima EU-a za istraživanje i inovacije; te uključivanje ekoloških proizvoda u „zelenu javnu nabavu”.

U novom se akcijskom planu (2021.–2027.) uzima u obzir i ishod javnog savjetovanja održanog od rujna do studenoga 2020., kojim je potvrđena velika potpora dionika i šire javnosti akcijskom planu i predloženim mjerama.

U trenutačnim projekcijama predviđa se znatan rast ekološkog sektora u ovom desetljeću. Čak i ako samo nastavimo raditi ono što radimo, prema nekim izvorima, udio ekološke poljoprivrede na poljoprivrednom zemljištu trebao bi do 2030. dosegnuti između 15 % i 18 %. Cilj od 25 % daleko je ambiciozniji. Cilj je akcijskog plana potaknuti znatno povećanje udjela ekološke poljoprivrede u EU-u poticanjem poljoprivrednika na prelazak na ekološku proizvodnju i povećati dostupnost ekološke hrane kako bi se premostio jaz između krivulje rasta u uobičajenom poslovanju i „dodatnih napora” potrebnih za postizanje cilja od 25 % do 2030.

KLJUČNE KORISTI: Bioraznolikost površina koje se upotrebljavaju za ekološku poljoprivredu veća je za otprilike 30 % u odnosu na površine koje se tradicionalno obrađuju. Ekološka poljoprivreda korisna je, primjerice, za oprašivače. Ekološki poljoprivrednici ne smiju upotrebljavati sintetička gnojiva, već samo ograničen raspon kemijskih pesticida. Osim toga, zabranjena je uporaba GMO-a i ionizirajućeg zračenja, a uporaba antibiotika strogo je ograničena.

Europski građani uživaju u sigurnoj i visokokvalitetnoj hrani. No, udio izdataka kućanstava za hranu smanjuje se već desetljećima, a prihodi poljoprivrednika stagniraju zbog sve nižih cijena hrane. Ekološka poljoprivreda skuplja je jer ekološki poljoprivrednici djeluju na ekstenzivniji način i upotrebljavaju prirodne procese i tvari, bez upotrebe sintetičkih proizvoda, te su prinosi niži. No ekološki poljoprivrednici često ostvaruju veće prihode jer se ekološki proizvodi obično prodaju po višim cijenama od konvencionalnih, pri čemu potrošači cijene doprinos ekološke poljoprivrede okolišu.

Uključivanjem ekoloških proizvoda u školske obroke i kantine na radnom mjestu putem javne nabave, u ugostiteljski sektor s pomoću poticaja i vidljivosti, u supermarkete promotivnim kampanjama te u svakodnevno kuhanje obroka kod kuće, više ekološke hrane postat će dostupno većem broju europskih građana. Potrebno je riješiti i pitanje dostupnosti i cjenovne pristupačnosti ekološke hrane kako bi se obiteljima s niskim prihodima poboljšala dostupnost te hrane. Akcijskim planom nastoji se također pružiti potpora poljoprivrednicima pri prelasku na ekološku proizvodnju povećanjem mogućnosti za obrazovanje i osposobljavanje, podupiranjem tržišta za ekološke proizvode i istodobno utvrđivanjem relevantnih poticaja.

Ekološka poljoprivreda trebala bi biti model koji treba slijediti. To nije jedini sustav održive poljoprivrede, ali dok se u potpunosti ne uvede sekvestracija ugljika u poljoprivredi, zasad je jedini sustav koji je priznat na temelju stroge metode certificiranja. Takav bi sustav trebao služiti kao primjer na putu prema održivijim poljoprivrednim praksama, boljoj uporabi obnovljivih resursa, višim standardima dobrobiti životinja i većim prihodima za poljoprivrednike. Ekološka poljoprivreda također može na različite načine potaknuti društvenu održivost i poduprijeti razvoj ruralnih područja, u skladu s predstojećom dugoročnom vizijom za ruralna područja, kao i razvoj priobalnih područja. Može otvoriti mogućnosti mladim poljoprivrednicima i pomoći potaknuti jednak pristup i jednake prihode za žene i muškarce u sektoru. Studije pokazuju da ekološka poljoprivreda poljoprivrednicama poduzetnicama omogućuje lakši pristup tržištu od konvencionalnog sektora. Ekološka poljoprivreda treba konvencionalnim poljoprivrednicima služiti kao poticaj i primjer.

