C 370/45

Objava zahtjeva za registraciju naziva u skladu s člankom 50. stavkom 2. točkom (a) Uredbe (EU) br. 1151/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o sustavima kvalitete za poljoprivredne i prehrambene proizvode

(2022/C 370/08)

Ova je objava temelj za podnošenje prigovora na zahtjev u skladu s člankom 51. Uredbe (EU) br. 1151/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (1) u roku od tri mjeseca od datuma ove objave.

JEDINSTVENI DOKUMENT

„Íslenskt lambakjöt”

EU br.: PDO-IS-2636 – 28.9.2020.

ZOI (X) ZOZP ( )

1. Naziv [ZOI-ja ili ZOZP-a]

„Íslenskt lambakjöt”

2. Država članica ili treća zemlja

Island

3. Opis poljoprivrednog ili prehrambenog proizvoda

3.1. Vrsta proizvoda

Razred 1.1. Svježe meso (i nusproizvodi klanja)

3.2. Opis proizvoda na koji se odnosi naziv iz točke 1.

„Íslenskt lambakjöt” je naziv za meso čistokrvne islandske janjadi koja se rađa, uzgaja i kolje na otoku Islandu u sjevernom Atlantskom oceanu. Masa klaonički obrađenog trupa u dobi od četiri do šest mjeseci, u kojoj se kolje sva janjad, kreće se od 15 do 17 kg. Meso je tamnocrveno i mekano, a okusom podsjeća na divljač. Janjetina se može stavljati na tržište kao cijeli trup ili osnovni dijelovi (prednja četvrtina, rebra, file, but, kotleti, koljenice itd.), svježa ili smrznuta.

„Íslenskt lambakjöt” ima sljedeća glavna prepoznatljiva svojstva:

— okus: po divljači,

— postotak mesa na čiju kakvoću utječe stres: 1–2 % s pH24 vrijednosti većom od 5,8 %,

— nije žilav, mekani leđni mišići,

— udio omega-3 masnih kiselina u fosfolipidima: 16 %,

— udio mišića koji ne sadržavaju fosfolipide: 1 % mase mišića,

— velika količina željeza i vitamina B, kako se može vidjeti u tablici u nastavku. Dio Jestivo (%) Kcal Proteini (g/100 g) Masti (g/100 g) Vitamin B1 (mg/100 g) Vitamin B2 (mg/100 g) Željezo (mg/100 g) Cink (mg/100 g) Prednja četvrtina 76 283 15,1 25,1 0,2 0,3 1 3 Rebra 78 335 15,8 30,6 0,1 0,2 1 2 File 100 142 21,5 6,2 0,2 0,3 2 2 But 64 174 19,2 10,9 0,2 0,3 2 3 Kotleti 69 315 16,6 28 0,1 0,3 2 2 Koljenice 76 171 17,9 11,1 0,2 0,3 2 3

3.3. Hrana za životinje (samo za proizvode životinjskog podrijetla) i sirovine (samo za prerađene proizvode)

Janjad od proljeća do jeseni pase na kultiviranim travnjacima ili terenima za ispašu. Tek ojanjena janjad najčešće pase na kultiviranim travnjacima dok se ne procijeni da su divlji pašnjaci pogodni za ispašu. Većina ovaca dovodi se na divlje terene za ispašu dva do četiri tjedna nakon sezone janjenja. Divlji pašnjaci koji se na Islandu upotrebljavaju za ljetnu ispašu mogu biti dio gospodarstava ili terena za ispašu. Stoga sva hrana za životinje potječe isključivo s tog zemljopisnog područja.

3.4. Posebni proizvodni postupci koji se moraju provesti na određenom zemljopisnom području

Svi postupci moraju se provesti na određenom zemljopisnom području.

3.5. Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itd. proizvoda na koji se odnosi registrirani naziv

–

3.6. Posebna pravila za označivanje proizvoda na koji se odnosi registrirani naziv

Odbor za marketing islandske janjetine osigurava opće promotivne materijale uz upotrebu sljedeće zajedničke oznake: „Icelandic Lamb Roaming Free Since 874” („Islandsko janje slobodno pase od 874.”).

Ni logotip ni promotivni materijali nisu obvezni.

4. Sažeta definicija zemljopisnog područja

Zemljopisno područje je otok Island u sjevernom Atlantskom oceanu.

