IZVJEŠĆE KOMISIJE VIJEĆU Drugo izvješće Komisije Vijeću o provedbi Preporuke Vijeća 2009/C 151/01 o sigurnosti pacijenata, uključujući sprečavanje i kontrolu infekcija povezanih sa zdravstvenom skrbi /* COM/2014/0371 final */





Sadržaj 1. Uvod. 3 2. Provedba na razini države članice. 3 Razvoj politika i programa za sigurnost pacijenata. 4 Osnaživanje pacijenata. 4 Sustavi izvješćivanja i učenja o štetnim događajima. 5 Obrazovanje i osposobljavanje zdravstvenih djelatnika. 5 Stanje provedbe po zemljama. 5 3. Koordinacija rada na razini EU-a. 7 Razmjena znanja, iskustva i dobre prakse. 7 Alati za potporu provedbe. 7 4. Program za istraživanja i zdravstveni program.. 8 5. Utjecaj Preporuke. 9 6. Područja interesa koje su utvrdili države članice i dionici 9 7. Djelovanje EU-a koje se odnosi na infekcije povezane sa zdravstvenom skrbi 10 Zakonodavne mjere. 11 Aktivnosti u području nadzora. 11 Smjernice i izvješća. 11 8. Zaključci 12 Infekcije povezane sa zdravstvenom skrbi 12 Opća sigurnost pacijenata. 13 1. Uvod U Preporuci Vijeća 2009/C 151/01[1] iznesen je niz mjera o općoj sigurnosti pacijenata i infekcijama povezanima sa zdravstvenom skrbi (HAI) te je Komisija pozvana da izvijesti o tome jesu li mjere učinkovite i razmotri potrebu za daljnjim djelovanjem. Prvo izvješće Komisije, objavljeno 2012.,[2] pokazalo je zadovoljavajući napredak u razvoju nacionalnih politika i programa u području sigurnosti pacijenata. U njemu su isto tako utvrđena područja koja zahtijevaju dodatni napor: obrazovanje i osposobljavanje zdravstvenih djelatnika u području sigurnosti pacijenata, osnaživanje pacijenata i razvoj kulture učenja na greškama. Izvješće je pokazalo neujednačen napredak diljem EU-a. Neke su države članice izvijestile da je provedba usporena zbog financijskih ograničenja koja proizlaze iz gospodarske krize. Komisija je stoga predložila da se njezino praćenje provedbe odredbi o općoj sigurnosti pacijenata produži za dodatne dvije godine. Dio ovog izvješća o općoj sigurnosti pacijenata temelji se na odgovorima država članica na upitnik Komisije, odgovorima na javna savjetovanja[3] i rezultatima istraživanja Eurobarometra o iskustvima građana i percepciji sigurnosti i kvalitete zdravstvene skrbi.[4] U njemu su predstavljene i aktivnosti na razini EU-a kojima se podupire provedba Preporuke u području opće sigurnosti pacijenata. Nedavni nalazi Europskog centra za sprečavanje i kontrolu bolesti (ECDC) pokazuju da je HAI i dalje problem u Europi. U poglavlju o HAI-ju predstavljene su aktivnosti na razini EU-a kojima se državama članicama pruža potpora pri provedbi Preporuke. 2. Provedba na razini države članice U ovom je poglavlju sažeto glavno djelovanje poduzeto na razini države članice i, gdje je to moguće, njezin utjecaj i napredak u odnosu na situaciju iz 2012. Temelji se na odgovorima primljenima od svih država članica EU-a;[5] i od Norveške i regije južne Danske[6], koja je odgovorila na dobrovoljnoj osnovi. Upućivanja na „zemlje” trebala bi značiti države članice EU-a i Norveška. Naslovi odražavaju strukturu Preporuke. Razvoj politika i programa za sigurnost pacijenata Od donošenja Preporuke države članice ostvarile su napredak u razvoju politika o sigurnosti pacijenata. Dvadeset i šest zemalja razvilo je ili dovršava strategije ili programe za sigurnost pacijenata, samostalno ili u okviru drugih nacionalnih politika. Više je zemalja dostavilo prateće dokumente nego 2012. (21 u 2014. u odnosu na osam 2012.). Većina ih je dala primjere pokazatelja za vrednovanje strategija. Dvadeset i tri zemlje odredile su nadležno tijelo odgovorno za sigurnost pacijenata (19 država članica 2012.), ali samo ih je 16 dostavilo dokumente kojima se to potkrepljuje. Sva tijela osim jednog surađuju s tijelima u drugim zemljama, unutar i izvan EU-a. Sve su zemlje izvijestile o uspostavljenim mjerama sigurnosti pacijenata. Norme za sigurnost pacijenata obvezne su u 20 zemalja (11 u 2012.) i preporučene u četiri ostale. U 19 zemalja ministarstva zdravlja ili posebne agencije upotrebljavaju smjernice o sigurnosti pacijenata, u većini slučajeva razvijene na nacionalnoj razini. Međutim, odgovori pokazuju da se razumijevanje normi i smjernica među zemljama razlikuje. Neke zemlje izvješćuju o posebnim normama za određenu vrstu štetnog događaja, druge o sustavima upravljanja kvalitetom, a ostale uzimaju kao primjere sustave izvješćivanja i učenja. To otežava procjenu i usporedbu