IZVJEŠĆE KOMISIJE EUROPSKOM PARLAMENTU, VIJEĆU I EUROPSKOM GOSPODARSKOM I SOCIJALNOM ODBORU Iskustvo stečeno u primjeni Direktive 2003/122/EURATOM o kontroli visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora i izvora bez posjednika /* COM/2015/0158 final */





Sadržaj 1..................... Uvod.. 2 2..................... Visokoaktivni zatvoreni izvori u Europi. 3 3..................... Provedba Direktive 2003/122/Euratom u EU-27. 3 3.1.................. Uvod. 3 3.2.................. Pregled provedbe. 4 3.3.................. Područja u kojima se javlja nedosljednost u provedbi Direktive. 4 3.4.................. Područja u kojima se javljaju poteškoće u provedbi Direktive. 5 3.5.................. Komisijina provedba Direktive. 5 3.6.................. Preporuke za bolju provedbu Direktive. 6 3.7.................. Najbolje prakse u provedbi Direktive. 7 4..................... Zahtjevi Direktive 2003/122/Euratom kao dio nove Direktive EU-a o osnovnim sigurnosnim standardima.. 8 4.1.................. Uvod. 8 4.2.................. Regulatorno usklađivanje s IAEA-om.. 8 4.3.................. Ostale promjene. 9 5..................... Zaključci. 10 1. Uvod Nakon terorističkih napada u SAD-u 2001. mnoge organizacije za nacionalnu sigurnost izrazile su zabrinutost da bi terorističke skupine mogle upotrebljavati radioaktivne izvore kao oružje u cilju širenja straha i stvaranja javnih nereda. I Međunarodna agencija za atomsku energiju i Europska unija poduzele su mjere za uspostavu međunarodnoga pravnog okvira kojim bi se osiguralo sigurnost i zaštitu tih izvora, posebno onih najaktivnijih. Direktiva 2003/122/Euratom (dalje u tekstu: „Direktiva HASS”) [1] stupila je na snagu 31. prosinca 2003., a njezino razdoblje pravnog prihvaćanja završilo je dvije godine kasnije. Direktivom se uspostavlja pravni okvir za osiguravanje kontrole i sigurnosti visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora (HASS – high-activity sealed radioactive sources) u Europi te se države članice obvezuju na uspostavu sustava za otkrivanje radioaktivnih izvora bez posjednika i na otkrivanje radioaktivnih izvora zaostalih iz prethodnih aktivnosti. Svaka država članica EU-a određuje nadležno tijelo za provedbu zadaća u skladu s Direktivom [2, 3]. Člankom 14. Direktive HASS od Komisije se zahtijeva da izvješćuje o iskustvu stečenom u provedbi Direktive. Provedena je revizija provedbe kako bi se dobio pregled stanja u EU-u o (1) kontroli visokoaktivnih izvora koji se rabe, (2) upravljanju iskorištenim izvorima i (3) strategijama za postupanje s izvorima bez posjednika[1]. Temelji se na nacionalnim izvješćima država članica o provedbi Direktive HASS, upitnicima, intervjuima i misijama za utvrđivanje činjenica među europskim dionicima[2]. Iz rezultata revizije proizlazi da postoje različite prakse u provedbi zahtjeva Direktive. Neke države članice imaju vrlo napredne mehanizme kontrole i upravu za visokoaktivne zatvorene radioaktivne izvore, a druge ispunjavaju zahtjeve EU-a prilično skromnom upravom. To ne čudi jer broj visokoaktivnih zatvorenih izvora u državama članicama EU-a varira od tek nekoliko u nekim državama članicama do nekoliko tisuća u drugima. Općenito je Direktiva HASS dobro provedena u svim državama članicama; postignuti su ciljevi Direktive i nema razloga vjerovati da visokoaktivni zatvoreni izvori neće biti pod dostatnom kontrolom u bilo kojoj od država članica EU-a. Područje u kojemu je provedba najteža je organizacija kampanja za traženje mogućih izvora bez posjednika zaostalih iz prethodnih aktivnosti[3]. Usto postoje i određene nedosljednosti u provedbi definicije visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora, financijskom osiguranju izvora, osposobljavanju osoblja koje može biti izloženo i praksama kontrole izvora. Direktiva HASS stavljena je izvan snage Direktivom 2013/59/Euratom (novom Direktivom o osnovnim sigurnosnim standardima, dalje u tekstu: „Direktiva BSS”, BSS – basic safety standards)[4], kojom se obuhvaćaju glavne odredbe te Direktive te se usklađuju sa smjernicama Međunarodne agencije za atomsku energiju (IAEA) o radioaktivnim izvorima. Države članice EU-a moraju prenijeti novu Direktivu BSS u svoje nacionalno zakonodavstvo do 6. veljače 2018. Tijekom prenošenja Komisija će posebno skrenuti pozornost država članica na