P9_TA(2022)0138

Strategija EU-a za promicanje obrazovanja djece u svijetu

Rezolucija Europskog parlamenta od 3. svibnja 2022. Prema strategiji EU-a za promicanje obrazovanja djece u svijetu: ublažavanje posljedica pandemije bolesti COVID-19 (2021/2209(INI))

(2022/C 465/04)

Europski parlament,

— uzimajući u obzir Konvenciju UN-a o pravima djeteta od 20. studenoga 1989.,

— uzimajući u obzir članak 26. Opće deklaracije o ljudskim pravima, članak 18. Međunarodnog pakta o građanskim i političkim pravima, članke 13. i 14. Međunarodnog pakta o gospodarskim, socijalnim i kulturnim pravima te članak 10. Konvencije o ukidanju svih oblika diskriminacije žena,

— uzimajući u obzir UN-ove ciljeve održivog razvoja usvojene 2015. i Izvješće UN-a o ciljevima održivog razvoja za 2021.,

— uzimajući u obzir Opće napomene Odbora UN-a za prava djeteta (1),

— uzimajući u obzir Smjernice EU-a o pravima djeteta od 18. Prosinca 2009.,

— uzimajući u obzir Globalnu studiju UN-a o djeci lišenoj slobode od 11. srpnja 2019.,

— uzimajući u obzir političko izvješće UN-a od 15. travnja 2020. naslovljeno „The impact of COVID-19 on children” (Utjecaj bolesti COVID-19 na djecu) i pozitivan odgovor koji su zajedno inicirali EU i Skupina latinskoameričkih i karipskih država, a koji su potpisale 173 zemlje,

— uzimajući u obzir politički odgovor Organizacije za gospodarsku suradnju i razvoj od 19. listopada 2020. naslovljen „What is the impact of the COVID-19 pandemic on immigrants and their children?” (Koji je učinak pandemije bolesti COVID-19 na imigrante i njihovu djecu?),

— uzimajući u obzir Konvenciju UNESCO-a protiv diskriminacije u obrazovanju, donesenu 14. prosinca 1960.,

— uzimajući u obzir brošuru UNICEF-a, UNESCO-a i Svjetske banke naslovljenu „Mission: Recovering Education in 2021” (Misija: oporavak obrazovanja 2021.),

— uzimajući u obzir članak 49. Povelje Organizacije američkih država iz 1967.,

— uzimajući u obzir članak 11. Afričke povelje o pravima i dobrobiti djeteta iz 1990.,

— uzimajući u obzir članke 17 i 25. Afričke povelje o ljudskim pravima i pravima narodâ iz 1981.,

— uzimajući u obzir članak 31. Deklaracije o ljudskim pravima Udruženja država jugoistočne Azije iz 2012.,

— uzimajući u obzir članak 14. Povelje Europske unije o temeljnim pravima,

— uzimajući u obzir članak 3. stavak 5. i članak 21. Ugovora o Europskoj uniji,

— uzimajući u obzir izvješće o razvojnom programu UN-a pod nazivom „Leaving No One Behind: Impact of COVID-19 on the Sustainable Development Goals (SDGs)” (Nitko ne smije biti zapostavljen: utjecaj bolesti COVID-19 na ciljeve održivog razvoja),

— uzimajući u obzir europsko jamstvo za djecu,

— uzimajući u obzir da je 2021. proglašena Međunarodnom godinom za ukidanje dječjeg rada i Komisijin pristup nulte tolerancije prema dječjem radu,

— uzimajući u obzir svoju Rezoluciju od 26. studenoga 2019. o pravima djece povodom 30. obljetnice Konvencije UN-a o pravima djeteta (2),

— uzimajući u obzir svoju rezoluciju od 11. ožujka 2021. o sukobu u Siriji – deset godina nakon ustanka (3),

— uzimajući u obzir članak 54. Poslovnika,

— uzimajući u obzir mišljenja Odbora za razvoj i Odbora za kulturu i obrazovanje,

— uzimajući u obzir izvješće Odbora za vanjske poslove (A9-0058/2022),

A. budući da je zbog pandemije bolesti COVID-19 u svijetu umrlo gotovo pet milijuna ljudi, što je potaknulo vlade diljem svijeta da donesu izvanredne mjere za sprečavanje širenja te bolesti, uključujući zatvaranje škola i ograničavanje pristupa obrazovnim ustanovama;

B. budući da nove varijante pospješuju zdravstvenu krizu uzrokovanu bolešću COVID-19, dok se zbog sukoba i drugih kriza, uključujući klimatsku krizu, djeca i dalje izložena povećanom riziku da neće steći osnovno obrazovanje;