napretka diljem EU-a. Preporukom se države članice ohrabruju da upotrebljavaju informacijske i komunikacijske sustave kako bi podržale razvoj nacionalnih politika i programa u području sigurnosti pacijenata. Odgovori pokazuju da se ta odredba većinom shvaća kao pozivanje na stvaranje web-mjesta s podacima o politikama. Samo je nekolicina zemalja izvijestila o upotrebi sustava za izvješćivanje i učenje, metoda e-učenja i elektroničkih registara pacijenata. Osnaživanje pacijenata U izvješću iz 2012. zaključeno je da se nedovoljno djelovalo u svrhu osnaživanja pacijenata, u smislu uključivanja organizacija pacijenata u donošenje politika i informiranja pacijenata o mjerama sigurnosti pacijenata. Dvadeset i četiri zemlje izjavile su da su uključile organizacije pacijenata u razvoj politika sigurnosti pacijenata (20 u 2012.), uključujući 12 zemalja koje su dostavile primjere specifičnih administrativnih i pravnih akata kojima se zahtijeva takvo uključivanje. U većini zemalja organizacije mogu pružiti povratne informacije, najčešće na sastancima koje organiziraju nadležna tijela ili javnim savjetovanjima. U odnosu na pojedinačne pacijente, državama članicama preporučuje širenje informacija o normama za sigurnosti pacijenata, mjerama sigurnosti za smanjenje ili sprečavanje pogrešaka, pravima na informirani pristanak na liječenje, postupcima podnošenja pritužbi i dostupnim pravnim sredstvima. U ovom je slučaju prikazan znatan napredak: 18 zemalja pacijentima pruža informacije o svemu navedenome (samo njih pet 2012.) — pri čemu se najviše obavješćivalo o pravu na informirani pristanak i postupcima podnošenja pritužbi. Od svih zemalja samo je njih 18 prikupilo povratne informacije od pacijenata o dostupnosti i točnosti pruženih informacija, većinom anketama. U Preporuci su zemlje pozvane da razviju ključne kompetencije za pacijente o sigurnosti pacijenata. U ovom području od 2012. nije ostvaren nikakav napredak jer je u brojnim zemljama taj pojam i dalje nejasan. Stoga bi bilo primjereno dodatno pojasniti ovaj koncept kako bi se promicalo zajedničko razumijevanje i njegova primjena u državama članicama. Sustavi izvješćivanja i učenja o štetnim događajima Prikazan je daljnji napredak u uspostavi sustava izvješćivanja i učenja. Oni postoje u 27 zemalja (15 u 2102.) većinom na nacionalnoj (21) razini i razini pružatelja usluga zdravstvene skrbi (13). Međutim, tamo gdje su na snazivišestruki sustavi, rijetko su „interoperabilni” (samo sedam od 26), Isto tako, sustavi samo šest država članica potpuno odgovaraju zahtjevima iz Preporuke o tome da bi trebali: - pružati opsežne podatke o štetnim događajima; - biti diferencirani od disciplinarnih postupaka za zdravstvene djelatnike; - pacijentima omogućiti izvješćivanje; i - nadopunjavati druge sustave izvješćivanja o sigurnosti, npr. one o farmakovigilanciji ili sigurnosti zračenja. Podaci iz sustava izvješćivanja većinom se šire biltenima, izvješćima ministarstva zdravlja i na konferencijama. Nekoliko ga zemalja upotrebljava za otkrivanje uzbuna, praćenje trendova i/ili sastavljanje smjernica ili preporuka. Polovina država članica s takvim sustavima izvješćivanja dijele informacije kako bi mogle učiti jedna od druge. Međutim, samo je nekoliko zemalja izvijestilo da su pogreške analizirane na razini pružatelja usluga zdravstvene skrbi te da su izvučene pouke o tome kako poboljšati kvalitetu i sigurnost. U 25 zemalja izvješćivanje zdravstvenih djelatnika povećalo se tijekom protekle četiri godine, ali je samo 15 zemalja to isto iskazalo u odnosu na pacijente. Obje su brojke veće nego 2012. Obrazovanje i osposobljavanje zdravstvenih djelatnika Provedba u ovom području i dalje je nedovoljna. Većina je zemalja izvijestila da su poticale multidisciplinarno osposobljavanje o sigurnosti pacijenata u okolnostima zdravstvene skrbi, ali tri četvrtine njih ne pruža podatke o stvarnom pružanju takvih osposobljavanja u bolnicama. Sigurnost pacijenata nije široko ugrađena u dodiplomsko i diplomsko obrazovanje zdravstvenih djelatnika, osposobljavanje uz rad i kontinuirano stručno obrazovanje zdravstvenih stručnjaka, osim u šest država članica.