područja u kojima je bilo poteškoća u provedbi, kako bi ih se lakše prevladalo u novom zakonodavstvu kojim se prenosi Direktivu. Novom Direktivom o osnovnim sigurnosnim standardima ne zahtijeva se izvješćivanje o provedbi, pa neće biti nastavka ovog izvješća. Hrvatska nije bila država članica EU-a u vrijeme revizije provedbe Direktive HASS te stoga nije uključena u ovo izvješće. Međutim, Direktiva HASS kasnije je prenesena u hrvatsko nacionalno zakonodavstvo. Zbog toga bi bilo prikladno nakon nekog vremena upoznati se i s iskustvom Hrvatske u provedbi te Direktive. Komisija je stoga spremna provesti reviziju u Hrvatskoj nakon što odredbe Direktive budu na snazi u toj državi članici tri do četiri godine. 2. Visokoaktivni zatvoreni izvori u Europi Visokoaktivni zatvoreni radioaktivni izvori sadržavaju radioaktivni materijal kojemu aktivnost prelazi granicu navedenu u Direktivi 2003/122/Euratom. Upotrebljavaju se većinom u medicini, u nerazornom ispitivanju materijala i za sterilizaciju. Tipični nuklidi iz visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora su dugoživući Co-60, Ir-192, Sr-90 i Cs-137. Tipični posjednici visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora su bolnice, poduzeća za industrijsko ispitivanje i istraživački instituti. Postoji nekoliko poduzeća za proizvodnju visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora u Europi, iako je većina komercijalnih izvora podrijetlom iz SAD-a i Kanade. Europski popis visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora obuhvaća oko 30 700 izvora, od kojih je 50 % u Njemačkoj i Francuskoj. Devet država članica ima manje od 100 visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora. Većina je izvora kojima se koristi za nerazorno testiranje pokretno te stoga predstavlja poseban sigurnosni izazov. U državama članicama prijavljeno je oko 3 200 posjednika visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora, od kojih je 63 % u Njemačkoj, Francuskoj, Poljskoj i Ujedinjenoj Kraljevini. Posjednik obično ima 1 – 40 visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora (u nekim se slučajevima uređaji s više izvora računaju kao jedan izvor). Zbog njihove visoke aktivnosti i često pokretnoga fizičkog ustroja, sigurnost visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora poseban je izazov nacionalnim nadležnim tijelima, pogotovo zato što bi zlonamjeran čin s uporabom radioaktivnog materijala mogao imati znatne posljedice na funkcioniranje društva. Osim toga, slučajnim gubitkom kontrole nad visokoaktivnim zatvorenim radioaktivnim izvorom može doći do slučajeva prevelike izloženosti zračenju ili znatnih gospodarskih troškova ako se takav izvor otopi u postupku recikliranja otpadnog metala. U Europskoj uniji bilo je nekoliko slučajeva gubitka kontrole nad prijavljenim visokoaktivnim zatvorenim radioaktivnim izvorom ili pronalaska neprijavljenoga visokoaktivnog zatvorenog radioaktivnog izvora. Vrlo malo tih slučajeva (manje od deset) uključivalo je štetnu izloženost, a još manje njih zlu namjeru. Procjenjuje se da je samo manji dio tih slučajeva prijavljenih u razdoblju 2007. – 2009., manje od 8 %, bio kaznene prirode. Daleko najčešći su slučajevi otkrivanja radioaktivnih izvora ili kontaminiranih predmeta među otpadnim metalom, i to u objektima za otpadni metal i na nacionalnim granicama tijekom izvoza otpada. Drugi po učestalosti slučajevi o kojima države članice izvješćuju su otkrivanja izvora bez posjednika na javnim mjestima, općinskim odlagalištima ili u prostorima poduzeća u stečaju. 3. Provedba Direktive 2003/122/Euratom u EU-27 3.1. Uvod Člankom 14. Direktive HASS od država članica se zahtijeva da do 31. prosinca 2010. izvijeste o iskustvu stečenom u provedbi Direktive. Nakon što je primila izvješća svih država članica, Komisija je provela studiju kako bi procijenila provedbu Direktive. Studijom su dopunjeni podaci o kojima su izvijestile države članice, izrađen je pregled provedbe te su utvrđeni i nedostaci i najbolje prakse. 