C. budući da je pravo na obrazovanje međunarodno priznato temeljno ljudsko pravo koje je neophodno za ostvarivanje drugih ljudskih prava; budući da pravo na obrazovanje podrazumijeva da je osnovno obrazovanje obvezno i univerzalno te da je dostupno svima;

D. budući da UNICEF procjenjuje da je više od 168 milijuna djece izgubilo cijelu godinu obrazovanja zbog zatvaranja škola za vrijeme ograničenja kretanja zbog pandemije bolesti COVID-19, a podaci UNESCO-a pokazuju da je obrazovanje znatno narušeno za 800 milijuna studenata diljem svijeta koji su u prosjeku izgubili dvije trećine akademske godine;

E. budući da su od ožujka 2020. otprilike 194 zemlje bile prisiljene zatvoriti sve škole zbog pandemije bolesti COVID-19, što je utjecalo na više od 1,8 milijardi učenika diljem svijeta i onemogućilo im pristup obrazovanju i drugim ključnim uslugama koje škole pružaju; budući da su u nekim regijama škole i dalje zatvorene; budući da se zbog zatvaranja škola djeca sve više izlažu nasilju, zlostavljanju i izrabljivanju, među ostalim u obiteljskom okruženju; budući da djelomično ili potpuno zatvaranje škola utječe na djecu iz ranjivih i marginaliziranih skupina jer dovodi do povećanja postojeće nejednakosti u obrazovnom sustavu i ometa sve aspekte njihovih svakodnevnih života;

F. budući da prema UNICEF-u trećina djece diljem svijeta nema pristup internetu, što stvara prepreku pristupu daljinskom/digitalnom učenju; budući da će nakon pandemije bolesti COVID-19 i dalje postojati potreba za programima učenja i poučavanja na daljinu, posebno u zemljama pogođenima prirodnim katastrofama i sukobima; budući da je e-učenje stvorilo nove poteškoće za nastavnike u pogledu olakšavanja učenja i održavanja društvene interakcije; budući da pandemija bolesti COVID-19 i inovativne mjere donesene po hitnom postupku za osiguravanje kontinuiranog učenja za djecu pružaju priliku da se osmisli obrazovanje nove vrste koje je usmjerenije na budućnost, uključivije, fleksibilnije i otpornije; budući da programi učenja na daljinu moraju biti dostupni svoj djeci, uzimajući u obzir socioekonomske izazove s kojima se djeca mogu suočiti, kao i nedostatak pristupa internetu, emitiranom sadržaju ili digitalnim medijima;

G. budući da ekonomske posljedice pandemije bolesti COVID-19 s kojima se suočavaju roditelji utječu na zdravlje, dobrobit i pristup obrazovanju njihove djece; budući da roditelji u trenutku zatvaranja škola nisu bili pripremljeni za obrazovanje na daljinu i kod kuće; budući da su neki zaposleni roditelji, bez financijskih mogućnosti ili alternativnog izbora, bili prisiljeni ostaviti djecu samu kod kuće, a drugi su, uglavnom žene, prisiljeni napustiti posao, zbog čega su obitelji dovedene u siromaštvo;

H. budući da je više od 90 % zemalja tijekom izvanrednog zatvaranja škola uvelo neki oblik učenja na daljinu; budući da su od učenja na daljinu najviše koristi imala djeca u osnovnoškolskom i srednjoškolskom obrazovanju, dok je za predškolsku djecu postojao rizik da neće biti pripremljena za osnovnu školu;

I. budući da su djeca diljem svijeta od početka pandemije bolesti COVID-19 izgubila oko 1,8 bilijuna sati fizičke nastave te da je zbog zatvaranja škola diljem svijeta propušteno više od 39 milijardi obroka u školama (4);

J. budući da se svijet već prije pandemije bolesti COVID-19 suočavao s globalnom krizom učenja uzrokovanom ne samo otežanim pristupom obrazovanju zbog siromaštva, dugim putovanjima do najbliže škole, štetnim rodnim normama, diskriminacijom ranjivih skupina, rizicima za okoliš i sukobima, nego i obrazovanjem koje ne vodi nužno do usvajanja znanja; budući da je pandemija dodatno pogoršala kritičnu situaciju djece u nizu regija zahvaćenih sukobima, koju često, među ostalim, obilježavaju sve veća nesigurnost, veća ranjivost na učinke klimatskih promjena i napadi na obrazovne ustanove, zbog čega su djeca izložena povećanom riziku od novačenja i uključivanja u sukobe, što je teško kršenje prava djece i međunarodnog humanitarnog prava; budući da 617 milijuna djece i adolescenata diljem svijeta ne može doseći osnovnu razinu sposobnosti čitanja (5) i računanja, iako dvije trećine njih pohađa školu;