[7] U osam se država članica to ne zahtijeva službeno ni na jednoj razini i ni za kojeg zdravstvenog stručnjaka. U zemljama sa službenim zahtjevima za uključenje pacijenata u obrazovanje i osposobljavanje sigurnost pacijenata većinom je dio osposobljavanja uz rad za liječnike, medicinske sestre i farmaceute. Stanje provedbe po zemljama U dijagramu 1. prikazan je napredak provedbe po zemlji, na temelju samoprocjene zemlje o tome je li prisutno sljedeće: - strategije za sigurnost pacijenata; - nadležno tijelo; - posebne mjere za sprječavanje medikacijskih pogrešaka, HAI-ja i komplikacija tijekom ili nakon kirurške intervencije; - alati ICT-a radi pružanja potpore sigurnosti pacijenata; - mjere za uključivanje organizacija pacijenata u donošenju politike; - mjere kojima se pacijentima osigurava širenje informacija o sigurnosti pacijenata; - ključne kompetencije za pacijente; - uvedeni sustavi izvješćivanja i učenja; - sustavi izvješćivanja i učenja koji ispunjavaju kriterije kako su definirani u Preporuci; - mehanizmi poticanja zdravstvenih radnika na izvješćivanje; - multidisciplinarno osposobljavanje o sigurnosti pacijenata u bolnicama; - sigurnost pacijenata ugrađena u obrazovanje i osposobljavanje zdravstvenih stručnjaka; i - mjere informiranja zdravstvenih radnika o normama za sigurnosti pacijenata, smjernicama ili najboljim praksama. Dijagram 1.: Provedba 13 mjera analiziranih u ovom izvješću po zemljama[8] Kako je prikazano u dijagramu, većina je zemalja uvela barem polovina mjera analiziranih u ovom izvješću, nekoliko je zemalja blizu potpunoj provedbi 13 mjera, dok je njih 11 provelo manje od polovine preporuka. 3. Koordinacija rada na razini EU-a Uz djelovanje država članica, u Preporuci se poziva na djelovanje na razini EU-a kako bi se razvile zajedničke definicije, terminologija i usporedivi pokazatelji te podijelila najbolja praksa. Komisija je koordinirala sljedeće aktivnosti kojima se podupire takvo djelovanje: Razmjena znanja, iskustva i dobre prakse Razmjena znanja u području sigurnosti pacijenata i kvalitete skrbi omogućena je na razini EU-a u dva glavna foruma. Jedan je radna skupina Komisije o sigurnosti pacijenata i kvaliteti skrbi, [9] koja okuplja predstavnike država članica EU-a i zemalja EFTA-e, međunarodnih organizacija (SZO-a i OECD-a) i dionike EU-a: pacijente, zdravstvene stručnjake, upravitelje na području zdravstvene skrbi i stručnjake za kvalitetu skrbi. S radnom se skupinom savjetuje o trenutačnim i planiranim aktivnostima u sigurnosti pacijenata i kvaliteti skrbi na razini EU-a. Ona isto tako može sastavljati izvješća ili preporuke na poziv Komisije ili na vlastitu inicijativu. Uz to, članovima pruža platformu za dijeljenje znanja o inicijativama na nacionalnoj razini, aktivnostima dionika i ishodima istraživačkih projekata. Drugi forum za razmjenu dobre prakse trogodišnje je zajedničko djelovanje među državama članicama i dionicima o sigurnosti pacijenata i kvaliteti skrbi (PaSQ) koje sufinancira EU.[10] Njegov je glavni zadatak utvrditi postojeće sigurne kliničke prakse i dobre organizacijske prakse u EU-u, osigurati razmjenu znanja o njima te ispitati prenošenje praksi o sigurnosti pacijenata u uvjetima zdravstvene skrbi u drugim zemljama. Aktivno sudjelovanje svih država članica EU-a, Norveške i drugih dionika u ovom zajedničkom djelovanju i uspjeh događaja koji služe kao mehanizam za razmjenu koji su se odvijali unutar ovog okvira potvrđuju jasnu potražnju među dionicima za ovakvom vrstom suradnje na razini EU-a. Međutim, kao mehanizam čije je financiranje vremenski ograničeno, zajedničko djelovanje završit će u ožujku 2015. Države članice i drugi partneri predložili su uspostavljanje trajne mreže kojom bi se nastavile i proširile trenutačne aktivnosti. Moguće nove aktivnosti koje bi se mogle razviti takvom mrežom uključuju sustav stručnog ocjenjivanja za organizacije za poboljšanje kvalitete zdravstvene skrbi i mehanizam brze razmjene podataka o nezgodama i rješenjima iz područja sigurnosti pacijenata. Alati za potporu provedbe Kako bi se pružila potpora za provedbu Preporuke, radna je skupina sastavila praktičan priručnik o: - obrazovanju i osposobljavanju zdravstvenih stručnjaka u području sigurnosti pacijenata[11] – time se omogućuje katalog postojećih modula i programa s njihovim sadržajem, ciljnom publikom, sposobnostima, ishodima učenja i evaluacijom. Njime je obuhvaćen i popis čimbenika uspjeha u uspostavljanju modulâ i osposobljavanja u području sigurnosti pacijenata za različite skupine zdravstvenih stručnjaka na različitim razinama; i - učinkovito uspostavljanje i funkcioniranje sustava izvješćivanja i učenja[12] – ovo se odnosi na postojeće znanje i iskustvo o tome kako su države članice