EUROPSKA KOMISIJA Bruxelles, 4.5.2016. COM(2016) 270 final 2016/0133(COD) Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva (preinaka)



OBRAZLOŽENJE 1.KONTEKST PRIJEDLOGA Razlozi i ciljevi prijedloga EU radi na održivijem pristupu upravljanju migracijama za ljude kojima je potrebna međunarodna zaštita i za one koji sele iz drugih razloga. Tim pristupom nastoji se zaustaviti nezakonita i opasna kretanja kao i poslovni model krijumčara te ih zamijeniti sigurnim i zakonitim načinima dolaska u EU za one kojima je potrebna zaštita. Zaštita u regiji i preseljenje u EU trebali bi postati model za budućnost jer se tako najbolje štite interesi i sigurnost izbjeglica. Međutim, za očekivati je da će kratkoročno i srednjoročno ljudi nastaviti dolaziti na vanjske granice EU-a. One koji ne zatraže međunarodnu zaštitu trebalo bi vratiti. Onima koji zatraže azil trebalo bi učinkovito obraditi zahtjev i osigurati pristojne prihvatne kapacitete kao i potporu u državi članici koja je odgovorna za obradu zahtjeva dok taj postupak traje, a i nakon toga ako se utvrdi da je zahtjev utemeljen. Nedavno je iskustvo pokazalo da masovni nekontrolirani dolasci uvelike opterećuju sustave azila država članica, zbog čega su se sve više kršila pravila. Sada se počinje rješavati taj problem kako bi se uspostavila kontrola nad trenutačnom situacijom primjenom važećih pravila o upravljanju schengenskim granicama i o azilu, kao i jačom suradnjom s ključnim trećim zemljama, posebno Turskom. Međutim, situacija je otkrila veće suštinske nedostatke u našim propisima o azilu, koji utječu na njihovu učinkovitost i ne omogućuju održivu podjelu odgovornosti te na koje sad treba odgovoriti. Komisija je 6. travnja 2016. utvrdila prioritete za poboljšanje zajedničkog europskog sustava azila (CEAS) u svojoj Komunikaciji „Prema reformi zajedničkog europskog sustava azila i proširivanju zakonitih mogućnosti za dolazak u Europu”. Komisija je najavila da će postupno raditi na reformi postojećeg okvira Unije za azil kako bi uspostavila održiv i pravedan sustav za određivanje države članice koja je odgovorna za razmatranje zahtjeva za azil, ojačala sustav Eurodac, postigla veću usklađenost u sustavu azila, spriječila sekundarna kretanja i proširila ovlasti Europskog potpornog ureda za azil (EASO). Potreba za reformom jasno se vidi, a prepoznali su je i Europski parlament i Europsko vijeće. Ovaj prijedlog reforme Uredbe Dublin III dio je prvog paketa zakonodavnih prijedloga kojima će se opsežno reformirati CEAS. Prvi paket obuhvaća i prijedlog preinake Uredbe o Eurodacu i prijedlog o uspostavi Agencije Europske unije za azil. Prijedlog o Eurodacu obuhvaća promjene potrebne za prilagodbu sustava predloženim dublinskim pravilima, u skladu provedbom Uredbe iz Dublina kao primarnim ciljem. Eurodac postaje i baza podataka za šire potrebe u području imigracija kojom se olakšavaju povratak i borba protiv nezakonitih migracija. Prijedlogom o Agenciji Europske unije za azil namjeravaju se poboljšati provedba i funkcioniranje CEAS-a tako što će se prijedlog nadovezati na rad Europskog potpornog ureda za azil i proširiti ga u agenciju koja bi trebala biti odgovorna za jednostavnije funkcioniranje CEAS-a, osiguravanje usklađenosti pri procjeni zahtjeva za međunarodnu zaštitu diljem Unije te za nadzor operativne i tehničke primjene zakonodavstva Unije. Predviđena je i druga faza zakonodavnih prijedloga za reformu direktive o postupku azila, direktive o kvalifikaciji i direktive o uvjetima prihvata. Time će se osigurati potpuna reforma svih dijelova EU-ova sustava azila, među ostalim i kako bi se spriječilo da podnositelji zahtjeva za azil i korisnici međunarodne zaštite krše dublinski mehanizam zloupotrebom i podnošenjem višestrukih zahtjeva za azil (kupovanje azila). Konkretno, postupci azila morat će se ubrzati i postati usklađeniji, pravila o postupcima ujednačenija, a moraju se prilagoditi i prava koja se nude korisnicima međunarodne zaštite kao i uvjeti prihvata da bi usklađivanje u državama članicama bilo što veće. Kao što je istaknuto u Komunikaciji od 6. travnja, migracijska i izbjeglička kriza otkrila je znatne strukturne slabosti i nedostatke u ustroju i provedbi europskog sustava azila, osobito kad je riječ o dublinskim pravilima. Trenutačni Dublinski sustav nije osmišljen za osiguravanje održive podjele odgovornosti za podnositelje zahtjeva u cijeloj Uniji. Zbog toga se ograničen broj pojedinačnih država članica našao u situaciji da se mora suočiti s velikom većinom podnositelja zahtjeva koji stižu u Uniju. To je opteretilo njihove sustave azila i dovelo do zanemarivanja propisa EU-a. Osim toga, učinkovitost Dublinskog sustava narušena je nizom složenih i spornih pravila o određivanju odgovornosti, kao i dugotrajnim postupcima. To je slučaj s trenutačnim pravilima kojima se predviđa prijenos odgovornosti među državama članicama nakon izvjesnog vremena. Nadalje, s obzirom na to da nema jasnih odredbi o obvezama podnositelja zahtjeva ni o posljedicama ako se one ne poštuju, podnositelji često zloupotrebljavaju trenutačni sustav.

Ciljevi Uredbe iz Dublina ostaju važeći: osigurati podnositeljima zahtjeva brz pristup postupku azila u kojem njihov zahtjev suštinski razmatra jedna i jasno određena država članica. Međutim, jasno je da se Dublinski sustav mora reformirati, s jedne strane kako bi postao jednostavniji i učinkovitiji u praksi, a s druge strane kako bi bio dorastao situacijama u kojima su sustavi azila država članica suočeni s nerazmjernim pritiskom. Ovaj je prijedlog preinaka Uredbe (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva (dalje u tekstu: Uredba Dublin III). Prijedlogom se posebno nastoji: poboljšati kapacitete sustava za učinkovito i djelotvorno određivanje jedne države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu. Time bi se osobito uklonile odredbe o prestanku odgovornosti i znatno skratili rokovi za slanje zahtjeva, primanje odgovora i obavljanje transfera među državama članicama, osigurati pravednu podjelu odgovornosti među državama članicama nadogradnjom trenutačnog sustava korektivnim mehanizmom raspodjele. Taj bi se mehanizam automatski aktivirao kad države se države članice suočavaju s nerazmjernim brojem tražitelja azila, suzbiti zloupotrebe i spriječiti sekundarna kretanja podnositelja zahtjeva unutar EU-a, posebno uključivanjem jasnih obveza za podnositelje da zahtjev podnesu u državi članici prvog ulaska te da ostanu u državi članici koja je određena kao odgovorna. Ne budu li poštovali obveze, snosit će razmjerne postupovne i materijalne posljedice. Tijekom ciljanih savjetovanja s Europskim parlamentom i državama članicama, među ostalim na temelju Komunikacije od 6. travnja, te s visokim povjerenikom Ujedinjenih naroda za izbjeglice (UNHCR) i civilnim društvom potvrđeni su različiti stavovi o prirodi i opsegu reforme Uredbe iz Dublina. U tom kontekstu Komisija je pažljivo razmotrila iznesene argumente. Komisija je zaključila da bi trebalo zadržati postojeće kriterije u Dublinskom sustavu i dopuniti ih korektivnim mehanizmom raspodjele kako bi se olakšalo državama članicama pod nerazmjernim pritiskom. Istodobno novi će se dublinski plan od početka provedbe temeljiti na europskom referentnom sustavu te će se automatski pokretati korektivni mehanizam solidarnosti čim se država članica suoči s nerazmjernim opterećenjem. Uvode se i druge velike promjene kako bi se suzbila zloupotreba i spriječila sekundarna kretanja podnositelja zahtjeva unutar EU-a. Dosljednost s postojećim odredbama politike u određenom području Dublinski sustav okosnica je zajedničkog europskog sustava azila, a svrha mu je određivanje države članice koja je odgovorna za podneseni zahtjev za azil. Sustav se temelji na pravnim i političkim instrumentima u području azila, posebno postupcima azila, standardima za kvalifikaciju pojedinaca za međunarodnu zaštitu, uvjetima prihvata te premještanjem i preseljenjem. Napredak koči činjenica da je praćenje provedbe zakonodavstva EU-a u području azila slabo. Prioritet je osigurati da države članice potpuno i brzo provode zakonodavstvo EU-a. Komisija posljednjih godina surađuje s grčkim vlastima na što bržoj normalizaciji stanja otkako su 2010. odgođeni transferi na temelju Uredbe iz Dublina. Radi toga Komisija je Grčkoj 10. veljače 2016. uputila preporuku o hitnim mjerama koje Grčka treba poduzeti u cilju ponovne uspostave transfera na temelju Uredbe iz Dublina. Prijedlog je dio paketa koji uključuje prijedloge o reformi drugih elemenata Dublinskog sustava, čime će se osigurati dosljednost odredbi u tom području politike. Prijedlog o reformi Uredbe o Eurodacu obuhvaća promjene koje su potrebne da bi se uzele u obzir promjene predložene Uredbom iz Dublina i bolje kontroliralo nezakonitu migraciju. Komisija također predlaže uspostavu Agencije Europske unije za azil kako bi se poduprlo funkcioniranje zajedničkog europskog sustava azila, uključujući i revidiranog dublinskog mehanizma.

Kako bi odgovorilo na kriznu situaciju u Grčkoj i Italiji, Vijeće je u rujnu 2015. donijelo dvije odluke o premještanju koje će se primjenjivati do rujna 2017. To je bio privremen, ad hoc i hitan odgovor na situaciju u tim dvjema državama članicama koje je pogodio nezapamćen priljev migranata. Željelo ih se barem djelomično rasteretiti tako da se odgovornost za određene tražitelje azila iz Italije i Grčke prenese ostalim državama članicama. Komisija je dvaput izvijestila o provedbi tih odluka. U cilju pronalaženja strukturnog rješenja za takve krizne situacije Komisija je u rujnu 2015. predložila krizni mehanizam premještanja. Predloženo je da se premještanje pokrene na temelju delegiranog akta, kojim bi se odredio i broj osoba koje treba premjestiti. Prijedlogom se uvodi korektivni mehanizam raspodjele koji se pokreće automatski. Stoga je njegov cilj sličan cilju prijedloga koji je Komisija iznijela u rujnu 2015. te bi ona mogla razmotriti njegovo povlačenje, ovisno o ishodu rasprava o ovom prijedlogu. Prijedlogom se također predviđaju nova pravila za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva koji podnosi maloljetnik bez pratnje. U odsutnosti osoba u rodbinskom odnosu odgovorna je ona država članica u kojoj je podnesen prvi zahtjev, osim ako to nije u najboljem interesu maloljetnika. S pomoću tog pravila moći će se brzo odrediti odgovorna država članica i time omogućiti brz pristup postupku toj ranjivoj skupni podnositelja zahtjeva, što je u skladu s ciljem prijedloga o skraćivanju rokova. S obzirom na to da se to pravilo razlikuje od onog što je Komisija predložila u lipnju 2014., Komisija namjerava povući taj prijedlog o kojem je dosad bilo nemoguće postići dogovor. Dosljednost u odnosu na druge politike Unije Ovaj je prijedlog u skladu sa sveobuhvatnom dugoročnom politikom o boljem upravljanju migracijama kako je utvrdila Komisija u Europskom migracijskom programu, u kojem su političke smjernice predsjednika Komisije Junckera razrađene u niz koherentnih inicijativa koje se međusobno dopunjuju na temelju četiriju stupova. Ti stupovi uključuju smanjivanje poticaja za nezakonitu migraciju, osiguravanje vanjskih granica i spašavanje života, čvrstu politiku azila i novu politiku u području zakonitih migracija. Taj prijedlog, kojim se dodatno provodi Europski migracijski program u pogledu jačanja politike azila Unije, trebalo bi promatrati kao dio šire politike na razini EU-a kojom se želi izgraditi jak i učinkovit sustav za održivo upravljanje migracijama u budućnosti koji je pravedan za društva domaćine i građane EU-a, za dotične državljane trećih zemalja, zemlje podrijetla i tranzitne zemlje. 2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST Pravna osnova Ovim se prijedlogom preinačuje Uredba (EU) br. 604/2013 i stoga bi ga trebalo donijeti na temelju iste pravne osnove, odnosno članka 78. stavka 2. točke (e) UFEU-a, u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom. Varijabilna geometrija Ujedinjena Kraljevina i Irska obvezane su Uredbom 604/2013 na temelju svoje obavijesti o želji za sudjelovanjem u donošenju i primjeni te Uredbe na temelju Protokola o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske s obzirom na područje slobode sigurnosti i pravde koji je priložen UEU-u i UFEU-u. U skladu s prethodno navedenim Protokolom Ujedinjena Kraljevina i Irska mogu odlučiti sudjelovati u donošenju ovog prijedloga. Tu mogućnost imaju i nakon donošenja prijedloga. U skladu s Protokolom o stajalištu Danske priloženim UEU-u i UFEU-u Danska ne sudjeluje u donošenju mjera Vijeća u skladu s glavom V. UFEU-a (uz iznimku „mjera kojima se utvrđuju treće zemlje čiji državljani moraju posjedovati vizu pri prelasku vanjskih granica država članica ili mjera koje se odnose na jedinstveni obrazac za vize”). Međutim, s obzirom na to da Danska primjenjuje postojeću Uredbe iz Dublina na temelju međunarodnog sporazuma koji je sklopila s EZ-om 2006., u skladu s člankom 3. tog Sporazuma obavješćuje Komisiju o svojoj odluci hoće li provoditi sadržaj izmijenjene Uredbe. O sudjelovanju Ujedinjene Kraljevine, Irske i Danske u aranžmanima utvrđenima u ovom prijedlogu preinake Uredbe (EU) br. 604/2013 odlučit će se tijekom pregovora u skladu s navedenim protokolima. Tim protokolima Ujedinjenoj Kraljevini i Irskoj posebno se omogućuje, ali ih se ne obvezuje, da se uključe u inicijative u području slobode, sigurnosti i pravde, uz poštovanje njihove praktične izvedivosti. Utjecaj prijedloga na zemlje izvan EU-a koje sudjeluju u Dublinskom sustavu Usporedno s pridruživanjem schengenskoj pravnoj stečevini nekoliko zemalja koje nisu članice EU-a, Unija je sklopila nekoliko sporazuma na temelju kojih su te zemlje pridružene dublinskoj pravnoj stečevini i pravnoj stečevini sustava „Eurodac”. – sporazum o pridruživanju Islanda i Norveške, sklopljen 2001., – sporazum o pridruživanju Švicarske, sklopljen 28. veljače 2008., – protokol o pridruživanju Lihtenštajna, sklopljen 7. ožujka 2011. Kako bi se uspostavila prava i obveze između Danske – koja je, kao što je prethodno objašnjeno, dublinskoj pravnoj stečevini i pravnoj stečevini sustava „Eurodac” pridružena međunarodnim sporazumom – i prethodno navedenih pridruženih zemalja, Unija i pridružene zemlje sklopile su druga dva instrumenta.