5. Povezanost sa zemljopisnim područjem

Ovčarstvo na Islandu ima dugu i bogatu kulturnu tradiciju. Mnogi vjeruju da bez ovaca Island ne bi bio pogodan za nastanjivanje prije mnogo stoljeća. Ovce su naciji omogućile da preživi: njihovo meso hranilo je generaciju za generacijom, a njihova vuna i koža štitile su ih od hladnoće. Jedan je od najboljih primjera tradicionalne islandske kuhinje juha od janjećeg mesa, koja se nekad posluživala nedjeljom ili za posebne prigode, a sad se smatra svakodnevnim jelom. Islandska kulinarska baština na mnoge je načine povezana s ovčarstvom te proizvodima od ovaca i janjadi.

Na rast i zdravlje ovaca utječu nutritivna vrijednost hrane, mogućnost hranjenja i iskorištavanje hrane. Duga tradicija ovčarstva koja se na otoku prenosi generacijama rezultirala je visokim standardima upravljanja stadom i načina ispaše.

Odrasle ovce koje se hrane tijekom zime islandski stočari zimi drže u zatvorenom prostoru zbog vremenskih uvjeta. Hrane se sijenom koje stočari skupljaju ljeti. Sezona janjenja počinje krajem travnja ili početkom svibnja i traje do početka lipnja. Janjad od proljeća do jeseni pase na kultiviranim travnjacima ili terenima za ispašu. Tek ojanjena janjad najčešće pase na kultiviranim travnjacima dok se ne procijeni da su divlji pašnjaci pogodni za ispašu. Većina ovaca dovodi se na divlje terene za ispašu dva do četiri tjedna nakon sezone janjenja. Divlji pašnjaci koji se na Islandu upotrebljavaju za ljetnu ispašu mogu biti dio gospodarstava ili terena za ispašu. Stoga sva hrana za životinje potječe isključivo iz tog zemljopisnog područja.

Tereni za ispašu upotrebljavaju se za ispašu stoke od naseljavanja Islanda. Većina takve zemlje nalazi se u srednjem gorju, uglavnom zato što janjad koja se tamo hrani općenito brže raste. Premda se divlji pašnjaci koji se upotrebljavaju za ljetnu ispašu na Islandu općenito vrlo razlikuju, gorska vegetacija obično je najbogatija proteinima, a to je jedan od čimbenika koji pridonose ubrzanom rastu. Prirast janjadi u nizinskim područjima stoga je općenito niži nego kod janjadi iz gorskih područja, koja se hrani tek izniklom vegetacijom, osobito početkom i sredinom ljeta, no njihovi se prirasti ujednačuju do kraja kolovoza.

Početkom rujna rast janjadi na divljim pašnjacima počinje se usporavati. Ako janjad dotad nije dovoljno narasla za klanje, njezin potencijal rasta može se povećati tako da se janjad na otprilike dva do šest tjedana odvede na kultivirane površine, tj. kultivirane livade ili površine sa svježim krmnim biljem. U takvim slučajevima janjad uvijek ima pristup drugim, dodatnim površinama za ispašu. Tim se postupkom nastoji postići željena masa trupa u jesen i promicati bolja klasifikacija u kvantile u klaonicama.

Stočari u jesen skupljaju ovce s divljih terena za ispašu i pašnjaka, što može trajati do tjedan dana, ovisno o zemljopisnim lokacijama, a ta je tradicija stara koliko i naseljenost Islanda. Još od razdoblja naseljavanja stočari u svakom okrugu udružuju snage kako bi ovce s terena za ispašu i privatne zemlje okupili u zajednički tor. Nakon što ih se okupi, ovce se razvrstavaju i svako stado njegov vlasnik ili predstavnik vlasnika odvodi kući.

Janjad uglavnom pase na plodnijim površinama, travnjacima i vrištinama, a odmara na krševitijim terenima. Vegetaciju čini nisko bilje, a vrsta drveća relativno je malo. Bilje koje janjad odabire mijenja se s godišnjim dobom, na temelju zrelosti bilja. Islandske ovce većinom traže bilje kao što su neke vrste graholike (Lathyrus japonicus), kupina kamenjarka, ljekovita anđelika, neke vrste vrbolikovki (Chamaenerion latifolium) i ružičasti žednjak. Primjeri vrsti trava, šaša (Cyperaceae) i paprati (Pteridophyte) koje ovce često traže su Deschampsia nubigena, Agrostis capillaris (obična rosulja), Agrostis stolonifera, Poa alpina, Festuca rubra (crvena vlasulja) i Luzula multiflora. Među omiljenim cvjetnjačama koje ovce pasu nalaze se planinski vidac, neke vrste kozlačice (Thalictrum alpinum), šumska iglica, busenasta pušina, primorska babosvilka, neke vrste broćike (Galium boreale), neke vrste štavelja (Rumex longifolius), neke vrste kamenike (Saxifraga hirculus) i druge vrste. Islandsko drveće i grmlje kojim se ovce ljeti rado hrane uključuju, primjerice, jarebiku, gorsku vrboliku i neke vrste vrbe (Salix lanata i Salix phylicifolia). Hranjivi divlji pašnjaci i sijeno smanjuju potrebu za stočnom hranom, a vegetacija dostupna za ispašu vrlo je raznolika. Hladna klima Islanda smanjuje potrebu za pesticidima u proizvodnji hrane u odnosu na mnoge druge zemlje. Ti su čimbenici vrlo važni za proizvodnju janjetine „Íslenskt lambakjöt”.

