EUROPSKA KOMISIJA Bruxelles, 11.5.2022. COM(2022) 209 final 2022/0155(COD) Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o utvrđivanju pravila za sprečavanje i suzbijanje seksualnog zlostavljanja djece (Tekst značajan za EGP) {SEC(2022) 209 final} - {SWD(2022) 209 final} - {SWD(2022) 210 final}



OBRAZLOŽENJE 1.KONTEKST PRIJEDLOGA •Razlozi i ciljevi prijedloga U Konvenciji Ujedinjenih naroda o pravima djeteta (UNCRC) i članku 24. stavku 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima („Povelja”) kao prava navode se zaštita i briga za najbolje interese i dobrobit djece. Odbor Ujedinjenih naroda za prava djeteta istaknuo je 2021. da se ta prava moraju jednako štititi u digitalnom okruženju. Zaštita djece na internetu i izvan njega prioritet je Unije. Najmanje jedno od petero djece žrtva je seksualnog nasilja tijekom djetinjstva. Prema nalazima globalne studije iz 2021. od više od trećine ispitanika tijekom djetinjstva zatraženo je da učine nešto seksualno eksplicitno na internetu, a više od polovine ispitanika doživjelo je neki oblik seksualnog zlostavljanja djece na internetu. Djeca s invaliditetom izložena su još većem riziku od seksualnog nasilja: do 68 % djevojčica i 30 % dječaka s intelektualnim ili razvojnim poteškoćama bit će seksualno zlostavljano do 18. godine. Materijal koji sadržava seksualno zlostavljanje djece proizvod je fizičkog seksualnog zlostavljanja djece. Otkrivanje i prijavljivanje takvog materijala nužno je za sprečavanje njegove izrade i širenja te je ključno za identifikaciju žrtava i pružanje pomoći žrtvama. Pandemija je djecu izložila znatno većem broju neželjenih kontakata na internetu, uključujući mamljenje na seksualno zlostavljanje djece. Unatoč činjenici da su Direktivom o suzbijanju seksualnog zlostavljanja djece donesenom 2011. seksualno zlostavljanje i seksualno iskorištavanje djece te materijali koji sadržavaju seksualno zlostavljanje djece proglašeni kaznenim djelom u EU-u, jasno je da EU još ne uspijeva zaštititi djecu od toga da postanu žrtve seksualnog zlostavljanja djece i da internetska dimenzija predstavlja poseban problem. Stoga je Europska komisija 24. srpnja 2020. donijela Strategiju EU-a za učinkovitiju borbu protiv seksualnog zlostavljanja djece, kojom se utvrđuje sveobuhvatan odgovor na sve veću prijetnju seksualnog zlostavljanja djece na internetu i izvan njega, i to poboljšanjem prevencije, istrage i pomoći žrtvama. Strategija obuhvaća osam inicijativa za uspostavu snažnog pravnog okvira za zaštitu djece i olakšavanje koordiniranog pristupa među mnogim dionicima uključenima u zaštitu djece i pružanje podrške djeci. Tim se inicijativama nastoje utvrditi pravne praznine i osigurati učinkovit odgovor na temelju zakonodavstva EU-a, ojačati zalaganje za izvršavanje zakonodavstva na nacionalnoj razini i razini EU-a, pomoći državama članicama da preventivnim djelovanjem bolje zaštite djecu, potaknuti sektor da osigura zaštitu djece kad upotrebljavaju ponuđene usluge i bolje zaštititi djecu u cijelom svijetu suradnjom više dionika. Ta posebna strategija popraćena je dodatnim naporima. Europska komisija donijela je 24. ožujka 2021. sveobuhvatnu Strategiju EU-a o pravima djeteta, u kojoj se predlažu pojačane mjere za zaštitu djece od svih oblika nasilja, uključujući zlostavljanje na internetu. Osim toga, Komisija poziva poduzeća da nastave raditi na otkrivanju i prijavljivanju nezakonitog sadržaja na internetu, uključujući seksualno zlostavljanje djece na internetu, te na njegovu uklanjanju sa svojih platformi i iz svojih usluga. Predložena Europska deklaracija o digitalnim pravima i načelima za digitalno desetljeće uključuje i obvezu zaštite sve djece od nezakonitog sadržaja, iskorištavanja, manipulacije i zlostavljanja na internetu te sprečavanja upotrebe digitalnog prostora za počinjenje kaznenih djela ili njihovo olakšavanje. U tom kontekstu posebno važnu ulogu imaju pružatelji usluga smještaja informacija na poslužitelju ili interpersonalnih komunikacijskih usluga („pružatelji”). Njihovo odgovorno i savjesno ponašanje ključno je za sigurno, predvidljivo i pouzdano internetsko okruženje te za ostvarivanje temeljnih prava zajamčenih Poveljom. Kruženjem slika i videozapisa seksualnog zlostavljanja djece, koje se znatno povećalo s razvojem digitalnog svijeta, nastavlja se šteta koju trpe žrtve, a počinitelji u tim uslugama nalaze nove mogućnosti za pristup djeci i njihovo iskorištavanje. Određeni pružatelji u okviru svojih usluga već dobrovoljno upotrebljavaju tehnologije za otkrivanje, prijavljivanje i uklanjanje seksualnog zlostavljanja djece na internetu. Međutim, mjere koje pružatelji poduzimaju znatno se razlikuju, pri čemu velika većina prijava potječe tek od nekoliko pružatelja, dok znatan broj ne poduzima nikakve mjere. Znatno se razlikuju i kvaliteta i relevantnost prijava koje tijela EU-a za izvršavanje zakonodavstva primaju od pružatelja. Ipak, organizacije kao što je Nacionalni centar SAD-a za nestalu i iskorištavanu djecu („NCMEC”), kojem su prema zakonodavstvu SAD-a pružatelji iz SAD-a dužni prijaviti seksualno zlostavljanje djece u okviru svojih usluga čim za njega doznaju, tijekom 2020. primile su više od 21 milijun prijava, od čega se više od milijun prijava odnosilo na države članice EU-a. Najnoviji broj prijava za 2021. pokazuje dodatno povećanje te se približava vrijednosti od 30 milijuna. Unatoč važnom doprinosu određenih pružatelja, dobrovoljno djelovanje nije se pokazalo dostatnim za rješavanje problema zlouporabe internetskih usluga u svrhu seksualnog zlostavljanja djece. Zbog toga je nekoliko država članica započelo s pripremom i donošenjem nacionalnih pravila za borbu protiv seksualnog zlostavljanja djece na internetu. Kao što je vidljivo iz Izvješća o procjeni učinka priloženog ovom Prijedlogu, to dovodi do razvoja različitih nacionalnih zahtjeva, čime se povećava rascjepkanost jedinstvenog digitalnog tržišta usluga. U tom su kontekstu potrebna jedinstvena pravila Unije o otkrivanju, prijavi i uklanjanju seksualnog zlostavljanja djece na internetu radi dopune Akta o digitalnim uslugama, uklanjanja postojećih prepreka jedinstvenom digitalnom tržištu i sprečavanja njihova širenja. Pri ublažavanju rizika od rascjepkanosti s pomoću ovog Prijedloga mora se uzeti u obzir potreba da se zajamče temeljna prava djece na skrb i zaštitu njihove dobrobiti, mentalnog zdravlja i najboljih interesa te da se potakne interes šire javnosti za učinkovito sprečavanje, istraživanje i kazneni progon počinjenja teškog kaznenog djela seksualnog zlostavljanja djece. Kako bi se ti problemi riješili i kako bi se odgovorilo na pozive Vijeća i Europskog parlamenta, ovim se Prijedlogom nastoji uspostaviti jasan i usklađen pravni okvir za sprečavanje i suzbijanje seksualnog zlostavljanja djece na internetu. Njim se pružateljima nastoji pružiti pravna sigurnost u pogledu njihovih odgovornosti za procjenu i ublažavanje rizika te prema potrebi za otkrivanje, prijavljivanje i uklanjanje takve zlouporabe u okviru njihovih usluga na način koji je u skladu s temeljnim pravima utvrđenima u Povelji i općim načelima prava EU-a. U suzbijanju seksualnog zlostavljanja djece na internetu postoje važna prava i interesi svih strana. Stoga je posebno važno uspostaviti pravednu ravnotežu između mjera za zaštitu djece žrtava seksualnog zlostavljanja i njihovih temeljnih prava, uključujući postizanje važnih ciljeva od općeg društvenog interesa, i temeljnih prava drugih korisnika i pružatelja. Stoga se ovim Prijedlogom utvrđuju ciljane mjere koje su razmjerne riziku od zlouporabe određene usluge za seksualno zlostavljanje djece na internetu i koje podliježu strogim uvjetima i zaštitnim mjerama. Prijedlogom se nastoji osigurati i da pružatelji mogu ispunjavati svoje dužnosti, i to osnivanjem Europskog centra za sprečavanje i suzbijanje seksualnog zlostavljanja djece („EU-ov centar”) kako bi se olakšala i poduprla provedba ove Uredbe i tako pridonijelo uklanjanju prepreka unutarnjem tržištu, posebno u vezi s obvezama pružatelja na temelju ove Uredbe da otkrivaju seksualno zlostavljanje djece na internetu, prijavljuju ga i da uklone materijal koji sadržava seksualno zlostavljanje djece. Prije svega, EU-ov centar uspostavit će i održavati baze podataka koje sadržavaju pokazatelje seksualnog zlostavljanja djece na internetu kojima će se pružatelji morati služiti za ispunjavanje obveza otkrivanja te će upravljati tim bazama podataka. Te bi baze podataka stoga trebale biti spremne prije početka primjene Uredbe. Kako bi to osigurala, Komisija je državama članicama već stavila na raspolaganje financijska sredstva za pomoć u pripremi tih baza podataka. EU-ov centar trebao bi obavljati i određene dodatne zadaće, kao što je pomoć nadležnim nacionalnim tijelima u obavljanju njihovih zadaća u okviru ove Uredbe i pružanje podrške žrtvama u vezi s obvezama pružatelja. Osim toga, trebao bi iskoristiti svoj središnji položaj kako bi olakšao suradnju te razmjenu informacija i stručnog znanja, među ostalim za potrebe donošenja politika na temelju dokaza i prevencije. Prevencija je prioritet u borbi Komisije protiv seksualnog zlostavljanja djece. •Dosljednost s postojećim odredbama politike u tom području Ovim se Prijedlogom ispunjavaju obveze iz Strategije EU-a za učinkovitiju borbu protiv seksualnog zlostavljanja djece, posebno u pogledu predlaganja zakonodavstva za djelotvorno suzbijanje seksualnog zlostavljanja djece na internetu, među ostalim zahtijevanjem od pružatelja da otkriju poznate materijale koji sadržavaju seksualno zlostavljanje djece, i rada na osnivanju Europskog centra za sprečavanje i suzbijanje seksualnog zlostavljanja djece. Postojeći pravni okvir EU-a u tom području sastoji se od zakonodavstva Unije koje se odnosi na seksualno zlostavljanje djece, kao što su Direktiva o suzbijanju seksualnog zlostavljanja djece i Uredba (EU) 2021/1232 o borbi protiv seksualnog zlostavljanja djece na internetu, koja se primjenjuje do 3. kolovoza 2024. („privremena uredba”). Budući da se Prijedlogom uvodi obveza pružatelja da otkrivaju i prijavljuju materijal koji sadržava seksualno zlostavljanje djece u okviru svojih usluga te uklanjaju takav materijal i sprečavaju mu pristup, omogućuje se poboljšano otkrivanje, istraživanje i kazneni progon kaznenih djela iz Direktive o suzbijanju seksualnog zlostavljanja djece. Predloženim zakonodavstvom dopunjuje se nova Europska strategija za bolji internet za djecu, čiji je cilj omogućiti sigurna digitalna iskustva za djecu i promicati digitalno osnaživanje. EU-ov centar trebao bi blisko surađivati s Europolom. Zaprimat će prijave od pružatelja, provjeravati ih kako bi se izbjegle očite lažno pozitivne prijave i prosljeđivati ih Europolu i nacionalnim tijelima za izvršavanje zakonodavstva. Predstavnik Europola bit će član upravnog odbora EU-ova centra. Isto tako, predstavnik EU-ova centra mogao bi biti član upravnog odbora Europola kako bi se dodatno osigurala djelotvorna suradnja i koordinacija. Predloženim zakonodavstvom pridonosi se i postizanju ciljeva utvrđenih u nekoliko instrumenata međunarodnog prava. U tom su kontekstu relevantne Konvencija Vijeća Europe iz Lanzarotea o zaštiti djece od seksualnog iskorištavanja i seksualnog zlostavljanja, koju su ratificirale sve države članice EU-a i kojom se utvrđuju minimalni zahtjevi u pogledu materijalnog kaznenog prava, pomoći žrtvama i programa intervencije, te Budimpeštanska konvencija Vijeća Europe o kibernetičkom kriminalu, koju su ratificirale gotovo sve države članice EU-a i kojom se od stranaka zahtijeva da utvrde određena kaznena djela povezana s materijalom koji sadržava seksualno zlostavljanje djece. •Dosljednost u odnosu na druge politike Unije Prijedlog se temelji na Općoj uredbi o zaštiti podataka. Pružatelji se u praksi za provedbu obrade osobnih podataka koja je potrebna za dobrovoljno otkrivanje i prijavljivanje seksualnog zlostavljanja djece na internetu pozivaju na razne osnove za obradu predviđene Općom uredbom o zaštiti podataka. Ovim se Prijedlogom utvrđuje sustav ciljanih naloga za otkrivanje i određuju se uvjeti za otkrivanje, čime se osigurava veća pravna sigurnost tih aktivnosti. Kad je riječ o obveznim aktivnostima otkrivanja koje uključuju obradu osobnih podataka, Prijedlogom i osobito nalozima za otkrivanje izdanima na temelju njega uspostavlja se osnova za takvu obradu iz članka 6. stavka 1. točke (c) Opće uredbe o zaštiti podataka, kojom se predviđa obrada osobnih podataka nužna radi poštovanja pravnih obveza voditelja obrade na temelju prava Unije ili prava države članice. Prijedlogom su, među ostalim, obuhvaćeni pružatelji koji nude interpersonalne elektroničke komunikacijske usluge i stoga podliježu nacionalnim odredbama kojima se provodi Direktiva o e-privatnosti i njezina predložena revizija koja je trenutačno u fazi pregovora. Mjerama utvrđenima u Prijedlogu u određenoj se mjeri ograničava područje primjene prava i obveza iz relevantnih odredbi te direktive, konkretno u pogledu aktivnosti koje su nužne za izvršavanje naloga za otkrivanje. U tom pogledu Prijedlog uključuje analognu primjenu članka 15. stavka 1. te direktive.