K. budući da je bolest COVID-19 poništila 20 godina napredovanja u području obrazovanja; budući da je 2020. dodatnih 101 milijuna djece, odnosno 9 % djece od 1. do 8. razreda, palo ispod minimalne razine vještine čitanja (6);

L. budući da se procjenjuje da do 2030. dodatnih 825 milijuna djece neće ući u odraslu dob s vještinama iz srednjoškolskog obrazovanja koje su im potrebne za rad i život; budući da milijuni djece i mladih koji redovito pohađaju školu ne razvijaju znanje i vještine koje su im potrebne za uspješan ulazak na tržište rada, ostvarenje punog potencijala i doprinos njihovim zajednicama;

M. budući da zatvaranje škola ima velik gospodarski učinak jer sprječava djecu i mlade da razviju potrebne vještine, ostvare svoj puni potencijal i pripreme se za život, što dovodi do nezaposlenosti i, posljedično, povećanja neravnopravnosti, zbog čega im se otvara manje prilika;

N. budući da prema podacima UN-a za 11 milijuna učenika osnovnih i srednjih škola diljem svijeta, od kojih su 5,2 milijuna djevojčice, postoji bojazan da neće nastaviti školovanje nakon zatvaranja škola povezanog s bolešću COVID-19 (7); budući da se rizik da će djeca u potpunosti napustiti obrazovanje sve više povećava što duže ne pohađaju školu; budući da bi takva situacija mogla ugroziti rezultate ostvarene u području obrazovanja i napredak prema postizanju ciljeva održivog razvoja te osobito onih povezanih sa suzbijanjem siromaštva, zdravljem i dobrobiti i kvalitetnim obrazovanjem;

O. budući da zatvaranje škola ima jasne rodno utemeljene učinke i dovodi do rizikâ od povećanja nejednakosti; budući da se procjenjuje da zatvaranje škola tijekom kriza može dovesti do povećanja broja trudnoća u tinejdžerskoj dobi; budući da su djevojčice koje ne pohađaju školu nerazmjerno izložene riziku od ranih i prisilnih brakova i spolnog iskorištavanja; budući da se procjenjuje da bi tijekom sljedećeg desetljeća moglo doći do još dva milijuna slučajeva genitalnog sakaćenja žena; budući da bi veliki broj djevojaka mogao biti spriječen vratiti se u škole nakon ponovnog otvaranja s obzirom na postojanje određenih diskriminirajućih politika kojima se trudnim djevojkama i mladim majkama zabranjuje školovanje;

P. budući da 129 milijuna djevojčica u svijetu ne pohađa školu, uključujući 32 milijuna njih osnovnoškolske dobi, 30 milijuna mlađe srednjoškolske dobi i 67 milijuna starije srednjoškolske dobi; budući da je manje od polovice zemalja diljem svijeta postiglo rodni paritet u sudjelovanju u osnovnom obrazovanju; budući da su zbog prelaska na učenje na daljinu djeca, posebno djevojčice, iz najsiromašnijih i najranjivijih kućanstava izložena znatnom riziku od trajnog napuštanja školovanja ili prekida na dulje razdoblje;

Q. budući da se devet od deset zemalja u kojima je djevojčicama najviše otežan pristup obrazovanju nalazi u supsaharskoj Africi, uz Afganistan, u kojem su talibani praktički onemogućili djevojčicama obrazovanje nakon osnovne škole jer su naredili ponovno otvaranje srednjih škola samo za dječake; budući da zbog nejasne politike talibana te nepreciznih i neispunjenih obećanja o obrazovanju djevojčica milijuni djevojčica u Afganistanu s razlogom strahuju za svoje obrazovanje; budući da se pojavilo nekoliko međunarodnih inicijativa koje su pokrenule sveučilišta i fizičke osobe, a koje nude obrazovanje na daljinu za djevojke i žene u Afganistanu;

R. budući da su, prema mišljenju više nacionalnih i regionalnih tijela kaznenog progona, djeca koja nisu u školi, posebno djevojčice i djeca u nepovoljnom položaju, kao što su, među ostalim, djeca iz manjinskih skupina, djeca iz ruralnih područja, djeca autohtonog stanovništva, djeca migranti, uključujući izbjeglice, djeca s invaliditetom i djeca u skrbništvu te djeca koja su uslijed pandemije izgubila roditelje, djedove i bake, nerazmjerno izložena iskorištavanju, dječjem radu i nasilju u obitelji, uključujući svjedočenje nasilju, zlostavljanju na internetu i drugim zločinima kao što su seksualno iskorištavanje i zlostavljanje (8);