3.2. Pregled provedbe Na slici 1. predstavljen je pregled stanja provedbe Direktive HASS u 27 država članica EU-a. Rezultati su prikazani u tri kategorije: provedeno (OK), potrebno obratiti pozornost (PoA) i poteškoće u provedbi (NOK). Analizom grafa pokazuje se da je usklađenost sa zahtjevima Direktive HASS općenito dobra. Postignuti su ciljevi Direktive i nema razloga vjerovati da visokoaktivni izvori neće biti pod dostatnom kontrolom u bilo kojoj od država članica EU-a. Slika 1. Pregled stanja provedbe Direktive HASS u 27 država članica EU-a. (OK – potrebno obratiti pozornost: PoA – poteškoće u provedbi: NOK) 3.3. Područja u kojima se javlja nedosljednost u provedbi Direktive Iako je općenito usklađenost sa zahtjevima Direktive HASS dobra, u pet se područja često javlja nedosljednost u provedbi: (1) u 12 država članica postoje nedosljednosti u provedbi zakonodavnog okvira. Obično se za definiranje visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora primjenjuju drugačije razine aktivnosti od onih utvrđenih u Direktivi HASS (na primjer razine IAEA-e[5]). Ta činjenica upućuje na to da provedba definicije visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora u nacionalnim propisima nije u potpunosti usklađena s Direktivom. Usto nekoliko država članica koje primjenjuju definiciju visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora jednaku onoj u Direktivi HASS u praksi razmatraju stvarnu aktivnost izvora pri provedbi nacionalnih odredaba. Tako izvor kojemu se aktivnost smanjila ispod razina visoke aktivnosti iz Priloga I. Direktivi neće biti obuhvaćen zahtjevima Direktive; (2) u nekoliko država članica zahtjevi povezani s kontrolom posjednika nad visokoaktivnim zatvorenim radioaktivnim izvorima nisu u potpunosti usklađeni sa zahtjevima Direktive. Na primjer, posjednici ne provode sustavne testove ispuštanja visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora ili je program ispitivanja koji posjednici izvora provode ograničen (samo vizualna provjera, bez mjerenja doza); (3) u deset država članica popratna dokumentacija za visokoaktivne zatvorene radioaktivne izvore nije potpuno u skladu sa zahtjevima članka 7. Direktive, kojim se zahtjeva da proizvođač dostavi fotografiju svake proizvedene vrste izvora kao i uobičajenog spremnika izvora. Posjednik je dužan osigurati da je svaki izvor popraćen pisanom dokumentacijom, uključujući prema potrebi fotografije izvora, spremnika izvora, prijevozne ambalaže, uređaja i opreme. Nadalje, u nekim državama članicama postoje i povijesni izvori bez identifikacijskog broja; (4) glavno pitanje kojemu treba posvetiti pozornost u vezi s dugoročnim upravljanjem visokoaktivnim zatvorenim radioaktivnim izvorima odnosi se na dopušteno razdoblje skladištenja iskorištenih visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora u prostorima posjednika. U Direktivi HASS poziva se na prijenos svakog iskorištenog izvora bez nepotrebnog odgađanja kad se prestane njime koristiti. Međutim, nekoliko država članica u svojem regulatornom režimu ne određuje najdulje dopušteno razdoblje skladištenja iskorištenih izvora u prostorima posjednika, nakon kojega je prijenos obvezan. U nekoliko država članica financijsko jamstvo za sigurno dugotrajno upravljanje iskorištenim izvorima može u nekim situacijama biti nesigurno, ili posjednici nisu obvezni poduzimati odgovarajuće mjere za dugoročno upravljanje iskorištenim visokoaktivnim zatvorenim radioaktivnim izvorima tijekom postupka licenciranja; (5) posljednje područje kojemu je potrebno posvetiti pozornost je osposobljavanje i informiranje radnika koji mogu biti suočeni s izvorima bez posjednika. U četiri države članice takvo se osposobljavanje ne organizira, dok se u osam drugih država članica ono ne zahtijeva propisima, ne omogućuje svim tipovima radnika ili ne provodi u svim objektima u kojima postoji rizik, ili se ne dokumentira niti ponavlja. 3.4. Područja u kojima se javljaju poteškoće u provedbi Direktive Samo je jedan zahtjev slabo proveden u otprilike polovini država članica: organizacija kampanja za traženje izvora bez posjednika. Doista, člankom 9. stavkom 4. Direktive HASS zahtijeva se da države članice osiguraju organizaciju kampanja za traženje izvora bez posjednika zaostalih iz prethodnih aktivnosti. Pokazalo se da, iz različitih razloga, 14 država članica ima poteškoća u organizaciji tih kampanja. U tri države članice bilo je poteškoća u provedbi zahtjeva za vođenje evidencije (članak 5.) jer nije uvijek osigurano izravno obavješćivanje nadležnog tijela o promjenama statusa visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora. 3.5. Komisijina provedba Direktive Direktivom HASS odgovornosti Komisije ograničavaju se na sljedeće: Komisija stavlja na raspolaganje standardni evidencijski list, može ažurirati tražene informacije iz Priloga II. (članak 5.) i objavljuje popis nadležnih tijela i točaka za kontakt u državama članicama (članak 13.). Standardni evidencijski list s traženim informacijama za svaki visokoaktivni zatvoreni radioaktivni izvor dostupan je na web-mjestu Komisije[6], a informacije o nadležnim tijelima država članica su objavljene [2, 3]. Dosad Komisija nije smatrala potrebnim ažurirati Prilog II. i stoga je uspostavila savjetodavni odbor u skladu s člankom 17. 