Prijedlog je u skladu i s Direktivom o elektroničkoj trgovini i Prijedlogom akta o digitalnim uslugama, o kojem su suzakonodavci nedavno postigli privremeni politički dogovor. Prijedlogom se osobito utvrđuju posebni zahtjevi za suzbijanje određenih oblika nezakonitih aktivnosti koje se provode i nezakonitog sadržaja koji se razmjenjuje na internetu, zajedno sa skupom zaštitnih mjera. Na taj će se način nakon donošenja dopuniti opći okvir predviđen Aktom o digitalnim uslugama. Prijedlog se temelji na horizontalnom okviru Akta o digitalnim uslugama, koji mu služi kao osnova kad je to moguće, i njim se po potrebi utvrđuju posebnija pravila za konkretan slučaj suzbijanja seksualnog zlostavljanja djece na internetu. Na primjer, neki pružatelji mogu podlijegati općenitijoj obvezi procjene sistemskih rizika povezanih s upotrebom njihovih usluga u skladu s Aktom o digitalnim uslugama i dodatnoj obvezi provedbe posebne procjene rizika od seksualnog zlostavljanja djece na internetu iz ovog Prijedloga. Ti se pružatelji pri provedbi posebne procjene rizika mogu nadovezati na onu općenitiju, a posebni rizici za djecu u okviru njihovih usluga utvrđeni posebnom procjenom rizika iz ovog Prijedloga mogu poslužiti kao temelj za općenitije mjere za smanjenje rizika koje služe i ispunjavanju obveza na temelju Akta o digitalnim uslugama. Direktivom o elektroničkoj trgovini i Aktom o digitalnim uslugama zabranjuje se državama članicama da pružateljima posredničkih usluga nameću opće obveze praćenja ili aktivnog traženja činjenica ili okolnosti koje bi upućivale na nezakonite aktivnosti. Iako precizne granice te zabrane usmjerene na države članice tek postupno postaju jasne, predloženom Uredbom nastoji se ispuniti temeljni zahtjev pravedne ravnoteže među različitim suprotstavljenim temeljnim pravima na kojem se ta zabrana temelji, uzimajući u obzir poseban kontekst suzbijanja seksualnog zlostavljanja djece na internetu i važnost predmetnog javnog interesa. To se postiže osobito usmjeravanjem na područje primjene obveza nametnutih pružateljima izloženima riziku i uspostavljanjem niza jasnih i pažljivo uravnoteženih pravila i zaštitnih mjera, među ostalim jasnim definiranjem postavljenih ciljeva, vrste predmetnih materijala i aktivnosti, pristupa koji se temelji na riziku, opsega i prirode relevantnih obveza, pravila o pravnoj zaštiti i relevantnih mehanizama nadzora i transparentnosti. Uključene su i snažne mjere za olakšavanje i potporu provedbi, a time i smanjenje opterećenja za pružatelje usluga. Pri ostvarivanju glavnih ciljeva Prijedloga ujedno se pomaže i žrtvama. Stoga je predložena Uredba u skladu s Direktivom o pravima žrtava kao horizontalnim instrumentom za poboljšanje pristupa žrtava njihovim pravima. 2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST •Pravna osnova Pravna osnova kojom se podupire djelovanje u tom području jest članak 114. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU). Tim se člankom predviđa uspostava mjera za osiguravanje funkcioniranja unutarnjeg tržišta. Članak 114. odgovarajuća je pravna osnova za uredbu kojom se nastoje uskladiti zahtjevi nametnuti pružateljima relevantnih internetskih usluga na jedinstvenom digitalnom tržištu. Kao što je prethodno navedeno, prepreke jedinstvenom digitalnom tržištu za usluge počele su se pojavljivati nakon što su neke države članice uvele različita nacionalna pravila za sprečavanje i suzbijanje seksualnog zlostavljanja djece na internetu. Predloženom Uredbom nastoje se ukloniti postojeće razlike i sprečava se pojava budućih prepreka koje bi mogle proizići iz daljnjeg razvoja takvih nacionalnih pravila. S obzirom na svojstvenu prekograničnu prirodu pružanja internetskih usluga, nedostatak djelovanja EU-a kojim bi se ostavio prostor za rascjepkanost regulatornog okvira na nacionalnoj razini doveo bi do opterećenja za pružatelje koji bi se trebali pridržavati različitih skupova nacionalnih pravila, čime bi se stvorili nejednaki uvjeti za pružatelje u EU-u kao i moguće rupe u zakonu. •Supsidijarnost U skladu s načelom supsidijarnosti djelovanje na razini EU-a moguće je samo ako države članice ne mogu same ostvariti predviđene ciljeve, koji se mogu bolje ostvariti na razini Unije. Države članice ne mogu same ostvariti cilj osiguravanja jednakih uvjeta za pružatelje na cijelom jedinstvenom digitalnom tržištu uz istodobno poduzimanje mjera za sprečavanje i suzbijanje seksualnog zlostavljanja djece na internetu. Kao što je spomenuto, države članice počele su pružateljima nametati zahtjeve za suzbijanje seksualnog zlostavljanja djece na internetu. Čak i one države članice koje još nisu uvele takve zahtjeve sve više razmatraju nacionalne mjere u tu svrhu. Međutim, obuhvaćeni pružatelji obično posluju prekogranično ili bi to htjeli, često na razini EU-a. Prema tome, nametanjem nacionalnih zahtjeva za suzbijanje seksualnog zlostavljanja djece na internetu takvim sudionicima na tržištu povećava se rascjepkanost jedinstvenog digitalnog tržišta i nastaju znatni troškovi usklađivanja za pružatelje, uz nedovoljnu učinkovitost zbog prekogranične prirode predmetnih usluga. Samo se djelovanjem na razini EU-a može postići cilj uklanjanja prepreka jedinstvenom digitalnom tržištu za predmetne usluge, povećanja pravne sigurnosti za pružatelje i smanjenja troškova usklađivanja, istodobno osiguravajući da zahtjevi za suzbijanje seksualnog zlostavljanja djece na internetu nametnuti sudionicima na tržištu budu učinkoviti zahvaljujući njihovoj ujednačenoj prekograničnoj primjenjivosti u cijelom EU-u. Stoga je djelovanje EU-a nužno kako bi se ostvarili ciljevi predložene Uredbe te pruža znatnu dodanu vrijednost u odnosu na one koji se mogu postići nacionalnim djelovanjem. •Proporcionalnost Cilj je ovog Prijedloga ukloniti postojeće prepreke pružanju relevantnih usluga na jedinstvenom digitalnom tržištu i spriječiti pojavu dodatnih prepreka te istodobno omogućiti učinkovitu borbu protiv seksualnog zlostavljanja djece na internetu uz potpuno poštovanje temeljnih prava svih uključenih osoba u skladu s pravom EU-a. Kako bi se postigao taj cilj, Prijedlogom se uvode usko ciljane i ujednačene obveze procjene i ublažavanja rizika, koje se prema potrebi dopunjuju nalozima za otkrivanje, prijavljivanje i uklanjanje sadržaja seksualnog zlostavljanja djece. Te se obveze primjenjuju na relevantne pružatelje koji nude usluge na jedinstvenom digitalnom tržištu neovisno o tome gdje imaju glavni poslovni nastan. Predložena pravila primjenjuju se samo na pružatelje određenih vrsta internetskih usluga za koje je dokazano da su izložene zlouporabi u svrhu širenja materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece ili mamljenje djece, takozvano vrbovanje (engl. grooming), uglavnom zbog njihovih tehničkih značajki ili dobnog sastava baze tipičnih korisnika. Opseg obveza ograničen je na ono što je nužno za postizanje prethodno navedenih ciljeva. Obveze su popraćene mjerama za smanjenje opterećenja nametnutog takvim pružateljima te uvođenjem niza zaštitnih mjera za smanjenje zadiranja u temeljna prava, posebno u pravo na privatnost korisnika usluga. Kako bi se, među ostalim, smanjio broj lažno pozitivnih prijava i spriječilo pogrešno prijavljivanje tijelima za izvršavanje zakonodavstva te kako bi se administrativno i financijsko opterećenje nametnuto pružateljima svelo na najmanju moguću mjeru, Prijedlogom se predviđa osnivanje EU-ova centra kao ključnog posrednika u ispunjavanju obveza nametnutih pružateljima. Među ostalim zadaćama, EU-ov centar trebao bi pružateljima olakšati pristup pouzdanim tehnologijama otkrivanja, staviti im na raspolaganje pokazatelje osmišljene na temelju seksualnog zlostavljanja djece na internetu koje su potvrdili sudovi ili neovisna upravna tijela država članica u svrhu otkrivanja, na zahtjev pružiti određenu pomoć u vezi s provedbom procjena rizika i pružiti podršku u komunikaciji s relevantnim nacionalnim tijelima. Naposljetku, predložena Uredba sadržava zaštitne mjere kojima se osigurava da tehnologije koje se upotrebljavaju u svrhu otkrivanja, prijavljivanja i uklanjanja seksualnog zlostavljanja djece na internetu radi izvršavanja naloga za otkrivanje u najmanjoj mogućoj mjeri narušavaju privatnost i da budu u skladu s najnovijim dostignućima u sektoru, da se potrebne provjere provode na anonimnoj osnovi i da se mjere za identifikaciju korisnika poduzimaju samo u slučaju otkrivanja potencijalnog seksualnog zlostavljanja djece na internetu. Njom se jamči temeljno pravo na djelotvoran pravni lijek u svim fazama relevantnih aktivnosti, od otkrivanja do uklanjanja, te se čuvanje uklonjenog materijala i povezanih podataka ograničava na ono što je nužno za određene posebne svrhe. Stoga se predloženom Uredbom zadiranje u pravo na zaštitu osobnih podataka korisnika i njihovo pravo na povjerljivost komunikacija ograničava na ono što je nužno za postizanje njezinih ciljeva, a to je utvrđivanje usklađenih pravila za učinkovito sprečavanje i suzbijanje seksualnog zlostavljanja djece na unutarnjem tržištu. •Odabir instrumenta Člankom 114. UFEU-a zakonodavcu EU-a daje se mogućnost donošenja uredbi i direktiva. Budući da je cilj Prijedloga uvođenje jedinstvenih obveza za pružatelje, koji svoje usluge obično nude u više od jedne države članice ili bi to htjeli, direktiva kojom se ostavlja prostor za različito nacionalno prenošenje pravila EU-a ne bi bila prikladna za postizanje relevantnih ciljeva. Različita nacionalna pravila kojima se prenose zahtjevi nametnuti pružateljima tim instrumentom dovela bi do nastavka ili ponovnog nastanka onih prepreka jedinstvenom digitalnom tržištu usluga koje se ovom inicijativom nastoje ukloniti. Za razliku od direktive, uredbom se osigurava ujednačeno propisivanje istih obveza u cijelom EU-u. Uredba je i izravno primjenjiva, pruža jasnoću i veću pravnu sigurnost te se njom izbjegava različito prenošenje u državama članicama. Iz tih je razloga uredba prikladan instrument za postizanje ciljeva ove inicijative. Osim toga, s obzirom na datum prestanka primjene privremene uredbe, u ovom slučaju ne bi bilo dovoljno vremena za donošenje direktive i zatim prenošenje njezinih pravila na nacionalnu razinu. 3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENA UČINKA