S. budući da, osim što nastaju ogromni socijalni troškovi, Svjetska banka procjenjuje da bi zatvaranje škola na svjetskoj razini u trajanju od pet mjeseci moglo dovesti do gubitka u učenju u sadašnjoj vrijednosti od 10 bilijuna USD; budući da gubitak u učenju može dnevno koštati gospodarstva do 161 milijun USD;

T. budući da je zatvaranje škola nažalost bilo ključno za ograničavanje širenja bolesti COVID-19; budući da su škole više od mjesta na kojima djeca mogu učiti jer također predstavljaju mjesta susreta i centre za mentalno zdravlje i psihosocijalnu potporu; budući da prema UNESCO-u i UNICEF-u zatvaranje škola ne utječe samo na pravo na obrazovanje, nego i na pravo na zdravlje, pri čemu više od 80 milijuna djece nije primilo primarno cjepivo zbog zatvaranja škola; budući da zatvaranje škola znači da nastavnici nisu bili u prilici zamijetiti znakove zlostavljanja ili nedostatka odgovarajuće roditeljske skrbi; budući da prema podacima UNICEF-ova Ureda za istraživanje Innocenti i Svjetskog programa za hranu zatvaranje škola utječe i na pravo na kvalitetnu prehranu i pristup svakodnevnom obroku; budući da programi prehrane u školi mogu biti poticaj za povratak djece iz najranjivijih skupina u školu; budući da zatvaranje škola ozbiljno utječe na mentalnu dobrobit djece jer ona mogu biti izložena nasilju i stresu u svom domu; budući da zatvaranje škola može imati akutne i dugotrajne psihosocijalne posljedice sve do depresije, povećane anksioznosti i samoubojstva zbog toga što je djeci onemogućeno održavanje društvenih kontakata;

U. budući da napuštanje školovanja povećava društvenu nejednakost i može utjecati na stabilnost i blagostanje zemlje te tako ugroziti budućnost milijuna djece u svijetu i teško utjecati na čitavu generaciju; budući da se obrazovanje pokazalo ključnim za borbu protiv ekstremizma i radikalizacije djece i mladih;

V. budući da prema izvješću UNHCR-a o obrazovanju za 2021. polovina ukupnog broja djece izbjeglica još uvijek ne pohađa školu; budući da su djeci izbjeglicama uskraćene prilike za učenje na daljinu; budući da prenapučeni uvjeti u kojima žive djeca izbjeglice, posebno oni koji žive u izbjegličkim kampovima, često potiču širenje virusa i otežavaju pridržavanje sanitarnih pravila; budući da je stanje uzrokovano bolešću COVID-19 u tim kampovima kriza koja prijeti djeci jer brojna djeca već pokazuju znakove oslabljenog imuniteta ili drugih zdravstvenih problema tijekom svojih formativnih godina, što ih dovodi u veću opasnost od razvijanja težeg oblika bolesti kada se zaraze tim smrtonosnim virusom; budući da većina izbjegličkih kampova nema odgovarajuće zdravstvene usluge kojima bi se na odgovarajući način ispunile potrebe djece i njihovih obitelji;

W. budući da nejednaka distribucija cjepiva protiv bolesti COVID-19 diljem svijeta nerazmjerno utječe na zemlje s niskim dohotkom;

1. uzima u obzir i cijeni rad učitelja, svih vrsta nastavnika i pomoćnog osoblja, koji su se brzo prilagodili situaciji nastaloj zbog pandemije bolesti COVID-19 i osigurali nastavak procesa učenja za djecu i adolescente; pohvaljuje inicijative međunarodnih i lokalnih organizacija civilnog društva, fizičkih osoba i poduzeća kojima se djeci osiguravaju informacijske i komunikacijske tehnologije, programi učenja na daljinu i drugi materijali za učenje, posebno u zemljama u kojima djeca imaju ograničen pristup učenju na daljinu ili uopće nemaju pristup učenju; potiče Komisiju, Europsku službu za vanjsko djelovanje (EEAS) i države članice da promiču pristup globalnih nastojanja za ublažavanje učinka pandemije bolesti COVID-19 na pristup djece obrazovanju koji se temelji na pravima djeteta i načelima nediskriminacije, djelujući u najboljem interesu djeteta i uz sudjelovanje djeteta;

2. potvrđuje da je obrazovanje međusektorsko pitanje relevantno za sve dimenzije održivog razvoja;

