Mišljenje Europskog odbora regija – Od polja do stola: lokalna i regionalna dimenzija

(2021/C 37/04)

Izvjestitelj: Guido MILANA (IT/PES), član Općinskog vijeća Općine Olevano Romano (Rim)

PREPORUKE O POLITIKAMA

EUROPSKI ODBOR REGIJA

1. toplo pozdravlja strategiju „od polja do stola” (u daljnjem tekstu: strategija) koja je zajedno sa strategijom EU-a za bioraznolikost do 2030. ( 1 ) u središtu europskog zelenog plana ( 2 ) te su obje ključne za to da Europa postane prvi klimatski neutralan kontinent do 2050.; ističe da te dvije strategije trebaju biti u potpunosti usklađene kako bi se ograničio učinak prehrambenih sustava na klimu, održivost okoliša i biološku raznolikost, promicalo zdravlje tla, očuvanje oprašivača i upotreba bioloških resursa za integriranu zaštitu bilja te zaštitu vode i ekosustava, a istodobno osigurala opskrba zdravom hranom. Tim se strategijama usto mora doprinijeti rješavanju problema depopulacije ruralnih područja; smatra da je neovisnost u opskrbi hranom strateško pitanje koje podrazumijeva očuvanje proizvodnih kapaciteta; zbog toga je nužna dostatna proračunska potpora EU-a;

2. ističe potrebu da se s pomoću pristupa višerazinskog upravljanja usklade različita područja politika povezana s hranom, kao što su poljoprivreda, stočarstvo, šumarstvo, ribarstvo i pomorstvo, te politike u vezi sa zaštitom okoliša, energijom i zdravljem, potrošačima, proizvodnjom, zapošljavanjem, ruralnim razvojem i šumarstvom, kako bi se usklađenim mjerama na europskoj razini moglo pomoći u provedbi strategije za ostvarenje ambicioznih zajedničkih ciljeva reformi. Doprinos lokalnih i ruralnih zajednica mora se u većoj mjeri prepoznati i integrirati u politike. Od presudne je važnosti kulturni identitet regija ponovno povezati s ekosustavima;

3. naglašava da smo zbog pandemije bolesti COVID-19 postali izrazito svjesni međusobne povezanosti našeg zdravlja, ekosustava, lanaca opskrbe, obrazaca potrošnje i ograničenja planeta. Pandemija koja je u tijeku samo je jedan od primjera: povećanje učestalosti suša, poplava, šumskih požara i pojave novih štetočina stalno nas podsjeća na to da je naš prehrambeni sustav ugrožen i da se moramo pobrinuti za to da bude održiviji i otporniji te sposoban funkcionirati u svim okolnostima i građanima jamčiti dostatnu opskrbu zdravom hranom u dovoljnim količinama i po pristupačnim cijenama;

4. napominje da se održiva poljoprivreda ne može razviti ako EU nastavi po niskoj cijeni uvoziti poljoprivredne proizvode koji ne zadovoljavaju europske standarde proizvodnje, što predstavlja nelojalnu konkurenciju europskim proizvodnim lancima, a vlastite viškove izvoziti po cijenama nižim od troškova proizvodnje u Europi; zahtijeva da se hitno uvedu nova – pravednija i solidarnija – multilateralna pravila kako se ne bi ugrozila održivost europskih poduzeća; nada se da će taj novi pristup biti usmjeren na jačanje ekonomskih izgleda proizvođača i veza između proizvođača i potrošača te da će se njime podržati raznoliki prehrambeni sustavi koji predstavljaju alternativu ili dopunjuju konvencionalne proizvodne sustave te da će se nastojati uspostaviti ravnopravnija preraspodjela vrijednosti u okviru koje više zarađuju proizvođači koji pružaju kvalitetna javna dobra i usluge ekosustava;