•Savjetovanja s dionicima Komisija se tijekom dvije godine savjetovala s relevantnim dionicima kako bi utvrdila probleme i daljnje korake u borbi protiv seksualnog zlostavljanja djece na internetu i izvan njega. To je provedeno anketama, od otvorenih javnih savjetovanja do ciljanih anketa provedenih među tijelima za izvršavanje zakonodavstva. Organizirani su brojni sastanci skupina stručnjaka i bilateralni sastanci Komisije i relevantnih dionika kako bi se raspravilo o mogućim učincima zakonodavstva u tom području, a Komisija je sudjelovala u relevantnim radionicama, konferencijama i događajima o pravima djeteta. U prosincu 2020. Komisija je objavila početnu procjenu učinka radi informiranja građana i dionika o planiranoj inicijativi i traženja početnih povratnih informacija. Te su povratne informacije pokazale znatnu potporu cilju suzbijanja seksualnog zlostavljanja djece na internetu. Iako su pozdravljeni cjelovit pristup mogućeg centra i očekivana poboljšanja u pogledu pravne jasnoće, neki dionici iz sektora izrazili su zabrinutost u pogledu učinka obveznog otkrivanja i prijavljivanja seksualnog zlostavljanja djece na internetu. Komisija je 2021. provela otvoreno javno savjetovanje. Tim su se postupkom nastojala prikupiti mišljenja šireg raspona dionika kao što su javna tijela i privatni građani, predmetni sektor i civilno društvo. Unatoč nastojanjima da se osigura uravnotežena raspodjela odgovora, znatan udio doprinosa primljen od privatnih pojedinaca u Njemačkoj bavio se isključivo pitanjima povezanima s predmetom šifriranja. Osim toga, javna tijela, sektor i civilno društvo pokazali su znatan interes za pitanja bolje suradnje i koordinacije te dostatnih sredstava i stručnog znanja za suočavanje sa stalnim povećanjem količina nezakonitog sadržaja. U svim je skupinama bila široko zastupljena i podrška brzom uklanjanju prijavljenog materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece, mjerama za smanjenje „vrbovanja” (mamljenja djece) na internetu te poboljšanjima prevencije i pomoći žrtvama. Kad je riječ o mogućem uvođenju pravnih obveza otkrivanja i prijavljivanja raznih vrsta seksualnog zlostavljanja djece na internetu za pružatelje u okviru njihovih usluga, savjetovanjem je utvrđena snažna potpora tijela za izvršavanje zakonodavstva i organizacija koje djeluju u području prava djece, dok su zagovaratelji prava na privatnost i podnesci privatnih osoba uglavnom bili protiv takvih obveza. •Prikupljanje i primjena stručnog znanja Ciljane ankete provedene među tijelima za izvršavanje zakonodavstva u državama članicama pokazale su da su jedan od najvažnijih izvora prijava seksualnog zlostavljanja djece u ovom trenutku prijave pružatelja iz SAD-a. Međutim, takve se prijave razlikuju po kvaliteti i relevantnosti, a utvrđeno je i da neke prijave prema primjenjivom nacionalnom pravu ne predstavljaju seksualno zlostavljanje djece na internetu. U anketama su utvrđeni i elementi potrebni kako bi se osiguralo da prijava bude „provediva”, odnosno da bude dovoljno kvalitetna i relevantna kako bi relevantno tijelo za izvršavanje zakonodavstva moglo poduzeti mjere. Iz tog bi razloga usklađene prijave na razini EU-a, uz pomoć EU-ova centra, bile najbolja strategija za maksimalno iskorištavanje stručnog znanja u svrhu suzbijanja seksualnog zlostavljanja djece na internetu. •Procjena učinka Nakon prethodnog prvog negativnog mišljenja Odbora za nadzor regulative o procjeni učinka, Odbor za nadzor regulative izdao je u veljači 2022. pozitivno mišljenje o procjeni učinka sa zadrškama i iznio razne prijedloge za poboljšanje. Izvješće o procjeni učinka dodatno je revidirano uzimajući u obzir relevantne povratne informacije, posebno pojašnjavanjem opisa mjera poduzetih kako bi se osigurala usklađenost s temeljnim pravima i zabranom općih obveza praćenja te navođenjem detaljnijih opisa opcija politike. U dovršenom izvješću o procjeni učinka ispituje se i uspoređuje nekoliko opcija politike u vezi sa seksualnim zlostavljanjem djece na internetu i s mogućim osnivanjem EU-ova centra za sprečavanje i suzbijanje seksualnog zlostavljanja djece. U procjeni učinka navodi se da su se nedostatnima pokazale samo dobrovoljne mjere protiv seksualnog zlostavljanja djece na internetu jer ih je usvojio samo mali broj pružatelja, jer se privatno-javna suradnja u tom području pokazala veoma zahtjevnom i jer su se države članice suočile s poteškoćama u sprečavanju te pojave i jamčenju odgovarajuće razine pomoći žrtvama. Ta je situacija dovela do donošenja različitih skupova mjera za borbu protiv seksualnog zlostavljanja djece na internetu u različitim državama članicama. U nedostatku djelovanja Unije može se očekivati daljnji razvoj pravne rascjepkanosti jer države članice uvode dodatne mjere za rješavanje problema na nacionalnoj razini, čime se stvaraju prepreke prekograničnom pružanju usluga na jedinstvenom digitalnom tržištu. S obzirom na potrebu za rješavanjem te situacije i u cilju osiguravanja dobrog funkcioniranja jedinstvenog digitalnog tržišta usluga uz istodobno poboljšanje mehanizama za sprečavanje, otkrivanje, prijavljivanje i uklanjanje seksualnog zlostavljanja djece na internetu te osiguravanje odgovarajuće zaštite i potpore žrtvama, utvrđeno je da je potrebno djelovanje na razini EU-a. Osim osnovnog scenarija razmotreno je pet glavnih opcija politike, uz povećanje razine učinkovitosti pri ispunjavanju ciljeva utvrđenih u procjeni učinka i općeg cilja politike koji se odnosi na osiguravanje dobrog funkcioniranja jedinstvenog digitalnog tržišta usluga, istodobno osiguravajući otkrivanje, prijavljivanje i uklanjanje seksualnog zlostavljanja djece na internetu u cijeloj Uniji, čime se neizravno poboljšava prevencija, olakšavaju se istrage te se jamči odgovarajuća pomoć žrtvama. Svim je opcijama cilj bio osigurati da relevantni pružatelji internetskih usluga (osobno područje primjene) s poslovnim nastanom u EU-u i u trećim zemljama, u mjeri u kojoj nude svoje usluge u Uniji (zemljopisno područje primjene), otkriju, uklone i prijave prethodno poznate i nove materijale koji sadržavaju seksualno zlostavljanje djece i vrbovanje (glavno područje primjene). Glavne razlike između tih pet opcija odnose se na opseg obveza za pružatelje te na ulogu i oblik EU-ova centra. Opcija A obuhvaćala bi nezakonodavne, praktične mjere za poboljšanje prevencije, otkrivanja i prijavljivanja seksualnog zlostavljanja djece na internetu te pomoć žrtvama. Među njima su praktične mjere za povećanje provedbe i učinkovitosti dobrovoljnih mjera pružatelja za otkrivanje i prijavljivanje zlostavljanja te osnivanje Europskog centra za prevenciju i pomoć žrtvama u obliku koordinacijskog centra kojim upravlja Komisija. Opcijom B uspostavila bi se izričita pravna osnova za dobrovoljno otkrivanje seksualnog zlostavljanja djece na internetu, nakon čega bi slijedilo obvezno prijavljivanje i uklanjanje. U kontekstu opcije B EU-ov centar imao bi zadaću olakšati otkrivanje, prijavljivanje i uklanjanje te bi postao temeljna sastavnica zakonodavstva te tako služio kao ključna zaštitna mjera za pružatelje usluga i kontrolni mehanizam kojim bi se osigurala učinkovita provedba Prijedloga. Nakon što je ispitano nekoliko opcija u pogledu oblika koji bi EU-ov centar mogao imati, u procjeni učinka zaključeno je da bi se potreba za neovisnošću, vlastitim sredstvima, vidljivošću, osobljem i stručnim znanjem potrebna za izvršavanje relevantnih funkcija najbolje mogla zadovoljiti ako se EU-ov centar uspostavi kao decentralizirana agencija EU-a. Taj je zaključak potvrđen i nadograđen u opcijama od C do E, u kojima se primjenjuje inkrementalni pristup i koje se nadograđuju jedna na drugu. Opcijama C i D, iako se temelje na opciji B, pružateljima bi se nametnule pravne obveze otkrivanja određenih vrsta seksualnog zlostavljanja djece na internetu u okviru njihovih usluga. Opcijom C od pružatelja bi se zahtijevalo otkrivanje poznatog materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece, odnosno kopija materijala za koji je prethodno pouzdano potvrđeno da predstavlja materijal koji sadržava seksualno zlostavljanje djece. Opcijom D od pružatelja bi se zahtijevalo otkrivanje ne samo „poznatog” materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece (za koji je potvrđeno da predstavlja materijal koji sadržava seksualno zlostavljanje djece), nego i „novog” materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece (koji možda predstavlja materijal koji sadržava seksualno zlostavljanje djece, ali nadležno tijelo to (još) nije potvrdilo). Zadržana opcija (opcija E) nadograđuje se na opciju D i njom se od pružatelja, osim otkrivanja poznatog i novog materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece, zahtijeva i otkrivanje vrbovanja. U procjeni učinka zaključeno je da je opcija E najpoželjnija opcija iz više razloga. Obveze otkrivanja seksualnog zlostavljanja djece na internetu poželjnije su od ovisnosti o dobrovoljnom djelovanju pružatelja (opcije A i B) ne samo zato što se ono dosad pokazalo nedostatnim za učinkovitu borbu protiv seksualnog zlostavljanja djece na internetu, nego i zato što su za postizanje cilja izbjegavanja rascjepkanosti jedinstvenog digitalnog tržišta usluga prikladni samo ujednačeni zahtjevi propisani na razini Unije. Stoga su opcije A i B odbačene. Razina učinka na dobro funkcioniranje jedinstvenog digitalnog tržišta usluga i na borbu protiv seksualnog zlostavljanja djece na internetu povećava se u skladu sa sve većim obvezama koje bi se uvele u okviru svake opcije. Iako bi obveza otkrivanja poznatog materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece (opcija C) pridonijela smanjenju ponovnog kruženja poznatog materijala, takva bi obveza imala tek ograničen učinak u pogledu sprečavanja zlostavljanja i pružanja pomoći žrtvama trenutačnih zlostavljanja s obzirom na to da je materijal obuhvaćen područjem primjene te obveze mogao biti u optjecaju godinama. Obvezom otkrivanja poznatog i novog materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece (opcija D) omogućila bi se identifikacija žrtava i njihovo spašavanje od zlostavljanja koje je u tijeku, i to na temelju ujednačenih kriterija utvrđenih na razini EU-a, čime bi se spriječilo donošenje različitih nacionalnih mjera po tom pitanju. Uključivanjem obveznog otkrivanja vrbovanja (opcija E) omogućio bi se najširi opseg sprečavanja budućeg zlostavljanja i jamčenje jednakih uvjeta na jedinstvenom digitalnom tržištu usluga.

Stoga je procijenjeno da se opcijom E najbolje postiže cilj politike na učinkovit i razmjeran način, uz istodobno osiguravanje proporcionalnosti uvođenjem strogih ograničenja i zaštitnih mjera kako bi se osigurala osobito potrebna pravedna ravnoteža temeljnih prava. Osim prethodno opisanih pozitivnih socijalnih učinaka, očekuje se da će najpoželjnija opcija imati gospodarski učinak na pružatelje na koje se odnosi zbog troškova koji proizlaze iz ispunjavanja njihovih obveza, kao i na tijela za izvršavanje zakonodavstva i druga nadležna nacionalna tijela zbog povećanog broja prijava potencijalnog seksualnog zlostavljanja djece na internetu. Ti se učinci u najvećoj mogućoj mjeri smanjuju određenom potporom koju pruža EU-ov centar. S druge strane, očekuje se da će i osnivanje centra uzrokovati jednokratne i tekuće troškove. U procjeni učinka ocijenjene su kvantitativne procjene koristi i troškova svake od opcija politike radi njihove usporedbe. Utvrđeno je da najpoželjnija opcija donosi najveće ukupne prednosti zahvaljujući posljedičnom poboljšanju funkcioniranja jedinstvenog digitalnog tržišta i smanjenju troškova za društvo koji su povezani sa seksualnim zlostavljanjem djece na internetu. Kako bi EU-ov centar mogao ostvariti sve svoje ciljeve, od ključne je važnosti da se osnuje na istoj lokaciji kao i njegov najbliži partner, Europol. Zajednička lokacija donijet će razne koristi za suradnju između EU-ova centra i Europola, od boljih mogućnosti razmjene podataka do više prilika za stvaranje centra znanja o suzbijanju materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece privlačenjem specijaliziranog osoblja i/ili vanjskih stručnjaka. To će osoblje imati i više mogućnosti za razvoj karijere bez potrebe za promjenom lokacije. Osim toga, iako je EU-ov centar neovisno tijelo, na taj bi se način mogao osloniti na Europolove usluge podrške (upravljanje ljudskim resursima, informacijska tehnologija uključujući kibersigurnost, izgradnja, komunikacija). Zajedničke usluge podrške isplativije su i njima se osigurava stručnija usluga nego dupliciranjem kojim bi se za relativno malo tijelo kao što će biti EU-ov centar te usluge stvarale od nule. U procjeni učinka detaljno su analizirani relevantni učinci, odnosno socijalna, gospodarska i temeljna prava. Razmatrao se i učinak na konkurentnost i MSP-ove. Uredba obuhvaća neke od mjera navedenih u procjeni učinka koje se odnose na MSP-ove. One uključuju osobito potrebu da nadležna nacionalna tijela pri provedbi Uredbe uzmu u obzir veličinu te financijske i tehnološke sposobnosti pružatelja, među ostalim u pogledu procjene rizika, obveza otkrivanja i sankcija, kao i mogućnost da MSP-ovi zatraže od EU-ova centra besplatnu podršku za