U skladu s tri prethodno navedena Sporazuma pridružene zemlje bez iznimke prihvaćaju dublinsku pravnu stečevinu i pravnu stečevinu sustava „Eurodac” te njihove izmjene. One ne sudjeluju u donošenju akata o izmjeni dublinske pravne stečevine ni akata koji se na njoj temelje (uključujući i ovaj prijedlog), ali moraju u određenom vremenskom roku obavijestiti Komisiju o svojoj odluci hoće li prihvatiti sadržaj tog akta nakon što ga odobre Vijeće i Europski parlament. U slučaju da Norveška, Island, Švicarska i Lihtenštajn ne prihvate akt o izmjeni dublinske pravne stečevine i pravne stečevine sustava „Eurodac”, predmetni se sporazumi raskidaju, osim ako sporazumima ustanovljen zajednički/mješoviti odbor jednoglasno odluči drukčije. Supsidijarnost Na temelju glave V. UFEU-a o području slobode, sigurnosti i pravde Europskoj uniji dodijeljene su određene ovlasti povezane s tim pitanjima. Te se ovlasti moraju izvršavati u skladu s člankom 5. Ugovora o Europskoj uniji, odnosno ako i u mjeri u kojoj ciljeve predloženog djelovanja ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego se zbog opsega ili učinaka predloženog djelovanja oni na bolji način mogu ostvariti na razini Europske unije. Prijedlogom se pojednostavnjuju trenutačna dublinska pravila i dopunjuje ih se novim korektivnim mehanizmom raspodjele kako bi se uspostavio sustav za rješavanje situacija u kojima su sustavi azila država članica suočeni s nerazmjernim pritiskom. Cilj je pravedna podjela odgovornosti među državama članicama tako da se rastereti državu članicu s nerazmjernim pritiskom i to opterećenje preraspodijeli među ostalim državama članicama. Za to je potrebno djelovanje na razini EU-a. Osim toga, prijedlogom se želi osigurati pravilna primjena Dublinskog sustava u kriznim vremenima i suzbijanje sekundarnih kretanja državljana trećih zemalja među državama članicama, što su problemi prekogranične prirode. Jasno je da se mjerama koje poduzimaju pojedinačne države članice ne može odgovarajuće odgovoriti na potrebu za zajedničkim pristupom EU-a zajedničkom problemu. Proporcionalnost Kad je riječ o pojednostavnjenju dublinskih pravila, predložene izmjene ograničene su na ono što je potrebno za učinkovit rad sustava u pogledu bržeg pristupa podnositelja zahtjeva postupku za odobravanje međunarodne zaštite i u pogledu kapaciteta uprava država članica da primjenjuju taj sustav. Kad je riječ o uvođenju novog korektivnog mehanizma raspodjele Uredbom (EU) br. 604/2013 u sadašnjem obliku nisu predviđeni alati za dostatni odgovor u situaciji nerazmjernog pritiska na sustave azila država članica. Odredbama o korektivnom mehanizmu raspodjele iz ovog prijedloga želi se ukloniti taj nedostatak. Te odredbe ne prelaze ono što je potrebno za ostvarivanje cilja, odnosno da se učinkovito odgovori na takve situacije. Odabir instrumenta S obzirom na to da je postojeći dublinski mehanizam uspostavljen uredbom, za njegovo pojednostavnjenje i dopunu korektivnim mehanizmom raspodjele upotrebljava se isti pravni instrument. 3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENE UČINAKA Ex post evaluacije / provjere primjerenosti postojećeg zakonodavstva U Europskom migracijskom programu Komisija je pozvala države članice da potpuno provedu Uredbu Dublin III i postojeću pravnu stečevinu Unije u području azila te je najavila evaluaciju i moguću reviziju te Uredbe 2016. U skladu s tom obvezom Komisija je naručila vanjske studije o evaluaciji Dublinskog sustava. U okviru evaluacije ocijenjeni su učinkovitost, djelotvornost, relevantnost, dosljednost i dodana europska vrijednost Uredbe Dublin III. Ispitani su opseg u kojem je Uredba ostvarila svoje ciljeve, šire potrebe politike EU-a i potrebe ciljanih dionika. Evaluacija je obuhvaćala detaljnu studiju o praktičnoj provedbi Uredbe Dublin III u državama članicama. Najvažniji rezultati predstavljeni su u nastavku. 3.1. Važnost Uredbe Dublin III Dublinski sustav okosnica je pravne stečevine EU-a u području azila i njegovi ciljevi ostaju važeći. Sve dok postoje odvojeni nacionalni sustavi azila unutar Unije, od ključne je važnosti instrument EU-a za uspostavu kriterija i mehanizam za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva. Bez tog instrumenta države članice morale bi se osloniti na ad hoc sporazume kao u vremenima prije donošenja Uredbe iz Dublina, što bi uvelike otežalo određivanje odgovorne države članice. U evaluaciji je zaključeno da se ni jednim nacionalnim ili bilateralnim instrumentom ne može postići isti učinak. Zbog toga bi se moglo dogoditi da se ne obrade zahtjevi za međunarodnu zaštitu koji bi spadali pod više nacionalnih jurisdikcija. Mišljenja su bila podijeljena u vezi sa stvarnim učinkom Uredbe, kojom bi se trebali osigurati brz pristup postupcima azila za podnositelje zahtjeva i dugoročna strategija odvraćanja od podnošenja višestrukih zahtjeva. Time bi se dodatno povećala učinkovitost sustava azila jer bi se spriječila zloupotreba i smanjili ukupni troškovi.

3.2. Provedba Uredbe Općenito U evaluaciji je kao najveći problem istaknut nedostatak dosljedne i pravilne provedbe u državama članicama. Nadalje, zaključeno je da Uredba Dublin III ima brojne strukturne nedostatke zbog kojih je bilo teže ostvariti njezine glavne ciljeve. Hijerarhijom kriterija iz Uredbe Dublin III ne uzimaju se u obzir kapaciteti država članica, a njezin cilj nije ni uravnoteženje nastojanja. Metoda dodjele odgovornosti usporava pristup postupku azila. Prema trenutačnom sustavu podnositelji zahtjeva mogu čekati do 10 mjeseci (u slučaju zahtjeva za „ponovni prihvat”) ili 11 mjeseci (u slučaju zahtjeva za „prihvat”) do početka postupka za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu. To ugrožava dublinski cilj da se podnositelju zahtjeva osigura brz pristup postupku azila. Ispostavilo se i da Uredba Dublin III nije osmišljena za rješavanje situacija nerazmjernog pritiska. Njezin cilj nije pravedna podjela odgovornosti ili rješavanje nerazmjerne raspodjele podnositelja zahtjeva po državama članicama. Ti faktori posebno su došli do izražaja u nekim državama članicama koje su se suočile s poteškoćama pri primjeni Uredbe u tim okolnostima. Nije se uvijek obavljala registracija tražitelja azila, postupci su kasnili, a interni kapaciteti nisu bili dovoljni za pravodobnu obradu slučajeva. Postupovna jamstva i zaštitne mjere Informacije koje podnositelji zahtjeva imaju o dublinskom postupku uvelike se razlikuju. Približno pola država članica sudionica izvijestilo je da informacije koje se pružaju obuhvaćaju „opće informacije”, što znači da možda nisu ispunjeni zahtjevi iz članka 4. stavka 1. Nadalje, rezultati ukazuju na to da se u manjem broju država članica možda uopće ne pružaju informacije ili su one koje se pružaju zastarjele. Osobni intervju standardna je praksa pri određivanju odgovornosti u gotovo svim državama članicama, no zbog nedostatka kapaciteta u nekim preopterećenim zemljama nadležna tijela nisu rutinski provodila intervjue. Ako intervjua nema, podnositelju će se općenito dopustiti da podnese informacije u drugom obliku. Mnoge države članice izvijestile su da intervjui jako kasne zbog trenutačnog velikog priljeva ljudi. Tumačenje najboljih interesa djeteta razlikuje se. Zbog toga je u nekim slučajevima došlo do komunikacijskih problema i nepovjerenja među državama članicama. Osim toga, prepoznati su praktični problemi u postupku imenovanja zastupnika maloljetnika, posebno zbog trenutačnog velikog priljeva ljudi. Međutim, navedeno predstavlja širi problem postupka azila. Kriteriji za određivanje odgovorne države članice i dokazi Kriteriji koji su se najčešće primjenjivali kao osnova transfera odnosili su se na dokumentaciju i ulazak (članci 12. i 13.) pa je znatan dio odgovornosti pao na države članice na vanjskoj granici. Zbog toga su podnositelji zahtjeva izbjegavali davanje otisaka prstiju, a to je pridonijelo sekundarnim kretanjima. Nekoliko država članica navelo je da tumačenja što nadležna tijela u zemlji primateljici smatraju prihvatljivim dokazom stvaraju nerazuman teret dokazivanja zemlji pošiljateljici. Gotovo sve države članice prihvaćaju podatke iz sustava Eurodac i Viznog informacijskog sustava (VIS) kao dokaz na koji se najčešće oslanjaju pri određivanju odgovornosti. Podaci dobiveni intervjuima općenito se nisu smatrali dovoljnim dokazom. Odredba o diskreciji i odredbe o uzdržavanim osobama (članci 16. i 17.) za obradu humanitarnih slučajeva rijetko se upotrebljavaju, uz iznimku manjeg broja država članica. Kriteriji koji se odnose na rodbinske veze upotrebljavali su se rjeđe, uglavnom zbog poteškoća pri traženju članova obitelji ili dobivanju dokaza o rodbinskim vezama. Države članice imaju vrlo različit pristup u pogledu dokaza koji se primaju u okviru tih kriterija, no glavni je zahtjev uglavnom dokumentarni dokaz (primjerice rodni ili vjenčani list) koji podnositelji zahtjeva često ne mogu predočiti. Velika razilaženja o tome što je prihvatljiv dokaz rodbinskih veza otežavaju određivanje odgovornosti i dovode do dugotrajnih postupaka. To bi mogao biti faktor koji potiče sekundarna kretanja, odnosno podnositelje zahtjeva da nastave putovanje.