organizirale uspostavljene sustave izvješćivanja. To uključuje praktične preporuke, potiče kulturu izvješćivanja i učenja te prikazuje tehničku infrastrukturu koja je potrebna za uspostavu i održavanje sustavâ. Kako bi se taj rad nadopunio, Komisija je od SZO-a zatražila da prilagodi Konceptualni okvir (CF) za međunarodnu klasifikaciju sigurnosti pacijenata (Conceptual Framework (CF) for the International Classification for Patient Safety)[13] za izvješćivanje o nezgodama u području sigurnosti pacijenata u EU-u. To se sastoji od razvoja „minimalnog informacijskog modela” za izvješćivanje o nezgodama iz područja sigurnosti pacijenata, kako bi ga ustanove zdravstvene skrbi upotrebljavale kao predložak u svrhu prikupljanja, preispitivanja, usporedbe i analize izvješća o nezgodama. Informacijski model bit će popraćen zajedničkom terminologijom za imenovanje i definiranje glavnih vrsta nezgoda iz područja sigurnosti pacijenata. Komisija je sufinancirala i projekt indikatora kvalitete zdravstvene skrbi (Health Care Quality Indicators Project)[14] pod vodstvom OECD-a, kojim je na razini zdravstvenog sustava razvijen niz indikatora kvalitete, uključujući sigurnost pacijenata, i kojima se može ocijeniti utjecaj posebnih čimbenika na kvalitetu zdravstvenih usluga. U ovom projektu trenutačno sudjeluju 24 države članice EU-a i Norveška. Godine 2010., iako ne kao odgovor na Preporuku, zakonodavstvo u farmaceutskom sektoru EU-a[15] revidirano je u odnosu na aktivnosti u području farmakovigilancije. Od srpnja 2012. od država članica tražilo se da osiguraju da se, ako postoji sumnja da nuspojave lijekova proizlaze iz pogreške povezane s upotrebom medicinskog proizvoda, njihovi sustavi za izvješćivanje farmakovigilancije isto tako stave na raspolaganje tijelima odgovornima za sigurnost pacijenata. Naposljetku, u Zelenoj knjizi Komisije o m-zdravlju[16] istaknute su koristi od upotrebe rješenja telemedicine i m-zdravlja za osiguranje sigurnosti pacijenata. 4. Program za istraživanja i zdravstveni program Komisija rješava sigurnost pacijenata i HAI osnivanjem nekoliko projekata na europskoj razini u okviru Prvog i Drugog zdravstvenog programa te Šestog i Sedmog okvirnog programa za istraživanja i tehnološki razvoj. Trećim zdravstvenim programom (2014. – 2020.)[17] i novim programom za istraživanja Obzor 2020. (2014. – 2020.)[18] predviđa se financiranje daljnjih projekata o sigurnosti pacijenata i kvaliteti zdravstvene skrbi, uključujući HAI. Na razini države članice programi za istraživanja o sigurnosti pacijenata razvijeni su u polovini država članica. Nedostatak financijskih resursa naveden je kao glavna prepreka razvoju istraživanja na nacionalnoj razini. 5. Utjecaj Preporuke Ovo se poglavlje temelji na podacima dobivenima od zemalja i nadopunjenima rezultatima javnih savjetovanja i istraživanjima Eurobarometra. Odgovori zemalja pokazuju da se Preporukom podigla svijest o sigurnosti pacijenata na političkoj razini (21 odgovor). U 16 je zemalja njome pokrenuto konkretno nacionalno/regionalno djelovanje, kao što je razvoj strategija i programa za sigurnost pacijenata, uključivanje sigurnosti pacijenata u zdravstveno zakonodavstvo ili stvaranje sustava izvješćivanja i učenja. U nekim su zemljama njome ojačani i podržani postojeći programi za sigurnost pacijenata i potvrđena njihova dosljednost politikama EU-a. Prema samoprocjenama zemalja, Preporukom se podigla svijest o sigurnosti pacijenata na razini zdravstvenog okruženja (20 odgovora). Samo je polovina zemalja procijenila da je imala utjecaja na osnaživanje organizacija pacijenata i pojedinačne pacijente. Po mišljenju 65 % sudionika u javnom savjetovanju Preporukom se pridonijelo poboljšanju sigurnosti pacijenata. Odgovori potvrđuju da se njome podigla svijest na političkoj razini, ali ukazuju i na niske razine osviještenosti u okvirima zdravstvene skrbi, posebno u vezi s osnaživanjem pacijenata. Eurobarometar je pokazao da se Preporukom nije promijenila percepcija građana EU-a o sigurnosti skrbi. Kao i 2009., više od 50 % ispitanika smatralo je da pacijentima može naštetiti bolnička i nebolnička skrb. Isto tako, 25 % ispitanika izjavilo je da su oni ili njihova obitelj iskusili štetan događaj. Pacijenti sada izvješćuju o znatno više štetnih događaja nego 2009. (46 % u odnosu na 28 %). Međutim, većina je ispitanika osjećala da takvo izvješćivanje ne dovodi do poduzimanja posebnih mjera. Naposljetku, građani EU-a izjavili su da oni kvalitetu određene bolnice često ocjenjuju na temelju njezina općeg ugleda ili mišljenja drugih pacijenata. Čini se da to pokazuje da objektivna informacija o kvaliteti skrbi u bolnicama nije lako dostupna pacijentima. 