5. poziva Europsku komisiju na dosljedno korištenje postojećih pokazatelja (npr. pokazatelja za ciljeve održivog razvoja) za praćenje napretka u ostvarivanju cilja da se u raznim sektorskim politikama povežu održiva proizvodnja hrane, usluge ekosustava i pravedni ekonomski izgledi za poljoprivrednike i zaposlene; uvođenje novih pokazatelja treba predvidjeti samo u područjima koja još nisu dovoljno zastupljena; zagovara aktivno sudjelovanje svih sudionika u prehrambenom sustavu u praćenju i ocjenjivanju provedbe ove strategije;

6. nada se da će se uloga regija i gradova kao važnih aktera u prehrambenoj tranziciji uvažiti i podržati; uz ostale funkcije koje obnaša, Europski odbor regija raspolaže znanjem o praksama u europskim gradovima i regijama te stoga može biti važan posrednik u komunikaciji i uzajamnom učenju među razinama vlasti; nužno je da u okviru provedbe i definiranja buduće zajedničke poljoprivredne politike (ZPP) europske regije budu u mogućnosti zadržati svoju ulogu upravljačkih tijela kako bi na razini što bližoj lokalnim područjima poduprle tranzicije navedene u strategiji „od polja do stola” i osigurale da budući strateški planovi odgovaraju na lokalne potrebe. U tom je pogledu ključno regionalizirati prvi stup u strateškim planovima kako bi se programima za ekologiju moglo upravljati kao važnim instrumentima za potporu provedbi strategije, na način koji odgovara specifičnim potrebama svake regije;

Potpora proizvođačima, promicanje kratkih i transparentnih opskrbnih lanaca

7. preporučuje da se pomnije prati trend koncentracije zemljišta u korist poduzeća koja se bave industrijskom poljoprivrednom proizvodnjom, kao i trend povećanja cijena zemljišta, napuštanja zemljišta u marginalnim područjima i posljedičnog gubitka poljoprivrednog zemljišta za male i srednje proizvođače i nove poljoprivrednike; stoga preporučuje izmjene postojećih instrumenata zajedničke poljoprivredne politike, kao što je moguće utvrđivanje gornjih granica za izravna plaćanja po poljoprivrednom gospodarstvu, kako bi se lokalnim malim i srednjim te novim agroekološkim poljoprivrednicima (pojedinačno ili u udrugama) olakšao pristup poljoprivrednim zemljištima i zaustavilo smanjenje broja aktivnih poljoprivrednika; preporučuje da se u ZPP-u zadrži ravnoteža između ekonomije i ekologije; usto potiče upotrebu pročišćenih voda za navodnjavanje u područjima u kojima vlada oskudica vode i promicanje agrošumarstva;

8. pozdravlja činjenicu da je Komisija predvidjela jačanje ekološke poljoprivrede izražavajući želju da joj se, nakon što se provede studija učinka, do 2030. namijeni barem 25 % poljoprivrednih površina EU-a, kao i znatno povećanje ekološke akvakulture; usto poziva Komisiju da razmotri i druge sustave uzgoja i proizvodnje koji donose korist za okoliš. U tom pogledu preporučuje da se u obzir uzme i podrži uloga lokalnih i regionalnih teritorijalnih politika kao sredstva za očuvanje i povećanje površina namijenjenih ekološkoj proizvodnji – preciznoj i integriranoj te usmjerenoj na uštedu okolišnih resursa – s pomoću programa kao što su lokalne prehrambene politike (uključujući biookruge, ekoregije i bioregije ( 3 ) ) i postupaka osposobljavanja; nada se da će u okviru ZPP-u tranzicija ići ukorak s rastom potrošnje ekoloških proizvoda; osim toga, poziva na donošenje mjera kojima bi se poduprlo strukturiranje cijelog ekološkog sektora, a ne samo razvoj proizvodnje, kako bi se očuvala dodana vrijednost povezana s tom metodom proizvodnje i prerade u raznim regijama, uključujući poticaje za opremanje vodoopskrbnih mreža kako bi se ekološkim proizvođačima osigurala opskrba vodom koja je u skladu sa standardima;