Postupci za prihvat i ponovni prihvat Broj zahtjeva za „ponovni prihvat” bio je znatno veći od broja zahtjeva za „prihvat”. Od 2008. do 2014. među zahtjevima poslanima na temelju Uredbe iz Dublina bilo je 72 % zahtjeva za ponovni prihvat i 28 % zahtjeva za prihvat. Među zahtjevima koji su primljeni na temelju Uredbe iz Dublina 74 % su bili zahtjevi za ponovni prihvat, a 26 % zahtjevi za prihvat. Sve su države članice poštovale rokove za predavanje zahtjeva i odgovaranje na njih, ali visok priljev migranata stvorio je velik pritisak agencijama za azil, što je produljilo vrijeme odgovora nekih država članica. Zbog toga je porastao broj nepotpunih zahtjeva, a posljedica bi mogli biti odbijanja i sporovi. To je utjecalo i na praksu „automatskog prihvaćanja”, a neke države namjerno nisu pravodobno odgovorile na zahtjeve kako bi ih mogle obraditi u velikom broju. Ukupni broj zahtjeva za prihvat i ponovni prihvat 2014. bio je 84 586, što je 13 % ukupnog broja zahtjeva za azil u EU-u i pad u usporedbi s prethodnim godinama. Države članice primateljice odbile su 33 % svih zahtjeva, što bi moglo upućivati na to da je od stupanja na snagu Uredbe Dublin III 2014. državama članicama teže postići dogovor o odgovornosti. Godine 2014. samo je oko četvrtina ukupnog broja prihvaćenih zahtjeva za prihvat i ponovni prihvat zaista završila fizičkim transferom. Te niske brojke upućuju na probleme s praktičnom provedbom Uredbe Dublin III. Međutim, to se djelomično može objasniti kašnjenjima s transferima koja nisu obuhvaćena godišnjim podacima iz evaluacije. Još jedan važan razlog za nisku razinu transfera, koji su potvrdile mnoge države članice, visoka je stopa bijega tijekom dublinskog postupka, što je razlog za prijenos odgovornosti među državama članicama. Provedba transfera Vremenski okvir za provedbu transfera znatno se razlikovao. Učinkovitost ovisi o kapacitetima i sredstvima u jedinicama koje su zadužene za provedbu transfera, činjenici da je za organizaciju transfera bilo zaduženo posebno tijelo, broju slučajeva, razini suradnje podnositelja zahtjeva i saznanjima o tome gdje se oni nalaze. Jedan od navedenih razloga za kašnjenja bilo je produljenje rokova prema članku 29. stavku 2. Dvadeset država članica navelo je da je glavni razlog kašnjenja bijeg podnositelja zahtjeva, zbog čega transfer traje ukupno 18 mjeseci. Praksa zadržavanja, koju prema izvješćima primjenjuje 21 od 31 države znatno se razlikuje s obzirom na fazu postupka: neka tijela koriste se zadržavanjem od početka dublinskog postupka, duga samo kad odgovorna država članica prihvati zahtjev za transfer. Te različite prakse stvaraju pravnu nesigurnost i praktične probleme. Nadalje, 13 država članica istaknulo je da transferi općenito nisu dovoljno učinkoviti i da nakon obavljenog transfera „često” dolazi do sekundarnih kretanja. Žalbe U svim državama članicama postoje pravna sredstva protiv odluke o transferu. Države članice prednost daju pravnim lijekovima, najčešće pred upravnim sudovima. Sve države članice uvele su u postupku žalbe rokove za podnositelja zahtjeva da iskoristi svoje pravo na učinkovit pravni lijek, iako se tumačenja o tome što se smatra „razumnim razdobljem” uvelike razlikuju s obzirom na to da on obuhvaća od tri do 60 dana. U slučaju žalbe neke države članice automatski će odgoditi transfer, a druge primjenjuju članak 27. stavak 3. točku (c), prema kojem podnositelj zahtjeva sam mora zatražiti odgodu. Upravna suradnja Sve države članice navele su da često upotrebljavaju sigurnu elektroničku mrežu DubliNet za razmjenu informacija, a neformalnim informacijskim kanalima koriste se samo u iznimnim okolnostima. Da bi dodatno olakšale primjenu Uredbe Dublin III, mnoge države članice sklopile su upravne dogovore kako je navedeno u članku 36. Međutim, dosad ni jedna država članica nije iskoristila postupak mirenja kako je opisan u članku 37. i svi se sporovi rješavaju neformalno. Mehanizam za rano upozoravanje i pripravnost Mehanizam za rano upozoravanje i pripravnost dosad nije upotrijebljen. Dok su neke države članice navele da uvjeti za pokretanje mehanizma nikad nisu bili ispunjeni, druge su rekle da je teško postići politički dogovor o njegovu pokretanju ako nema jasnih kriterija i pokazatelja za mjerenje pritiska. Osim toga, taj se postupak smatrao dugotrajnim i složenim. Alternativne mjere potpore pomogle su smanjiti pritisak i možda zbog toga nije bilo potrebno pokretati mehanizam. Europski potporni ured za azil istaknut je kao primjer potpore zbog koje nije trebalo aktivirati mehanizam, čime se pomoglo sprečavanju kriza u području međunarodne zaštite i upravljanju njima. 3.3. Postizanje ciljeva Uredbe Dublin III Glavni rezultati vanjske studije o evaluaciji Uredbe Dublin III navedeni su u nastavku.

Spriječiti podnositelje da podnose više zahtjeva i time smanjiti sekundarna kretanja Bez obzira na cilj smanjenja sekundarnih kretanja višestruki zahtjevi za azil ostaju raširen problem u EU-u. Godine 2014. 24 % podnositelja već je podnijelo zahtjeve u drugim državama članicama što ukazuje na to da Uredba na taj cilj nije imala utjecaja ili je utjecaj bio neznatan. Osim toga, navedeno je da se Uredbom možda nehotice utjecalo na povećanje drugih vrsta sekundarnih kretanja zbog nacionalnih razlika u kvaliteti prihvata i sustava azila. Te razlike i dalje postoje te potiču sekundarna kretanja. Osigurati pravednu raspodjelu podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu i korisnika međunarodne zaštite među državama članicama Uredbom Dublin III ograničeno se utječe na raspodjelu podnositelja zahtjeva unutar EU-a, s obzirom na to da su neto transferi u okviru Dublinskog postupka blizu nule. Kad države članice prime i predaju podjednak broj podnositelja zahtjeva, njihovi ulazni i izlazni zahtjevi međusobno se ponište, što znači da Uredba Dublin III ima neznatan učinak na preraspodjelu ili ga uopće nema. Mogući su razlozi za to: hijerarhija kriterija, kojom se ne uzimaju u obzir kapaciteti država članica, nerazmjerna odgovornost država članica na vanjskim granicama koja prvenstveno nastaje primjenom kriterija prve zemlje ulaska, nizak broj stvarnih transfera što upućuje na to da podnositelji mogu podnijeti zahtjeve gdje žele, čime se veća odgovornost prebacuje na poželjnija odredišta. To se vidi iz podataka iz 2014. prema kojima je 70 % svih prvih zahtjeva za azil podneseno u samo pet država članica. Razumni troškovi u smislu financijskih i ljudskih resursa koji su potrebni za provedbu Uredbe Dublin III Izravni i neizravni troškovi rada povezanog s Dublinskim sustavom iznosili su 2014. u Europi otprilike 1 milijardu EUR. Kad tog mehanizma ne bi bilo, države članice EU-a i EGP-a imale bi još više troškove, iako je evaluacijom utvrđeno da Uredba Dublin III općenito nije dovoljno učinkovita. Zakonski predviđeni rok za transfer podnositelja zahtjeva je dug, a stopa stvarnih transfera niska: oboje znatno financijski utječu na neizravne troškove i opću učinkovitost sustava. Neke države članice imaju visoke troškove zadržavanja u okviru nastojanja da spriječe bijeg. Bijeg stvara i druge neizravne troškove te smanjuje učinkovitost sustava. Nedostatak transfera i vraćanje odbijenih podnositelja zahtjeva u praksi uzrokuju visoke socijalne troškove povezane s nezakonitim migracijama. Procjenjuje se da do 42 % podnositelja zahtjeva koji u okviru Dublinskog sustava nisu stvarno predani možda još boravi u EU-u kao nezakoniti migranti. Vrlo je vjerojatno da će sadašnji sustav ostati neodrživ s obzirom na sve jači migracijski pritisak. Ispostavilo se da je odgoda transfera u Grčku na temelju Dublinskog sustava, koja se stvarno počela provoditi 2011., posebno slaba točka sustava s obzirom na velik broj migranata koji stižu u Grčku zadnjih mjeseci. 3.4.Savjetovanja s dionicima Osim vanjske evaluacije Komisija je provela ciljana savjetovanja s koordinatorima klubova zastupnika iz Odbora Europskog parlamenta za građanske slobode, pravosuđe i unutarnje poslove (LIBE), državama članicama i drugim dionicima. S koordinatorima klubova zastupnika Odbora LIBE savjetovanje je provedeno na temelju dokumenta za raspravu i preliminarnih rezultata vanjske evaluacije Uredbe iz Dublina. Općenito je izražena široka potpora temeljitoj reformi Dublinskog sustava i prepoznato je da sadašnje stanje nije održivo. Neki su poduprli objektivne kriterije za određivanje odgovornosti, uključujući u obliku ključa raspodjele, a drugi su upozorili da je važno uzeti u obzir želje i posebnosti podnositelja zahtjeva, iako je potonje teško učiniti na objektivan, pravedan i učinkovit način. Savjetovanja s državama članicama odvijala su se na temelju istih dokumenata. Dionici su se složili da je sadašnja Uredba presložena i previše birokratska te da je zbog toga uprave teško primjenjuju. Promjenama koje su uvedene reformom Uredbe Dublin III 2013. povećana su prava podnositelja zahtjeva koja se mogu zloupotrijebiti na štetu cijelog sustava. Sekundarna kretanja navedena su kao najhitniji problem pri provedbi. Tijekom rasprave o potrebi preoblikovanja Uredbe Dublin III u instrument podijeljene odgovornosti, što bi promijenilo njezinu sadašnju prirodu prema kojoj se njome samo dodjeljuje odgovornost, ispostavilo se da postoje dva glavna stajališta: neke države članice tražile su trajni sustav podjele opterećenja na temelju ključa raspodjele, a druge su bile sklonije zadržavanju i pojednostavnjenju postojećeg sustava, uključujući i kriterij u pogledu nezakonitog ulaska. Mišljenja su podijeljena i o tome bi li trebalo uzeti u obzir želje podnositelja zahtjeva: neki su smatrali da se želje ne mogu u potpunosti ignorirati jer bi to neizbježno dovelo do sekundarnih kretanja, a drugi su bili snažno protiv jer su potrebni jasni objektivni kriteriji te bi poštovanje želja samo zakompliciralo ocjenjivanje na temelju pojedinačnih slučajeva. Države članice podsjetile su i da podnositelji zahtjeva traže međunarodnu zaštitu, odnosno bježe od progona te da stoga ne bi trebali imati previše mogućnosti biranja konačne zemlje azila jer svrha Dublinskog sustava nije program (gospodarskih) migracija. Savjetovanja su provedena i s drugim dionicima, primjerice UNHCR-om i nevladinim organizacijama koje rade u području azila. Oni su se složili da sadašnja Uredba Dublin III u pogledu svrhe (odnosno kriterija nezakonitog ulaska koji je automatski kriterij na prvom mjestu) ima važnih nedostataka i da je s obzirom na praksu zadnjih nekoliko mjesec potrebna temeljita reforma. Opće je mišljenje da bi pri određivanju odgovorne države članice trebalo uzeti u obzir želje i posebnosti podnositelja zahtjeva u cilju integracije i smanjenja sekundarnih kretanja. Zbog toga bi trebalo proširiti kriterij u pogledu obitelji. Mnogi su naglasili potrebu za izjednačavanjem uvjeta u svim državama članicama, posebno u pogledu uvjeta prihvata i postupaka.