6. Područja interesa koje su utvrdili države članice i dionici U njihovim doprinosima ovom Izvješću, države članice za daljnju suradnju na razini EU-a utvrdile su sljedeća područja: politike i programi za sigurnost pacijenata (21 odgovor); razvijanje sustava izvješćivanja i učenja bez okrivljavanja te poticanje izvješćivanja zdravstvenih radnika i pacijenata (21 odgovor); i razvijanje i preispitivanje normi za sigurnosti pacijenata (20 odgovora). Komisija je primila 181 odgovor na javno savjetovanje, pri čemu su glavni pridonositelji bili stručne zdravstvene organizacije, organizacije pacijenata i potrošača te bolnice. Ispitanici su utvrdili potrebu za poboljšanjima u sljedećim područjima: sigurnost pacijenata u nebolničkoj skrbi; osiguranje obrazovanja i osposobljavanja ne samo za zdravstvene stručnjake nego i za pacijente, obitelji i neformalne njegovatelje; poticanje upotrebe novih tehnologija u korist sigurnosti pacijenata; podržavanje usklađenog nadzora na razini EU-a HAI-ja i smjernica za sveobuhvatnu ocjenu normi za sigurnosti pacijenata dopunjenih kontrolnim popisima i pokazateljima koje je potrebno upotrebljavati diljem zemalja; i osiguranje jednakih mogućnosti u pogledu pravnih sredstava za pogreške u liječenju za sve građane EU-a. 72 % ispitanika smatra da bi dodatne vrijednosti bilo u proširenju područja primjene djelovanja EU-a s područja sigurnosti pacijenata na šire područje kvalitete skrbi. Sigurnost pacijenata smatra se rezultatom zdravstvene skrbi dobre kvalitete. Konkretno predloženo djelovanje na razini EU-a uključivalo je sljedeće: uspostavljanje zajedničke definicije „kvalitete skrbi”; razvijanje strategije EU-a o podacima koji se odnose na zdravlje za pacijente; razmatranje prikupljanja iskustava pacijenata kao elementa sustavâ za poboljšanje kvalitete; uspostava trajnog europskog foruma za promicanje i dijeljenje najbolje prakse u području sigurnosti pacijenata i kvalitete skrbi, nadograđivanje zajedničkog djelovanja, npr. rad na sustavu normi za kvalitetu u zdravstvenim organizacijama, izdavanje smjernica, utvrđivanje ciljeva i vrednovanje; i uzimanje u obzir utjecaja manjka radne snage i radnih uvjeta na kvalitetu skrbi i poticanje bolje koordinacijske skrbi. Brojni su ispitanici izjavili da bi se predloženim djelovanjem isto tako pridonijelo provedbi Direktive 2011/24/EU.[19] 7. Djelovanje EU-a koje se odnosi na infekcije povezane sa zdravstvenom skrbi Preporukom je utvrđeno djelovanje koje države članice trebaju poduzeti u vezi s HAI-jem na razini EU-a. U odjeljcima u nastavku predstavljeni su koraci koji su poduzeti na razini EU-a kako bi se pružila potpora djelovanju država članica. Zakonodavne mjere Preporukom se predviđa da bi države članice trebale upotrebljavati definicije dogovorene na razini EU-a kao bi se omogućilo dosljedno izvješćivanje o HAI-ju. U prilogu Odluci Komisije 2012/506/EU od 8. kolovoza 2012. uključene su opće i posebne sustavne definicije slučajeva HAI-ja, uključujući upute o izvješćivanju za svako stanje.[20] Tim će se definicijama slučajeva HAI-ja pomoći ne samo u znatnom poboljšanju nadzora diljem EU-a nego će se omogućiti i ocjena utjecaja poduzetih preventivnih mjera na razini EU-a. HAI-ovi su obuhvaćeni novom Odlukom br. 1082/2013/EU o ozbiljnim prekograničnim prijetnjama zdravlju.[21] Odlukom se jača okvir zdravstvene sigurnosti u EU-u u odnosu na planiranje pripravnosti, procjenu rizika, upravljanje rizikom i koordinacijske mjere, uključujući aspekte priopćivanja rizika.[22] Njezine odredbe primjenjivat će se na HAI.[23] Aktivnosti u području nadzora Mreža EDCD-a za nadzor infekcija povezanih sa zdravstvenom skrbi (HAI-Net) koordinira različite module kako bi državama članicama pružila podršku u uspostavljanju ili jačanju aktivnih sustava nadzora navedenih u članku II.8.c Preporuke. Od objavljivanja Preporuke organizirano je na razini EU-a jedno praćenje prevalencije bolničkih infekcija u određenom momentu u bolnicama za akutnu njegu u razdoblju od 2011. i 2012. (ECDC PPS) [24] i dva u objektima za dugoročnu skrb (LTCF-i).