3.6. Preporuke za bolju provedbu Direktive Na temelju analize prihvaćanja Direktive HASS, može se uputiti nekoliko preporuka državama članicama u cilju poboljšanja njezine provedbe: · trebalo bi procijeniti potrebu za organiziranjem sustavnih ili posebnih kampanja za traženje izvora bez posjednika u onim državama članicama koje još nisu organizirale takve kampanje. Prvi korak prema procjeni potrebe za takvom kampanjom bila bi analiza ranije evidencije nadležnog tijela i proizvođača/dobavljača. Pri inspekcijskim pregledima objekata u kojima je veća vjerojatnost otkrivanja iskorištenih izvora (bolnice, sveučilišta, istraživački centri, vojni objekti itd.), trebalo bi provoditi temeljitija ispitivanja u prostorima kako bi se pronašlo zaostale izvore koji možda postoje u objektu, · kako bi se osiguralo da se nadležno tijelo odmah obavijesti o svim promjenama statusa visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora, nacionalnim regulatornim okvirom moglo bi se definirati najdulje dopušteno razdoblje od nekoliko dana unutar kojeg odgovarajuće nadležno tijelo mora biti obaviješteno, · dok se ne prenese nova Direktiva EU-a o osnovnim sigurnosnim standardima, u kojoj je revidirana definicija visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora, države članice koje primjenjuju definiciju visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora iz trenutačne Direktive trebale bi primjenjivati svoje nacionalne odredbe za takve izvore sve dok izvor ne oslabi do ispod razine izuzeća / dopuštene razine, a ne dok se aktivnost izvora ne smanji ispod razine visoke aktivnosti, · vrstu i učestalost ispitivanja koje moraju provoditi posjednici visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora trebalo bi definirati propisom ili prema smjernicama koje izradi regulatorno tijelo. Ta bi ispitivanja trebala provoditi kvalificirana osoba koja ima odgovarajuću stručnost u području zaštite od zračenja. Ako među osobljem posjednika visokoaktivnoga zatvorenog radioaktivnog izvora nema priznatog službenika za zaštitu od zračenja, ispitivanja bi trebala provoditi priznata organizacija za tehničku potporu. U svakom slučaju nadležno tijelo tijekom inspekcijskih pregleda mora pregledati dokumentaciju u kojoj su zabilježeni rezultati ispitivanja visokoaktivnoga zatvorenog radioaktivnog izvora kako bi se osiguralo da su ispitivanja učinkovito provedena i da je posjednik uzeo u obzir rezultate ispitivanja, · tijekom inspekcijskih pregleda trebalo bi provjeriti i popratnu dokumentaciju za visokoaktivni zatvoreni radioaktivni izvor kako bi se provjerilo je li ona potpuna u smislu zahtjeva Direktive HASS, · kako bi se izbjegao rizik od gubitka kontrole nad iskorištenim visokoaktivnim zatvorenim radioaktivnim izvorima pohranjenima u prostorima posjednika, nacionalnim propisima moglo bi se utvrditi najdulje dopušteno razdoblje skladištenja prije obveznog prijenosa. Tijekom inspekcijskih pregleda trebalo bi provjeravati ispunjavanje tog zahtjeva i poduzimati mjere za provedbu ako se utvrdi da on nije ispunjen. Kako bi se izbjeglo nepoželjne situacije, za odobrenje svih praksa preduvjet bi trebala biti uspostava odgovarajućih mehanizama za dugoročno upravljanje iskorištenim visokoaktivnim zatvorenim radioaktivnim izvorima, · kako bi se osiguralo odgovarajuće osposobljavanje i informiranje osoba u objektima u kojima je veća vjerojatnost otkrivanja ili prerade izvora bez posjednika, kao i u važnim tranzitnim čvorištima, u nacionalnim propisima trebalo bi inzistirati na organizaciji osposobljavanja. Zahtjevima bi trebalo uvesti tečajeve osposobljavanja za sve vrste objekata u kojima postoji rizik te za obje kategorije osoba (uprava i radnici). Nadležno tijelo trebalo bi ili definirati ili odobriti sadržaj i učestalost osposobljavanja. Programi osposobljavanja i informiranja trebali bi uključivati praktične vježbe, kao što su vizualno otkrivanje izvora i njihovih spremnika, te mjere koje treba poduzeti na licu mjesta u slučaju otkrivanja ili sumnje na otkrivanje izvora. 