3.5.Temeljna prava Ovaj je prijedlog u potpunosti u skladu s temeljnim pravima i općim načelima Zajednice te međunarodnim pravom. Bolje obavješćivanje tražitelja azila o primjeni Uredbe te njihovim pravima i obvezama prema Uredbi osobito će im omogućiti da uspješnije brane svoja prava, a s druge strane pridonijet će smanjenju sekundarnih kretanja jer će podnositelji biti skloniji poštovanju sustava. Učinkovitost prava na pravni lijek povećat će se određivanjem opsega žalbe i definiranjem usklađenih rokova za donošenje odluka. Žalba će osim toga automatski imati suspenzivni učinak. Pravo na slobodu i slobodno kretanje ojačat će se skraćivanjem rokova tijekom kojih se osobu može zadržati u izvanrednim okolnostima koje su propisane Uredbom, uz uvjet da je to u skladu s načelom nužnosti i razmjernosti. Pravo na spajanje obitelji posebno će se ojačati proširenjem područja primjene Uredbe kako bi se uključili braća i sestre i obitelji koje su zasnovane u tranzitnim zemljama. Prava maloljetnika bez pratnje također su ojačana boljim definiranjem načela najboljih interesa djeteta i uspostavom mehanizma kojim će se osigurati da se u svim slučajevima u kojima se podrazumijeva transfer maloljetnika odluka donese u skladu s najboljim interesima djeteta. 4.UTJECAJ NA PRORAČUN Ukupna financijska sredstva potrebna za potporu provedbi ovog prijedloga u razdoblju 2017. – 2020. iznose 1 828,6 milijuna EUR. Njima bi se pokrili troškovi transfera nakon pokretanja korektivnog mehanizma raspodjele u korist države članice, uspostava i rad informacijskog sustava za upis i automatsku raspodjelu tražitelja azila, ali i troškovi razvoja potrebnih kapaciteta za prihvat u pogledu infrastrukture i tekućih troškova, posebno u onim državama članicama koje su do sad imale mali broj tražitelja azila. Financijske su potrebe u skladu s tekućim višegodišnjim financijskim okvirom i mogu zahtijevati upotrebu posebnih instrumenata definiranih u Uredbi Vijeća (EU, Euratom) br. 1311/2013. 5.DETALJNO OBRAZLOŽENJE POSEBNIH ODREDBI PRIJEDLOGA Prijedlogom se zadržava veza između odgovornosti u području azila i poštovanja obveza država članica u pogledu zaštite vanjske granice, uz poštovanje iznimki za zaštitu jedinstva obitelji i najboljih interesa djeteta. Postojeći kriteriji za određivanje odgovornosti načelno se zadržavaju, no predlažu se ciljane promjene, posebno kako bi se ojačalo jedinstvo obitelji prema Dublinskom sustavu proširenjem definicije obitelji. Najvažnijim izmjenama nastoji se s jedne strane poboljšati učinkovitost sustava, posebno održavanjem stalne odgovornosti predmetne države članice za razmatranje zahtjeva jednom kad se utvrdi odgovornost. S druge strane, izmjenama se želi ograničiti sekundarna kretanja, posebno brisanjem pravila o prijenosu odgovornosti među državama članicama. Sustav je dopunjen novim korektivnim mehanizmom raspodjele koji se temelji na referentnom ključu, čime se omogućuju prilagodbe pri raspodjeli tražitelja azila u određenim okolnostima. To znači da sustav može funkcionirati u situacijama kad su sustavi azila država članica suočeni s nerazmjernim pritiskom tako da se osigura odgovarajući sustav podjele odgovornosti među državama članicama. I. Pojednostavnjenje Uredbe iz Dublina i poboljšanje učinkovitosti Da bi se osigurali nesmetano i održivo funkcioniranje dublinskog postupka, brz pristup postupku razmatranja i zaštita onima kojima je potrebna te spriječila sekundarna kretanja, predlažu se različite promjene, posebno sljedeće: Uvedena je nova obveza kojom se predviđa da se podnositelj zahtjeva mora prijaviti ili u državi članici prvog nezakonitog ulaska ili, u slučaju zakonitog boravka, u državi članici u kojoj boravi. Cilj je osigurati uređeno upravljanje priljevima, olakšati određivanje odgovorne države članice i spriječiti sekundarna kretanja. Tom se izmjenom objašnjava da podnositelj zahtjeva nema pravo birati državu članicu u kojoj podnosi zahtjev ni državu članicu odgovornu za njegovo razmatranje. Ako podnositelj zahtjeva ne poštuje tu novu obvezu, država članica mora razmotriti zahtjev ubrzanim postupkom. Osim toga, podnositelj će imati materijalna prava nakon prihvata samo kad se nalazi tamo gdje mora biti prisutan. Prije početka postupka određivanja odgovorne države članice, Uredbom se za državu članicu u kojoj se podnosi zahtjev uvodi obveza provjere je li zahtjev nedopušten jer podnositelj dolazi iz prve zemlje azila ili sigurne treće zemlje. U tom slučaju podnositelja se vraća u tu prvu zemlju ili sigurnu treću zemlju, a država članica koje je provjerila nedopuštenost smatrat će se odgovornom za njegov zahtjev. Država članica u kojoj je podnesen zahtjev mora provjeriti i dolazi li podnositelj iz sigurne zemlje podrijetla ili predstavlja li sigurnosni rizik. U tom slučaju država članica u kojoj je podnesen zahtjev bit će odgovorna i morat će razmotriti zahtjev ubrzanim postupkom. Uredbom se uvodi pravilo da je država članica koja je razmotrila zahtjev kao odgovorna država članica ujedno odgovorna i za razmatranje budućih dokaza i zahtjeva predmetnog podnositelja. Time je ojačano novo pravilo da samo jedna država članica jest i ostaje odgovorna za razmatranje zahtjeva i da se kriteriji odgovornosti primjenjuju samo jednom. Zahtjev za sudjelovanje podnositelja pojačan je radi osiguravanja brzog pristupa postupku određivanja statusa, pravilnog funkcioniranja sustava i sprečavanja zaobilaženja pravila, posebno bijega. U Uredbi se utvrđuju proporcionalne obveze podnositelja povezane s pravodobnim osiguravanjem svih elemenata i informacija važnih za određivanje odgovorne države članice i sa suradnjom s nadležnim tijelima države članice. Izričito je navedena obveza podnositelja da budu prisutni i dostupni nadležnim tijelima predmetne države članice te da poštuju odluku o transferu. Neispunjivanje zakonskih obveza koje su utvrđene u Uredbi imat će proporcionalne postupovne posljedice za podnositelja zahtjeva kao što je prekluzija prihvaćanja informacija koje su neopravdano poslane prekasno.

Uredbom se proširuje opseg informacija koje se moraju pružiti podnositeljima zahtjeva. Osobni intervju služi za pojednostavnjenje postupka određivanja odgovorne države članice tako da se lakše prikupe sve potrebne informacije. Međutim, on ne bi smio biti razlog kašnjenja postupka ako je podnositelj zahtjeva pobjegao ili ako već postoji dovoljno informacija. Pravilo o hijerarhiji kriterija za određivanje odgovornosti izričito navodi da se ti kriteriji primjenjuju samo jednom. To znači da će se nakon podnošenja drugog zahtjeva bez iznimke primjenjivati pravila o ponovnom prihvatu. Pravilo da se kriteriji određuju na temelju situacije u trenutku kad podnositelj prvi put podnosi svoj zahtjev u državi članici sada se primjenjuje na sve kriterije, uključujući one koji se odnose na članove obitelji i maloljetnike. Jasno određen rok za slanje svih relevantnih informacija omogućit će brzu procjenu i odluku. Definicija članova obitelji proširuje se dvojako i uključuje: (1) braću i sestre podnositelja zahtjeva i (2) članove rodbinskih odnosa koji su to postali nakon napuštanja zemlje podrijetla, no prije dolaska na državno područje državne članice. Braća i sestre razmjerno su uska, no vrlo važna kategorija unutar koje se može relativno lako provjeriti i dokazati rodbinska veza pa su mogućnosti zlouporabe male. Proširenjem radi obuhvaćanja obitelji zasnovanih tijekom tranzita uzimaju se u obzir nedavne migracijske pojave kao što su dulji boravak izvan zemlje podrijetla prije dolaska u EU, primjerice u kampovima za izbjeglice. Očekuje se da će se tim ciljanim proširenjima definicije obitelji smanjiti rizik nezakonitih kretanja i bijega osoba na koje se odnose proširena pravila. Predložen je niz izmjena radi pojednostavnjenja kriterija odgovornosti iz članaka 14., 15. i 16. U članku 14. objašnjeni su kriteriji odgovornosti u pogledu viza i boravišnih isprava. U članku 15. o nezakonitom ulasku izbrisane su odredba o prestanku odgovornosti nakon 12 mjeseci od nezakonitog ulaska te komplicirana odredba u vezi s nezakonitim boravkom koju je bilo teško dokazati. U pogledu kriterija o ulasku za koji nije potrebna viza izbrisana je iznimka koja se odnosi na naknadne ulaske u državu članicu za koju nije potrebna viza, što je u skladu s pristupom prema kojem država članica prvog ulaska načelno morala biti odgovorna i u cilju je sprečavanja neopravdanih sekundarnih kretanja nakon ulaska. Diskrecijska odredba sužena je kako bi se osiguralo da se upotrebljava samo iz humanitarnih razloga povezanih sa širom obitelji. Izmijenjenom uredbom određuju se kraći rokovi za različite korake dublinskog postupka kako bi se ubrzao postupak određivanja i omogućio brži pristup postupku azila za podnositelja zahtjeva. To se odnosi na rokove za slanje zahtjeva za prihvat i odgovor na njega, obavijesti o ponovnom prihvatu i donošenje odluke o transferu. Zbog skraćivanja rokova ukinut je hitni postupak. Istek rokova više neće rezultirati prijenosom odgovornosti među državama članicama (uz iznimku roka za odgovaranje na zahtjeve za prihvat). Čini se da su takvi prijenosi pogodovali zaobilaženju pravila i ometanju postupka. Umjesto toga novo pravilo trebalo bi biti da jednom kad se odredi odgovorna država članica ta država članica to i ostane. Zahtjevi za ponovni prihvat promijenjeni su u jednostavne obavijesti o ponovnom prihvatu s obzirom na to da je jasno koja je država članica odgovorna i neće više biti mogućnosti za prijenos odgovornosti. Na takve obavijesti nije potrebno odgovarati, nego samo odmah treba potvrditi da su primljene. To će biti važan alat za suzbijanje sekundarnih kretanja s obzirom na to da trenutačno ima više zahtjeva za ponovni prihvat od zahtjeva za prihvat. S time su povezane postupovne posljedice za razmatranje zahtjeva nakon transfera u cilju ponovnog prihvata. Pravila su promijenjena i o tome kako bi odgovorne države članice trebale razmatrati zahtjev nakon ponovnog prihvata osobe u cilju odvraćanja i sankcioniranja sekundarnih kretanja. Dodana je obveza za odgovornu državu članicu da mora ponovno prihvatiti korisnika međunarodne zaštite koji je podnio zahtjev ili je nezakonito prisutan u drugoj državi članici. Na temelju te obveze države članice imat će potreban pravni alat za provedbu transfera u cilju ponovnog prihvata, a to je važno za ograničavanje sekundarnih kretanja. Prilagođena su pravila o pravnim lijekovima kako bi se znatno ubrzao i uskladio žalbeni postupak. Osim određivanja konkretnih kratkih rokova, upotreba pravnog lijeka automatski odgađa transfer. Uvodi se novi pravni lijek za slučajeve u kojima nije donesena odluka o transferu, a podnositelj tvrdi da je član obitelji ili, ako je riječ o maloljetniku, rođak zakonito prisutan u drugoj državi članici. Postupak mirenja kao mehanizam rješavanja sporova nije se službeno upotrebljavao otkako je predviđen Konvencijom iz Dublina iz 1990. (iako u malo drukčijem obliku) pa se čini da je nepotreban i trebalo bi ga ukinuti. Predlaže se da nova Agencija Europske unije za azil preuzme ciljeve postojećeg mehanizma za rano upozoravanje i pripravnost kako su utvrđeni u poglavlju 5. o nadzoru i ocjenjivanju i poglavlju 6. o operativnoj i tehničkoj pomoći prijedloga o Agenciji Europske unije za azil. Zbog toga je taj mehanizam izbrisan iz Uredbe iz Dublina. Agencija Europske unije za azil trebala bi uspostaviti mrežu dublinskih jedinica i olakšati njezine aktivnosti radi jačanja praktične suradnje i razmjene informacija o svim pitanjima u vezi s primjenom te Uredbe, uključujući razvoj praktičnih alata i smjernica.  Kad je riječ o maloljetnicima bez pratnje, u prijedlogu se objašnjava da će odgovorna biti država članica u kojoj je maloljetnik podnio prvi zahtjev za međunarodnu zaštitu osim ako se dokaže da to nije u najboljim interesima maloljetnika. S pomoću tog pravila moći će se brzo odrediti odgovorna država članica i time omogućiti brz pristup postupku toj ranjivoj skupni podnositelja zahtjeva, što je u skladu s ciljem prijedloga o skraćivanju rokova. Prilagođena je odredba o jamstvima za maloljetnike bez pratnje kako bi procjena najboljih interesa bila operativnija. Stoga će prije transfera maloljetnika bez pratnje u drugu državu članicu država članica koja obavlja transfer osigurati da će ta država članica odmah poduzeti potrebne mjere u skladu s direktivama o postupcima azila i uvjetima prihvata. Određeno je i da prije svake odluke o transferu maloljetnika bez pratnje kvalificirano osoblje brzo mora obaviti procjenu njegovih najboljih interesa. II. Korektivni mehanizam raspodjele Preinačenom uredbom uspostavlja se korektivni mehanizam kako bi se osigurala pravedna podjela odgovornosti među državama članicama i podnositeljima zahtjeva omogućio brz pristup postupcima za priznavanje međunarodne zaštite u situacijama u kojima je država članica suočena s nerazmjernim brojem zahtjeva za međunarodnu zaštitu za koje je odgovorna na temelju uredbe. Njime bi se trebala ublažiti bilo koja nerazmjernost u udjelu zahtjeva za azil među državama članicama do koje je došlo zbog primjene kriterija odgovornosti. Sustav upisa i praćenja Uspostavlja se automatizirani sustav kojim će se omogućiti upis svih zahtjeva i praćenje udjela koje države članice imaju u ukupnom broju zahtjeva. Agencija Unije za operativno upravljanje opsežnim informacijskim sustavima u području slobode, sigurnosti i pravde (eu-LISA) bit će odgovorna za razvijanje i tehnički rad sustava. Nakon podnošenja zahtjeva država članica upisuje ga u automatizirani sustav koji će zabilježiti svaki zahtjev pod jedinstvenim brojem zahtjeva. Kad se odredi odgovorna država članica, i to će se zabilježiti u sustavu. Automatizirani sustav u realnom vremenu prikazuje ukupni broj zahtjeva podnesenih u EU-u i broj zahtjeva po državi članici te, nakon što se odredi odgovorna država članica, broj zahtjeva koji svaka država članica mora razmotriti kao odgovorna država članica, kao i udio koji taj broj predstavlja u usporedbi s drugim državama članicama. Sustav će prikazati i broj osoba koje je svaka država članica stvarno preselila.