[25] Ciljani nadzor HAI-ja neprestano se provodio nadzorom infekcija kirurške rane (SSI-ova) i nadzorom HAI-ja u jedinicama za intenzivnu njegu (ICU-ovi). Sveukupno, razina sudjelovanja u europskim modulima nadzora HAI-ja smatrala se visokom u devet zemalja ili regija (AT, DE, ES, FR, IT, LT, MT, PT i UK‑Škotska), srednjom u njih 13 (BE, CZ, EE, FI, HU, LU, NL, NO, RO, SK, UK-Engleska, UK-Sjeverna Irska i UK-Wales) i niskom u 11 zemalja (BG, CY, DK, EL, HR, Island, IE, LV, PL, SE i SI). Smjernice i izvješća EDCD je sastavio nekoliko smjernica i izvješća kako bi pružio podršku državama članicama: U području ispravne upotrebe antibiotika objavljeni su sustavna revizija i smjernice temeljene na iskustvu kako bi se u zdravstvenih stručnjaka poboljšalo poštovanje odgovarajuće administracije, vremenskih termina, doze i trajanja perioperativne antibiotske profilakse za sprečavanje infekcija kirurške rane.[26] U području programâ za kontrolu bolničkih infekcija, sustavnom revizijom organizacije bolnice, njezina upravljanja i postojećih struktura koje se odnose na prevenciju infekcija povezanih sa zdravstvenom skrbi utvrđen je niz od 10 ključnih sastavnica kojima se može upravljati u programima za kontrolu bolničkih infekcija.[27] Za staračke domove i druge objekte za dugoročnu skrb razvijeni su i ocijenjeni pokazatelji nacionalnih rezultata u sprečavanju i kontroli infekcija te upravljanju upotrebom antimikrobnih sredstava, koji će se upotrebljavati kao temelj za praćenje poboljšanja država članica u tom području. Naposljetku, razvijene su ključne kompetencije za kontrolu infekcija i stručnjake za bolničku higijenu te ih države članice već i upotrebljavaju.[28] 8. Zaključci Infekcije povezane sa zdravstvenom skrbi Dovodeći do donošenja definicija općih i specifičnih slučajeva HAI-ja i pružajući standardiziranu metodologiju i okvir za nacionalni nadzor HAI-ja, djelovanjem na razini EU-a pridonijelo se jačanju sustava nadzora HAI-ja u EU-u. EDCD-ovim praćenjem prevalencije HAI-ja u određenom trenutkuii upotrebe antimikrobnih sredstava na razini Europe 2011. – 2012. posebno se pridonijelo poboljšanom prikupljanju podataka o HAI-ju, čak i u državama članicama koje prije toga nisu započele s tom aktivnošću. Izvješće o praćenju prevalencije bolničkih infekcija u određenom momentu [29] i prvo izvješće o provedbi Komisije [30] pokazuju da bi se države članice trebale usredotočiti na osiguravanje ciljanog nadzora HAI-ja pri infekcijama kirurške rane, u jedinicama intenzivne njege i staračkim domovima i drugim objektima za dugoročnu skrb. Potrebne su daljnje mjere država članica kako bi se poboljšala rutinska provjera HAI-ja, razvojem nacionalnih dijagnostičkih smjernica, stalnim osposobljavanjem zdravstvenih djelatnika u primjeni definicija slučaja HAI-ja i jačanjem laboratorijskih i drugih dijagnostičkih kapaciteta u objektima za zdravstvenu skrb. Nadalje, praćenje prevalencije bolničkih infekcija u određenom momentu na razini Europe – istaknulo je potrebu da se osigura odgovarajući broj specijaliziranog osoblja za kontrolu infekcija u bolnicama i drugim ustanovama za zdravstvenu skrb dovoljan kapacitet za izolaciju pacijenata zaraženih klinički relevantnim mikroorganizmima u bolnicama za akutnu njegu standardizirani nadzor upotrebe alkohola za pranje ruku. Kako bi se državama članicama pružila dodatna podrška u sprečavanju i kontroli infekcija povezanih sa zdravstvenom skrbi i provedbi Preporuke, Komisija i ECDC dali su prioritet rješavanju pitanja HAI-ja.[31] Opća sigurnost pacijenata Preporukom se uspješno podigla svijest o sigurnosti pacijenata na političkoj razini i pokrenule su se promjene kao što je razvoj nacionalnih strategija i programa za sigurnost pacijenata i razvoj sustava izvješćivanja i učenja u brojnim državama članicama EU-a. Njome je stvorena klima koja vodi prema poboljšanju sigurnosti pacijenata u EU-u. Međutim, manje je utjecaja imala na povećanje kulture sigurnosti pacijenata na razini zdravstvenog okruženja, tj. ohrabrivanja zdravstvenih stručnjaka da uče iz pogrešaka u okruženju bez okrivljavanja. Utjecaj na osnaživanje pacijenata samo je djelomičan. Obrazovanje i osposobljavanje zdravstvenih djelatnika ostaje područje u kojem su države članice i dionici ukazali na potrebu za dodatnim naporom. Uz to, provedba Preporuke nije osnažila povjerenje građana EU-a u sigurnost i kvalitetu zdravstvene skrbi u njihovoj zemlji. U međuvremenu, sigurnost pacijenata ostaje pitanje u EU-u, kako je potvrđeno s više od 90 % odgovora na javno savjetovanje i prema percepcijama građana EU-a. To je