Komisija je u prosincu 2020. objavila preporuke državama članicama o njihovim budućim strateškim planovima u okviru ZPP-a. Te se preporuke odnose na gospodarske, ekološke i društvene izazove europske poljoprivrede i ruralnih područja s naglaskom na ciljevima europskog zelenog plana, uključujući cilj da do 2030. 25 % poljoprivrednog zemljišta bude namijenjeno za ekološki uzgoj. Stoga se pozivaju države članice da u svojim strateškim planovima u okviru ZPP-a utvrde nacionalne vrijednosti za te ciljne vrijednosti iz zelenog plana. Države članice trebale bi na temelju europskih prosjeka i trendova utvrditi ciljne postotke i poticati pozitivne trendove u cilju povećanja površina namijenjenih za ekološki uzgoj. Pri izradi nacrta nacionalnih strateških planova u okviru ZPP-a države članice morat će odgovoriti na prethodno navedene preporuke.

Budući da se opseg ekološke proizvodnje i potrošnje znatno razlikuje među državama članicama, pri čemu udio poljoprivrednog zemljišta namijenjenog za ekološki uzgoj iznosi od niskih 0,5 % do više od 25 %, ključno je da svaka država članica što prije izradi vlastitu nacionalnu strategiju ekološke poljoprivrede, oslanjajući se na sveobuhvatnu analizu sektora i s pomoću povezanih mjera, poticaja, jasnih rokova i nacionalnih ciljeva. Sve države članice trebale bi objasniti kako namjeravaju pridonijeti cilju na razini EU-a utvrđivanjem nacionalne vrijednosti za udio površine namijenjene za ekološki uzgoj do 2030., imajući na umu svoje različite polazišne točke. Kako bi osigurale uspjeh nacionalnih akcijskih planova za ekološku proizvodnju, države članice trebale bi izgraditi odgovarajuće kapacitete za njihovu provedbu. Komisija će pratiti napredak država članica u postizanju njihovih nacionalnih ciljeva, na temelju čega će Komisija i države članice imati priliku raspraviti o provedbi predloženih mjera te će pružiti smjernice o potrebnim i relevantnim prilagodbama.

Kad je riječ o akvakulturi, novim strateškim smjernicama za održivi razvoj akvakulture EU-a koje će Komisija donijeti u proljeće 2021. promicat će se ekološka akvakultura. Osim toga, Komisija potiče države članice EU-a da povećanje ekološke akvakulture uključe u ciljeve svojih revidiranih višegodišnjih nacionalnih strateških planova za akvakulturu. Nadalje, u radnom dokumentu službi Komisije o perspektivi morskog bazena za usmjeravanje programiranja Europskog fonda za pomorstvo i ribarstvo (EFPR) navodi se da bi EFPR (budući Europski fond za pomorstvo, ribarstvo i akvakulturu, EFPRA) trebalo upotrebljavati za promicanje održivih praksi u akvakulturi kao što je ekološka proizvodnja.

Akcijski plan konstruiran je na temelju triju osi koje odgovaraju strukturi lanca opskrbe hranom (proizvodnja, prerada te trgovci na malo i potrošači). Kako bi se podržao pozitivan razvoj u ekološkom sektoru i očuvalo uravnoteženo i profitabilno tržište za subjekte u ekološkoj proizvodnji, ključno je povećati ukupnu potražnju za ekološkim proizvodima. Sve veća potrošnja ekoloških proizvoda ključna je za poticanje poljoprivrednika na prelazak na ekološku proizvodnju (1. os). Potrebni su i dodatni poticaji za proizvodnju kako bi se ostvario cilj od 25 % korištene poljoprivredne površine u ekološkom uzgoju i znatno povećanje ekološke akvakulture do 2030. (2. os). Naposljetku, potrebno je dodatno poboljšati doprinos ekološkog sektora rješavanju pitanja održivosti i okoliša (3. os). Uz nastavak nekih postojećih uspješnih mjera, u ovom akcijskom planu predložen je i niz novih mjera te su mobilizirani različiti izvori financiranja.

Komisija namjerava povećati udio istraživanja i inovacija i namijeniti najmanje 30 % proračuna za mjere istraživanja i inovacija u području poljoprivrede, šumarstva i ruralnih područja za teme specifične ili relevantne za ekološki sektor. Istraživanje će, među ostalim, uključivati promjenu ponašanja poljoprivrednika i potrošača, povećanje prinosa kultura, genetsku bioraznolikost i alternative spornim proizvodima. U tom će kontekstu Komisija ojačati koordinaciju nacionalnih programa istraživanja i inovacija u području ekološke hrane i pružiti nove prilike, i to u okviru predloženog programa Obzor Europa u području zdravlja tla i hrane te u okviru partnerstava, posebno u području agroekologije i prehrambenih sustava. Širenje rezultata istraživanja i inovacija poticat će se u okviru Europskog partnerstva za inovacije AGRI i Sustava znanja i inovacija u poljoprivredi (AKIS) kako bi se potaknulo opće povećanje količine ekoloških proizvoda u svim državama članicama.

Sve institucije EU-a, države članice i dionici moraju biti u potpunosti uključeni u razvoj mjera potrebnih za postizanje glavnog cilja akcijskog plana, a to je osiguravanje čvrstih temelja za budućnost sektora.