provedbu procjene rizika. U procjeni učinka u obzir su uzeti i usklađenost s propisima o klimi, načelo „ne nanosi bitnu štetu” i načelo „digitalizacija kao standard”. U procjeni učinka analizirana je i primjena načela „jedan za jedan”, prema kojem bi se svakim zakonodavnim prijedlogom kojim se stvaraju nova opterećenja trebalo osloboditi građane i poduzeća jednakog postojećeg opterećenja na razini EU-a u istom području politike, kao i učinci na UN-ove ciljeve održivog razvoja, pri čemu su za ovu Uredbu posebno relevantni ciljevi održivog razvoja 5.2. (iskorijeniti sve oblike nasilja nad ženama i djevojčicama) i 16.2. (iskorijeniti zlostavljanje, iskorištavanje, trgovinu i sve oblike nasilja nad djecom). •Temeljna prava U skladu s člankom 52. stavkom 1. Povelje svako ograničenje pri ostvarivanju prava i sloboda priznatih ovom Poveljom mora biti predviđeno zakonom i mora poštovati bit tih prava i sloboda. Podložno načelu proporcionalnosti, ograničenja su moguća samo ako su potrebna i ako zaista odgovaraju ciljevima od općeg interesa koje priznaje Unija ili potrebi zaštite prava i sloboda drugih osoba. Cilj je Prijedloga uskladiti pravila koja se primjenjuju na sprečavanje i suzbijanje posebno teškog kaznenog djela seksualnog zlostavljanja djece. Prema tome, Prijedlogom se nastoji ostvariti cilj od općeg interesa u smislu članka 52. stavka 1. Povelje. Osim toga, njime se nastoje zaštititi prava drugih osoba, točnije djece, posebno njihova temeljna prava na ljudsko dostojanstvo i integritet osobe, zabrana nečovječnog ili ponižavajućeg postupanja te prava djeteta. U prijedlogu se uzima u obzir činjenica da u svakom djelovanju koje se odnosi na djecu, bez obzira na to provode li ga tijela javne vlasti ili privatne institucije, primarni cilj mora biti zaštita interesa djeteta. Nadalje, vrste seksualnog zlostavljanja djece o kojima je ovdje riječ, osobito razmjena fotografija ili videozapisa koji prikazuju takvo zlostavljanje, mogu utjecati i na pravo djece na poštovanje privatnog i obiteljskog života te na zaštitu osobnih podataka. Kad je riječ o suzbijanju kaznenih djela protiv maloljetnika, Sud EU-a istaknuo je da barem neka od navedenih temeljnih prava mogu dovesti do pozitivnih obveza relevantnih tijela javne vlasti, uključujući zakonodavca Unije, kojima se od njih zahtijeva donošenje pravnih mjera za zaštitu predmetnih prava. Istodobno, mjere sadržane u Prijedlogu utječu prvenstveno na ostvarivanje temeljnih prava korisnika predmetnih usluga. Ta prava uključuju osobito temeljna prava na poštovanje privatnosti (uključujući povjerljivost komunikacija, u okviru šireg prava na poštovanje privatnog i obiteljskog života), na zaštitu osobnih podataka te na slobodu izražavanja i informiranja. Iako su navedena prava od velike važnosti, nijedno od njih nije apsolutno i moraju se razmatrati u odnosu na njihovu funkciju u društvu. Kao što je prethodno navedeno, člankom 52. stavkom 1. Povelje dopuštaju se ograničenja u ostvarivanju tih prava pod uvjetima utvrđenima tom odredbom. Osim toga, na pružatelje obuhvaćene Prijedlogom primjenjuje se i sloboda poduzetništva. Općenito govoreći, tim temeljnim pravom onemogućuje se izlaganje gospodarskih subjekata prekomjernom opterećenju. To uključuje slobodu izbora s kim će poslovati i slobodu ugovaranja. Međutim, ni to pravo nije apsolutno, već se omogućuje širok raspon intervencija kojima bi se moglo ograničiti obavljanje gospodarskih djelatnosti ako je to u javnom interesu. U skladu s tim, Prijedlogom se nastoji postići prethodno navedeni cilj od općeg interesa i zaštititi navedena temeljna prava djece, a pritom osigurati proporcionalnost i uspostaviti pravednu ravnotežu među temeljnim pravima svih uključenih osoba. U tu svrhu Prijedlog sadržava niz ograničenja i zaštitnih mjera koji se razlikuju ovisno o prirodi i razini ograničenja nametnutog ostvarivanju predmetnih temeljnih prava. Ponajprije, nametanje obveze otkrivanja seksualnog zlostavljanja djece na internetu uslugama „namijenjenima javnosti” i „privatnim” uslugama, uključujući interpersonalne komunikacijske usluge, dovodi do različitih razina narušavanja privatnosti u pogledu temeljnih prava korisnika. Iako i u slučaju materijala dostupnog javnosti dolazi do zadiranja, učinak na pravo na privatnost općenito je manji s obzirom na ulogu tih usluga kao „virtualnih javnih prostora” za izražavanje i ekonomske transakcije. Učinak na pravo na privatnost u odnosu na privatne komunikacije je veći. Nadalje, potencijalno ili stvarno uklanjanje korisničkog materijala, posebno pogrešno uklanjanje (na temelju pogrešne pretpostavke da je riječ o materijalu koji sadržava seksualno zlostavljanje djece), može znatno utjecati na temeljna prava korisnika, posebno na slobodu izražavanja i informiranja. Istodobno, internetski materijal koji sadržava seksualno zlostavljanje djece koji se ne otkrije i ne ukloni može imati znatan negativni učinak na navedena temeljna prava djece, čime se nastavlja nanositi šteta djeci i društvu u cjelini. Ostali čimbenici koje u tom pogledu treba uzeti u obzir uključuju prirodu predmetnog materijala korisnika (tekst, fotografije, videozapisi), točnost predmetne tehnologije i „apsolutnu” prirodu zabrane razmjene materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece (koja u načelu ne podliježe nikakvim iznimkama i ne ovisi o kontekstu). Na temelju mjera kojima se pružatelji obvezuju na otkrivanje i prijavljivanje poznatog i novog materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece Prijedlog bi imao znatan pozitivni utjecaj na temeljna prava žrtava čije slike kruže internetom, posebno na njihovo pravo na poštovanje privatnog i obiteljskog života, pravo na zaštitu osobnih podataka i pravo na integritet osobe. Tim bi se mjerama znatno smanjilo kršenje prava žrtava svojstveno kruženju materijala koji prikazuje njihovo zlostavljanje. Tim bi se obvezama, posebno zahtjevom za otkrivanje novih materijala koji sadržavaju seksualno zlostavljanje djece i „vrbovanja”, omogućila identifikacija novih žrtava i otvorila mogućnost za njihovo spašavanje od zlostavljanja koje je u tijeku, što bi dovelo do znatnog pozitivnog učinka na njihova prava i društvo u cjelini. Na ta bi prava pozitivno utjecalo i pružanje jasne pravne osnove za obvezno otkrivanje i prijavljivanje „vrbovanja”. Pojačanim i učinkovitijim radom na prevenciji smanjit će se i učestalost seksualnog zlostavljanja djece, čime se podupiru prava djece i sprečava njihova viktimizacija. Mjerama za pružanje podrške žrtvama u uklanjanju njihovih slika i videozapisa zaštitila bi se njihova prava na zaštitu privatnog i obiteljskog života (privatnost) te osobnih podataka. Kao što je navedeno, nametanje obveza pružateljima utjecalo bi na njihovo pravo na slobodu poduzetništva, što se u načelu može opravdati s obzirom na cilj koji se nastoji postići, uzimajući u obzir i ulogu koju njihove usluge imaju u vezi sa zlostavljanjem. Neovisno o tome, utjecaj na prava pružatelja treba ograničiti u najvećoj mogućoj mjeri kako bi se osiguralo da ne prelazi ono što je nužno. To bi se primjerice moglo osigurati tako da se pružateljima pruže određeni oblici potpore u ispunjavanju nametnutih obveza, uključujući pristup pouzdanim skupovima pokazatelja seksualnog zlostavljanja djece na internetu, koji ujedno služe kao sredstvo za upotrebu pouzdanih tehnologija za automatizirano otkrivanje, i pristup besplatnim tehnologijama za automatizirano otkrivanje, čime bi se smanjilo opterećenje koje im je nametnuto. Osim toga, pružatelji imaju koristi od primjene jedinstvenog skupa jasnih i ujednačenih pravila. Obrada osobnih podataka korisnika za potrebe otkrivanja, prijavljivanja i uklanjanja seksualnog zlostavljanja djece na internetu znatno utječe na prava korisnika i može se opravdati samo s obzirom na važnost sprečavanja i suzbijanja seksualnog zlostavljanja djece na internetu. Zbog toga se donošenje odluke o uključivanju u te aktivnosti u načelu ne može prepustiti pružateljima, nego pripada zakonodavcu. Unatoč tomu, sve obveze trebaju biti usko ciljane u pogledu osobnog i materijalnog područja primjene te popraćene odgovarajućim zaštitnim mjerama kako ne bi utjecale na bit prava i kako bi bile razmjerne. Stoga se ovim Prijedlogom utvrđuju pravila koja odgovaraju tim zahtjevima i kojima se definiraju ograničenja i zaštitne mjere koji se razlikuju ovisno o mogućem utjecaju na predmetna temeljna prava i koji se općenito povećavaju ovisno o vrsti predmetnih usluga i o tome nastoji li se mjerama otkriti širenje poznatog materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece, širenje novog materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece ili mamljenje djece („vrbovanje”). Kao što je navedeno, otkrivanje „vrbovanja” imalo bi pozitivan učinak na temeljna prava potencijalnih žrtava, posebno pridonoseći sprečavanju zlostavljanja, a ako se poduzmu hitne mjere, moglo bi se čak spriječiti nanošenje štete djetetu. Istodobno, postupak otkrivanja općenito (u odnosu na otkrivanje širenja poznatog i novog materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece) najviše narušava privatnost korisnika jer je za njega potreban automatizirani pregled tekstova u interpersonalnoj komunikaciji. Pritom je važno imati na umu da je takav pregled tekstova često jedini mogući način otkrivanja i da tehnologija koja se upotrebljava ne „razumije” sadržaj komunikacije, nego traži poznate, unaprijed definirane uzorke koji upućuju na potencijalno vrbovanje. Tehnologije za otkrivanje već imaju visok stupanj točnosti, iako su ljudski nadzor i provjera i dalje potrebni, a pokazatelji „vrbovanja” s vremenom postaju sve pouzdaniji zahvaljujući učenju s pomoću algoritama. Unatoč tomu, predmetna zadiranja i dalje su veoma osjetljiva. Kao posljedica toga, iako se na otkrivanje poznatog materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece već primjenjuju stroga ograničenja i zaštitne mjere, one su restriktivnije za novi materijal koji sadržava seksualno zlostavljanje djece, a posebno za otkrivanje „vrbovanja”. To uključuje prilagođene kriterije za izdavanje naloga za otkrivanje, ograničenije razdoblje primjene tih naloga i pojačane zahtjeve u pogledu prijavljivanja u tom razdoblju. Osim toga, Prijedlogom se utvrđuju i snažni mehanizmi nadzora, koji uključuju zahtjeve u pogledu neovisnosti i ovlasti nacionalnih tijela zaduženih za izdavanje naloga i nadzor njihova izvršenja, kao i ulogu pružanja pomoći i savjetodavnu ulogu EU-ova centra. Doprinos EU-ova centra obuhvaća i stavljanje pružateljima na raspolaganje ne samo točnih i pouzdanih pokazatelja, nego i prikladnih tehnologija te ocjenjivanje prijava o potencijalnom seksualnom zlostavljanju djece na internetu koje su dostavili pružatelji. Na taj se način pomaže EU-ovu centru smanjiti rizik od pogrešnog otkrivanja i prijavljivanja. Osim toga, poduzimaju se različite mjere za osiguravanje djelotvorne pravne zaštite za pružatelje i korisnike. Iako je po prirodi različita i općenito govoreći manje narušava privatnost, novostvorena ovlast za izdavanje naloga u pogledu poznatog materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece zasigurno utječe i na temeljna prava, posebno prava predmetnih korisnika povezana sa slobodom izražavanja i informiranja. I u tom je pogledu predviđen niz ograničenja i zaštitnih mjera, od utvrđivanja jasnih i standardiziranih pravila do osiguravanja pravne zaštite te od jamčenja neovisnosti tijela izdavatelja do transparentnosti i učinkovitog nadzora. Sva upućivanja na temeljna prava u predloženoj Uredbi treba tumačiti na način da se odnose isključivo na temeljna prava priznata pravom EU-a, odnosno temeljna prava sadržana u Povelji i ona koja su priznata kao opća načela prava EU-a.