Pokretanje korektivnog mehanizma raspodjele Broj zahtjeva za koje je predmetna država članica odgovorna i broj osoba koje je država članica stvarno preselila osnova su za izračun odgovarajućih udjela. U to su uključeni zahtjevi za koje bi država članica bila odgovorna u okviru provjere nedopuštenosti, sigurne zemlje podrijetla i sigurnosnih razloga. Izračuni se provode na neprekidnoj godišnjoj osnovi, tj. u bilo kojem trenutku na temelju broja novih zahtjeva za koje je država članica određena odgovornom u sustavu tijekom prethodne godine i broja stvarno preseljenih osoba. Sustav stalno izračunava postotak zahtjeva za koji je svaka država članica određena odgovornom i uspoređuje izračune s referentnim postotkom na temelju ključa. Taj referentni ključ temelji se na dva kriterija, broju stanovnika i ukupnom BDP-u države članice, a za svaki vrijedi ponderiranje 50 %. Korektivna raspodjela u korist države članice automatski se počinje primjenjivati ako broj zahtjeva za međunarodnu zaštitu za koje je država članica odgovorna prijeđe 150 % broja navedenog u referentnom ključu. Raspodjela zahtjeva na temelju referentnog ključa i prestanak Kad se pokrene mehanizam, svi novi zahtjevi podneseni u državi članici koja se suočava s nerazmjernim pritiskom, nakon provjere dopuštenosti, ali prije provjere u okviru Dublinskog sustava, dodjeljuju se onim državama članicama čiji je broj zahtjeva za koje su odgovorne niži od broja utvrđenog u referentnom ključu. Zahtjevi se proporcionalno raspodjeljuju među tim državama članicama na temelju referentnog ključa. Kad broj zahtjeva za koje je država članica odgovorna premaši broj utvrđen referentnim ključem, toj se državi članici više ne dodjeljuju zahtjevi. Raspodjela drugim državama članicama traje dok je broj zahtjeva za koje je odgovorna država članica koja se suočava s nerazmjernim pritiskom veći od 150 % njezina referentnog broja. Članovi obitelji na koje se primjenjuje postupak raspodjele dodijelit će se istoj državi članici. Zbog korektivnog mehanizma raspodjele ne bi se smjeli razdvajati članovi obitelji. Financijska solidarnost Država članica raspodjele može odlučiti da privremeno na 12 mjeseci ne sudjeluje u korektivnom mehanizmu raspodjele. Država članica tu informaciju unosi u automatizirani sustav i obavješćuje ostale države članice, Komisiju i Agenciju Europske unije za azil. Nakon toga podnositelji zahtjeva koji su trebali biti dodijeljeni toj državi članici raspodjeljuju se među drugim državama članicama. Država članica koja privremeno ne sudjeluje u korektivnoj raspodjeli mora platiti solidarni doprinos od 250 000 EUR za svakog podnositelja zahtjeva državama članicama koje su određene odgovornima za razmatranje tih zahtjeva. Komisija bi trebala donijeti provedbeni akt kojim se utvrđuju praktični načini provedbe mehanizma solidarnog doprinosa. Agencija Europske unije za azil pratit će i svake godine izvješćivati Komisiju o primjeni mehanizma financijske solidarnosti. Postupak u državi članici koja obavlja transfer i državi članici raspodjele Država članica koja koristi korektivni mehanizam obavlja transfer podnositelja u državu članicu raspodjele i šalje njegove otiske prstiju radi sigurnosne provjere u državi članici raspodjele. Time se žele spriječiti teškoće pri raspodjeli koje su nastajale tijekom provedbe odluka o premještanju. Nakon transfera država članica raspodjele obavit će provjeru u okviru Dublinskog sustava kako bi potvrdila primjenjuju li se na tog podnositelja zahtjeva primarni kriteriji kao što je obitelj u drugoj državi članici. U tom slučaju obavit će se transfer podnositelja u državu članicu koja bi s obzirom na to bila odgovorna. Odredba o preispitivanju Predviđeno je da će Komisija preispitati funkcioniranje korektivnog mehanizma raspodjele 18 mjeseci nakon stupanja na snagu ove Uredbe i svake godine nakon toga kako bi procijenila ispunjuje li korektivni mehanizam raspodjele cilj, odnosno osigurava li se njime pravedna podjela odgovornosti među državama članicama i smanjuje nerazmjerni pritisak na određene države članice. Komisija će posebno provjeriti osiguravaju li se učinkovito pragom za pokretanje i prestanak korektivnog mehanizma raspodjele pravedna podjela odgovornosti među državama članicama te brz pristup podnositeljima zahtjeva postupcima za priznavanje međunarodne zaštite u situacijama kad je država članica suočena s nerazmjernim brojem zahtjeva za međunarodnu zaštitu za koje je odgovorna na temelju ove Uredbe.

 604/2013 2016/0133 (COD) Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva (preinaka) EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 78. stavak 2. točku (e), uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije, nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima, uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora, uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija, u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom, budući da: ê 604/2013 uvodna izjava 1 (prilagođeno) (1)Potrebno je provesti cijeli niz značajnih izmjena  Uredbe (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća Õ . Ovu bi Uredbu trebalo preinačiti radi jasnoće. ê 604/2013 uvodna izjava 2 (2)Zajednička politika azila, uključujući zajednički europski sustav azila, sastavni je dio cilja Europske unije za postupno stvaranje područja slobode, sigurnosti i pravde, otvorenog za one koje su okolnosti prisilile na zakonito traženje zaštite u Uniji.

ê 604/2013 uvodna izjava 3 (3)Na posebnom zasjedanju u Tampereu 15. i 16. listopada 1999. Europsko se vijeće usuglasilo da će nastojati uvesti zajednički europski sustav azila utemeljen na cjelovitoj i sveobuhvatnoj primjeni Ženevske konvencije o statusu izbjeglica od 28. srpnja 1951. koja je dopunjena Protokolom iz New Yorka od 31. siječnja 1967. (dalje u tekstu: Ženevska konvencija) čime se osigurava da se nitko ne šalje natrag u progon, tj. poštuje se načelo zabrane vraćanja. U tom smislu, i bez utjecaja na kriterije odgovornosti utvrđene ovom Uredbom, sve države članice koje poštuju načelo zabrane vraćanja, smatraju se sigurnim zemljama za državljane trećih zemalja. ê 604/2013 uvodna izjava 4 (4)U zaključcima iz Tamperea navodi se također da bi taj sustav u kratkom vremenskom razdoblju morao uključivati jasan i provediv način za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu azil. ê 604/2013 uvodna izjava 5 (5)Takav bi se način trebao temeljiti na objektivnim, poštenim kriterijima i za države članice i za predmetne osobe. Trebao bi posebno omogućiti brzo određivanje odgovorne države članice, tako da se osigura učinkovit pristup postupcima za priznavanje međunarodne zaštite i pritom ne ugrozi cilj brzog razmatranja zahtjeva za međunarodnu zaštitu. ê 604/2013 uvodna izjava 6 (6)Završena je prva faza uspostave Zzajedničkog europskog sustava azila koji bi dugoročno trebao voditi zajedničkom postupku i jedinstvenom statusu za one kojima je priznata međunarodna zaštita, koji bi važio u cijeloj Uniji. Europsko je vijeće 4. studenoga 2004. donijelo Haški program u kojem su postavljeni ciljevi koji će se u području slobode, sigurnosti i pravde provoditi tijekom razdoblja 2005. – 2010. U vezi s tim Haški je program pozvao Europsku komisiju da zaključi ocjenu pravnih akata prve faze te Europskom parlamentu i Vijeću podnese akte i mjere druge faze kako bi se mogli donijeti prije 2010. ê 604/2013 uvodna izjava 7 ð novo (7)U Stockholmskom programu Europsko je vijeće ponovno potvrdilo svoju obvezu da najkasnije do 2012. u skladu s člankom 78. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) uspostavi zajedničko područje zaštite i solidarnosti za osobe kojima je priznata međunarodna zaštita. Nadalje je istaknulo da Dublinski sustav ostaje temelj Zzajedničkog europskog sustava azila jer jasno dodjeljuje odgovornost među državama članicama za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu. ð Komisija je u svibnju 2015. u svojoj Komunikaciji o Europskom migracijskom programu navela da će se Uredbu iz Dublina ocijeniti i, ako je to potrebno, podnijeti prijedlog za njezinu reviziju, posebice kako bi se pravednije raspodijelilo tražitelje azila u Europi ï . ê 604/2013 uvodna izjava 8 (8)Izvori Europskog azilnog ureda za potporu (EASO) koji je uspostavljen Uredbom (EU) br. 439/2010 Europskog parlamenta i Vijeća , trebali bi biti dostupni za osiguranje primjerene potpore odgovarajućim službama država članica odgovornim za provedbu ove Uredbe. EASO bi trebao posebno osigurati mjere solidarnosti, kao što je intervencijska skupina za azil s potpornim skupinama za azil za pomoć onim državama članicama koje su suočene s posebnim pritiskom i u kojima podnositeljima zahtjeva za međunarodnu zaštitu (dalje u tekstu: podnositelji zahtjeva) nisu osigurani odgovarajući standardi, posebno u vezi s prihvatom i zaštitom.

ò novo (9)Agencija Europske unije za azil trebala bi pružati odgovarajuću potporu pri provedbi ove Uredbe, posebice utvrđivanjem referentnog ključa za raspodjelu tražitelja azila u okviru korektivnog mehanizma raspodjele i godišnjim prilagođavanjem brojki na kojima se temelji referentni ključ kao i referentnog ključa, na temelju podataka Eurostata. ê 604/2013 uvodna izjava 9 (prilagođeno) ð novo (10)Uzimajući u obzir rezultate obavljenog ocjenjivanja provedbe  Uredbe (EU) 604/2013 Õ , primjereno je na tom stupnju u toj fazi potvrditi načela na kojima se temelji Uredba (EZ) br. 343/2003 (EU) br. 604/2013 i istodobno na temelju iskustva uvesti potrebna poboljšanja učinkovitosti Dublinskog sustava i zaštite koja se podnositeljima zahtjeva priznaje na temelju tog sustava. Kako je dobro funkcioniranje Dublinskog sustava od bitne važnosti za Zajednički europski sustav azila, trebalo bi tijekom uspostave drugih elemenata Zajedničkog europskog sustava azila i instrumenata solidarnosti Unije pregledati njegova načela i funkcioniranje. Trebalo bi odrediti provedbu cjelokupnog pregleda prikladnosti koji se temelji na dokazima i koji obuhvaća pravne, gospodarske i socijalne učinke Dublinskog sustava, uključujući njegov utjecaj na temeljna prava. ðNa temelju tog ocjenjivanja i savjetovanja s državama članicama, Europskim parlamentom i drugim dionicima, primjereno je u Uredbi utvrditi i mjere za pravednu podjelu odgovornosti među državama članicama za zahtjeve za međunarodnu zaštitu, posebice kako bi se osiguralo da se nekim državama članicama ne nametne nerazmjerno opterećenje. ï ê 604/2013 uvodna izjava 10 (11)Za osiguranje jednakog postupanja prema svim podnositeljima zahtjeva i korisnicima prava na međunarodnu zaštitu i osiguranja usklađenosti s važećom pravnom stečevinom Unije u području azila, posebno s Direktivom 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni status izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te sadržaj odobrene zaštite, područje primjene ove Uredbe obuhvaća podnositelje zahtjeva za supsidijarnu zaštitu i osobe prihvatljive za supsidijarnu zaštitu. ò novo (12)Kako bi se osiguralo da se korisnike međunarodne zaštite koji su ušli na državno područje države članice koja nije odgovorna država članica, a da nisu ispunili uvjete boravka u toj drugoj državi članici, ponovno prihvati u odgovornu državu članicu, potrebno ih je uključiti u područje primjene ove Uredbe. ê 604/2013 uvodna izjava 11 (13)Direktiva 2013/33/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju standarda za prihvat podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu trebala bi se primjenjivati na postupak za određivanje odgovorne države članice kako je određeno ovom Uredbom, podložno ograničenjima u primjeni te Direktive. ê 604/2013 uvodna izjava 12 (14)Direktiva 2013/32/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o zajedničkim postupcima za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite trebala bi se primjenjivati istodobno s odredbama o postupovnim zaštitnim mjerama i ne dovodeći ih pritom u pitanje, kako je određeno ovom Uredbom, podložno ograničenjima u primjeni te Direktive. ê 604/2013 uvodna izjava 13