9. poziva na stavljanje većeg naglaska na kratke lance opskrbe i na priznavanje raznolikosti europskih proizvodnih sustava, uključujući alternativne sustave proizvodnje usmjerene na razvoj lokalnih/regionalnih oblika proizvodnje, prerade i stavljanja na tržište koji se temelje na nutritivnoj vrijednosti hrane te dobrobiti životinja i okoliša; poziva na uspostavu europskog okvira za promicanje i jačanje kratkih lanaca opskrbe koji se temelje na inovativnim i uspješnim lokalnim praksama; poziva na pružanje potpore kolektivnim teritorijalnim projektima koji uključuju prerađivače, lokalne vlasti, poljoprivredna i šumska gospodarstva i lokalne trgovce i potrošače kako bi se razvila ponuda hranom na lokalnoj razini; osim toga, poziva na pružanje potpore diversifikaciji lokalne i regionalne proizvodnje i prerade i razvoju novih sektora (npr. biljnih bjelančevina, osobito mahunarki te sektora visoke kvalitete kao što su bobičasto voće, orašasti plodovi itd.) u kojima bi se valorizirali i sekundarni lanci opskrbe povezani sa sekundarnim i otpadnim tokovima kako bi se stvorila dodana vrijednost u različitim fazama prehrambenog lanca, uz razmatranje mogućnosti uvođenja certifikata za održivu proizvodnju, koji bi uključivali i upravljanje vodnim resursima i tlom; u tom kontekstu napominje da bi koncepte kao što su „lokalni” i „regionalni” trebalo sagledati u perspektivi predmetnog proizvoda. Osnovna načela moraju biti slab ekološki otisak proizvoda, izbjegavanje nepotrebnog transporta i bolji odnos između proizvođača i potrošača;

10. uviđa da proizvodnja, prerada, maloprodaja, pakiranje i prijevoz prehrambenih proizvoda doprinose onečišćenju zraka, tla i vode, kao i emisijama stakleničkih plinova, i imaju snažan utjecaj na biološku raznolikost; jednako kao i Europska komisija, smatra da su nužne sljedeće mjere: a) smanjenje ukupne upotrebe kemijskih pesticida i s njima povezanih rizika za 50 % i upotrebe opasnijih pesticida (4) za 50 % do 2030., uz osiguravanje toga da se poljoprivrednicima nude realne alternative – i u pogledu pesticida i u pogledu metoda uzgoja – kojima se ne ograničava njihova produktivnost, i to izdvajanjem većih resursa za istraživanje u tom području i ubrzavanjem pristupa tržištu; b) smanjenje gubitka hranjivih tvari za najmanje 50 %, a da to ne dovede do pogoršanja plodnosti tla; c) smanjenje upotrebe gnojiva za najmanje 20 % do 2030.; d) smanjenje prodaje antimikrobnih sredstava za životinje iz uzgoja i akvakulturu za 50 % do 2030.; e) daljnje smanjenje emisija stakleničkih plinova iz poljoprivrednog sektora i iz iskorištavanja tla, naročito emisija dušikova oksida i metana (potonje i iz uzgajivačkog sektora), kao i korištenja tresetišta u poljoprivredne svrhe, čime bi se na odgovarajući način pridonijelo procesu predviđenom europskim propisom o klimi. U tu svrhu poziva Komisiju da što prije objavi plan klimatskih ciljeva za 2030. kojim bi se cilj smanjenja emisija stakleničkih plinova povećao na najmanje 55 % u odnosu na razine iz 1990. (5) te da provede dosljedan plan popraćen odgovarajućim financijskim obvezama; f) povećanje površina travnjaka i povećanje proizvodnje proteinskog krmiva u Europi putem smanjenja količine uvezenog krmiva i proteina koji nisu u skladu s europskim standardima u području klime i okoliša;