Nalazi europskog projekta o janjetini, FAIR CT96-1768 (OVAX) – Prepoznavanje i promjena kakvoće i sastava mesa različitih vrsta europskih ovaca koje ispunjava očekivanja regionalnih potrošača, uključuju usporedbu islandskog načina proizvodnje janjetine s načinima proizvodnje u pet drugih europskih zemalja. Janjetinu „Íslenskt lambakjöt” predstavnici svih zemalja sudionica ocijenili su najmekšom. To su potvrdila i mjerenja fizičkih svojstava ispitanog mesa. Dob u trenutku klanja te količina kolagena i njegova topljivost pri zagrijavanju djelomično objašnjavaju tu razliku. Osim toga, smatralo se da je jedan od čimbenika bila razlika u mišićnom tkivu uspoređenih populacija. Nalazima je utvrđeno i da su glavna prepoznatljiva svojstva proizvoda „Íslenskt lambakjöt” sljedeća:

— okus po divljači;

— nizak postotak mesa na čiju kakvoću utječe stres (1–2 % s pH24 vrijednosti većom od 5,8 %);

— nije žilav, mekani leđni mišići;

— visok udio omega-3 masnih kiselina. Udio omega-3 masnih kiselina u fosfolipidima mišića islandske janjadi iznosi 16 %, a udio mišića koji ne sadržavaju fosfolipide iznosi 1 % mase mišića;

— velika količina željeza i vitamina B.

Svojstva proizvoda „Íslenskt lambakjöt” ponajprije su visoka razina mekoće i okus po divljači. Ukusnost janjetine „Íslenskt lambakjöt” može se pripisati činjenici da janjad slobodno pase na razgraničenim divljim terenima za ispašu i raste u divljem, prirodnom okruženju Islanda, gdje se hrani travom i drugim biljem.

U studiji u kojoj se uspoređivala janjetina iz šest europskih zemalja – Engleske, Islanda, Španjolske, Francuske, Italije i Grčke – utvrđeno je da janjetina „Íslenskt lambakjöt” ima veću količinu i udio omega-3 masnih kiselina od ostalih vrsta janjetine.

To se može pripisati sastavu masnih kiselina u stočnoj hrani i vegetaciji za ispašu koji utječe na udio omega-3 masnih kiselina u masnom tkivu i mišićima janjadi. Klima Islanda jedan je od čimbenika kojima se može objasniti visok postotak masnih kiselina. Island se proteže arktičkim i subarktičkim područjem. Nizinska područja na jugu i jugoistoku te pojedina kopnena područja u sjevernim i istočnim dijelovima zemlje imaju subarktičku klimu, s prosječnom temperaturom od otprilike 10 °C i više u srpnju te višom od –3 °C u siječnju. Gorska područja i većina drugih nizinskih područja Islanda imaju arktičku klimu, s prosječnim srpanjskim temperaturama nižima od 10 °C i prosječnim siječanjskim temperaturama nižima od –3 °C. Godišnja količina padalina u nizinskim područjima iznosi 400–2 000 mm. Island ima najveće ledenjake koji se nalaze izvan polarnih područja, a na nekim se mjestima izlazni ledenjaci protežu u nizinska područja. Niska razina onečišćenja, čist zrak i obilje životnog prostora utječu na uvjete za uzgoj ovaca na Islandu, kao i nisko onečišćenje terena za ispašu, dobar tretman i dobri životni uvjeti. Trava kojom se ovce hrane bogata je omega-3 linolenskom kiselinom i vitaminom E. Nadalje, dokazano je da islandska janjad ne doživljava stres prije ili tijekom klanja, zbog čega je kiselost mesa vrlo niska.

Upućivanje na objavu specifikacije

(1) SL L 343, 14.12.2012., str. 1.