3.7. Najbolje prakse u provedbi Direktive Na temelju analize razine provedbe zahtjeva za visokoaktivne zatvorene radioaktivne izvore u 27 država članica može se utvrditi nekoliko najboljih praksa. Primjeri su navedeni u nastavku: · postupak licenciranja ključan je korak u upravljanju visokoaktivnim zatvorenim radioaktivnim izvorima. U prethodnom ovlaštenju za bilo koju djelatnost s visokoaktivnim zatvorenim radioaktivnim izvorom navodi se primjerice da su uspostavljena odgovarajuća rješenja, uključujući financijska jamstva, za dugoročno upravljanje visokoaktivnim zatvorenim radioaktivnim izvorom, uključujući slučajeve u kojima posjednik ili dobavljač postane insolventan ili prestane poslovati. Dugoročno rješenje ne uključuje dugoročno skladištenje iskorištenih visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora u prostorima posjednika. U ovlaštenju se opisuju i ispitivanja koja će provoditi posjednici visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora te njihova učestalost, kao i osposobljavanje koje će biti organizirano za radnike izložene zračenju te učestalost ponavljanja osposobljavanja, · kako bi se osiguralo da se nadležno tijelo odmah obavijesti o svim promjenama statusa visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora, u nacionalnim propisima kojima se prenosi Direktivu HASS definira se najdulje dopušteno razdoblje odgode od nekoliko dana, · nadležna tijela redovito provode najavljene i nenajavljene inspekcijske preglede kako bi provjerila sigurnost i zaštitu. Cilj je inspekcijskih pregleda provjeriti svu evidenciju visokoaktivnoga zatvorenog radioaktivnog izvora koju posjednik vodi u cilju provjere informacija dostavljenih nadležnom tijelu. Provjerava se i prateća dokumentacija o izvoru. Tijekom inspekcijskih pregleda provjerava se i evidencija ispitivanja visokoaktivnoga zatvorenog radioaktivnog izvora i osposobljavanja osoblja posjednika izvora. Uz te provjere dokumentacije inspektori provode i vizualne provjere izvora te mjerenja, što im omogućuje procjenu integriteta izvora i njegove pravilne uporabe, · program osposobljavanja osoblja posjednika visokoaktivnog zatvorenog radioaktivnog izvora definira ili odobrava nadležno tijelo, a utvrđuje se i primjerena učestalost ponavljanja osposobljavanja (npr. jednom godišnje). Vodi se evidencija tečajeva osposobljavanja i organiziraju se testovi razumijevanja. Pri inspekcijskim pregledima provjerava se evidencija osposobljavanja, · Direktivom HASS zahtijeva se da posjednici izvora svaki iskorišteni izvor vrate dobavljaču, smjeste u odobreni objekt ili prenesu drugom ovlaštenom posjedniku bez nepotrebnog odgađanja čim se izvor prestane upotrebljavati, osim u slučaju drukčijeg dogovora s nadležnim tijelom. Budući da „nepotrebno odgađanje” nije precizno definirano u Direktivi, razdoblje prije obveznog prijenosa uvelike se razlikuje među državama članicama te varira od manje od jedne godine do nekoliko godina ili neodređenog vremenskog okvira. Najbolja je praksa definiranje, u propisu, razumnog najduljeg razdoblja za uklanjanje iskorištenih izvora iz prostora posjednika, npr. maksimalno dvije godine. Samim odredbama o vraćanju ne jamči se učinkovito uklanjanje iskorištenih izvora iz prostora posjednika; potrebni su financijski mehanizmi kao što su novčani polozi posjednika ili dobavljača. Takvi mehanizmi, koje financira zajednica korisnika izvora, na raspolaganju su i za dugoročno upravljanje iskorištenim visokoaktivnim zatvorenim radioaktivnim izvorima koji se prenose u odobreni objekt za skladištenje. Ako je prijenos iskorištenog visokoaktivnog zatvorenog radioaktivnog izvora u odobreni objekt za skladištenje jedna od mogućnosti za dugoročno upravljanje, država članica osigurava pristup objektu dovoljnog kapaciteta, · još jedna dobra praksa, zamijećena u nekoliko država članica, obuhvaća uspostavu i provedbu posebnih odredaba kojima se regulira sigurnost i fizičku zaštitu visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora. Sigurnosni