11. poziva Komisiju da u okviru budućeg rada provede procjenu učinka u pogledu određivanja kvantificiranih ciljeva. Zemlje koje upotrebljavaju velike količine antibiotika, kemijskih proizvoda za zaštitu bilja i umjetnog gnojiva trebalo bi poticati da smanje njihovu uporabu više nego zemlje s već niskim razinama uporabe;

12. predlaže da se provedu transparentne i razumljive procjene učinka kako bi se pratili srednjoročno ostvareni ciljevi i ponovno pregovaralo o potrebnim prilagodbama u dogovoru s državama članicama, lokalnim i regionalnim vlastima i dionicima iz poljoprivredne industrije;

13. preporučuje uvođenje strožih mjera protiv utjecaja intenzivnog industrijskog uzgoja na okoliš; traži da službeno certificirano označivanje u vezi s dobrobiti životinja predviđeno u strategiji postane obavezno na razini EU-a; preporučuje uvođenje jasne i obavezne oznake o načinu uzgoja tijekom cijelog životnog ciklusa životinja, čime bi se proizvođačima omogućilo da navedu korištene prakse, a potrošačima da odaberu proizvode koji su u skladu s njihovim željama; predlaže postupno i planirano smanjenje uzgoja u kavezima diljem Europske unije, među ostalim, postavljanjem ograničenja za gustoću stoke koja se uzgaja na poljoprivrednom gospodarstvu i potporom ekstenzivnom uzgoju u akvakulturi; traži da gornja granica gustoće životinja na poljoprivrednom gospodarstvu bude uvjet za pristup plaćanjima u okviru ZPP-a i da se postrože uvjeti ZPP-a u pogledu pravila o dobrobiti životinja;

14. poziva da se novim programima za ekologiju osigura pravedan, obavezan, djelotvoran i sve veći izvor financiranja za promicanje održivih proizvodnih praksi s pomoću kojih bi se znatno poboljšala, među ostalim, sekvestracija ugljika koju provode poljoprivrednici i šumari, kao i biološka raznolikost; pritom podsjeća na to da su se poljoprivredno-okolišno-klimatske mjere u okviru drugog stupa ZPP-a pokazale kao daleko najdjelotvornije mjere ZPP-a za ekologizaciju i da je to povezano s pristupom „odozdo prema gore” koji se koristi u osmišljavanju tih mjera u slučaju regionaliziranog upravljanja; stoga traži da se koriste mogućnosti prijenosa sredstava iz prvog u drugi stup ZPP-a i da regionalne vlasti sudjeluju u osmišljavanju programa za ekologiju, i na europskoj i na nacionalnoj razini, kako bi se osigurala veća dosljednost i komplementarnost između tih programa i poljoprivredno-okolišno-klimatskih mjera, kao i veće uvažavanje potreba pojedinačnih područja; osim toga, preporučuje pružanje potpore za ekstenzivne poljoprivredne prakse s manjim ekološkim učinkom. U interesu ravnoteže između okolišne, ekonomske i socijalne održivosti, nužno je da se poljoprivrednicima mogu kompenzirati dodatni troškovi povezani s poljoprivrednom proizvodnjom europskim i nacionalnim sredstvima;

15. smatra da je, usporedno s promjenama u poljoprivrednom sektoru, potrebno ubrzati prijelaz na održivu proizvodnju ribe; preporučuje usvajanje mjera za zaštitu i vrednovanje malih ribara, primjerice onih koji se na održiv način bave ribolovom u najudaljenijim regijama, i za suzbijanje intenzivnog uzgoja u kavezima, nezakonitog industrijskog ribolova i prekomjernog ulova, uključujući uvođenje primjerenijih mjera u okviru revizije zajedničke ribarstvene politike (ZRP) i trgovinskih sporazuma;