3. pozdravlja obveze preuzete na Svjetskoj konferenciji UNESCO-a o obrazovanju za održivi razvoj 2021. i usvajanje Berlinske deklaracije; ustraje u osiguravanju kvalitetnog obrazovanja za svu djecu kao pokretača svih UN-ovih ciljeva održivog razvoja i naglašava važnost uključivanja održivog razvoja u sve razine obrazovanja i osposobljavanja od ranog djetinjstva do tercijarnog obrazovanja i obrazovanja odraslih, uključujući strukovno obrazovanje i osposobljavanje, neformalno obrazovanje i informalno učenje;

4. ustraje u tome da EU bude predvodnik kao obrazovna sila koja državama članicama omogućuje da u potpunosti iskoriste svoje kapacitete za potporu obrazovanju djece u svijetu i izraze svoja uvjerenja o tom pitanju; ističe ključnu ulogu budućeg europskog prostora obrazovanja koji pruža važnu priliku za pojačanu međunarodnu suradnju kako bi se izgradile sinergije u obrazovanju i izvan Europe u cilju razvoja zajedničkih pristupa i rješenja za zajedničke izazove; potiče Komisiju da udvostruči svoje napore u definiranju strategije u tu svrhu, uključujući jasan nacrt i ciljeve;

5. naglašava da je od ključne važnosti zajamčiti pravo djeteta na obrazovanje i svakom djetetu dati priliku da se vrati u školu te poziva Komisiju, ESVD i države članice da podrže vlasti trećih zemalja u davanju prednosti ponovnom otvaranju škola u svojim planovima oporavka, uključujući potporu za nastavnike kako bi se djeci pomoglo da nadoknade propušteno gradivo i potporu dobrobiti djece, s obzirom na to da su škole ključne za obrazovanje, sigurnost, zdravlje, prehranu i opću dobrobit djece;- poziva Komisiju, ESVD i države članice da podrže vlasti trećih zemalja u tome da osiguraju svoj djeci mogućnost korištenja njihova prava na besplatno osnovnoškolsko obrazovanje i poduzmu mjere radi osiguravanja raspoloživosti i dostupnosti srednjoškolskog obrazovanja; usto poziva Komisiju, ESVD i države članice da podrže tijela trećih zemalja u razvoju i provedbi digitalnih metoda poučavanja i učenja i olakšaju pristup internetu za sve;

6. smatra da poboljšanje mobilizacije domaćih resursa, zaštita i izuzetno povećanje domaćih rashoda za socijalne sektore, posebno obrazovanje i zdravstvo te poboljšanje kvalitete tih rashoda trebaju biti prioritet u nacionalnim planovima oporavka i programima pomoći europskih i međunarodnih financijskih institucija diljem svijeta; u tom kontekstu inzistira na jamčenju pravedne raspodjele i financiranja kako siromašna i marginalizirana djeca u nepovoljnom položaju, s posebnim naglaskom na djevojčicama, i mladi i obitelji ne bi bili zapostavljeni; naglašava da najbolji interes djeteta treba biti vodilja za sva nastojanja da se ublaži učinak pandemije bolesti COVID-19 na pristup obrazovanju i da takve mjere trebaju poštovati prava djece na informiranost, osnaživanje i stjecanje prilika za to da se njihov glas čuje;

7. ističe da je nužno uzeti u obzir socijalni položaj roditelja i pružiti potporu obiteljima čiji su se prihodi smanjili zbog ekonomskih posljedica pandemije bolesti COVID-19;

8. potvrđuje da postizanje kvalitetnog obrazovanja mora biti prioritet službene razvojne pomoći EU-a i država članica;

9. napominje da prisilno raseljavanje dovodi do sve većeg broja osoba koje žive u izbjeglištvu; poziva Komisiju da dâ podršku prijenosu vještina unutar izbjegličkih kampova i da pruži snažnu obrazovnu potporu izbjeglicama i raseljenim osobama kako bi se poduprla njihova integracija i sudjelovanje u aktivnostima kojima se ostvaruju prihodi;

10. zabrinut je zbog dugotrajnih financijskih posljedica pandemije na financiranje obrazovanja jer većina država članica UNESCO-a još nije dosegnula prag od 4 do 6 % BDP-a ili 15 do 20 % javnih rashoda;