4.UTJECAJ NA PRORAČUN Utjecaj Prijedloga na proračun pokrit će se dodijeljenim sredstvima predviđenima višegodišnjim financijskim okvirom (VFO) za razdoblje 2021.–2027. u okviru financijskih omotnica Fonda za unutarnju sigurnost kako je potanko opisano u zakonodavnom financijskom izvještaju priloženom ovom Prijedlogu uredbe, u mjeri u kojoj je to u skladu s trenutačnom proračunskom perspektivom. Zbog tog je utjecaja potrebno reprogramirati naslov 7. Financijske perspektive. Proračunske posljedice za samu Uredbu obuhvaćene su zakonodavnim financijskim izvještajem koji je priložen ovom Prijedlogu uredbe. 5.DRUGI ELEMENTI •Planovi provedbe i mehanizmi praćenja, evaluacije i izvješćivanja Program za praćenje ostvarenja, rezultata i učinaka predložene Uredbe utvrđen je u njezinu članku 83. i detaljnije opisan u procjeni učinka. Programom se utvrđuju razni pokazatelji koji služe za praćenje ostvarenja operativnih ciljeva i provedbe Uredbe. Komisija će provesti evaluaciju i podnijeti izvješće Europskom parlamentu i Vijeću najkasnije pet godina nakon stupanja Uredbe na snagu te svakih šest godina nakon toga. Na temelju zaključaka iz izvješća, posebno o tome ostavljaju li se Uredbom neke praznine koje su relevantne u praksi, i uzimajući u obzir tehnološke promjene, Komisija će ocijeniti treba li prilagoditi područje primjene Uredbe. Komisija će prema potrebi podnijeti prijedloge za prilagodbu Uredbe. •Detaljno obrazloženje posebnih odredbi prijedloga Predložena Uredba sastoji se od dvaju glavnih elemenata: kao prvo, njome se pružateljima nameću obveze u pogledu otkrivanja, prijavljivanja i uklanjanja poznatog i novog materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece te mamljenje djece, kao i sprečavanja pristupa takvom sadržaju, bez obzira na tehnologiju koja se upotrebljava u internetskim razmjenama, a kao drugo, uspostavlja se EU-ov centar za suzbijanje seksualnog zlostavljanja djece kao decentralizirana agencija za provedbu nove Uredbe. U poglavlju I. utvrđuju se opće odredbe, uključujući predmet i područje primjene Uredbe (članak 1.) te definicije ključnih pojmova koji se upotrebljavaju u Uredbi (članak 2.). Upućivanje na „materijal koji sadržava seksualno zlostavljanje djece” temelji se na relevantnim pojmovima definiranima u Direktivi o suzbijanju seksualnog zlostavljanja djece, odnosno pojmovima dječje pornografije i pornografske predstave, čime se nastoji obuhvatiti sav materijal koji je njom obuhvaćen u mjeri u kojoj se takav materijal može širiti predmetnim uslugama (u praksi obično u obliku videozapisa i slika). Definicija je u skladu s definicijom iz privremene uredbe. Isto vrijedi i za definicije „mamljenja djece” i „seksualnog zlostavljanja djece na internetu”. Kad je riječ o definiranju ostalih nekoliko pojmova, Prijedlog se temelji na definicijama iz drugih akata prava EU-a ili prijedloga, posebno Europskog zakonika elektroničkih komunikacija i Prijedloga akta o digitalnim uslugama. U poglavlju II. utvrđuju se ujednačene obveze koje se primjenjuju na sve pružatelje usluga smještaja informacija na poslužitelju ili interpersonalnih komunikacijskih usluga koji te usluge nude na jedinstvenom digitalnom tržištu EU-a, a koje se odnose na provođenje procjene rizika od zlouporabe njihovih usluga za širenje poznatog ili novog materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece ili za mamljenje djece (zajedno definirano kao „seksualno zlostavljanje djece na internetu”). To poglavlje uključuje i ciljane obveze određenih pružatelja da otkriju takvo zlostavljanje, prijave ga preko EU-ova centra ili da uklone materijal koji sadržava seksualno zlostavljanje djece, onemoguće ili spriječe pristup takvom sadržaju kad im se to naloži. U odjeljku 1. utvrđuju se prethodno navedene obveze u pogledu procjene rizika za pružatelje usluga smještaja informacija na poslužitelju ili interpersonalnih komunikacijskih usluga (članak 3.). U njemu se od pružatelja zahtijeva i donošenje prilagođenih i razmjernih mjera za smanjenje utvrđenih rizika (članak 4.) te izvješćivanje koordinacijskih tijela koja su imenovale države članice o ishodu procjene rizika i donesenim mjerama za smanjenje rizika (članak 5.). Naposljetku, njim se trgovinama softverskih aplikacija nameću ciljane obveze procjene postojanja rizika da će se aplikacija za koju djeluju kao posrednik upotrijebiti u svrhu mamljenja te, ako je to slučaj i ako je rizik znatan, poduzimanja razumnih mjera za identifikaciju djece korisnika i sprečavanja njihova pristupa toj aplikaciji (članak 6.). U odjeljku 2. koordinacijskim tijelima koja su procjenom rizika ili na drugi način doznala da je određena usluga smještaja informacija na poslužitelju ili interpersonalna komunikacijska usluga izložena znatnom riziku od zlouporabe u svrhu seksualnog zlostavljanja djece na internetu daju se ovlasti za traženje od nadležnog pravosudnog ili neovisnog upravnog tijela da izda nalog kojim se predmetnog pružatelja obvezuje na otkrivanje vrste seksualnog zlostavljanja djece na internetu u okviru relevantne usluge (članci 7. i 8.). Odjeljak sadržava niz dodatnih mjera, kao što su mjere kojima se osigurava pravo pružatelja na osporavanje primljenih naloga (članak 9.). U odjeljku se utvrđuju i zahtjevi i zaštitne mjere kojima se osigurava da postupak otkrivanja bude učinkovit te istodobno uravnotežen i razmjeran (članak 10.). Naposljetku, Komisiji se dodjeljuje ovlast za donošenje smjernica za primjenu članaka od 7. do 10. (članak 11.). Odjeljkom 3. pružatelji usluga smještaja informacija na poslužitelju ili interpersonalnih komunikacijskih usluga koji doznaju za bilo koji slučaj potencijalnog seksualnog zlostavljanja djece na internetu u okviru svojih usluga koje pružaju u Uniji, neovisno u načinu na koji su za njega doznali, obvezuju se bez odlaganja o tome podnijeti prijavu EU-ovu centru (članak 12.) te se utvrđuju zahtjevi koje ta prijava mora ispunjavati (članak 13.). U odjeljku 4. koordinacijskim tijelima daju se ovlasti da od nadležnog pravosudnog ili neovisnog upravnog tijela zatraže izdavanje naloga kojim se pružatelja usluga smještaja informacija na poslužitelju obvezuje na uklanjanje materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece iz njegovih usluga ili onemogućivanje pristupa tom materijalu u svim državama članicama, uz navođenje zahtjeva koje taj nalog mora ispunjavati (članak 14.). Ako pružatelji otkriju seksualno zlostavljanje djece na internetu, prema pravu EU-a nisu obvezni ukloniti takav materijal. Međutim, s obzirom na očito nezakonitu prirodu većine seksualnog zlostavljanja djece na internetu i rizik od gubitka izuzeća od odgovornosti sadržanog u Direktivi o elektroničkoj trgovini i Prijedlogu akta o digitalnim uslugama, pružatelji će se redovito odlučiti na uklanjanje takvog materijala (ili onemogućivanje pristupa takvom materijalu). Ako pružatelj ne ukloni internetski materijal koji sadržava seksualno zlostavljanje djece po službenoj dužnosti, koordinacijska tijela mogu zatražiti uklanjanje izdavanjem naloga u tu svrhu. Tim se člankom od pružatelja usluga smještaja informacija na poslužitelju koji su primili takav nalog zahtijeva i da obavijeste korisnika koji je postavio materijal, uz primjenu iznimki ako je to potrebno za sprečavanje uplitanja u aktivnosti sprečavanja, otkrivanja, istraživanja i kaznenog progona kaznenih djela seksualnog zlostavljanja djece. Uređene su i druge mjere, kao što je pravna zaštita (članak 15.). Pravila sadržana u tom odjeljku nadahnuta su pravilima iz Uredbe o terorističkim sadržajima na internetu (Uredba 2021/784). U odjeljku 5. koordinacijskim tijelima daju se ovlasti da od nadležnog pravosudnog ili neovisnog upravnog tijela mogu zatražiti izdavanje naloga kojim se pružatelja usluga pristupa internetu obvezuje na onemogućivanje pristupa jedinstvenim lokatorima resursa (URL-ovoima) kojima su označene konkretne stavke materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece koji se ne mogu opravdano ukloniti na izvoru (članci 16. i 17.). Člankom 18. među ostalim osigurava se da pružatelji koji su primili takav nalog za sprečavanje pristupa imaju pravo osporiti ga i da bude osigurana i pravna zaštita korisnika, među ostalim na temelju zahtjeva za ponovnu procjenu koordinacijskih tijela. Tim se člancima, u kombinaciji s odredbama o pouzdanoj identifikaciji materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece (članak 36.) i kvaliteti podataka (članak 46.), utvrđuju uvjeti i zaštitne mjere za takve naloge, čime se osigurava njihova učinkovitost, uravnoteženost i razmjernost. U odjeljku 6. utvrđuje se izuzeće od odgovornosti za kaznena djela seksualnog zlostavljanja djece za pružatelje relevantnih usluga informacijskog društva koji provode aktivnosti za usklađivanje s ovom Uredbom (članak 19.). Time se prvenstveno nastoji spriječiti rizik od utvrđivanja odgovornosti u skladu s nacionalnim kaznenim pravom za postupanje propisano ovom Uredbom. U odjeljku 6. predviđena su i posebna prava za žrtve, čije slike i videozapisi seksualnog zlostavljanja djece mogu kružiti na internetu dugo nakon završetka fizičkog zlostavljanja. Člankom 20. žrtvama seksualnog zlostavljanja djece dodjeljuje se pravo da preko koordinacijskog tijela u mjestu boravišta od EU-ova centra dobiju informacije o prijavama poznatog materijala koji sadržava i prikazuje seksualno zlostavljanje djece. Člankom 21. utvrđuje se pravo žrtava na traženje pomoći od pružatelja predmetnih usluga smještaja informacija na poslužitelju ili, preko koordinacijskog tijela u mjestu boravišta, podrške EU-ova centra kad traže uklanjanje takvog materijala ili onemogućivanje pristupa takvom materijalu. U tom se odjeljku iscrpno navode i svrhe u koje pružatelji usluga smještaja informacija na poslužitelju ili interpersonalnih komunikacijskih usluga trebaju čuvati podatke o sadržaju i druge podatke koji se obrađuju u vezi s mjerama poduzetima radi usklađivanja s ovom Uredbom te osobne podatke nastale takvom obradom, a utvrđuje se niz zaštitnih mjera i jamstava, uključujući najdulje razdoblje čuvanja od 12 mjeseci (članak 22.). Naposljetku, utvrđuje se obveza pružatelja relevantnih usluga informacijskog društva da uspostave jedinstvenu kontaktnu točku kako bi se olakšala izravna komunikacija s relevantnim javnim tijelima (članak 23.) te obveza tih pružatelja koji nemaju poslovni nastan ni u jednoj državi članici, ali nude usluge u EU-u, da radi lakše provedbe imenuju pravnog zastupnika u EU-u (članak 24.).

Poglavlje III. sadržava odredbe o provedbi i izvršenju ove Uredbe. U odjeljku 1. utvrđuju se odredbe o nacionalnim nadležnim tijelima, posebno koordinacijskim tijelima, koja su primarna nacionalna tijela imenovana u državama članicama za dosljednu primjenu ove Uredbe (članak 25.). Kao i druga imenovana nadležna tijela, koordinacijska tijela moraju biti neovisna u svim aspektima, slično sudu, te svoje zadaće obavljati nepristrano, transparentno i pravodobno (članak 26.). U odjeljku 2. koordinacijskim tijelima dodjeljuju se posebne istražne i izvršne ovlasti u vezi s pružateljima relevantnih usluga informacijskog društva u nadležnosti države članice koja je imenovala ta koordinacijska tijela (članci od 27. do 30.). Te su odredbe većinom nadahnute odredbama Prijedloga akta o digitalnim uslugama. U tom odjeljku predviđena je i ovlast za praćenje usklađenosti s ovom Uredbom pretraživanjem materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece (članak 31.) i za slanje obavijesti pružateljima usluga smještaja informacija na poslužitelju kako bi ih se upozorilo na prisutnost poznatog materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece u okviru njihovih usluga (članak 32.). Odjeljak 3. sadržava dodatne odredbe o izvršenju i sankcijama kojima se utvrđuje da su države članice u kojima pružatelj relevantnih usluga informacijskog društva (ili njegov pravni zastupnik) ima glavni poslovni nastan nadležne za primjenu i izvršenje ove Uredbe (članak 33.). Njime se osigurava i da koordinacijska tijela mogu zaprimati pritužbe protiv takvih pružatelja zbog navodnih kršenja obveza utvrđenih ovom Uredbom (članak 34.). Osim toga, države članice trebaju utvrditi pravila o sankcijama koje se primjenjuju za kršenja tih obveza (članak 35.). Odjeljak 4. sadržava odredbe o suradnji među koordinacijskim tijelima na razini EU-a. U njemu se utvrđuju pravila za procjenu materijala ili razgovora radi potvrde da je riječ o seksualnom zlostavljanju djece na internetu, što je zadaća namijenjena koordinacijskim tijelima, drugim nacionalnim neovisnim upravnim tijelima ili nacionalnim sudovima, kao i za podnošenje ishoda takve procjene EU-ovu centru radi izrade pokazatelja ili, ako je riječ o jedinstvenim lokatorima resursa, uvrštavanja na odgovarajući popis (članak 36.). Odjeljak sadržava i pravila za prekograničnu suradnju među koordinacijskim tijelima (članak 37.) te se njime predviđa mogućnost poduzimanja zajedničkih istraga, prema potrebi uz podršku EU-ova centra (članak 38.). Te su odredbe također nadahnute Prijedlogom akta o digitalnim uslugama. Naposljetku, u ovom se odjeljku utvrđuju opća pravila o suradnji na razini EU-a i o pouzdanom i sigurnom sustavu za razmjenu informacija kojim se podupire komunikacija među relevantnim osobama (članak 39.). Poglavlje IV. odnosi se na EU-ov centar. Odredbe tog poglavlja temelje se na Zajedničkom pristupu Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije pitanju decentraliziranih agencija. Odjeljkom 1. uspostavlja se EU-ov centar za suzbijanje seksualnog zlostavljanja djece kao decentralizirani EU-ov centar (članak 40.) i uređuju se pravni status i sjedište EU-ova centra (članci 41. i 42.). Da bi centar mogao ostvariti sve svoje ciljeve, od ključne je važnosti da se osnuje na istoj lokaciji kao i njegov najbliži partner, Europol. Zajednička lokacija donijet će razne koristi za suradnju između EU-ova centra i Europola, od boljih mogućnosti razmjene podataka do više prilika za stvaranje centra znanja o seksualnom zlostavljanju djece privlačenjem specijaliziranog osoblja i/ili vanjskih stručnjaka. To će osoblje imati i više mogućnosti za