1.Uvod

Trgovina ljudima uništava njihove živote jer im uskraćuje dostojanstvo, slobodu i temeljna prava. Često je riječ o nasilnom kaznenom djelu koje se počini u okviru mreža organiziranog kriminala. U današnjem društvu to bi trebalo biti nedopustivo.

Ipak, trgovina ljudima globalni je fenomen. Događa se u svakoj zemlji i regiji. Još uvijek se događa i u Europskoj uniji. Prema najnovijim dostupnim podacima od 2017. do 2018. registrirano je više od 14 000 žrtava unutar Europske unije. Stvarni broj vjerojatno je znatno veći jer mnoge žrtve ostaju neotkrivene. Gotovo polovina žrtava trgovanja ljudima unutar Europske unije građani su Unije kojima se većinom trguje unutar njihovih država članica. U EU-u žrtve su većinom žene i djevojčice kojima se trguje radi seksualnog iskorištavanja. U EU-u je gotovo svaka četvrta žrtva trgovanja ljudima dijete. Većina trgovaca ljudima u EU-u građani su Unije, a gotovo 75 % počinitelja su muškarci. To kazneno djelo kriminalcima donosi veliku imovinsku korist te stvara goleme ljudske, društvene i gospodarske troškove. Procjenjuje se da gospodarski trošak u EU-u iznosi do 2,7 milijardi EUR u jednoj godini.

Suzbijanje trgovine ljudima već je dugo prioritet Europske unije. Tijekom godina napredak je ostvaren u brojnim aspektima. Suradnja ključnih aktera, među ostalim na političkoj razini, i tijela za izvršavanje zakonodavstva i pravosudnih tijela, u nacionalnom i transnacionalnom kontekstu, dovela je do kaznenog progona i osuđujućih presuda te unapređenja identifikacije žrtava i pružanja pomoći i potpore žrtvama. Provodile su se informativne kampanje, obrazovni programi i inicijative za osposobljavanje kako bi se smanjila opasnost da osobe postanu žrtve trgovanja ljudima. Studije i izvješća pridonijeli su povećanju znanja o toj pojavi, a time i razvoju primjerenih strategija odgovora.

Unatoč ostvarenom napretku trgovina ljudima i dalje je ozbiljna prijetnja u Europskoj uniji koja svake godine dovodi u opasnost tisuće pojedinaca, posebno žene i djecu. Trgovci ljudima iskorištavaju društvene nejednakosti i ekonomsku i socijalnu ugroženost koje su se zbog pandemije bolesti COVID-19 dodatno pogoršale, što omogućava počiniteljima da lakše pronađu žrtvu. Pandemija isto tako onemogućava žrtvama da pristupe pravosuđu, pomoći i podršci te otežava odgovor kaznenog pravosuđa na kaznena djela. Nadalje, trgovci ljudima imaju novi poslovni model vrbovanja i iskorištavanja žrtava preko interneta, što dodatno otežava odgovor tijela za izvršavanje zakonodavstva i pravosudnih tijela.

U ovoj su strategiji utvrđeni ključni prioriteti s ciljem djelotvornijeg suzbijanja trgovine ljudima. U njoj se predlažu konkretne mjere, koje će se osmisliti uz puno poštovanje temeljnih prava, za ranu identifikaciju i zaustavljanje trgovine ljudima, mjere za progon kriminalaca kojima bi kazneno djelo trgovine ljudima od niskorizičnog i visokoprofitnog postalo visokorizično i niskoprofitno te mjere za zaštitu žrtava i pomoć žrtvama da iznova izgrade svoje živote.

Budući da je trgovina ljudima izrazito ozbiljan oblik organiziranog kriminala, ova je strategija usko povezana sa Strategijom EU-a za borbu protiv organiziranog kriminala za razdoblje 2021.–2025. Iako se sveobuhvatni prioriteti i ključne mjere strategije za borbu protiv organiziranog kriminala primjenjuju na trgovinu ljudima, ova strategija služi kao odgovor na posebne aspekte tog kaznenog djela.

2.Sveobuhvatno djelovanje za suzbijanje trgovine ljudima – od sprečavanja preko zaštite žrtava do kaznenog progona trgovaca ljudima i osuđujućih presuda

Kazneno djelo trgovine ljudima složena je kriminalna pojava. Trgovci ljudima iskorištavaju osjetljive situacije pojedinaca kako bi ostvarili imovinsku korist. Kad je riječ o potražnji, poduzeća, poslodavci, korisnici i potrošači ostvaruju od iskorištavanja žrtava imovinsku korist u obliku usluga, rada i proizvoda. U cijelom lancu trgovine ljudima žrtvama se nanosi velika kratkoročna i dugoročna šteta, a to iziskuje hitnu pomoć, potporu i zaštitu te perspektivu ponovne integracije u svrhu boljeg života za njih.