(15)U skladu s Konvencijom Ujedinjenih naroda o pravima djeteta iz 1989. i Poveljom Europske unije o temeljnim pravima, najbolji interes djeteta trebao bi biti primarna briga država članica pri primjeni ove Uredbe. Pri utvrđivanju najboljih interesa djeteta države članice moraju, ponajprije, uzimati u obzir dobrobit i socijalni razvoj maloljetnika, pitanja zaštite i sigurnosti, mišljenje maloljetnika u skladu s njegovom dobi i zrelošću, uključujući sredinu iz koje dolazi. Osim toga, za maloljetnike bez pratnje zbog njihove posebne ranjivosti trebalo bi utvrditi posebna postupovna jamstva. ê 604/2013 uvodna izjava 14 (16)U skladu s Europskom konvencijom za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Poveljom Europske unije o temeljnim pravima, poštovanje obiteljskog života trebalo bi biti primarna briga država članica pri primjeni ove Uredbe. ò novo (17)Kako bi se spriječio transfer među državama članicama podnositelja s nedopuštenim zahtjevima kojima vjerojatno nije potrebna međunarodna zaštita ili koji predstavljaju opasnost za sigurnost, potrebno je osigurati da država članica u kojoj je prvi put podnesen zahtjev provjeri dopuštenost zahtjeva u odnosu na prvu zemlju azila i sigurnu treću zemlju, razmotri ubrzanim postupkom zahtjeve podnositelja koji dolaze iz sigurnih zemalja podrijetla navedenih na popisu EU-a, kao i podnositelja koji predstavljaju sigurnosni problem. ê 604/2013 uvodna izjava 15 (18)Zajednička obrada zahtjeva za međunarodnu zaštitu članova jedne obitelji od strane jedne države članice omogućuje da se zahtjevi razmatraju temeljito, da odluke koje se u vezi njih s njima donose budu dosljedne i da članovi jedne obitelji ne budu odvojeni. ò novo (19)Definicija člana obitelji u ovoj Uredbi trebala bi obuhvaćati braću i sestre podnositelja zahtjeva. Spajanje braće i sestara posebno je važno za povećanje mogućnosti integracije podnositelja zahtjeva te smanjenje sekundarnih kretanja. Opseg definicije člana obitelji trebao bi odražavati i stvarnost trenutačnih migracijskih trendova, prema kojima podnositelji zahtjeva često dolaze na državno područje država članica nakon duljeg razdoblja tranzita. Definicija bi stoga trebala uključivati obitelji zasnovane izvan zemlje podrijetla, ali prije njihova dolaska na državno područje države članice. Očekuje se da će se ovim ograničenim i ciljanim proširenjem opsega definicije smanjiti poticaj za neka sekundarna kretanja tražitelja azila unutar EU-a. ê 604/2013 uvodna izjava 16 ð novo (20)Kako bi se osiguralo potpuno poštovanje načela jedinstva obitelji i najboljih interesa djeteta, postojanje odnosa zavisnosti između podnositelja zahtjeva i njegova djeteta, brata ili sestre ili roditelja na temelju trudnoće ili materinstva, zdravstvenog stanja ili visoke starosti podnositelja zahtjeva trebalo bi postati obvezujući kriterij odgovornosti. Kada je podnositelj zahtjeva maloljetnik bez pratnje, prisutnost člana obitelji ili rođaka koji se za njega mogu skrbiti na državnom području druge države članice trebala bi također postati obvezujući kriterij odgovornosti. ðKako bi se obeshrabrila sekundarna kretanja maloljetnika bez pratnje, koja nisu u njihovim najboljim interesima, i u odsutnosti člana obitelji ili rođaka, odgovorna bi država članica trebala biti država u kojoj je maloljetnik bez pratnje prvi put podnio svoj zahtjev za međunarodnu zaštitu, osim ako se dokaže da to ne bi bilo u njegovim najboljim interesima. Prije transfera maloljetnika bez pratnje u drugu državu članicu, država članica koja obavlja transfer trebala bi osigurati da ta država članica poduzme sve potrebne i odgovarajuće mjere kao bi se osigurala primjerena zaštita djeteta, a posebice žurno imenovanje jednog ili više zastupnika odgovornih za osiguravanje zaštite svih prava maloljetnika. Svakoj odluci o transferu maloljetnika bez pratnje trebala bi prethoditi procjena njegovih najboljih interesa od strane osoblja koje je osposobljeno i ima potrebno stručno znanje. ï ê 604/2013 uvodna izjava 17 (prilagođeno) ð novo

(21)ð Ako država članica preuzme odgovornost za razmatranje zahtjeva koji joj je podnesen u slučajevima u kojima to nije njezina odgovornost prema kriterijima iz ove Uredbe, može se smanjiti učinkovitost i održivost sustava pa bi tako trebalo postupati samo iznimno. ï  Stoga Õ bi državi članici trebalo bi dopustiti odstupanje od kriterija odgovornosti, posebno ð samo ï iz humanitarnih razloga i suosjećanja, ð a posebice obiteljskih razloga, prije nego što se utvrdi odgovorna država članica ï da se omogući spajanje s članovima obitelji, rođacima ili kojim drugim rodbinskim odnosima te razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koja koji je podnesena u toj državi članici ili u drugoj državi članici i u slučaju kada to razmatranje nije u području njezine odgovornosti prema obvezujućim kriterijima utvrđenima ovom Uredbom. ò novo (22)Kako bi se osiguralo da se ostvare ciljevi ove Uredbe i spriječe prepreke njezinoj primjeni, posebice u cilju izbjegavanja bijega i sekundarnih kretanja među državama članicama, potrebno je utvrditi jasne obveze koje podnositelj zahtjeva treba ispuniti u okviru postupka, a o kojima bi ga trebalo pravodobno obavijestiti. U slučaju povrede tih pravnih obveza trebale bi postojati odgovarajuće i proporcionalne postupovne posljedice za podnositelja zahtjeva te odgovarajuće i postupovne posljedice u pogledu uvjeta njegova prihvata. U skladu s Poveljom Europske unije o temeljnim pravima država članica u kojoj je taj podnositelj zahtjeva prisutan trebala bi u svakom slučaju osigurati da se zadovolje njegove neposredne materijalne potrebe. ê 604/2013 uvodna izjava 18 (prilagođeno) ð novo (23)S podnositeljem zahtjeva trebalo bi organizirati osobni intervju da se lakše odredi država članica odgovorna za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu ð osim ako je pobjegao ili ako su informacije koje je pružio dovoljne za određivanje odgovorne države članice ï . Čim je zahtjev za međunarodnu zaštitu podnesen, podnositelja zahtjeva trebalo bi obavijestiti  posebice Õ o primjeni ove Uredbe, ð nemogućnosti biranja koja će država članica razmatrati njegov zahtjev za azil, njegovim obvezama na temelju ove Uredbe i posljedicama njihova neispunjavanja ï i o mogućnosti da tijekom intervjua dade informacije o prisutnosti članova obitelji, rođaka ili kojih drugih rodbinskih odnosa u državama članicama, da se olakša postupak određivanja odgovorne države članice. ê 604/2013 uvodna izjava 19 ð novo (24)Da se osigura zaštita prava predmetnih osoba trebalo bi, posebno u skladu s člankom 47. Povelje o temeljnim pravima Europske unije, uspostaviti pravne zaštitne mjere i pravo na učinkovit pravni lijek u vezi s odlukama o transferu u drugu odgovornu državu članicu. ð Trebalo bi osigurati učinkovit pravni lijek i u situacijama u kojima nije donesena odluka o transferu, ali podnositelj zahtjeva tvrdi da je odgovorna druga država članica na temelju činjenice da podnositelj zahtjeva ima člana obitelji ili, ako je riječ o maloljetnicima bez pratnje, rođaka u drugoj državi članici. ï Da se osigura poštovanje međunarodnog prava, učinkovit pravni lijek protiv takvih odluka trebao bi obuhvatiti preispitivanje primjenu primjene ove Uredbe te pravnog i stvarnog stanje stanja u državi članici u koju se podnositelja zahtjeva predaje. ð Opseg primjene učinkovitog pravnog lijeka trebao bi se ograničiti na procjenu postoji li opasnost od povrede temeljnih prava podnositelja zahtjeva na poštovanje obiteljskog života te povrede prava djeteta i zabrane neljudskog i ponižavajućeg postupanja. ï ò novo (25)Država članica koja je određena odgovornom na temelju ove Uredbe trebala bi i dalje biti odgovorna za razmatranje svakog zahtjeva predmetnog podnositelja, uključujući naknadne zahtjeve, u skladu s člancima 40., 41. i 42. Direktive 2013/32/EU, bez obzira na to je li podnositelj zahtjeva napustio državno područje država članica ili je s njega udaljen. Odredbama Uredbe (EU) 604/2013 kojima je predviđen prestanak obveza u određenim okolnostima, uključujući ako su rokovi za obavljanje transfera već neko vrijeme istekli, stvoren je poticaj za bijeg te bi ih stoga trebalo ukloniti. (26)Kako bi se brzo odredila odgovornost i raspodijelili podnositelji zahtjeva za međunarodnu zaštitu među državama članicama, rokove za podnošenje zahtjeva za prihvat i odgovaranje na njih, podnošenje obavijesti o ponovnom prihvatu i obavljanje transfera, kao i za podnošenje žalbi i odlučivanje o njima, trebalo bi racionalizirati i skratiti što je više moguće. ê 604/2013 uvodna izjava 20 (27)Zadržavanje podnositelja zahtjeva primjenjuje se u skladu s temeljnim načelom da se osobu ne smije zadržati samo zbog toga što traži međunarodnu zaštitu. Zadržavanje bi trebalo biti što je kraće moguće i u skladu s načelom nužnosti i razmjernosti. Zadržavanje podnositelja zahtjeva trebalo bi posebno biti u skladu s člankom 31. Ženevske konvencije. Postupci predviđeni ovom Uredbom u vezi sa zadržanom osobom moraju se primjenjivati kao prioritetni u najkraćem mogućem roku. Kada je riječ o općim jamstvima u vezi sa zadržavanjem te uvjetima zadržavanja, kada je to potrebno, trebale bi se primjenjivati odredbe Direktive 2013/33/EU i na osobe zadržane na temelju ove Uredbe.

ê 604/2013 uvodna izjava 21 (28)Nedostaci ili raspad sustava azila, koje posebni pritisci na te sustave često pogoršavaju ili im pridonose, mogu ugroziti neometano funkcioniranje sustava uspostavljenog na temelju ove Uredbe, što može prouzročiti opasnost za kršenje prava podnositelja zahtjeva kako su utvrđena važećom pravnom stečevinom Unije u području azila i Poveljom Europske unije o temeljnim pravima, drugim međunarodnim ljudskim pravima i pravima izbjeglica. ò novo (29)Pravilan upis svih zahtjeva za azil u EU-u pod jedinstvenim brojem trebao bi pomoći u pronalasku višestrukih zahtjeva te sprečavanju nezakonitih sekundarnih kretanja i podnošenja višestrukih zahtjeva za azil. Trebalo bi uspostaviti automatizirani sustav kako bi se olakšala primjena ove Uredbe. On bi trebao omogućiti upis zahtjeva za azil podnesenih u EU-u, učinkovito praćenje udjela zahtjeva svake države članice te pravilnu primjenu korektivnog mehanizma raspodjele. (30)Europska agencija za operativno upravljanje opsežnim informacijskim sustavima u području slobode, sigurnosti i pravde osnovana Uredbom (EU) br. 1077/2011 trebala bi biti odgovorna za pripremanje, razvijanje i operativno upravljanje središnjim sustavom i komunikacijskom infrastrukturom između središnjeg sustava i nacionalnih infrastruktura. ê 604/2013 uvodna izjava 22 ð novo (31)Kako bi osigurali snažnu suradnju u okviru ove Uredbe i uspostavili međusobno povjerenje država članica u vezi s politikom azila, trebalo bi uspostaviti postupak za rano upozoravanje i pripravnost za upravljanje krizama u vezi s azilom koji je namijenjen sprečavanju pogoršanja ili raspada sustava azila, pri čemu EASO ima ključnu ulogu u skladu s ovlastima koje ima na temelju Uredbe (EU) br. 439/2010. Takvim bi postupkom trebalo osigurati da se Unija što prije obavijesti o ugroženosti neometanog funkcioniranja sustava uspostavljenog ovom Uredbom zbog posebnog pritiska na sustave azila jedne ili više država članica i/ili njihovih nedostataka. Takvim se postupkom omogućuje Uniji da potiče preventivne mjere u ranoj fazi i takvom stanju stvari pokloni odgovarajuću političku pozornost. Solidarnost, koja je ključni element Zajedničkog europskog sustava azila, neodvojivo je povezana s uzajamnim povjerenjem. Jačanjem takvog povjerenja postupak za rano upozoravanje i pripravnost za upravljanje krizama u vezi s azilom, može poboljšati usmjeravanje konkretnih mjera istinske i stvarne solidarnosti s pogođenim državama članicama te pomoći pogođenim državama članicama općenito, a posebno podnositeljima zahtjeva. U skladu s člankom 80. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, akti Unije, kad god je to potrebno, trebali bi sadržavati odgovarajuće mjere da učine važećim načelo solidarnosti., ð Trebao bi se uspostaviti korektivni mehanizam raspodjele kako bi se osigurala pravedna podjela odgovornosti među državama članicama i podnositeljima zahtjeva omogućio brz pristup postupcima za priznavanje međunarodne zaštite u situacijama u kojima je država članica suočena s nerazmjernim brojem zahtjeva za međunarodnu zaštitu za koje je odgovorna na temelju ove Uredbe. ï Zaključcima o zajedničkom okviru za istinsku i stvarnu solidarnost s državama članicama čiji su sustavi azila pod posebnim pritiskom, uključujući i zbog miješanih migracijskih tokova, koje je 8. ožujka 2012. donijelo Vijeće, predviđa se „instrumentarij” postojećih i mogućih novih mjera koje bi trebalo uzeti u obzir u okviru mehanizma za rano upozoravanje i pripravnost za upravljanje krizama u vezi s azilom. ò novo (32)Ključ koji se temelji na broju stanovnika i veličini gospodarstva država članica trebao bi se primjenjivati, zajedno s pragom, kao referentna točka u provedbi korektivnog mehanizma raspodjele kako bi djelovao kao sredstvo pomoći državama članicama suočenima s nerazmjernim pritiskom. Korektivna raspodjela u korist države članice trebala bi se automatski početi primjenjivati ako broj zahtjeva za međunarodnu zaštitu za koje je država članica odgovorna prekorači 150 % brojke navedene u referentnom ključu. Kako bi se odrazili sveukupni napori svake države članice, za izračun bi broj osoba stvarno preseljenih u tu državu članicu trebalo dodati broju zahtjeva za međunarodnu zaštitu. (33)Pri primjeni mehanizma raspodjele podnositelji koji su podnijeli svoje zahtjeve u državi članici korisnici trebali bi se raspodijeliti među državama članicama koje nisu dosegle svoj udio zahtjeva prema referentnom ključu koji se primjenjuje na te države članice. Trebalo bi propisati odgovarajuća pravila u slučajevima u kojima postoje ozbiljni razlozi da se smatra kako podnositelj zahtjeva predstavlja opasnost za nacionalnu sigurnost ili javni red, posebice pravila o razmjeni informacija među tijelima država članica nadležnima za odlučivanje o azilu. Nakon transfera država članica raspodjele trebala bi odrediti odgovornu državu članicu te bi trebala postati odgovorna za razmatranje zahtjeva, osim ako bi prema kriterijima odgovornosti koji imaju prednost, posebice u pogledu prisutnosti članova obitelji, trebala biti odgovorna neka druga država članica. (34)Prema mehanizmu raspodjele troškovi transfera podnositelja zahtjeva u državu članicu raspodjele trebali bi se nadoknaditi iz proračuna EU-a. (35)Država članica raspodjele može odlučiti ne prihvatiti dodijeljene podnositelje zahtjeva tijekom dvanaestomjesečnog razdoblja te bi u tom slučaju trebala unijeti tu informaciju u automatizirani sustav i obavijestiti ostale države članice, Komisiju i Agenciju Europske unije za azil. Nakon toga bi se podnositelji zahtjeva koji su trebali biti dodijeljeni toj državi članici trebali raspodijeliti među drugim državama članicama. Država članica koja privremeno ne sudjeluje u korektivnoj raspodjeli trebala bi platiti solidarni doprinos od 250 000 EUR za svakog podnositelja zahtjeva koji nije prihvaćen u državu članicu određenu odgovornom za razmatranje tih zahtjeva. Komisija bi provedbenim aktom trebala propisati praktične načine provedbe mehanizma solidarnog doprinosa. Agencija Europske unije za azil pratit će i svake godine izvješćivati Komisiju o primjeni mehanizma financijske solidarnosti. ê 604/2013 uvodna izjava 22 Države članice trebale bi surađivati s EASO-om pri prikupljanju informacija o njihovoj sposobnosti svladavanja posebnog pritiska na njihov sustav azila i sustav prihvata, posebno u okviru primjene ove Uredbe. EASO bi u skladu s Uredbom (EU) br. 439/2010. trebao redovito izvješćivati o prikupljenim informacijama.