razvoj karijere bez potrebe za promjenom lokacije. Osim toga, iako je EU-ov centar neovisno tijelo, mogao bi se osloniti na Europolove usluge podrške (upravljanje ljudskim resursima, informacijska tehnologija uključujući kibersigurnost, komunikacija). Zajedničke usluge podrške isplativije su i njima se osigurava stručnija usluga nego dupliciranjem kojim bi se za relativno malo tijelo kao što će biti EU-ov centar te usluge stvarale od nule. U odjeljku 2. navode se zadaće EU-ova centra u skladu s ovom Uredbom. Među njima su pružanje podrške koordinacijskim tijelima, olakšavanje postupaka procjene rizika, otkrivanja, prijavljivanja, uklanjanja i sprečavanja pristupa te olakšavanje stvaranja i razmjene znanja i stručnosti i njihove razmjene (članak 43.). EU-ov centar ovlašten je izrađivati i održavati baze podataka o pokazateljima seksualnog zlostavljanja djece na internetu (članak 44.) i o prijavama (članak 45.) te prema potrebi dodjeljivati relevantnim osobama pristup tim bazama podataka, uz poštovanje utvrđenih uvjeta i zaštitnih mjera (članak 46.). U tom se odjeljku Komisija ovlašćuje za donošenje delegiranih akata o dopuni ove Uredbe u pogledu tih baza podataka (članak 47.). Osim toga, u odjeljku se pojašnjava da bi EU-ov centar trebao djelovati kao posebni kanal za prijavljivanje za cijeli EU, zaprimati prijave o potencijalnom seksualnom zlostavljanju djece na internetu od svih pružatelja usluga smještaja informacija na poslužitelju ili interpersonalnih komunikacijskih usluga izdane u skladu s ovom Uredbom, ocijeniti ih kako bi se utvrdilo jesu li prijave možda očito neutemeljene i prosljeđivati prijave koje nisu očito neutemeljene Europolu i nadležnim tijelima država članica za izvršavanje zakonodavstva (članak 48.). Naposljetku, u tom se odjeljku utvrđuje da u svrhu lakšeg praćenja usklađenosti s ovom Uredbom EU-ov centar u određenim okolnostima može pretraživati materijal koji sadržava seksualno zlostavljanje djece na internetu ili o takvom materijalu obavijestiti predmetne pružatelje usluga smještaja informacija na poslužitelju, uz zahtjev za njihovo uklanjanje ili onemogućivanje pristupa takvom materijalu, o čemu oni mogu dobrovoljno odlučiti (članak 49.). EU-ov centar ovlašten je i stavljati na raspolaganje relevantne tehnologije za izvršavanje naloga za otkrivanje i djelovati kao središte informacija i stručnog znanja u kojem se prikupljaju informacije, provode i podupiru istraživanja i razmjena informacija u području seksualnog zlostavljanja djece na internetu (članak 50.). Odjeljkom 3. EU-ovu centru dopušta se obrada osobnih podataka za potrebe ove Uredbe u skladu s pravilima o obradi takvih podataka utvrđenima ovom Uredbom i drugim aktima prava EU-a u tom području (članak 51.). U odjeljku 4. uspostavljaju se kanali suradnje koji imenovanjem nacionalnih službenika za kontakt (članak 52.) povezuju EU-ov centar s koordinacijskim tijelima, s Europolom (članak 53.) i s mogućim partnerskim organizacijama, kao što je mreža internetskih dežurnih telefonskih linija INHOPE za prijavu materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece (članak 54.). U odjeljku 5. utvrđuje se administrativna i upravljačka struktura EU-ova centra (članak 55.), odnosno sastav, struktura, zadaće, učestalost sastanaka i pravila glasovanja upravnog odbora (članci od 56. do 60.); sastav, postupak imenovanja, zadaće i pravila glasovanja izvršnog odbora (članci od 61. do 63.) te postupak imenovanja i zadaće izvršnog direktora (članci 64. i 65.). S obzirom na tehničku prirodu i brz razvoj tehnologija kojima se koriste pružatelji relevantnih usluga informacijskog društva te radi pružanja podrške sudjelovanju EU-ova centra u praćenju i provedbi ove Uredbe u tom pogledu, tim se odjeljkom u okviru EU-ova centra uspostavlja Tehnološki odbor sastavljen od tehničkih stručnjaka koji ima savjetodavnu funkciju (članak 66.). Odjeljkom 6. predviđaju se uspostava i struktura proračuna (članak 67.), financijska pravila koja se primjenjuju na EU-ov centar (članak 68.), pravila za podnošenje, izvršenje i nadzor proračuna EU-ova centra (članak 69.) te podnošenje financijskih izvještaja i razrješnica (članak 70.). Odjeljci 7. i 8. sadržavaju završne odredbe o sastavu i statusu osoblja EU-ova centra, jezičnim pitanjima, transparentnosti i komunikaciji u pogledu njegovih aktivnosti, mjerama za borbu protiv prijevara, ugovornoj i izvanugovornoj odgovornosti, mogućnosti administrativnih istraga, sporazumu o sjedištu i uvjetima rada te početku djelovanja EU-ova centra (članci od 71. do 82.). U poglavlju V. utvrđuju se obveze prikupljanja podataka i izvješćivanja o transparentnosti. U njemu se od EU-ova centra, koordinacijskih tijela i pružatelja usluga smještaja informacija na poslužitelju, interpersonalnih komunikacijskih usluga i usluga pristupa internetu zahtijeva da prikupljaju agregirane podatke o svojim aktivnostima u skladu s ovom Uredbom i stave relevantne informacije na raspolaganje EU-ovu centru (članak 83.) te jednom godišnje izvijeste javnost i Komisiju o svojim aktivnostima (članak 84.). Poglavlje VI. sadržava završne odredbe ove Uredbe. One se odnose na periodičnu evaluaciju ove Uredbe i aktivnosti EU-ova centra (članak 85.), na donošenje delegiranih i provedbenih akata u skladu s člancima 290. i 291. UFEU-a (članci 86. i 87.), na stavljanje izvan snage privremene uredbe (Uredba 2021/1232) (članak 88.) i naposljetku na stupanje na snagu i primjenu ove Uredbe (članak 89.). 2022/0155 (COD) Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o utvrđivanju pravila za sprečavanje i suzbijanje seksualnog zlostavljanja djece (Tekst značajan za EGP)

EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 114., uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije, nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima, uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora, uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija, uzimajući u obzir mišljenje Europskoga odbora za zaštitu podataka i Europskoga nadzornika za zaštitu podataka, u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom, budući da: (1)Usluge informacijskog društva postale su veoma važne za komunikaciju, izražavanje, prikupljanje informacija i mnoge druge aspekte današnjeg života, među ostalim za djecu, ali i za počinitelje kaznenih djela seksualnog zlostavljanja djece. Takva kaznena djela, koja podliježu minimalnim pravilima utvrđenima na razini Unije, vrlo su teška kaznena djela koja je potrebno učinkovito spriječiti i suzbiti kako bi se zaštitila prava i dobrobit djece, u skladu s Poveljom Europske unije o temeljnim pravima („Povelja”), te kako bi se zaštitilo društvo u cjelini. Korisnici takvih usluga koje se nude u Uniji trebali bi moći vjerovati da se predmetne usluge mogu sigurno upotrebljavati, a posebno da ih mogu sigurno upotrebljavati djeca. (2)S obzirom na središnju važnost relevantnih usluga informacijskog društva, ti se ciljevi mogu postići samo osiguravanjem odgovornog ponašanja pružatelja koji nude takve usluge u Uniji, uz poduzimanje razumnih mjera kako bi smanjili rizik od zlouporabe svojih usluga u svrhu seksualnog zlostavljanja djece, pri čemu su oni često jedini koji mogu spriječiti i suzbiti takvo zlostavljanje. Poduzete mjere trebale bi biti ciljane, pažljivo uravnotežene i razmjerne kako bi se izbjegle nepotrebne negativne posljedice za one koji se uslugama koriste u zakonite svrhe, posebno za ostvarivanje svojih temeljnih prava zaštićenih pravom Unije, odnosno prava koja su sadržana u Povelji i prepoznata kao opća načela prava Unije, te kako bi se izbjeglo nametanje prekomjernih opterećenja pružateljima usluga. (3)Države članice sve češće uvode ili razmatraju uvođenje nacionalnih zakona za sprečavanje i suzbijanje seksualnog zlostavljanja djece na internetu, posebno nametanjem zahtjeva pružateljima relevantnih usluga informacijskog društva. S obzirom na svojstvenu prekograničnu prirodu interneta i predmetnog pružanja usluga, ti nacionalni zakoni, koji se međusobno razlikuju, imaju izravan negativni učinak na unutarnje tržište. Kako bi se povećala pravna sigurnost, uklonile nastale prepreke pružanju usluga i osigurali jednaki uvjeti na unutarnjem tržištu, trebalo bi utvrditi potrebne usklađene zahtjeve na razini Unije. (4)Stoga bi ova Uredba utvrđivanjem jasnih, ujednačenih i uravnoteženih pravila za sprečavanje i suzbijanje seksualnog zlostavljanja djece na način koji je učinkovit i kojim se poštuju temeljna prava svih uključenih osoba trebala pridonijeti pravilnom funkcioniranju unutarnjeg tržišta. S obzirom na to da se predmetne usluge i tehnologije koje se upotrebljavaju za njihovo pružanje brzo mijenjaju, ta bi pravila trebalo utvrditi na tehnološki neutralan i dugoročno održiv način kako ne bi došlo do ometanja inovacija. (5)Kako bi se ostvarili ciljevi ove Uredbe, njom bi trebali biti obuhvaćeni pružatelji usluga koje bi se mogle zloupotrijebiti u svrhu seksualnog zlostavljanja djece na internetu. Budući da se sve češće zloupotrebljavaju u tu svrhu, te bi usluge trebale uključivati javno dostupne interpersonalne komunikacijske usluge, kao što su usluge slanja poruka i usluge elektroničke pošte na internetu u mjeri u kojoj su te usluge javno dostupne. S obzirom na to da su jednakom riziku od zlouporabe izložene i usluge kojima se izravna interpersonalna i interaktivna razmjena informacija omogućuje samo kao manje bitna pomoćna značajka koja je suštinski povezana s drugom uslugom, kao što su razgovor i slične funkcije u okviru videoigara, dijeljenja slika i smještaja videozapisa, ovom Uredbom trebalo bi obuhvatiti i njih. Međutim, s obzirom na svojstvene razlike među različitim relevantnim uslugama informacijskog društva obuhvaćenima ovom Uredbom i povezane različite rizike od zlouporabe tih usluga u svrhu seksualnog zlostavljanja djece na internetu te na različitu sposobnost predmetnih pružatelja da spriječe i suzbiju takvo zlostavljanje, obveze nametnute pružateljima tih usluga trebale bi se na odgovarajući način razlikovati. (6)Seksualno zlostavljanje djece na internetu često uključuje zlouporabu usluga informacijskog društva koje u Uniji nude pružatelji s poslovnim nastanom u trećim zemljama. Kako bi se osigurala djelotvornost pravila utvrđenih u ovoj Uredbi i jednaki uvjeti na unutarnjem tržištu, ta bi se pravila trebala primjenjivati na sve pružatelje koji nude usluge u Uniji, što se dokazuje bitnom povezanošću s Unijom, neovisno o njihovu poslovnom nastanu ili boravištu. (7)Ovom Uredbom ne bi se trebala dovoditi u pitanje pravila koja proizlaze iz drugih akata Unije, posebno Direktive 2011/93/EU Europskog parlamenta i Vijeća, Direktive 2000/31/EZ Europskog parlamenta i Vijeća i Uredbe (EU) …/… Europskog parlamenta i Vijeća [o jedinstvenom tržištu digitalnih usluga (Akt o digitalnim uslugama) i izmjeni Direktive 2000/31/EZ], Direktive 2010/13/EU Europskog parlamenta i VijećaUredbe (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća i Direktive 2002/58/EZ Europskog parlamenta i Vijeća. (8)Ova bi se Uredba trebala smatrati lex specialis u odnosu na opće primjenjivi okvir utvrđen u Uredbi (EU) …/… [o jedinstvenom tržištu digitalnih usluga (Akt o digitalnim uslugama) i izmjeni Direktive 2000/31/EZ] kojom se utvrđuju usklađena pravila za pružanje određenih usluga informacijskog društva na unutarnjem tržištu. Na pitanja koja nisu obuhvaćena ili nisu u potpunosti obuhvaćena ovom Uredbom primjenjuju se pravila utvrđena u Uredbi (EU) …/… [o jedinstvenom tržištu digitalnih usluga (Akt o digitalnim uslugama) i izmjeni Direktive 2000/31/EZ]. (9)Člankom 15. stavkom 1. Direktive 2002/58/EZ državama članicama dopušta se donošenje zakonskih mjera kojima će ograničiti opseg prava i obveza predviđenih određenim posebnim odredbama te direktive u pogledu povjerljivosti komunikacije kad takvo ograničenje predstavlja nužnu, prikladnu i razmjernu mjeru unutar demokratskog društva, među ostalim s ciljem sprečavanja, istrage, otkrivanja i progona kaznenih djela, pod uvjetom da su ispunjeni određeni uvjeti, uključujući usklađenost s Poveljom. Analognom primjenom zahtjeva iz te odredbe ovom bi se Uredbom trebalo ograničiti ostvarivanje prava i obveza iz članka 5. stavaka 1. i 3. i članka 6. stavka 1. Direktive 2002/58/EZ u mjeri u kojoj je to nužno za izvršavanje naloga za otkrivanje izdanih u skladu s ovom Uredbom radi sprečavanja i suzbijanja seksualnog zlostavljanja djece na internetu. (10)Radi postizanja jasnoće i dosljednosti definicije u ovoj Uredbi trebale bi se, kad god je to moguće i primjereno, temeljiti na relevantnim definicijama iz drugih akata prava Unije, kao što je Uredba (EU) …/… [o jedinstvenom tržištu digitalnih usluga (Akt o digitalnim uslugama) i izmjeni Direktive 2000/31/EZ] te biti usklađene s njima. (11)Trebalo bi smatrati da bitna veza s Unijom postoji ako pružatelj relevantnih usluga informacijskog društva ima poslovni nastan u Uniji ili, ako to nije slučaj, na temelju postojanja znatnog broja korisnika u jednoj ili više država članica ili usmjeravanja aktivnosti prema jednoj ili više država članica. Usmjeravanje aktivnosti prema jednoj ili više država članica trebalo bi se utvrditi na temelju svih relevantnih okolnosti, uključujući čimbenike kao što su uporaba jezika ili valute koja se uobičajeno upotrebljava u toj državi članici, mogućnost naručivanja proizvoda ili usluga ili upotreba nacionalne vršne domene. Usmjeravanje aktivnosti prema državi članici može se utvrditi i na temelju dostupnosti softverske aplikacije u odgovarajućoj nacionalnoj trgovini aplikacija, na temelju oglašavanja na lokalnoj razini ili na jeziku te države članice ili na temelju odnosa s korisnicima kao što su pružanje korisničkih usluga na jeziku koji se upotrebljava u toj državi članici. Bitnu vezu trebalo bi pretpostaviti i kad pružatelj usluga svoje aktivnosti usmjeri prema jednoj ili više država članica kako je utvrđeno u članku 17. stavku 1. točki (c) Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća. Sama tehnička mogućnost pristupa internetskim stranicama iz Unije ne bi se trebala sama po sebi smatrati uspostavom bitne veze s Unijom.