16. poziva na izradu prijedloga za planiranje pomorskih prostora i uspostavu mreže područja u kojima su zabranjeni svi oblici ribolova na dovoljno dugo razdoblje kako bi se učinkovitije postigli ciljevi uravnoteženja iskorištavanja ribolovnih resursa i kapaciteta mora za njihovu obnovu; poziva na usmjeravanje napora prema većoj djelotvornosti u osmišljavanju planova upravljanja ribarstvom u ekološki najosjetljivijim područjima;

Prehrambeno okruženje, borba protiv pretilosti, promicanje odgovorne i kritičke potrošnje

17. ponavlja važnost izbora i prehrambenih navika potrošača kao ključnog pokretača promjene prehrambenog sustava; podržava Komisiju u njezinoj namjeri da olakša prijelaz na zdravu i održivu prehranu u skladu s ciljem br. 12 Programa održivog razvoja do 2030. ( 6 ) ; stoga poziva Komisiju da provede dosljedan i ciljani paket mjera za promicanje mediteranske prehrane, za koju je utvrđeno da je zdrava, kao i zdravih prehrambenih sustava s više biljnih prehrambenih proizvoda i primjerenom i odgovornom konzumacijom masti i šećera;

18. poziva Komisiju da utvrdi prikladnije sustave označivanja hranjive vrijednosti proizvoda koji bi bili dogovoreni na europskoj razini i temeljeni na najnovijim znanstvenim istraživanjima; poziva Komisiju da razmotri stvaranje europske baze podataka o hranjivim vrijednostima i da uspostavi europski program za označivanje hranjive vrijednosti. Kako bi se potaknula informirana potrošnja, cilj bi trebao biti pružanje transparentnih, sveobuhvatnih i jasnih informacija o nutritivnoj vrijednosti, uzimajući u obzir podrijetlo proizvoda te utjecaj prijevoza i načina proizvodnje na okoliš;

19. nadalje, ističe da informativno označivanje nije dovoljno te da se treba poslužiti obrazovnim djelovanjem, poticajima i strukturnim mjerama kojima se potiče kritička i odgovorna potrošnja te promiče odgovorno i zdravo okruženje za sve; stoga preporučuje pokretanje informativnih kampanja i obrazovnih programa o zdravoj prehrani bogatoj biljnim proizvodima i vlaknima; podržava uvođenje poreznih poticaja kako bi se potrošače potaknulo da se odluče za zdravu i održivu prehranu; nadalje, potiče mjere kojima se poljoprivredno-prehrambenu industriju odvraća od stavljanja na tržište i oglašavanja visoko prerađene i nezdrave hrane bogate šećerom, solju i zasićenim mastima;

20. podržava mjere kojima se nastoji osigurati da cijena hrane odražava stvarne ekološke i društvene troškove i da primarni proizvođači primaju pravedan prihod za svoj rad; stoga poziva Komisiju da s državama članicama raspravi o mjerama za ograničavanje kupovne moći prerađivačke industrije i maloprodajnih poduzeća i za jačanje pregovaračkog položaja primarnih proizvođača, imajući na umu znanstveno dokazane troškove povezane s okolišem i javnim zdravljem. OR smatra prihvatljivim da poštena cijena proizvoda podrazumijeva i višu cijenu za potrošače ( 7 )

21. poziva Komisiju da pravo na hranu uvrsti među stupove provedbe strategije; stoga predlaže suradnju s državama članicama i lokalnim i regionalnim vlastima u cilju donošenja kratkoročnih i srednjoročnih mjera (npr. ekonomskom potporom) i dugoročnih mjera (strukturne socijalne politike) radi promicanja pristupa održivijem i zdravijem prehrambenom sustavu za najranjivije skupine i doprinosa borbi protiv pretilosti i pothranjenosti; poziva na izradu europskog akcijskog plana za razdoblje nakon 2020. za borbu protiv pretilosti i pothranjenosti djece; ističe da bi cjenovnu pristupačnost zdrave hrane trebalo poduprijeti izravnim socijalnim politikama i mjerama, uz istodobno jamčenje pravednih cijena proizvoda za poljoprivrednike i zaposlenike;