zahtjevi temelje se na pristupu koji uključuje stupnjevanje, uzimajući u obzir rizike koje izvori predstavljaju, · kako bi se izbjeglo nezgode s izvorima bez posjednika, država članica osigurava strateške lokacije na kojima se takvi izvori mogu pronaći, ili na kojima bi mogli ući u zemlju. Nadalje, regulatorno nadležno tijelo nalaže instaliranje opreme za otkrivanje i nadziranje izvora na tim lokacijama. Organiziraju se kampanje za otkrivanje izvora bez posjednika, posebno u starim ili bivšim objektima u kojima se koristilo ili se još koristi radioaktivnim tvarima. Financijski teret otkrivanja izvora bez posjednika i upravljanja njima ne snosi zajednica preko državnog proračuna nego ga snose dotične zajednice korisnika izvora. Nadležno tijelo odobrava načine reagiranja i postupke za upozoravanje za objekte u kojima je veća vjerojatnost pronalaženja izvora bez posjednika te se organiziraju vježbe za njihovo ispitivanje, · upravitelji i radnici koji mogu biti suočeni s izvorima bez posjednika u svim vrstama objekata u kojima postoji rizik redovito se osposobljavaju u skladu sa zahtjevima nacionalnih propisa. Sadržaj tečaja za osposobljavanje definira ili odobrava nadležno tijelo, koje osigurava da se ono evidentira i provodi učinkovito. Ocjenjuje se razumijevanje koje su stekli polaznici tečaja. Kako bi povećalo osviještenost osoba koje mogu biti suočene s izvorima bez posjednika, nadležno tijelo organizira informiranje i izrađuje vodiče, dokumente, obrazovne filmove, plakate itd. 4. Zahtjevi Direktive 2003/122/Euratom kao dio nove Direktive EU-a o osnovnim sigurnosnim standardima 4.1. Uvod Nova Direktiva EU-a o osnovnim sigurnosnim standardima (BSS) 2013/59/Euratom [4] donesena je 5. prosinca 2013. Uz ažuriranje trenutačne Direktive BSS [5], novom Direktivom obuhvaćaju se i ažuriraju i zahtjevi pet drugih postojećih direktiva, uključujući Direktivu HASS. U novoj Direktivi BSS uzete su u obzir najnovije smjernice ICRP-a[7] i novi Međunarodni osnovni sigurnosni standardi IAEA-e. Države članice EU-a moraju prenijeti novu Direktivu u svoje nacionalno zakonodavstvo u roku od četiri godine (do 6. veljače 2018.). U novoj Direktivi BSS postoje posebna poglavlja o kontroli zapečaćenih izvora (u Direktivi HASS: „zatvoreni izvori”) i o napuštenim izvorima (u Direktivi HASS: „izvori bez posjednika”). Ta poglavlja uključuju odredbe trenutačne Direktive HASS, uz tek nekoliko značajnih promjena, koje su navedene u nastavku. 4.2. Regulatorno usklađivanje s IAEA-om Kako bi se uspostavio regulatorni kontrolni sustav za visokoaktivne zapečaćene izvore, potrebno je definirati posebnu razinu aktivnosti za pojedini nuklid iznad koje bi izvor trebalo kontrolirati kao visokoaktivni zapečaćeni izvor. Kad je izrađen nacrt Direktive HASS, razine aktivnosti definirane za propise IAEA-e o prijevozu[8] (A1-vrijednosti podijeljene sa 100) uzete su kao temelj za definiciju visokoaktivnoga zatvorenog radioaktivnog izvora. Kasnije je IAEA razvila D-vrijednosti[9] kako bi definirala „opasan” izvor i primjenjivala ih je kao osnovu za svoj sustav kategorizacije izvora, što je dovelo do različitih definicija izvora u Direktivi HASS i IAEA-inu Kodeksu ponašanja za zaštitu i sigurnost radioaktivnih izvora (CoC)[10]. U novoj Direktivi BSS te su razlike uklonjene donošenjem D-vrijednosti IAEA-e kao osnove za definiciju visokoaktivnih zapečaćenih izvora. To znači da se izvori IAEA-inih kategorija 1., 2. i 3. u EU-u moraju kontrolirati kao visokoaktivni zapečaćeni izvori. Revizija je provedena jer su nadležna tijela nekoliko država članica EU-a navela da postojanje dvaju različitih definicija visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora na međunarodnoj razini predstavlja problem. Ciljevi su Direktive HASS i IAEA-ina Kodeksa ponašanja za zaštitu i sigurnost radioaktivnih izvora slični, pa bi se oboje trebalo primjenjivati na istu skupinu izvora. Također, u načelu bi IAEA i EU trebali težiti usklađivanju međunarodnih standarda. Smatralo se i da su u Direktivi HASS razine aktivnosti za mnoge nuklide vrlo niske, pa zapravo ne vrijedi da svi visokoaktivni zatvoreni radioaktivni izvori „podrazumijevaju značajan mogući rizik po ljudsko zdravlje i okoliš”, kako je navedeno u uvodnim izjavama Direktive, dok je znanstvena osnova za D-vrijednosti IAEA-e utemeljena i do određene mjere je