(12)Radi dosljednosti i tehnološke neutralnosti pojam „materijal koji sadržava seksualno zlostavljanje djece” za potrebe ove Uredbe trebao bi se definirati kao upućivanje na svaku vrstu materijala koji predstavlja dječju pornografiju ili pornografsku predstavu u smislu Direktive 2011/93/EU, a koji se može širiti upotrebom usluga smještaja informacija na poslužitelju ili interpersonalnih komunikacijskih usluga. Trenutačno se takav materijal obično sastoji od slika ili videozapisa, međutim ne isključuju se drugi oblici, posebno s obzirom na budući tehnološki razvoj. (13)Pojam „seksualno zlostavljanje djece na internetu” trebao bi obuhvaćati širenje materijala koji je prethodno otkriven i potvrđen kao materijal koji sadržava seksualno zlostavljanje djece („poznati” materijal), ali i materijala koji nije prethodno otkriven i vjerojatno predstavlja materijal koji sadržava seksualno zlostavljanje djece, ali to još nije potvrđeno („novi” materijal), kao i aktivnosti koje čine mamljenje djece („vrbovanje”). To je potrebno radi rješavanja problema ranijeg zlostavljanja, ponovne viktimizacije i kršenja prava žrtava koje ono podrazumijeva, kao što je pravo na privatnost i zaštitu osobnih podataka, ali i problema nedavnog, trenutačnog i predstojećeg zlostavljanja kako bi se ono u najvećoj mogućoj mjeri spriječilo, kako bi se djeca učinkovito zaštitila i kako bi se povećala vjerojatnost spašavanja žrtava i zaustavljanja počinitelja. (14)Kako bi se spriječio rizik od zlouporabe njihovih usluga za širenje poznatog i novog materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece ili za mamljenje djece, pružatelji usluga smještaja informacija na poslužitelju i pružatelji javno dostupnih interpersonalnih komunikacijskih usluga trebali bi procijeniti takav rizik za svaku od usluga koje nude u Uniji. Kao smjernice za procjenu rizika trebalo bi sastaviti neiscrpan popis elemenata koje treba uzeti u obzir. Kako bi se omogućilo potpuno uzimanje u obzir posebnih značajki usluga koje pružatelji nude, trebalo bi im se omogućiti da prema potrebi vode računa i o dodatnim elementima. Budući da se rizici s vremenom mijenjaju ovisno o razvoju tehnologije i načinima na koje se predmetne usluge nude i upotrebljavaju, primjereno je osigurati da se procjena rizika ažurira redovito i kad je to potrebno iz određenih razloga. (15)Neki od pružatelja relevantnih usluga informacijskog društva obuhvaćeni područjem primjene ove Uredbe mogu podlijegati obvezi provođenja procjene rizika u skladu s Uredbom (EU) …/… [o jedinstvenom tržištu digitalnih usluga (Akt o digitalnim uslugama) i izmjeni Direktive 2000/31/EZ] u pogledu informacija koje pohranjuju i šire u javnosti. Za potrebe ove Uredbe ti pružatelji mogu upotrijebiti takvu procjenu rizika i dopuniti je detaljnijom procjenom rizika od upotrebe njihovih usluga u svrhu seksualnog zlostavljanja djece na internetu, kako je propisano ovom Uredbom. (16)Kako bi se djelotvorno spriječilo i suzbilo seksualno zlostavljanje djece na internetu, pružatelji usluga smještaja informacija na poslužitelju i pružatelji javno dostupnih interpersonalnih komunikacijskih usluga trebali bi poduzeti razumne mjere za smanjenje rizika od zlouporabe svojih usluga u svrhu takvog zlostavljanja utvrđenog procjenom rizika. Pružatelji koji podliježu obvezi donošenja mjera za smanjenje rizika u skladu s Uredbom (EU) …/… [o jedinstvenom tržištu digitalnih usluga (Akt o digitalnim uslugama) i izmjeni Direktive 2000/31/EZ] mogu razmotriti u kojem opsegu mjere za smanjenje rizika donesene radi ispunjavanja te obveze, koje mogu uključivati ciljane mjere za zaštitu prava djeteta, uključujući alate za provjeru dobi i roditeljske kontrole, mogu poslužiti i za otklanjanje rizika utvrđenog u posebnoj procjeni rizika u skladu s ovom Uredbom i u kojem opsegu mogu biti potrebne dodatne ciljane mjere za smanjenje rizika radi usklađivanja s ovom Uredbom. (17)Kako bi se omogućile inovacije i osigurale proporcionalnost i tehnološka neutralnost, ne bi trebalo sastavljati potpun popis obveznih mjera za smanjenje rizika. Umjesto toga, pružateljima bi trebalo ostaviti određen stupanj fleksibilnosti za osmišljavanje i provedbu mjera prilagođenih utvrđenom riziku i značajkama usluga koje pružaju te načinima na koje se te usluge upotrebljavaju. Pružatelji pogotovo mogu u skladu s pravom Unije na temelju postojećih praksi samostalno osmisliti i provesti mjere za otkrivanje seksualnog zlostavljanja djece na internetu u okviru svojih usluga te u okviru izvješćivanja o riziku navesti svoju želju i spremnost da im se na koncu izda nalog za otkrivanje u skladu s ovom Uredbom ako to nadležno nacionalno tijelo smatra potrebnim. (18)Kako bi se osiguralo postizanje ciljeva ove Uredbe, ta bi fleksibilnost trebala podlijegati potrebi usklađivanja s pravom Unije, a posebno sa zahtjevima ove Uredbe o mjerama za smanjenje rizika. Stoga bi pružatelji usluga smještaja informacija na poslužitelju i pružatelji javno dostupnih interpersonalnih komunikacijskih usluga pri osmišljavanju i provedbi mjera za smanjenje rizika trebali pridavati važnost ne samo osiguravanju njihove učinkovitosti, nego i izbjegavanju nepotrebnih negativnih posljedica za druge osobe na koje se mjere odnose, posebno za ostvarivanje temeljnih prava korisnika. Kako bi se osigurala proporcionalnost, pri određivanju mjera za smanjenje rizika koje bi trebalo opravdano poduzeti u određenoj situaciji, u obzir bi trebalo uzeti i financijske i tehnološke mogućnosti te veličinu predmetnog pružatelja. Pri odabiru odgovarajućih mjera za smanjenje rizika pružatelji bi trebali na odgovarajući način uzeti u obzir barem moguće mjere navedene u ovoj Uredbi te, prema potrebi, druge mjere kao što su one koje se temelje na primjerima najbolje prakse u okviru sektora, uključujući one utvrđene samoregulatornom suradnjom i one sadržane u smjernicama Komisije. Ako se pažljivo provedenom ili ažuriranom procjenom rizika ne otkrije nikakav rizik, od pružatelja se ne bi trebalo zahtijevati poduzimanje mjera za smanjenje rizika. (19)S obzirom na njihovu ulogu posrednika koji omogućavaju pristup softverskim aplikacijama koje se mogu zloupotrijebiti za seksualno zlostavljanje djece na internetu, pružatelje trgovina softverskih aplikacija trebalo bi obvezati na poduzimanje određenih razumnih mjera za procjenu i smanjenje tog rizika. Pružatelji bi tu procjenu trebali provesti savjesno, ulažući napore koji su razumni u danim okolnostima, uzimajući u obzir, među ostalim, prirodu i opseg tog rizika kao i svoje financijske i tehnološke sposobnosti i veličinu te surađujući s pružateljima usluga koje se nude u okviru softverske aplikacije, ako je to moguće. (20)U svrhu osiguravanja učinkovite prevencije i borbe protiv seksualnog zlostavljanja djece na internetu, kad se mjere za smanjenje rizika smatraju nedostatnima za ograničavanje rizika od zlouporabe određene usluge u svrhu seksualnog zlostavljanja djece na internetu, koordinacijska tijela koja države članice imenuju u skladu s ovom Uredbom trebala bi biti ovlaštena zatražiti izdavanje naloga za otkrivanje. Kako bi se izbjeglo nepotrebno zadiranje u temeljna prava i osigurala proporcionalnost, ta bi ovlast trebala podlijegati pažljivo uravnoteženom skupu ograničenja i zaštitnih mjera. Na primjer, s obzirom na to da se materijal koji sadržava seksualno zlostavljanje djece obično širi uslugama smještaja informacija na poslužitelju i javno dostupnim interpersonalnim komunikacijskim uslugama te da se mamljenje djece uglavnom odvija u okviru javno dostupnih interpersonalnih komunikacijskih usluga, naloge za otkrivanje trebalo bi biti moguće upućivati samo pružateljima takvih usluga. (21)Nadalje, u okviru tih ograničenja i zaštitnih mjera, nalozi za otkrivanje trebali bi se izdavati samo nakon savjesne i objektivne procjene kojom je utvrđen znatan rizik od zlouporabe konkretne usluge u svrhu određene vrste seksualnog zlostavljanja djece na internetu obuhvaćene ovom Uredbom. Jedan od elemenata koje u tom pogledu treba uzeti u obzir jest vjerojatnost da se usluga upotrebljava za takvo zlostavljanje u znatnoj mjeri, odnosno ne samo u izoliranim i relativno rijetkim slučajevima. Kriteriji bi se trebali razlikovati kako bi se uzele u obzir različite značajke raznih vrsta seksualnog zlostavljanja djece na internetu i različite značajke usluga koje se upotrebljavaju za takvo zlostavljanje, kao i povezani različiti stupnjevi narušavanja privatnosti zbog mjera koje treba poduzeti radi izvršavanja naloga za otkrivanje. (22)Međutim, utvrđivanje takvog znatnog rizika ne bi samo po sebi trebalo biti dovoljno za izdavanje naloga za otkrivanje, s obzirom na to da bi u takvom slučaju nalog mogao dovesti do nerazmjernih negativnih posljedica za prava i legitimne interese drugih uključenih osoba, posebno za ostvarivanje temeljnih prava korisnika. Stoga bi trebalo osigurati da se nalozi za otkrivanje mogu izdati tek nakon što koordinacijska tijela i nadležno pravosudno tijelo ili neovisno upravno tijelo na pojedinačnoj osnovi objektivno i savjesno procijene, utvrde i ponderiraju ne samo vjerojatnost i ozbiljnost mogućih posljedica zlouporabe usluge za predmetnu vrstu seksualnog zlostavljanja djece na internetu, nego i vjerojatnost i ozbiljnost mogućih negativnih posljedica za druge uključene osobe. Kako bi se izbjeglo nametanje prekomjernih opterećenja, procjenom bi se trebale uzeti u obzir i financijske i tehnološke mogućnosti te veličina predmetnog pružatelja. (23)Osim toga, kako bi se izbjeglo nepotrebno zadiranje u temeljna prava i osigurala proporcionalnost, ako se utvrdi da su ti zahtjevi ispunjeni i da je potrebno izdati nalog za otkrivanje, svejedno bi trebalo osigurati da nalog za otkrivanje bude ciljan i definiran tako da se osigura da eventualne negativne posljedice za osobe na koje se odnosi ne prelaze ono što je nužno za učinkovito otklanjanje utvrđenog znatnog rizika. To bi se posebno trebalo odnositi na ograničenje na prepoznatljivi dio ili komponentu usluge, ako je moguće bez dovođenja u pitanje učinkovitosti mjere, kao što su posebne vrste kanala javno dostupne interpersonalne komunikacijske usluge, ili na posebne korisnike ili posebne skupine korisnika, u mjeri u kojoj se mogu zasebno razmatrati za potrebe otkrivanja, kao i na specifikaciju dodatnih zaštitnih mjera uz one koje su već izričito navedene u ovoj Uredbi, kao što su neovisna revizija, pružanje dodatnih informacija ili pristup podacima ili pojačani ljudski nadzor i provjera te daljnje ograničenje trajanja primjene naloga za otkrivanje koje koordinacijsko tijelo smatra potrebnim. Kako bi se izbjegli nerazumni ili nerazmjerni ishodi, ti bi se zahtjevi trebali utvrditi nakon provođenja objektivne i savjesne procjene na pojedinačnoj osnovi. (24)Nadležno pravosudno tijelo ili nadležno neovisno upravno tijelo, ovisno o slučaju u skladu s detaljnim postupovnim pravilima koje utvrdi relevantna država članica, trebalo bi moći donijeti utemeljenu odluku o zahtjevima za izdavanje naloga za otkrivanje. To je posebno važno kako bi se osigurala potrebna pravedna ravnoteža među predmetnim temeljnim pravima i dosljedan pristup, posebno u vezi s nalozima za otkrivanje koji se odnose na mamljenje djece. Stoga bi trebalo predvidjeti postupak kojim bi se predmetnim pružateljima, EU-ovu centru za suzbijanje seksualnog zlostavljanja djece koji se osniva ovom Uredbom („EU-ov centar”) i, ako je tako predviđeno ovom Uredbom, nadležnom tijelu za zaštitu podataka imenovanom u skladu s Uredbom (EU) 2016/679 omogućilo da iznesu svoja stajališta o predmetnim mjerama. To bi trebali učiniti što je prije moguće, uzimajući u obzir važan predmetni cilj javne politike i potrebu za djelovanjem bez nepotrebne odgode radi zaštite djece. Osobito bi tijela za zaštitu podataka trebala učiniti sve što je u njihovoj moći kako bi izbjegla produljenje roka utvrđenog u Uredbi (EU) 2016/679 za davanje mišljenja kao odgovora na prethodno savjetovanje. Nadalje, obično