11. naglašava nepravdu u okviru borbe protiv pandemije zbog nejednake dostupnosti cjepiva i posljedično nejednakih mogućnosti zaštite; naglašava da se pandemija može zaustaviti samo na globalnoj razini i da cjepiva moraju biti dostupna svima; poziva države članice da povećaju svoje doprinose programu UN COVAX i poboljšaju njegovu cjelokupnu učinkovitost kako bi se trećim zemljama osigurao dostatan pristup cjepivima protiv bolesti COVID-19 i kako bi im se omogućilo da provedu nacionalne kampanje cijepljenja protiv bolesti COVID-19 koje su u skladu sa smjernicama nadležnih nacionalnih tijela za javno zdravstvo i Svjetske zdravstvene organizacije u cilju osiguravanja brzog povratka u škole; potiče Komisiju, ESVD i države članice da blisko surađuju sa svojim transatlantskim saveznicima i međunarodnim partnerima kako bi se povećala globalna opskrba cjepivima protiv bolesti COVID-19, čime bi se osigurala pravedna distribucija zemljama i stanovništvu kojima je pomoć najpotrebnija, te kako bi se poboljšao globalni pristup cjenovno pristupačnim medicinskim proizvodima povezanima s bolešću COVID-19 i kako bi se riješio problem globalnih ograničenja proizvodnje i nestašice u opskrbi;

12. potiče EU, zajedno s SAD-om i drugim članicama Svjetske trgovinske organizacije (WTO), da poveća proizvodnju i raspon mogućnosti opskrbe kako bi se osigurao pravedan pristup dijagnostici, cjepivima, lijekovima i drugim relevantnim zdravstvenim proizvodima potrebnima za ograničavanje, sprečavanje i liječenje bolesti COVID-19 te kako bi se osiguralo da se ti ciljevi ostvare na 12. ministarskoj konferenciji WTO-a;

13. poziva Komisiju, ESVD i države članice da podrže tijela trećih zemalja u financiranju i provedbi operacija „sigurnih škola”, uključujući pružanje higijenskih potrepština i razmjenu informacija o pranju ruku i drugim higijenskim mjerama te održavanje kontinuiteta usluga prehrane za djecu školske dobi i adolescente; ističe da školski obroci i čista voda nisu ključni samo za osiguravanje prehrane, rasta i razvoja djeteta, već su i snažan poticaj da se djeca, a posebno djevojčice i djeca iz najsiromašnijih i najmarginaliziranijih skupina, vrate u školu nakon ukidanja ograničenja; naglašava u tom pogledu ključnu ulogu učitelja i aktera civilnog društva, uključujući vjerske organizacije, vjerske zajednice i nevladine organizacije, za promociju zdravlja i sprječavanje širenja pandemije bolesti COVID-19 te pružanje potpore djeci i njihovim obiteljima, svladavanje izazova i poteškoća uzrokovanih zdravstvenom krizom, poboljšavanje njihove dobrobiti i pružanje programa osposobljavanja i obrazovanja;

14. poziva Komisiju, ESVD i države članice da podrže vlasti trećih zemalja u izradi planova za ublažavanje rizika za obrazovanje i upravljanje tim rizikom putem planiranja otpornosti; ističe važnost izrade i osiguranja planova za izvanredne situacije i odgovora na krizu kako bi se smanjio rizik od prijenosa bolesti COVID-19 u školama i kako bi se umanjio učinak zatvaranja škola na djecu i njihove obitelji, posebno na najsiromašniju i najmarginaliziraniju djecu te na djecu s teškim invaliditetom; ističe da je potrebno na prvo mjesto staviti djecu iz područja zahvaćenih sukobom te njihov pristup kvalitetnom obrazovanju;

15. ističe učinak koji bi zatvaranje škola moglo imati na poslovne obveze roditelja dok istodobno skrbe o svojoj djeci; ističe da je važno zaposlenim roditeljima pružiti odgovarajuće resurse i smjernice za obrazovanje na daljinu, izvannastavne aktivnosti i metode psihološke potpore za uravnoteženje rada od kuće i obrazovanja kod kuće;

16. naglašava važnost pružanja obrazovne i psihosocijalne potpore djeci i obiteljima koje se moraju samoizolirati kako bi se rizik od zaraze sveo na najmanju moguću mjeru u cilju smanjenja stresa i tjeskobe u njihovim domovima;