ê 604/2013 uvodna izjava 24 (36)U skladu s Uredbom Komisije (EZ) br. 1560/2003, transfer u državu članicu odgovornu za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu može se provesti dobrovoljno u obliku nadziranog odlaska ili uz pratnju. Države članice trebale bi poticati dobrovoljni transfer osiguranjem odgovarajućih informacija podnositelju zahtjeva te osigurati da se nadzirani transfer ili transfer uz pratnju odvija na human način, uz puno poštovanje temeljnih prava i ljudskog dostojanstva, te u najboljem interesu djeteta i najvećem mogućem uzimanju u obzir razvoja odgovarajuće sudske prakse, posebno u vezi s transferom iz humanitarnih razloga. ê 604/2013 uvodna izjava 25 (37)Zbog postupnog oblikovanja područja bez unutarnjih granica u kojima je kretanja kretanje osoba zajamčeno u skladu s Ugovorom o funkcioniranju Europske unije i utvrđivanjem politika Unije vezanih uz uvjete ulaska i boravka državljana treće zemlje, uključujući zajedničke napore za upravljanje vanjskim granicama, potrebno je uravnotežiti kriterije odgovornosti u duhu solidarnosti. ò novo (38)[Opća uredba o zaštiti podataka (EU) .../2016] primjenjuje se na obradu osobnih podataka od strane država članica u skladu s ovom Uredbom od datuma utvrđenog u njoj, a do tog datuma primjenjuje se Direktiva 95/46/EZ. Države članice trebale bi provoditi potrebne tehničke i organizacijske mjere kako bi osigurale i mogle dokazati da se podaci obrađuju u skladu s navedenom Uredbom i s odredbama ove Uredbe o zahtjevima iz navedene Uredbe. Tim bi se mjerama trebala osigurati sigurnost osobnih podataka obrađenih na temelju ove Uredbe, a posebice spriječiti nezakonit i neovlašten pristup ili otkrivanje, izmjena ili gubitak osobnih podataka koji se obrađuju. Nadležno nadzorno tijelo ili tijela svake države članice trebala bi pratiti da predmetna tijela zakonito obrađuju osobne podatke i, među ostalim, da se prenošenje iz automatiziranog sustava i u njega te prenošenje tijelima nadležnima za obavljanje sigurnosnih provjera vrše zakonito. (39)Obradu osobnih podataka koju obavlja Agencija Europske unije za azil trebao bi pratiti Europski nadzornik za zaštitu podataka u skladu s Uredbom (EZ) br. 45/2001 i odredbama o zaštiti podataka iz [Prijedloga Uredbe o Agenciji Europske unije za azil i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 439/2010]. ê 604/2013 uvodna izjava 26 (prilagođeno) ê 604/2013 uvodna izjava 27 Razmjenom osobnih podataka podnositelja zahtjeva, uključujući osjetljive podatke o njegovu zdravlju, prije transfera, osigurat će se da tijela nadležna za odlučivanje o azilu podnositeljima zahtjeva omogućuju odgovarajuću pomoć te osiguravaju neprekidnu zaštitu i poštovanje prava koja su im priznata. Trebalo bi uvesti posebne odredbe da se u skladu s Direktivom 95/46/EZ osigura zaštita podataka podnositelja zahtjeva u tom položaju. ê 604/2013 uvodna izjava 28 (40)Primjenu ove Uredbe moguće je olakšati i povećati njezinu učinkovitost bilateralnim sporazumima između država članica, za poboljšanje komunikacije među nadležnim službama, skraćivanje rokova za postupke i pojednostavnjivanje razmatranja zahtjeva za prihvat ili ponovni prihvat ili uspostavu postupaka za obavljanje transfera. ê 604/2013 uvodna izjava 29

(41)Trebalo bi osigurati kontinuitet između sustava za određivanje odgovorne države članice koji je utvrđen Uredbom (EZ) br. 343/2003 (EU) br. 604/2013 i sustava koji je uspostavljen ovom Uredbom. Isto tako, trebalo bi osigurati usklađenost između ove Uredbe i Uredbe [Prijedlog Uredbe o preinaci Uredbe (EU) br. 603/2013 Europskog parlamenta i Vijeća] od 26. lipnja 2013. o uspostavi sustava Eurodac za usporedbu otisaka prstiju zbog učinkovite primjene Uredbe (EU) br. 604/2013 o uvođenju kriterija i mehanizama za utvrđivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva i o zahtjevima za usporedbu s podacima iz sustava Eurodac koji podnesu tijela kaznenog progona država članica i Europol u svrhu kaznenog progona . ò novo (42)Agencija Europske unije za azil trebala bi uspostaviti mrežu nadležnih tijela država članica i olakšati njezine aktivnosti kako bi se ojačala praktična suradnja i razmjena informacija o svim pitanjima u vezi s primjenom ove Uredbe, uključujući razvoj praktičnih alata i smjernica. ê 604/2013 uvodna izjava 30 (43)Funkcioniranje sustava Eurodac, koji je uspostavljen Uredbom [Prijedlog Uredbe o preinaci Uredbe (EU) br. 603/2013 Europskog parlamenta i Vijeća], trebalo bi olakšati primjenu ove Uredbe. ê 604/2013 uvodna izjava 31 (44)Djelovanje Viznog informacijskog sustava kako je uspostavljen Uredbom (EZ) br. 767/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. srpnja 2008. o Viznom informacijskom sustavu (VIS) i razmjeni podataka među državama članicama o vizama za kratkotrajni boravak, a posebno provedba njezinih članaka 21. i 22., trebalo bi olakšati primjenu ove Uredbe. ê 604/2013 uvodna izjava 32 (45)U vezi s postupanjem s osobama iz područja primjene ove Uredbe, države članice obvezuju obveze iz instrumenata međunarodnog prava, uključujući odgovarajuću sudsku praksu Europskog suda za ljudska prava. ê 604/2013 uvodna izjava 33 (46)Za osiguranje jedinstvenih uvjeta za provedbu ove Uredbe, provedbene ovlasti trebalo bi prenijeti na Komisiju. Te bi ovlasti trebalo izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije. ê 604/2013 uvodna izjava 34 ð novo (47)Postupak razmatranja trebalo bi koristiti za donošenje zajedničke brošure o Dublinskom sustavu/Eurodacu te posebne brošure za maloljetnike bez pratnje; standardiziranog obrasca za razmjenu odgovarajućih informacija o maloljetnicima bez pratnje; jedinstvenih uvjeta za savjetovanje i razmjenu informacija o maloljetnicima i uzdržavanim osobama; jedinstvenih uvjeta o pripremi i podnošenju zahtjeva za prihvat ili ð obavijesti ï o ponovni ponovnom prihvatu; dvaju popisa odgovarajućih elemenata dokaza i dokaza na osnovu osnovi indicija i njihovih redovitih pregleda; propusnica; jedinstvenih uvjeta za savjetovanje i razmjenu informacija o transferu; standardnog obrasca za razmjenu podataka prije transfera; zajedničkog zdravstvenog certifikata; jedinstvenih uvjeta i praktičnih rješenja za razmjenu zdravstvenih podataka osobe prije transfera te kanala za siguran elektronički prijenos zahtjeva.

ê 604/2013 uvodna izjava 35 (prilagođeno) (48)Da se osiguraju dopunska pravila, na Komisiju bi trebalo prenijeti ovlasti da u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije donosi akte u vezi s osiguranjem identifikacije članova obitelji, braće i sestara ili rođaka maloljetnika bez pratnje; kriterije za utvrđivanje postojanja dokazanih rodbinskih veza; kriterije za ocjenu sposobnosti rođaka da se skrbe za maloljetnika bez pratnje, uključujući kada članovi obitelji, braća i sestre ili rođaci maloljetnika bez pratnje borave u više od jedne države članice; elemente za ocjenjivanje veze ovisnosti; kriterije za ocjenjivanje sposobnosti osobe da se skrbe skrbi za uzdržavanu osobu te elemente koji se uzimaju u obzir za ocjenu nesposobnosti za putovanje tijekom duljeg razdoblja. Komisija pri ostvarivanju svojih ovlasti u donošenju delegiranih akata ne prelazi područje primjene najboljih interesa djeteta kako je predviđeno člankom 68. stavkom 3. ove Uredbe. Od posebne je važnosti da Komisija u okviru svog rada na pripremama održava odgovarajuće konzultacije odgovarajuća savjetovanja, uključujući i one ona na stručnoj razini  i da se ta savjetovanja odvijaju u skladu s načelima utvrđenima u Međuinstitucijskom sporazumu o boljoj izradi zakonodavstva od 13. travnja 2016 Õ .  Konkretno, kako bi se osiguralo ravnopravno sudjelovanje u pripremi delegiranih akata, Europski parlament i Vijeće sve dokumente primaju istodobno sa stručnjacima država članica te njihovi stručnjaci sustavno imaju pristup sastancima stručnih skupina Komisije koje se bave pripremom delegiranih akata. Õ ê 604/2013 uvodna izjava 36 (49)U primjeni ove Uredbe, uključujući pripremu delegiranih akata, Komisija bi se trebala savjetovati sa stručnjacima, među ostalim, iz svih relevantnih nacionalnih tijela. ê 604/2013 uvodna izjava 37 (50)Detaljna pravila za primjenu Uredbe (EZ) br. 343/2003 (EU) br. 604/2013 utvrđena su Uredbom (EZ) br. 1560/2003. Određene odredbe Uredbe (EZ) br. 1560/2003 kako je izmijenjena Uredbom 118/2014 trebalo bi unijeti u ovu Uredbu ili zbog jasnoće ili stoga što mogu doprinijeti općem cilju. Posebno je, kako za države članice tako i za predmetne podnositelje zahtjeva, važno da postoji opći mehanizam za nalaženje rješenja u slučajevima kada se odredbe ove Uredbe u državama članicama različito primjenjuju. Stoga je opravdano da se mehanizam za rješavanje sporova propisan Uredbom (EZ) br. 1560/2003 za rješavanje sporova unese u u vezi s humanitarnu humanitarnom klauzulu klauzulom uključi u ovu Uredbu te njegovo područje primjene proširi na ovu Uredbu u cijelosti. ê 604/2013 uvodna izjava 38 (51)Učinkovito praćenje primjene ove Uredbe zahtijeva njezino ocjenjivanje u redovitim vremenskim razmacima. ò novo (52)Kako bi ocijenila ispunjava li korektivni mehanizam raspodjele iz ove Uredbe ciljeve pravedne podjele odgovornosti među državama članicama i rasterećenja određenih država članica od nerazmjernog pritiska, Komisija bi trebala preispitati funkcioniranje korektivnog mehanizma raspodjele te posebice provjeriti da prag za pokretanje i prestanak korektivne raspodjele doista osigurava pravednu podjelu odgovornosti među državama članicama i podnositeljima zahtjeva omogućuje brz pristup postupcima za priznavanje međunarodne zaštite u situacijama u kojima je država članica suočena s nerazmjernim brojem zahtjeva za međunarodnu zaštitu za koje je odgovorna na temelju ove Uredbe. ê 604/2013 uvodna izjava 39 (53)Ova Uredba poštuje temeljna prava i uzima u obzir načela potvrđena posebno u Povelji Europske unije o temeljnim pravima. Cilj je ove Uredbe osigurati puno poštovanje prava na azil zajamčeno člankom 18. Povelje te prava priznata njezinim člancima 1., 4., 7., 24. i 47. U skladu s tim ova se Uredba primjenjuje na odgovarajući način. ê 604/2013 uvodna izjava 40