Održiva javna nabava, zelena nabava hrane, obrazovni programi

22. poziva na stavljanje većeg naglaska na ulogu zelene javne nabave i zelene nabave hrane kao sredstva za potporu zdravoj i održivoj prehrani te za jačanje i promicanje lokalne i regionalne poljoprivrede temeljene na regionalnim posebnostima, osiguravanjem tržišnih udjela za lokalne i regionalne proizvođače ( 8 )

23. smatra da treba uspostaviti fleksibilnije kriterije u svrhu uvođenja lokalnih i regionalnih proizvoda u sektor javne nabave, naročito korištenjem vrlo kratkih opskrbnih lanaca u školskim kantinama; nadalje, preporučuje usvajanje djelotvornog sustava savjetovanja ili pojednostavljenog europskog vodiča kako bi se javnim tijelima pružile jasne smjernice o tome kako uvesti kriterije veće održivosti;

24. podržava Komisiju u poticanju država članica i lokalnih i regionalnih vlasti na provedbu obrazovnih programa o hrani, okolišu i klimi u školama; smatra da je ključno poticati kritičku potrošnju i uključiti poljoprivredu, kulturu prehrane i svijest o okolišu u obrazovanje mlađih generacija i najugroženijih skupina;

Smanjenje i sprečavanje rasipanja hrane, promicanje kružnog gospodarstva

25. poziva Komisiju da predloži ambiciozne propise i obvezujuće ciljeve za sprečavanje i smanjenje rasipanja hrane; nada se da će Komisija odrješito zadržati obvezujući cilj smanjenja rasipanja hrane za pola do 2030. na temelju rada obavljenog u suradnji s Platformom EU-a o gubitku i rasipanju hrane te potiče Komisiju da obrati iznimnu pozornost i pruži potporu najudaljenijim regijama budući da je to vrlo važno radi poboljšanja njihovog kružnog gospodarstva te radi unapređenja gospodarenja otpadom i nusproizvodima iz prehrambeno-poljoprivrednog i ribolovnog sektora te njihovog recikliranja i oporabe;

26. preporučuje sagledavanje prehrambenog lanca u cjelovitoj viziji i uvođenje mjera za ograničavanje stvaranja otpada kako na početku proizvodnog lanca (tijekom primarne proizvodnje) i prerade tako i tijekom prijevoza i stavljanja na tržište prehrambenih proizvoda, kao i prilikom njihove konzumacije u kući i izvan nje; predlaže poticanje supermarketa na učinkovitiju pohranu proizvoda i uvođenje mjera za oporezivanje supermarketa za neučinkovitu uporabu viškova; pozdravlja inicijativu pojedinih država članica za obavezno doniranje viškova;

27. poziva na pružanje primjerenijih informacija o isteku roka upotrebe na oznakama proizvoda, navođenjem i roka do kada je proizvod najbolje upotrijebiti i roka nakon kojeg proizvod više nije jestiv, jednako kao što se „važnima” smatraju kampanje za podizanje svijesti potrošača čiji je cilj poticanje uzornog ponašanja u ograničavanju rasipanja hrane; poziva na zauzimanje pristupa „odozdo prema gore” usmjerenog na znanje i jačanje inovacija i dobrih praksi koje se pojavljuju u mnogim urbanim i regionalnim područjima;

28. podržava predviđene ciljane mjere za promicanje širenja modela proizvodnje i teritorijalnog razvoja koji se temelje na nultoj stopi otpada, ponovnoj uporabi i kružnom gospodarstvu uzduž cijelog proizvodnog lanca, uključujući i sektor plastike; ističe da je javna nabava moćan instrument kojim lokalne i regionalne vlasti mogu postaviti standarde i usmjeriti tržište prema održivijim i lokalnim proizvodima i uslugama; predlaže primjenu pristupa „odozdo prema gore”, uz programe za podupiranje uspješnih mjera kružnosti u urbanim, prigradskim, ruralnim i najudaljenijim područjima ( 9 )