bi trebali moći dati svoje mišljenje u tom roku ako je Europski odbor za zaštitu podataka već izdao smjernice o tehnologijama koje pružatelj namjerava uvesti i upotrebljavati za izvršavanje naloga za otkrivanje koji mu je upućen u skladu s ovom Uredbom. (25)Kad je riječ o novim uslugama, odnosno uslugama koje se prethodno nisu nudile u Uniji, dokazi o mogućoj zlouporabi usluge u posljednjih 12 mjeseci obično nisu dostupni. Uzimajući to u obzir, da bi se osigurala učinkovitost ove Uredbe, koordinacijsko tijelo trebalo bi se moći osloniti na dokaze koji proizlaze iz usporedivih usluga kad procjenjuje hoće li zatražiti izdavanje naloga za otkrivanje za takvu novu uslugu. Usluga bi se trebala smatrati usporedivom ako je njezina funkcija istovjetna predmetnoj usluzi, uzimajući u obzir sve relevantne činjenice i okolnosti, posebno njezine glavne značajke i funkcije, način na koji se nudi i upotrebljava, bazu korisnika, primjenjive uvjete i odredbe i mjere za smanjenje rizika te profil ukupnog preostalog rizika. (26)Mjere koje pružatelji usluga smještaja informacija na poslužitelju i pružatelji javno dostupnih interpersonalnih komunikacijskih usluga poduzimaju radi izvršavanja naloga za otkrivanje koji su im upućeni trebale bi ostati strogo ograničene na ono što je navedeno u ovoj Uredbi i nalozima za otkrivanje izdanima u skladu s ovom Uredbom. Kako bi se osigurala učinkovitost tih mjera, omogućila prilagođena rješenja, zadržala tehnološka neutralnost i izbjeglo izbjegavanje obveza otkrivanja, te bi mjere trebalo poduzeti neovisno o tehnologijama kojima se predmetni pružatelji koriste u vezi s pružanjem svojih usluga. Stoga se ovom Uredbom predmetnom pružatelju prepušta odabir tehnologija koje će upotrebljavati za učinkovito izvršavanje naloga za otkrivanje i to se ne bi trebalo tumačiti kao poticanje ili odvraćanje od upotrebe bilo koje određene tehnologije, pod uvjetom da tehnologije i prateće mjere ispunjavaju zahtjeve iz ove Uredbe. To uključuje tehnologiju šifriranja s kraja na kraj, koja je važan alat za jamčenje sigurnosti i povjerljivosti komunikacije korisnika, među ostalim djece. Pri izvršavanju naloga za otkrivanje pružatelji bi trebali poduzeti sve dostupne zaštitne mjere kako bi osigurali da tehnologije kojima se služe ni oni ni njihovi zaposlenici kao ni treće osobe ne mogu upotrebljavati u druge svrhe osim usklađivanja s ovom Uredbom, čime se izbjegava ugrožavanje sigurnosti i povjerljivosti komunikacije korisnika. (27)Kako bi se pružateljima olakšalo ispunjavanje obveza otkrivanja, EU-ov centar trebao bi im staviti na raspolaganje tehnologije za otkrivanje koje mogu besplatno upotrebljavati isključivo u svrhu izvršavanja naloga za otkrivanje koji su im upućeni. O tim tehnologijama i načinima njihove najbolje upotrebe za osiguravanje usklađenosti s primjenjivim pravilima prava Unije o zaštiti osobnih podataka trebalo bi se posavjetovati s Europskim odborom za zaštitu podataka. EU-ov centar trebao bi pri sastavljanju popisa dostupnih tehnologija uzeti u obzir savjete Europskog odbora za zaštitu podataka, što bi trebala učiniti i Komisija pri pripremi smjernica za primjenu obveza otkrivanja. Pružatelji mogu upotrebljavati tehnologije koje je na raspolaganje stavio EU-ov centar ili drugi ili tehnologije koje su sami razvili, pod uvjetom da ispunjavaju zahtjeve iz ove Uredbe. (28)U svrhu neprestanog ocjenjivanja učinkovitosti tehnologija za otkrivanje i osiguravanja njihove dovoljne pouzdanosti te otkrivanja lažno pozitivnih prijava i izbjegavanja pogrešnog prijavljivanja EU-ovu centru, pružatelji bi trebali osigurati ljudski nadzor i prema potrebi ljudsku intervenciju, prilagođene vrsti tehnologija za otkrivanje i vrsti predmetnog seksualnog zlostavljanja djece na internetu. Takav nadzor trebao bi uključivati redovite procjene stopa lažno negativnih i lažno pozitivnih rezultata dobivenih tehnologijom na temelju analize anonimiziranih reprezentativnih uzoraka podataka. Posebno kad je riječ o otkrivanju mamljenja djece u javno dostupnoj interpersonalnoj komunikaciji, pružatelji bi trebali osigurati redovit, specifičan i detaljan ljudski nadzor i ljudsku provjeru razgovora za koje se tehnologijom utvrdi da uključuju potencijalno mamljenje djece. (29)Pružatelji usluga smještaja informacija na poslužitelju i pružatelji javno dostupnih interpersonalnih komunikacijskih usluga u jedinstvenom su položaju za otkrivanje potencijalnog seksualnog zlostavljanja djece na internetu koje uključuje njihove usluge. Informacije koje mogu dobiti kad nude svoje usluge često su neophodne za učinkovitu istragu i progon kaznenih djela seksualnog zlostavljanja djece. Stoga bi trebali biti dužni prijaviti potencijalno seksualno zlostavljanje djece na internetu u okviru svojih usluga kad god za to saznaju ako postoje opravdani razlozi za sumnju da određena aktivnost može predstavljati seksualno zlostavljanje djece na internetu. Ako postoje takvi opravdani razlozi, sumnje u pogledu dobi potencijalne žrtve ne bi trebale spriječiti pružatelje da podnesu prijave. U interesu učinkovitosti ne bi trebalo biti važno na koji su način došli do tog saznanja. Do takvog bi saznanja mogli doći, primjerice, izvršavanjem naloga za otkrivanje, na temelju informacija koje su označili korisnici ili organizacije koje djeluju u javnom interesu protiv seksualnog zlostavljanja djece ili na temelju aktivnosti provedenih na vlastitu inicijativu pružatelja. Ti bi pružatelji trebali prijaviti minimalnu količinu podataka, kako je navedeno u ovoj Uredbi, potrebnu da bi nadležna tijela za izvršavanje zakonodavstva mogla ocijeniti treba li pokrenuti istragu, ako je to relevantno, te bi trebali osigurati da su prijave što potpunije prije nego što ih podnesu. (30)Kako bi se osiguralo uklanjanje internetskog materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece što prije nakon njegova otkrivanja, koordinacijska tijela u državama poslovnog nastana trebala bi imati ovlast da od nadležnih pravosudnih tijela ili neovisnih upravnih tijela zatraže izdavanje naloga za uklanjanje upućenog pružateljima usluga smještaja informacija na poslužitelju. Budući da uklanjanje ili onemogućivanje pristupa može utjecati na prava korisnika koji su postavili predmetni materijal, pružatelji bi trebali obavijestiti takve korisnike o razlozima uklanjanja kako bi im omogućili ostvarivanje prava na pravnu zaštitu, uz primjenu iznimki ako je to potrebno za izbjegavanje uplitanja u aktivnosti sprečavanja, otkrivanja, istraživanja i kaznenog progona kaznenih djela seksualnog zlostavljanja djece. (31)Pravila ove Uredbe ne bi se trebala tumačiti na način da utječu na zahtjeve u pogledu naloga za uklanjanje utvrđene u Uredbi (EU) …/… [o jedinstvenom tržištu digitalnih usluga (Akt o digitalnim uslugama) i izmjeni Direktive 2000/31/EZ].

(32)Obveze iz ove Uredbe ne primjenjuju se na pružatelje usluga smještaja informacija na poslužitelju koji ne nude svoje usluge u Uniji. Međutim, takve usluge i dalje se mogu upotrebljavati za širenje materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece korisnicima u Uniji ili od strane korisnika u Uniji, čime se nanosi šteta djeci i društvu u cjelini, čak i ako aktivnosti pružatelja nisu usmjerene na države članice i ako je ukupan broj korisnika tih usluga u Uniji ograničen. Iz pravnih i praktičnih razloga možda neće biti opravdano moguće da ti pružatelji uklone materijal ili mu onemoguće pristup, čak ni u suradnji s nadležnim tijelima treće zemlje u kojoj imaju poslovni nastan. Stoga bi u skladu s postojećim praksama u nekoliko država članica trebalo biti moguće od pružatelja usluga pristupa internetu zahtijevati da poduzmu razumne mjere za sprečavanje pristupa materijalu za korisnike u Uniji. (33)U interesu dosljednosti, učinkovitosti i djelotvornosti te kako bi se rizik od izbjegavanja mjera sveo na najmanju moguću mjeru, takvi nalozi za sprečavanje pristupa trebali bi se temeljiti na popisu jedinstvenih lokatora resursa, koji vode do konkretnih stavki potvrđenog seksualnog zlostavljanja djece, a koje EU-ov centar centralno prikuplja i pruža na temelju savjesno provjerenih podnesaka relevantnih tijela država članica. Kako bi se izbjeglo poduzimanje neopravdanih ili nerazmjenih mjera, posebno onih koje bi nepotrebno utjecale na predmetna temeljna prava, odnosno, osim prava djece, na slobodu izražavanja i informiranja korisnika i slobodu poduzetništva pružatelja, trebalo bi predvidjeti odgovarajuća ograničenja i zaštitne mjere. Ponajprije bi trebalo osigurati da opterećenja nametnuta pružateljima usluga pristupa internetu nisu nerazumna, da se potreba za nalozima za sprečavanje pristupa i njihova razmjernost savjesno ocjenjuju i nakon njihova izdavanja te da pružatelji i korisnici na koje se nalog odnosi imaju učinkovita sredstva sudske i izvansudske pravne zaštite. (34)S obzirom na to da su stjecanje, posjedovanje i prijenos materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece te svjestan pristup takvom materijalu kaznena djela u skladu s Direktivom 2011/93/EU, potrebno je izuzeti pružatelje relevantnih usluga informacijskog društva od kaznene odgovornosti kad su uključeni u takve aktivnosti ako su njihove aktivnosti i dalje strogo ograničene na ono što je nužno za ispunjavanje njihovih obveza u skladu s ovom Uredbom i ako djeluju u dobroj vjeri. (35)Širenje materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece kazneno je djelo koje utječe na prava žrtava koje su u njemu prikazane. Žrtve bi stoga trebale imati pravo na zahtjev dobiti od EU-ova centra, preko koordinacijskih tijela, relevantne informacije u slučaju da pružatelji usluga smještaja informacija na poslužitelju ili pružatelji javno dostupnih interpersonalnih komunikacijskih usluga prijave poznati materijal koji sadržava seksualno zlostavljanje djece u kojem su te žrtve prikazane u skladu s ovom Uredbom. (36)S obzirom na utjecaj na prava žrtava prikazanih u takvom poznatom materijalu koji sadržava seksualno zlostavljanje djece i tipičnu sposobnost pružatelja usluga smještaja informacija na poslužitelju da ograniče taj utjecaj tako da se pobrinu da materijal više ne bude dostupan u okviru njihovih usluga, ti bi pružatelji trebali pružiti pomoć žrtvama koje zatraže uklanjanje predmetnog materijala ili onemogućivanje pristupa takvom materijalu. Ta bi pomoć trebala ostati ograničena na ono što se u danim okolnostima može opravdano zatražiti od predmetnog pružatelja, uzimajući u obzir čimbenike kao što su sadržaj i opseg zahtjeva, koraci potrebni za pronalaženje predmetnih stavki poznatog materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece i sredstva koja su na raspolaganju pružatelju. Pomoć bi se, primjerice, mogla sastojati od pomoći pri pronalasku stavki, provođenja provjera i uklanjanja stavki ili onemogućivanja pristupa stavkama. S obzirom na to da provedba aktivnosti potrebnih za ostvarenje tog uklanjanja ili onemogućivanja pristupa može biti bolna ili čak traumatična i složena, žrtve bi u tom pogledu trebale imati pravo i na pomoć EU-ova centra preko koordinacijskih tijela. (37)Kako bi se osiguralo učinkovito upravljanje takvim funkcijama potpore žrtvama, žrtvama bi trebalo omogućiti da se s povjerenjem obrate koordinacijskom tijelu koje im je najpristupačnije i koje bi trebalo usmjeravati svu komunikaciju između žrtava i EU-ova centra. (38)Kako bi se žrtvama olakšalo ostvarivanje prava na informiranje te pomoć i potporu za uklanjanje ili onemogućivanje pristupa, trebalo bi im dopustiti da upute na relevantnu stavku ili stavke materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece za koje žele dobiti informacije ili zatražiti uklanjanje ili onemogućivanje pristupa dostavom same slike ili slika ili jednog ili više videozapisa ili dostavom jedinstvenih lokatora resursa koji vode do određene stavke ili stavki materijala koji sadržava seksualno zlostavljanje djece odnosno bilo kojim drugim prikazom koji omogućuje nedvosmislenu