17. poziva Komisiju, ESVD i države članice da podrže vlasti trećih zemalja u proaktivnom pružanju smjernica o najboljim praksama učenja na daljinu te u brizi da se primjenjuju odgovarajući i sigurni alati, kurikulumi i tehnologije i da oni budu dostupni djeci iz obitelji s niskim primanjima, djeci iz ruralnih područja, djeci starosjedioca i migranata, marginaliziranoj djeci i djeci s invaliditetom ili s teškoćama u učenju, djeci u alternativnoj skrbi, djeci u objektima za zadržavanje i djeci koja žive u udaljenim područjima ili u okruženjima u kojima im je uskraćena sloboda ili u kojima pristup internetu nije sveprisutan; ponovno ističe potencijal koji digitalno učenje ima za omogućavanje obrazovnim ustanovama da dopru do sve djece velikom brzinom i u velikim razmjerima te istodobno potičući partnerstva i radeći sa širokim rasponom dionika iz civilnog društva te javnog i privatnog sektora; no ustraje u tome da se ulaganjima u digitalno učenje mora nastojati smanjiti digitalni jaz, da ona trebaju biti posebno prilagođena kontekstu i usklađena s najboljim interesima djeteta te da se ne smiju provoditi nauštrb potpore osnovnoj obrazovnoj infrastrukturi i osoblju te učenju koje zahtijeva fizičku prisutnost; podsjeća, međutim, da pristup digitalnim tehnologijama tijekom pandemije još nije bio pravedan niti raširen; smatra da su u tom sektoru potrebna velika ulaganja, kako u pogledu osposobljavanja tako i u pogledu financiranja; poziva EU i njegove države članice da nastave pružati pristupačne obrazovne resurse i otvoren pristup digitalnim alatima za nastavnike, roditelje i učenike; u tom kontekstu naglašava da se u pogledu svih digitalnih alata mora osigurati privatnost djece i zaštita osobnih podataka te voditi računa o rodno osjetljivim sadržajima i različitim životnim uvjetima djece;

18. poziva Komisiju i ESVD da, kako bi se povećala otpornost na aktualne i buduće krize, nastave sa snažnim financiranjem obrazovanja putem svih dostupnih financijskih instrumenata EU-a, u skladu s referentnom vrijednosti od 10 % za obrazovanje u okviru instrumenta Globalna Europa, te da povećaju dostupna financijska sredstva;

19. poziva Komisiju, ESVD i države članice da podrže tijela trećih zemalja u osiguravanju odgovarajuće skrbi za djecu, među ostalim izradom plana za izvanredne situacije za skrb o djeci koja su ostala bez roditelja ili bez odgovarajuće skrbi zbog teških slučajeva bolesti COVID-19 koji zahtijevaju hospitalizaciju odraslih pružatelja skrbi;

20. poziva Komisiju da uspostavi vezu između mogućih aktivnosti za smanjenje rizika ulaganja i financijske potpore za pristup obrazovanju i strukovnom osposobljavanju, posebno u pogledu uspostave odgovarajuće infrastrukture i osposobljavanja za nastavnike, u okviru Instrumenta za susjedstvo, razvoj i međunarodnu suradnju (NDICI) – Globalna Europa;

21. poziva Komisiju i ESVD da podrže vlade trećih zemalja u izgradnji i daljnjem razvoju jačih rodno osjetljivih i uključivih obrazovnih sustava uz iskorjenjivanje svih oblika rodno uvjetovanog nasilja nad ženama i djevojčicama; podsjeća da je UN pristup žena obrazovanju utvrdio kao temeljno pravo; smatra da bi povećanje stope obrazovanja djevojčica i podupiranje sudjelovanja žena u obrazovanju i odabiru karijere u znanosti, tehnologiji, inženjerstvu i matematici (STEM) trebali biti glavni politički cilj EU-a i međunarodne razvojne zajednice; u tom pogledu ustraje na tome da je potrebno djevojčicama omogućiti da završe svoje obrazovanje te im osigurati pristup informacijama i uslugama prilagođenima njihovoj dobi, bez diskriminacije i rodne pristranosti te uz jednake mogućnosti za ispunjavanje njihova potencijala; naglašava hitnu potrebu da se uklone rodno uvjetovane prepreke obrazovanju kao što su zakoni, politike te štetne društvene i kulturne norme koje sprječavaju djevojčice da nastave svoje obrazovanje u slučaju trudnoće, braka i majčinstva; potiče borbu protiv rodnih stereotipa te štetnih društvenih i kulturnih normi s pomoću obrazovanja te sprječavanje nasilja s pomoću rodno osjetljivih obrazovnih programa;

22. osuđuje činjenicu da milijuni djevojčica diljem svijeta nemaju pristup obrazovanju, zbog čega su izložene ovisnosti i većem riziku od nasilja i iskorištavanja, posebno u slučajevima u kojima vlasti sustavno uskraćuju ženama i djevojčicama pristup obrazovanju, radu i javnom životu; odbacuje zloporabu i instrumentalizaciju svake prakse kojom se potiče diskriminirajući pristup obrazovanju i zatvaranju škola; poziva na ukidanje tih praksi i na ponovno otvaranje svih škola za djevojčice i žene;