potvrđuju konkretne doze u stvarnim nezgodama s izvorima. To usklađivanje podrazumijeva da će nadležna tijela država članica morati prilagoditi svoje nacionalne granice u skladu s tim. Nadalje, budući da su D-vrijednosti uglavnom više nego vrijednosti u Direktivi HASS (A1/100), ta promjena znači ublažavanje zahtjeva za većinu nuklida (dobrovoljno uklanjanje nekih izvora iz registara visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora). U praksi broj izvora s vrijednostima između stare i nove definicije vrlo je malen, jer većina prijavljenih visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora ima puno više aktivnosti od granica aktivnosti iz nove Direktive BBS. Za četiri nuklida[11] nova granica aktivnosti niža je od stare; za te nuklide u novoj se Direktivi BSS predviđa stroža regulatorna kontrola. Još jedna značajna promjena u definiciji visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora je ta da se definicija sad odnosi na trenutačnu aktivnost, a ne na aktivnost u vrijeme proizvodnje ili stavljanja na tržište. To znači da, kad aktivnost izvora oslabi do razine ispod D-vrijednosti, on se može ukloniti iz registra visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora te se više ne mora kontrolirati kao visokoaktivni zatvoreni radioaktivni izvor. Treba napomenuti da se Direktivom utvrđuju minimalni standardi. Države članice smiju primjenjivati i strože zahtjeve u svojim nacionalnim propisima. 4.3. Ostale promjene Ostale promjene u pogledu izvora uvedene novom Direktivom EU-a o osnovnim sigurnosnim standardima odražavaju iskustvo stečeno u primjeni Direktive HASS te povratne informacije iz novijih događaja povezanih s radioaktivnim izvorima i kontaminacijom. Najvažnije promjene navedene su u nastavku: · definicije zapečaćenih izvora i ambalaža izvora malo su izmijenjene, · postoje novi zahtjevi za situacije kontaminacije metala. Pogon za preradu metalnog otpada mora obavijestiti nadležno tijelo ako sumnja ili zna za taljenje ili druge metalurške operacije na napuštenom izvoru. Također se traži da se kontaminirani materijali ne koriste, ne stavljaju na tržište i ne odlažu bez uključenosti nadležnog tijela. Države članice potiču uspostavu sustava otkrivanja prisutnosti radioaktivne kontaminacije u metalnim proizvodima uvezenima iz trećih zemalja, na mjestima kao što su veliki pogoni za uvoz metala ili važna prometna čvorišta, · države članice osiguravaju da uprava postrojenja u kojima bi se najvjerojatnije mogli nalaziti ili obrađivati napušteni izvori, uključujući i velika odlagališta metalnog otpada i velike pogone za reciklažu metalnog otpada te u važnim tranzitnim čvorištima, bude informirana o mogućnosti da se mogu suočiti s izvorom zračenja. Ako radnici mogu biti suočeni s izvorom, moraju biti upoznati i obučeni za vizualno prepoznavanje i otkrivanje izvora i njihovih ambalaža, informirani o temeljnim činjenicama o ionizirajućem zračenju te informirani i obučeni o radnjama koje treba poduzeti na terenu u slučaju otkrivanja ili sumnje na otkrivanje izvora, · evidencijski list iz Direktive HASS (Prilog XIV. Direktivi BSS) poboljšan je ažuriranjem terminologije i uklanjanjem nedosljednosti iz evidencijskog lista iz Direktive HASS, · sad postoje novi opći uvjeti za nezapečaćene izvore. Države članice osiguravaju sustave za kontrolu nezapečaćenih izvora u pogledu njihova smještaja, uporabe te recikliranja ili odlaganja. Usto države članice traže da poduzeće, koliko je to prikladno i moguće, vodi evidenciju o nezapečaćenim izvorima pod svojom odgovornošću. Države članice također traže od svakog poduzeća koje drži nezapečaćene izvore da smjesta izvijesti nadležno tijelo o svakom gubitku, krađi, znatnom prolijevanju ili neovlaštenom korištenju ili ispuštanju u okoliš. 