(54)Budući da države članice ne mogu zadovoljavajuće ostvariti cilj ove Uredbe, tj. utvrditi kriterije i mehanizme za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva i da se taj cilj zbog opsega i učinaka ove Uredbe može lakše ostvariti na razini Unije, Unija može donositi mjere u skladu s načelom supsidijarnosti kako je utvrđeno u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji (UEU). U skladu s načelom razmjernosti proporcionalnosti iz navedenog članka, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja. ê 604/2013 uvodna izjava 41 U skladu s člankom 3. i člankom 4.a stavkom 1. Protokola 21 o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske u vezi s područjem slobode, sigurnosti i pravde, koji je priložen Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, te države članice obavijestile su da žele sudjelovati u donošenju i primjeni ove Uredbe. ò novo (55)[U skladu s člankom 3. Protokola br. 21 o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske u vezi s područjem slobode, sigurnosti i pravde, koji je priložen Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, te države članice obavijestile su da žele sudjelovati u donošenju i primjeni ove Uredbe.] ILI (56)[U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 21 o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske u vezi s područjem slobode, sigurnosti i pravde, koji je priložen Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, i ne dovodeći u pitanje članak 4. tog Protokola, te države članice ne sudjeluju u donošenju ove Uredbe te ona za njih nije obvezujuća niti se na njih primjenjuje.] OR (53)[U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 21 o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske u vezi s područjem slobode, sigurnosti i pravde, koji je priložen Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, i ne dovodeći u pitanje članak 4. tog Protokola, Ujedinjena Kraljevina ne sudjeluje u donošenju ove Uredbe te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje. (54) U skladu s člankom 3. Protokola br. 21 o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske u vezi s područjem slobode, sigurnosti i pravde, koji je priložen Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Irska je obavijestila (dopisom od …) da želi sudjelovati u donošenju i primjeni ove Uredbe.] ILI (53) U skladu s člankom 3. Protokola br. 21 o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske u vezi s područjem slobode, sigurnosti i pravde, koji je priložen Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Ujedinjena Kraljevina obavijestila je (dopisom od …) da želi sudjelovati u donošenju i primjeni ove Uredbe. (54)U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 21 o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske u vezi s područjem slobode, sigurnosti i pravde, koji je priložen Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, i ne dovodeći u pitanje članak 4. tog Protokola, Irska ne sudjeluje u donošenju ove Uredbe te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje. ê 604/2013 uvodna izjava 42 (57)U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, koji je priložen Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije (UFEU), Danska ne sudjeluje u donošenju ove Uredbe i ona za nju nije obvezujuća niti se u odnosu na nju primjenjuje, ê 604/2013 (prilagođeno)

ð novo DONIJELI SU OVU UREDBU: POGLAVLJE I. PREDMET I DEFINICIJE Članak 1. Predmet Ovom se Uredbom utvrđuju kriterije kriteriji i mehanizme mehanizmi za određivanje  jedne Õ države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koju koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva (dalje u tekstu: odgovorna država članica). Članak 2. Definicije Za potrebe ove Uredbe: (a)„državljanin treće zemlje” znači svaka osoba koja nije građanin Unije u smislu članka 20. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i koja nije državljanin države koja sudjeluje u ovoj Uredbi na temelju sporazuma s Europskom unijom Unijom; (b)„zahtjev za međunarodnu zaštitu” znači zahtjev za međunarodnu zaštitu kako je definiran u članku 2. točki (h) Direktive 2011/95/EU; (c)„podnositelj zahtjeva” znači državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva koja je podnijela zahtjev za međunarodnu zaštitu o kojem još nije donesena konačna odluka; (d)„razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu” znači svako razmatranje ili odluka ili rješenje koje se odnosi na zahtjev za međunarodnu zaštitu od strane nadležnih tijela u skladu s Direktivom 2013/32/EU i Direktivom 2011/95/EU, osim za postupke za određivanje odgovorne države članice u skladu s ovom Uredbom; (e)„povlačenje zahtjeva za međunarodnu zaštitu” znači radnje kojima se završavaju postupci koje je podnositelj zahtjeva započeo podnošenjem zahtjeva za međunarodnu zaštitu, u skladu s Direktivom 2013/32/EU izričito ili prešutno; (f)„korisnik međunarodne zaštite” znači državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva kojoj je priznata međunarodna zaštita kako je definirana u članku 2. točki (a) Direktive 2011/95/EU; (g)„članovi obitelji” u mjeri u kojoj je obitelj već postojala ð prije nego što je podnositelj zahtjeva stigao na državno područje država članica ï u zemlji podrijetla, znači sljedeći članovi obitelji podnositelja zahtjeva koji su prisutni na području država članica: –bračni drug podnositelja zahtjeva ili njegov nevjenčani partnera u trajnoj vezi, kada se u skladu s pravom ili praksom predmetne države članice u okviru njezina zakonodavstva o državljanima trećih zemalja nevjenčani se parovi tretiraju na usporediv način s vjenčanim parovima, –maloljetna djeca parova iz prve alineje ili podnositelja zahtjeva, pod uvjetom da nisu vjenčani i neovisno o tome jesu li rođeni rođena u bračnoj ili izvanbračnoj zajednici, ili su usvojeni usvojena, kako je određeno nacionalnim pravom, –kada je podnositelj zahtjeva maloljetan ili nije u braku, otac, majka ili druga odrasla osoba koja je odgovorna za podnositelja zahtjeva u skladu s pravom ili praksom predmetne države članice u kojoj je odrasla osoba prisutna,

–kada je korisnik međunarodne zaštite maloljetnik ili nije u braku, otac, majka ili druga odrasla osoba koja je za korisnika odgovorna u skladu s pravom ili praksom predmetne države članice u kojoj je korisnik prisutan;, ò novo –braća i sestre podnositelja zahtjeva;  604/2013 (h)„rođak” znači odrasli ujak/tetak/stric ili teta/ujna/strina ili djed/baka koji je prisutan/prisutna na državnom području države članice neovisno o tome je li podnositelj zahtjeva rođen u bračnoj ili izvanbračnoj zajednici, ili usvojen, kako je određeno nacionalnim pravom; (i)„maloljetnik” znači državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva mlađa od 18 godina; (j)„maloljetnik bez pratnje” znači maloljetnik koji dolazi na državno područje država članica bez pratnje odrasle osobe koja je za njega odgovorna u skladu s pravom ili praksom predmetne države članice tako dugo dok ta odrasla osoba stvarno ne preuzme brigu o njemu; uključuje i maloljetnika koji je ostao bez pratnje nakon što je ušao na državno područje država članica; (k)„zastupnik” znači osoba ili organizacija koju su nadležna tijela imenovala da maloljetniku bez pratnje pomaže i da ga zastupa u postupcima navedenim u ovoj Uredbi da se osiguraju najveća korist najbolji interesi djeteta i za njega, prema potrebi, obavljaju pravne radnje. Kada je kao zastupnik imenovana organizacija, ona određuje osobu odgovornu za obavljanje dužnosti zastupnika za maloljetnika bez pratnje u skladu s ovom Uredbom; (l)„dokument o boravku” znači svako odobrenje koje su izdala tijela države članice kojim se državljaninu treće zemlje ili osobi bez državljanstva odobrava boravak na njezinu državnom području, uključujući dokumente koji potkrepljuju odobrenje, da ostanu na državnom području u okviru mjera privremene zaštite ili dok ne prestanu okolnosti koje sprečavaju provedbu naloga za udaljavanje, s iznimkom viza i dozvola za boravak koje su izdane tijekom razdoblja koje je potrebno za određivanje odgovorne države članice kako je utvrđeno u ovoj Uredbi ili tijekom razmatranja zahtjeva za međunarodnu zaštitu ili zahtjeva za dozvolu boravka; (m)„viza” znači dozvola ili odluka države članice koja je potrebna za tranzit ili ulazak s namjerom boravka u toj državi članici ili u više država članica. Vrsta vize određuje se u skladu sa sljedećim definicijama pojmova: –„dugotrajna viza” znači dozvola ili odluka koju je izdala jedna država članica u skladu sa svojim nacionalnim pravom ili pravom Unije koja je potrebna za ulaz i planirani boravak u toj državi članici više od tri mjeseca, –„kratkotrajna viza” znači dozvola ili odluka države članice za tranzita preko državnog područja jedne države članice ili namjeru boravka na državnom području jedne ili više država članica ili svih država članica u razdoblju od najviše tri mjeseca unutar bilo kojeg razdoblja od šest mjeseci od datuma prvog ulaska na državno područje država članica, –„zrakoplovno-tranzitna viza” znači viza koja važi za tranzit preko međunarodnih područja tranzita jedne ili više zračnih luka država članica; (n)„opasnost od bijega” znači opasnost da podnositelj zahtjeva ili državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva, u vezi s kojom se odvija postupak transfera, pobjegne u skladu s ocjenom pojedinog slučaja na temelju objektivnih kriterija koji su određeni zakonom.; ò novo (o) „država članica korisnica” znači država članica koja koristi korektivni mehanizam raspodjele iz poglavlja VII. ove Uredbe i raspodjeljuje podnositelja zahtjeva; (p) „država članica raspodjele” znači država članica kojoj će se podnositelj zahtjeva dodijeliti na temelju mehanizma raspodjele iz poglavlja VII. ove Uredbe;

(q) „preseljena osoba” znači osoba u postupku preseljenja kojim se, na zahtjev visokog povjerenika Ujedinjenih naroda za izbjeglice (UNHCR) zbog potrebe za međunarodnom zaštitom, obavlja transfer državljana trećih zemalja iz treće zemlje u državu članicu u kojoj smiju boraviti u jednom od sljedećih statusa: i. „statusa izbjeglice” u smislu članka 2. točke (e) Direktive 2011/95/EU; ii. „statusa osobe kojoj je odobrena supsidijarna zaštita” u smislu članka 2. točke (g) Direktive 2011/95/EU ili iii. bilo kojeg drugog statusa kojim se prema nacionalnom pravu i pravu Unije pružaju slična prava i pogodnosti kao onima iz točaka i. i ii.; (r) „Agencija Europske unije za azil” znači agencija osnovana Uredbom (EU) [Prijedlog Uredbe o Agenciji Europske unije za azil i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 439/2010].  604/2013 POGLAVLJE II. OPĆA NAČELA I ZAŠTITNE MJERE Članak 3. Pristup postupku za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu 1. Države članice razmatraju svaki zahtjev za međunarodnu zaštitu državljanina treće zemlje ili osobe bez državljanstva koji podnese zahtjev na državnom području bilo koje države članice, uključujući granicu ili područje tranzita. Zahtjev razmatra samo jedna država članica i to ona koja je prema kriterijima iz poglavlja III. navedena kao odgovorna. 2. Kada na temelju kriterija navedenih u ovoj Uredbi nije moguće odrediti nijednu odgovornu državu članicu, za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu odgovorna je prva država članica u kojoj je podnesen zahtjev za međunarodnu zaštitu. Kada podnositelja zahtjeva nije moguće poslati u državu članicu, koja je prvobitno određena kao odgovorna, zbog utemeljenih razloga za pretpostavku da postoje sustavni nedostaci u postupku azila i uvjetima za prihvat podnositelja zahtjeva u toj državi članici, koji bi mogli izazvati opasnost neljudskog i ponižavajućeg postupanja u smislu članka 4. Povelje o temeljnim pravima Europske unije, država članica koja provodi postupak određivanja odgovorne države članice i dalje razmatra kriterije iz poglavlja III. da utvrdi može li se koju drugu državu članicu odrediti kao odgovornu. Kada transfer u skladu s ovim stavkom nije moguće obaviti ni u jednu državu članicu određenu na temelju kriterija iz poglavlja III. ili u prvu državu članicu u kojoj je zahtjev podnesen, država članica koja provodi postupak određivanja odgovorne države članice postaje odgovorna država članica. ò novo 3. Svaka država članica pridržava pravo da, podložno pravilima i zaštitnim mjerama koje su utvrđene u Direktivi 2013/32/EU, podnositelja zahtjeva pošalje u sigurnu treću zemlju. 3. Prije primjene kriterija za određivanje odgovorne države članice u skladu s poglavljima III. i IV. prva država članica u kojoj je podnesen zahtjev za međunarodnu zaštitu mora: (a) razmotriti je li zahtjev za međunarodnu zaštitu nedopušten u skladu s člankom 33. stavkom 2. točkama (b) i (c) Direktive 2013/32/EU ako se zemlja koja nije država članica smatra prvom zemljom azila ili sigurnom trećom zemljom za podnos