potkrijepljeno istraživanjem[32] kojim su se istaknule značajne nejednakosti između znanja i prakse u strategijama sigurnosti pacijenata i u kojem se tvrdi da kao posljedica toga znatnom udjelu europskih građana prijeti rizik od dobivanja suboptimalne razine njege. U tom kontekstu Komisija smatra da postoji potreba za dodatnim naporom na razini EU-a kako bi se državama članicama pružila podrška u poboljšanju sigurnosti pacijenata i kvalitete skrbi. Sljedeće bi mjere mogle biti od posebne važnosti za daljnji rad EU-a, u bliskoj suradnji s državama članicama i dionicima: Zajednička definicija kvalitete skrbi i daljnja potpora razvoju zajedničke terminologije, zajedničkih pokazatelja i istraživanja u području sigurnosti pacijenata; Suradnja EU-a u području sigurnosti pacijenata i kvalitete skrbi u svrhu razmjene dobrih praksi i učinkovitih rješenja. To bi se moglo nadovezati na trenutačno zajedničko djelovanje i proširiti na druge teme koje su utvrdile države članice i dionici; Razvoj smjernica o tome kako pružati informacije pacijentima o kvaliteti skrbi; Razvoj predloška EU-a o sigurnosti pacijenata i normama za kvalitetu skrbi s državama članicama kako bi se postiglo zajedničko razumijevanje ovog koncepta u EU-u; Osvrt s državama članicama na pitanje pravnih sredstava kako je predviđeno Direktivom 2011/24/EU; Poticanje razvoja osposobljavanja za pacijente, obitelji i neformalne njegovatelje upotrebom i ICT alata; redovno ažuriranje i širenje smjernica o obrazovanju i osposobljavanju u području sigurnosti pacijenata za zdravstvene stručnjake; i Poticanje izvješćivanja kao alata za širenje kulture sigurnosti pacijenata; redovno ažuriranje i širenje smjernica o uspostavi i funkcioniranju sustava izvješćivanja i učenja. Tim bi se mjerama podržala i optimalna provedba Direktive 2011/24/EU. [1] Preporuka Vijeća (2009 C 151/01) od 9. lipnja 2009. o sigurnosti pacijenata, uključujući sprečavanje i kontrolu infekcija povezanih sa zdravstvenom skrbi (SL C 151, 3.7.2009., str. 6). [2] Izvješće Komisije Vijeću na temelju izvješćâ država članica o provedbi Preporuke Vijeća (2009/C 151/01) o sigurnosti pacijenata, uključujući sprečavanje i kontrolu infekcija povezanih sa zdravstvenom skrbi (COM(2012) 658 završna verzija). [3] Izvješće o javnom savjetovanju o sigurnosti pacijenata i kvaliteti skrbi, lipanj 2014.; http://ec.europa.eu/health/patient_safety/policy/index_en.htm [4] Eurobarometar B80.2 Sigurnost pacijenata i kvaliteta skrbi objavljeno u lipnju 2014.; http://ec.europa.eu/health/patient_safety/policy/index_en.htm [5] DE poslala je djelomičan odgovor off-line; uključen u analizu. [6] Kada su odgovori Danske na regionalnoj i nacionalnoj razini isti, oni se navode kao odgovori Danske. [7] Nema podataka iz DE. [8] Priznavali su se samo puni odgovori na pitanja, tj. oni koji su uključivali prateće dokumente ili pružanje primjera. [9] Vidi http://ec.europa.eu/health/patient_safety/events/index_en.htm [10] Vidi http://www.pasq.eu/ [11] Ključna saznanja i preporuke o obrazovanju i osposobljavanju iz područja sigurnosti pacijenata diljem Europe. Izvješće radne skupine Komisije o sigurnosti pacijenata i kvaliteti skrbi. Travanj 2014. http://ec.europa.eu/health/patient_safety/policy/index_en.htm [12] Ključna saznanja i preporuke o sustavima izvješćivanja i učenja za nezgode u području sigurnosti pacijenata diljem Europe. Izvješće radne skupine Komisije o sigurnosti pacijenata i kvaliteti skrbi. Travanj 2014. http://ec.europa.eu/health/patient_safety/policy/index_en.htm [13] http://www.who.int/patientsafety/implementation/taxonomy/conceptual_framework/en/ [14] http://www.oecd.org/health/health-systems/healthcarequalityindicators.htm [15] Uredba (EZ) br. 726/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o utvrđivanju postupaka odobravanja primjene i postupaka nadzora nad primjenom lijekova koji se rabe u humanoj i veterinarskoj medicini te uspostavi Europske agencije za lijekove, kako je izmijenjena Uredbom (EU) br. 1235/2010 od 15. prosinca 2010.; Direktiva 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. studenoga 2001. o zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu, kako je izmijenjena Direktivom 2010/84/EU od 15. prosinca 2010. [16] Zelena knjiga o mobilnom Zdravlju („m-zdravlje”) COM(2014) 219 završna verzija. [17] Uredba (EU) br. 282/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2014. o uspostavi trećeg Programa djelovanja Unije u