Međunarodna trgovina, solidarnost i održivi razvoj u trećim zemljama

29. smatra da je potrebno usvojiti sveobuhvatan pristup tranziciji prema održivim poljoprivredno-prehrambenim sustavima uz pomoć suradnje s trećim zemljama i međunarodnih trgovinskih politika; naime, naglašava da je EU, koji je najveći svjetski uvoznik i izvoznik hrane, povećao svoju ovisnost o trećim zemljama i do danas razvio trgovinsku politiku koja je u suprotnosti s njegovim socijalnim i ekološkim ciljevima; potiče Komisiju da aktivno traži rješenja za to pitanje, posebice kad je riječ o pravilima međunarodne trgovine poljoprivrednim proizvodima, kretanju cijena na tržištu EU-a i međunarodnim tržištima i održivoj ravnoteži između potražnje i proizvodnje u sektoru mesa i mlijeka;

30. ustraje u tome da se trgovinski sporazumi ocjenjuju uzimajući u obzir cilj smanjenja emisija stakleničkih plinova i na temelju koncepta održivog razvoja; poziva na jačanje poglavlja o održivom upravljanju šumama i borbi protiv krčenja šuma, za dobrobit životinja i protiv kršenja ljudskih prava ( 10 )

31. smatra da trgovinska politika kojom se vanjska tržišta ne obvezuju na poštovanje visokih europskih standarda u pogledu održivosti i sigurnosti hrane može ozbiljno naštetiti unutarnjem tržištu i ugroziti naš poljoprivredni sektor; smatra da europski trgovinski sporazumi doprinose osiguravanju jednakih uvjeta tržišnog natjecanja između unutarnjeg i vanjskog tržišta, čime štite konkurentnost europskih poljoprivrednika i jamče im pravedne naknade; insistira da se u pregovorima s trećim zemljama osigura stroga uzajamnost pravila proizvodnje (usklađivanjem standarda zaštite usjeva i okoliša te, ako je to primjereno, utvrđivanjem kvalitetnih lokalnih proizvoda) te da se poveća kontrola nad proizvodima koji ulaze na zajedničko europsko tržište; podupire porez na ugljik na granicama, čime bi se poduzeća iz EU-a spriječilo u preseljenju proizvodnje u zemlje s manje strogim ekološkim standardima;

Upravljanje, provedba, praćenje

32. preporučuje kontinuirano prilagođavanje budućeg ZPP-a, ZRP-a, operativnih programa i nacionalnih strateških planova u okviru ZPP-a ciljevima navedenima u europskom zelenom planu, posebno u okviru strategije „od polja do stola” i strategije za biološku raznolikost do 2030.; u tom pogledu poziva na to da se u Uredbu o ZPP-u uključe zajednički europski ciljevi – kvantificirani i mjerljivi – za nacionalne strateške planove predviđene u toj uredbi; predlaže uvođenje jasnih pokazatelja učinka za utvrđivanje ciljeva i praćenje rezultata; traži da regije imaju glavnu ulogu u upravljanju strateškim planovima, naročito kad je posrijedi drugi stup; nada se da se u planovima za reformu ZPP-a neće izgubiti teritorijalna i regionalna dimenzija;

33. žali zbog toga što je udio VFO-a za razdoblje 2021. – 2027. dodijeljen ZPP-u u stajalištu Europskog vijeća u srpnju smanjen za 6,4 % u odnosu na tekuće razdoblje: ambiciozni ciljevi za provedbu zelene tranzicije u europskoj poljoprivrednoj proizvodnji moraju biti popraćeni ambicioznim proračunom za ZPP, a posebice za Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj; također žali zbog toga što se napori da se ZPP preobrazi u politiku koja je u većoj mjeri usmjerena na opće dobro, održivost i zaštitu resursa još uvijek ne odražavaju dovoljno jasno u prijedlozima uredbe te što će zbog dugih prijelaznih razdoblja doći do znatnog kašnjenja učinka predviđenih postupaka;