5. Zaključci Direktiva HASS dobro je provedena u EU-u, iako još postoje znatne razlike u praksama provedbe među državama članicama EU-a. Komisija je tijekom godina zaprimila mali broj upita povezanih s visokoaktivnim zatvorenim radioaktivnim izvorima, što upućuje na to da je razumijevanje zahtjeva Direktive dobro i da su dobro prihvaćeni. Direktivom 2013/59/Euratom, kojom se obuhvaćaju glavne odredbe Direktive 2003/122/Euratom te se usklađuju sa smjernicama IAEA-e o radioaktivnim izvorima, stavlja se izvan snage Direktivu 2003/122/Euratom s učinkom od 6. veljače 2018. Države članice EU-a moraju prenijeti novu Direktivu BSS u svoje nacionalno zakonodavstvo do 6. veljače 2018. Nova Direktiva o osnovnim sigurnosnim standardima predstavlja veliku reviziju cijeloga pravnog okvira EU-a za zaštitu od zračenja. Poglavlja o visokoaktivnim zapečaćenim izvorima dobro se uklapaju u taj okvir, jer je Direktiva HASS dobro prihvaćena u državama članicama EU-a i nije bilo potrebe za velikim promjenama u kontroli visokoaktivnih zapečaćenih izvora, iako se novom Direktivom BSS ispravlja nekoliko nedostataka Direktive HASS. Posebno, postignutim usklađivanjem s propisima IAEA-e države članice EU-a dovodi se u dobar položaj za ispunjavanje i zahtjeva EU-a i onih IAEA-e za kontrolu visokoaktivnih zapečaćenih izvora i napuštenih izvora. Komisija potiče sve države članice da pri izradi novih nacrta nacionalnih propisa te smjernica o sigurnosti i zaštiti radioaktivnih izvora, što je dio njihovih obveza prijenosa nove Direktive 2013/59/Euratom, uzmu u obzir sadržaj ovog izvješća, posebno utvrđene najbolje prakse. Komisija u svom izdanju RP 179 iz serije o zaštiti od zračenja nudi detaljniji pregled stanja visokoaktivnih zapečaćenih izvora u Europi te prikazuje odgovarajuće mehanizme u Kanadi i SAD-u. Upućivanja [1] Direktiva Vijeća 2003/122/Euratom od 22. prosinca 2003. o kontroli visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora i izvora bez posjednika, Službeni list Europske unije L 346 od 31.12.2003. [2] Komunikacija Komisije, Nadležna tijela iz Direktive Vijeća 2003/122/Euratom o kontroli visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora i izvora bez posjednika, Službeni list Europske unije C 122/2 od 27.4.2013. [3] Komunikacija Komisije, Nadležna tijela iz Direktive Vijeća 2003/122/Euratom o kontroli visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora i izvora bez posjednika, Službeni list Europske unije C 347/02 od 28.11.2013. [4] Direktiva Vijeća 2013/59/Euratom od 5. prosinca 2013. o osnovnim sigurnosnim standardima za zaštitu od opasnosti koje potječu od izloženosti ionizirajućem zračenju, i o stavljanju izvan snage direktiva 89/618/Euratom, 90/641/Euratom, 96/29/Euratom, 97/43/Euratom i 2003/122/Euratom, Službeni list Europske unije L 13/1 od 17.1.2014. [5] Direktiva Vijeća 96/29/Euratom od 13. svibnja 1996. o utvrđivanju osnovnih sigurnosnih normi za zaštitu zdravlja radnika i stanovništva od opasnosti od ionizirajućeg zračenja, Službeni list Europske unije L 159 od 29.6.1996. [1] Izvor bez posjednika je radioaktivni izvor koji nije pod regulatornim nadzorom. [2] Detaljnije informacije o stanju visokoaktivnih zatvorenih radioaktivnih izvora u državama članicama EU-a, SAD-u i Kanadi dostupne su u izdanju Komisije „Zaštita od zračenja br. 179, Studija o trenutačnom statusu radioaktivnih izvora u EU-u, o podrijetlu i posljedicama gubitka kontrole nad radioaktivnim izvorima i o uspješnim strategijama za otkrivanje izvora bez posjednika”, 2014. (Radiation protection N° 179, Study on the current status of radioactive sources in the EU, on the origin and consequences of loss of control over radioactive sources and on successful strategies concerning the detection and recovery of orphan sources, 2014). [3] Direktivom se od država članica zahtijeva da organiziraju kampanje za traženje izvora bez posjednika „gdje je potrebno”, tako da se može na nacionalnoj razini odlučivati o potrebi organiziranja kampanja. [4] Čl. 107. nove Direktive BSS, sa stupanjem na snagu od 6. veljače 2018. [5] Sigurnosni standardi IAEA-e, Kategorizacija radioaktivnih izvora radi zaštite ljudi i okoliša, br. RS-G-1.9, Međunarodna agencija za atomsku energiju, 2005. [6] http://ec.europa.eu/energy/en/topics/nuclear-energy/radiation-protection/control-other-radioactive-sources [7] Međunarodna komisija za zaštitu od zračenja (International Commission on Radiological Protection) [8] Propisi za siguran prijenos radioaktivnog materijala, Serija sigurnosnih standarda, Sigurnosni zahtjevi br. TS-R-1, Međunarodna agencija za atomsku energiju, Beč, 2009. [9] Opasne količine radioaktivnog materijala (D-vrijednosti) (EPR-D-VALUES 2006), Međunarodna agencija za atomsku energiju, 2006. [10] Kodeks ponašanja za zaštitu i sigurnost radioaktivnih izvora, Međunarodna agencija za atomsku energiju, Beč, 2004. [11] Po-210, Pu-238, Cm-244 i Am-241