Složenost pojave trgovine ljudima zahtijeva sveobuhvatan odgovor. Potrebne su sveobuhvatne pravne, političke i operativne inicijative za dosljedno i opsežno suzbijanje trgovine ljudima, od sprečavanja do osude kriminalaca uz naglasak na zaštitu žrtava u svim fazama, posebno žena i djece te osoba kojima se trguje radi seksualnog iskorištavanja.

Zakonodavstvo je jedan od najmoćnijih alata koji nam je na raspolaganju jer se u njemu može definirati kazneno djelo te odrediti sankcije i zajednički ciljevi za progon kriminalaca i zaštitu žrtava. Direktiva EU-a o suzbijanju trgovanja ljudima glavni je temelj rada EU-a na suzbijanju te kriminalne djelatnosti. Europska komisija pratila je i podupirala prenošenje i provedbu te direktive u državama članicama za koje je ona obvezujuća. Komisija je u svojem Izvješću o prenošenju iz 2016. utvrdila da, iako su države članice uložile mnogo truda u prenošenje Direktive, i dalje postoji prostor za poboljšanje mjera sprečavanja, zaštite, pomoći i potpore za žrtve, uključujući djecu žrtve. Komisija je 2019. zatražila od država članica da dostave dodatne informacije u pogledu nalaza Izvješća iz 2016. Komisija je usporedno podupirala države članice u djelotvornoj provedbi Direktive. U tom kontekstu Komisija je razvila bazu znanja, pružala smjernice i financirala namjenske mjere, među ostalim inicijative za prekograničnu suradnju. Komisija je provedbu Direktive podupirala i suradnjom s EU-ovom mrežom nacionalnih izvjestitelja i ekvivalentnim mehanizmima i platformom civilnog društva EU-a protiv trgovine ljudima. Pravilno i potpuno prenošenje i potpuna provedba Direktive i dalje će biti Komisijin prioritet kako bi se osiguralo da trgovci ljudima ne ostvaruju korist od raznovrsnih pristupa koji se primjenjuju u Europi i da se žrtve u EU-u primjereno zaštiti neovisno o tome gdje se nalaze. Komisija će i dalje podupirati države članice u provedbi Direktive i koristiti se ovlastima koje su joj dodijeljene Ugovorima, među ostalim, prema potrebi, pokretanjem postupaka zbog povrede.

Komisija prati provedbu Direktive u državama članicama na više načina; dvogodišnja izvješća o napretku, ali i izvješća raznih dionika pokazuju da taj instrument star deset godina možda više ne odgovara svrsi. Unatoč poduzetim inicijativama za sprečavanje, potražnja za uslugama žrtava iskorištavanja nije se smanjila. Nekažnjavanje počinitelja u EU-u i dalje je problem, a broj kaznenih progona i osuđujućih presuda trgovaca ljudima ostaje nizak. Vjerojatno je da se u minimalnim pravilima koja su utvrđena za žrtve njihove stvarne potrebe ne uzimaju dovoljno u obzir. Stoga treba provesti evaluaciju provedbe Direktive i, prema potrebi, na temelju ishoda predložiti preispitivanje te direktive kako bi odgovarala svrsi.

Na razini politike i na operativnoj razini ključno je osigurati prekograničnu, regionalnu i međunarodnu suradnju, među ostalim razvojem i razmjenom znanja i informacija te uspostavom interoperabilnih informacijskih sustava. Na taj način tijela za izvršavanje zakonodavstva i pravosudna tijela postaju spremnija za sprečavanje djelovanja kriminalaca i pružanje potpore žrtvama. Kako se kriminalne mreže šire preko granica, kroz zemlje podrijetla, tranzita i odredišta, države članice odgovorne su za istragu i progon kaznenih djela počinjenih u njihovoj jurisdikciji. Prekogranične slučajeve trgovanja ljudima teško je istraživati jer iziskuju resurse, koordinaciju i dobru komunikaciju relevantnih tijela. Tijelima za izvršavanje zakonodavstva isto su tako potrebni kapaciteti, alati i strukturirana suradnja kako bi se mogla nositi s digitalnim načinom rada trgovaca ljudima. Agencije EU-a, kao što su Europol i Eurojust, olakšavaju blisku suradnju i koordinaciju nacionalnih tijela za uspješne operativne aktivnosti privođenja kriminalaca pravdi te identifikacije i zaštite žrtava.

Kad se žrtve vraćaju u zemlje iz kojih dolaze ili kad se dobrovoljno vraćaju iz zemalja u kojima su bile žrtve iskorištavanja u svoje zemlje podrijetla, potrebna je pravovremena suradnja relevantnih aktera za ciljane mjere pomoći, potpore i integracije na mjestu polaska i na mjestu dolaska. Takve postupke kojima se žrtvama omogućava pristup njihovim pravima u prekograničnim slučajevima mogu olakšati transnacionalni mehanizmi upućivanja, tj. platforme za prekograničnu suradnju relevantnih javnih tijela i civilnog društva uključenih u daljnje postupke identifikacije žrtava trgovanja ljudima i pružanja pomoći i zaštite.