34. pozdravlja namjeru da se svi akteri u prehrambenom sustavu, što podrazumijeva i civilno društvo i predstavnike lokalnih i regionalnih vlasti, uključe u provedbu i praćenje strategije; smatra nužnim da se strategijom uspostave horizontalni i višerazinski sustavi upravljanja koji mogu omogućiti zajednički pristup glavnih uprava Komisije; nada se da će se slijediti primjer participativnih modela kao što su vijeća za prehrambenu politiku (eng. food policy councils ), koja su uspostavljena u mnogim lokalnim i regionalnim tijelima;

35. predlaže Komisiji da u provedbi i praćenju obiju strategija pokrene blisku suradnju ne samo s Parlamentom, nego i s Europskim odborom regija i Europskim gospodarskim i socijalnim odborom.

Bruxelles, 10. prosinca 2020. Predsjednik Europskog odbora regija Apostolos TZITZIKOSTAS

(1) COM(2020) 380 final.

(2) COM(2019) 640 final.

(3) Primjer je BioRegio Bayern 2012., čiji je cilj postići 30 % ekoloških površina do 2030. (izvor: The Role of Local and Regional Authorities in making food systems more sustainable (Uloga lokalnih i regionalnih vlasti u povećanju održivosti prehrambenih sustava), studija koju je naručio OR).

(4) Odnosi se na sredstva za zaštitu bilja koja sadržavaju aktivne tvari koje ispunjavaju kriterije za isključenje utvrđene u točkama od 3.6.2 do 3.6.5 i točki 3.8.2 Priloga II. Uredbi (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 309, 24.11.2009., str. 1.) ili koje se smatraju kandidatima za zamjenu u skladu s kriterijima iz točke 4. tog priloga.

(5) Isti je zahtjev podnesen u mišljenju „Europski propis o klimi: uspostavljanje okvira za postizanje klimatske neutralnosti” (COR-2020/01361 – izvjestitelj: Juan Moreno Bonilla (EPP/ES)) (SL C 324, 1.10.2020., str. 58.).

(6) Cilj održivog razvoja br. 12: Odgovorna potrošnja i proizvodnja.

(7) Vidjeti npr. Willet, W., et al. (2019.) Food in the Anthropocene: the EAT–Lancet Commission on healthy diets from sustainable food systems (Hrana u antropocenu: Povjerenstvo Lanceta EAT o zdravoj prehrani iz održivih prehrambenih sustava). The Lancet Commissions, 393 (1170), 447-492. Vidjeti također Howard, P. et al. Global Meat: Social and Environmental Consequences of the Expanding Meat Industry. MIT Press, 2019.

(8) U tom kontekstu podsjeća na točku 19. Rezolucije o održivoj prehrani (SL C 313, 22.9.2015., str. 5.): „preporučuje da različiti dionici u održivoj proizvodnji i odgovornoj potrošnji […] budu obaviješteni o mogućnosti uključivanja kriterija održivosti u svoje pozive na podnošenje ponuda […]” donesene na 113. plenarnom zasjedanju u srpnju 2015. i naglašava njezinu relevantnost.

(9) Jedan je primjer slučaj općine Maribor u Sloveniji u kojoj se sinergije između gradova i ruralnih područja postižu pretvaranjem organskog otpada u gnojiva (izvor: studija The Role of Local and Regional Authorities in making food systems more sustainable (Uloga lokalnih i regionalnih vlasti u povećanju održivosti prehrambenih sustava), koju je naručio OR).

(10) Isti je zahtjev iznesen u mišljenju „Jačanje djelovanja EU-a za zaštitu i obnovu svjetskih šuma” (COR-2019/04601 – izvjestitelj: Roby Biwer (PES/LU)) (SL C 324, 1.10.2020., str. 48.).