području zdravlja (2014. – 2020.) i o stavljanju izvan snage Odluke br. 1350/2007/EZ (SL L 86, 21.3.2014., str. 1.). [18] Uredba (EU) br. 1291/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2013. o osnivanju Okvirnog programa za istraživanja i inovacije Obzor 2020. (2014. – 2020.) i o stavljanju izvan snage Odluke br. 1982/2006/EZ. [19] Direktiva 2011/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 9. ožujka 2011. o primjeni prava pacijenata u prekograničnoj zdravstvenoj skrbi (SL L 88, 4.4.2011., str. 45). [20] Provedbena odluka Komisije 2012/506/EU o izmjeni Odluke 2002/253/EZ o utvrđivanju definicija slučajeva zaraznih bolesti koje se prijavljuju u mrežu Zajednice na temelju Odluke br. 2119/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 262, 27.9.2012., str. 40). [21] Odluka br. 1082/2013/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2013. o ozbiljnim prekograničnim prijetnjama zdravlju i o stavljanju izvan snage Odluke br. 2119/98/EZ (SL L 293, 5.11.2013., str. 1.). [22] Odluka br. 1082/2013/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2013. o ozbiljnim prekograničnim prijetnjama zdravlju i o stavljanju izvan snage Odluke br. 2119/98/EZ (SL L 293, 5.11.2013., str. 1.). [23] HAI je obuhvaćen Odlukom br. 2119/98/EZ. [24] Praćenje prevalencije u određenom momentu infekcija povezanih sa zdravstvenom skrbi i upotrebom antimikrobnih sredstava u europskim bolnicama za akutnu njegu 2011. – 2012. Stockholm: ECDC; 2013. [25] Praćenje prevalencije u određenom momentu infekcija povezanih sa zdravstvenom skrbi i upotrebom antimikrobnih sredstava u europskim objektima za dugoročnu skrb. Travanj – svibanj 2013. Stockholm: ECDC, 2014. Praćenje prevalencije u određenom momentu infekcija povezanih sa zdravstvenom skrbi i upotrebom antimikrobnih sredstava u europskim objektima za dugoročnu skrb. Svibanj – rujan 2010. Stockholm: ECDC; 2014. (oboje u tisku) [26] Sustavna revizija i smjernice temeljene na iskustvu o perioperativnoj antibiotskoj profilaksi. Stockholm: ECDC, 2013. [27] Te ključne sastavnice uključuju: 1) organizaciju kontrole infekcije na razini bolnice; 2) popunjenost kreveta, osoblje, radno opterećenje i medicinske sestre za rad po potrebi / preko posredničkih agencija; 3) ergonomske aspekte; 4) odgovarajuću upotrebu smjernica; 5) obrazovanje i osposobljavanje; 6) reviziju; 7) nadzor i povratnu informaciju; 8) multimodalne i multidisciplinarne programe prevencije uzimajući u obzir načela biheviorističke promjene; 9) uključivanje vodećih predstavnika programa prevencije; i 10) uloga pozitivne organizacijske kulture. Zingg W, Holmes A, Dettenkofer M, et al. Organizacija bolnice i njezino upravljanje te struktura u kontekstu sprečavanja infekcija povezanih sa zdravstvenom skrbi: sustavna revizija. Lancet Infect Dis 2014: u tisku. [28] Europski centar za sprečavanje i kontrolu bolesti; Ključne kompetencije za kontrolu infekcija i stručnjake za bolničku higijenu u Europskoj uniji (Core competencies for infection control and hospital hygiene professionals in the European Union). Stockholm: ECDC; 2013. [29] Europski centar za sprečavanje i kontrolu bolesti (ECDC); Praćenje prevalencije u određenom momentu infekcija povezanih sa zdravstvenom skrbi i upotrebom antimikrobnih sredstava u europskim bolnicama za akutnu njegu (Point prevalence survey of healthcare-associated infections and antimicrobial use in European acute care hospitals): 2011. – 2012. Stockholm: ECDC: 2013. [30] Izvješće Komisije Vijeću na temelju izvješćâ država članica o provedbi Preporuke Vijeća (2009/C 151/01) o sigurnosti pacijenata, uključujući sprečavanje i kontrolu infekcija povezanih sa zdravstvenom skrbi (COM(2012) 658 završna verzija). [31] Na primjer, ECDC će razviti registar postojećih smjernica i drugih dokumenata kako bi se promicala razmjena najboljih praksi i razvoj takvih dokumenata u okruženjima gdje još ne postoje. Nadalje, ECDC će razviti sustav praćenja i evaluacije s nizom pokazatelja kako bi se ocijenila provedba nacionalnih strategija / akcijskog plana i njihove uspješnosti u poboljšanju sprečavanja i kontrole HAI-ja. [32] Sunol, R. et al. 2014., Organizacija utemeljena na dokazima i strategije sigurnosti pacijenata u eurospkim bolnicama (Evidence-based organisation and patient safety strategies in European hospitals). Međunarodni časopis za kontrolu u zdravstvenoj skrbi (International Journal for Quality in Health Care) 2014.; str. 1.–9.