23. poziva Komisiju i ESVD da održe i dodatno povećaju postignuća ostvarena u posljednjih 20 godina u području obrazovanja djevojaka i žena u Afganistanu; potiče dodjelu potrebnih sredstava u okviru paketa humanitarne pomoći EU-a za Afganistan kako bi se međunarodnim i lokalnim organizacijama omogućilo da olakšaju ponovno otvaranje obrazovnih ustanova za žene i djevojke te da razviju programe učenja na daljinu kao privremenu mjeru; poziva na to da se slična pozornost posveti obrazovanju afganistanske djece i mladih u zemljama koje su primile afganistanske izbjeglice;

24. ističe da se svim osobama mora jamčiti pravo na obrazovanje i informacije o spolnom i reproduktivnom zdravlju, planiranju obitelji, modernim metodama kontracepcije, sigurnom i zakonitom pobačaju te zdravstvenoj zaštiti majki, prenatalnoj i postnatalnoj zdravstvenoj zaštiti;

25. poziva Komisiju, ESVD i države članice, kao i nacionalne vlade trećih zemalja, da razviju posebne programe za upravljanje psihičkim i psihosocijalnim posljedicama pandemije bolesti COVID-19 na djecu, nastavnike i njihove zajednice, kao i njihovo ublažavanje, te da osmisle posebne kampanje za prevenciju usmjerene na djecu, roditelje i nastavnike o rizicima pri upotrebi interneta, kao što su uznemiravanje, nezakonita trgovina, seksualno zlostavljanje i zlostavljanje na internetu, te da promiču posebne planove za pomoć djeci koja su bila žrtve tih praksi i njihovim roditeljima;

26. naglašava potrebu za sveobuhvatnim programima spolnog odgoja koji su prilagođeni dobi i utemeljeni na dokazima kako bi se smanjila izloženost djevojčica i mladih žena ranom porodu i nenamjernoj trudnoći, dječjim brakovima, prostituciji, prijenosu HIV-a i rodno uvjetovanom nasilju;

27. napominje da je omjer učenika i osposobljenih stručnjaka u supsaharskoj regiji i dalje visok, unatoč raznim naporima EU-a i pomoći koju pruža; ističe da je regionalni prosjek 58 učenika po kvalificiranom učitelju na osnovnoškolskoj razini i 43 učenika po kvalificiranom učitelju na srednjoškolskoj razini; ističe da mnoge zemlje u razvoju imaju poteškoća s učinkovitom upotrebom resursa i da se vrlo često više sredstava namijenjenih za obrazovanje ne pretvara u više učenja i poboljšanje ljudskoga kapitala; naglašava da je uloga nastavnika olakšati učenje na svim razinama te ističe važnost tehnologije za učenje i učinkovito upravljanje školama i obrazovnim sustavima u tim zemljama; podsjeća da je prema UNESCO-u potrebno zaposliti najmanje 15 milijuna nastavnika kako bi se do 2030. ostvarili ciljevi povezani s obrazovanjem u supsaharskoj Africi, u skladu s ciljem održivog razvoja br. 4;

28. poziva Komisiju, ESVD i države članice da podrže tijela partnerskih zemalja u suočavanju s izazovima u njihovim obrazovnim sustavima kako bi bili sposobni izdržati buduće krize i kako bi ti sustavi postali otporniji i uključiviji, uz provedbu programa za ponovni nastavak učenja i zaštite proračuna za obrazovanje, s namjenskim ulaganjima u visokokvalitetno, cjenovno pristupačno i uključivo obrazovanje, uključujući ulaganja u alate obrazovne tehnologije, osposobljavanje nastavnika i druge resurse kako bi se osiguralo da djeca i mladi ostvare svoj puni potencijal te da budu pripremljeni za život i ne propuštaju mogućnosti za ulazak na tržište rada kasnije u životu, uz poštovanje obrazovnih potreba i prava svakog djeteta; ističe da programi učenja na daljinu osmišljeni za odgovor na buduće krize trebaju obuhvaćati različite materijale za učenje, uključujući tiskane materijale, kako bi oni bili dostupni djeci u najnepovoljnijem položaju i iz najmarginaliziranijih skupina;

29. pozdravlja Parišku deklaraciju UNESCO-a: globalni poziv na ulaganje u budućnost obrazovanja; potiče zemlje diljem svijeta da obrazovanje smatraju ulaganjem, a ne troškom; smatra da je adekvatna i učinkovita financijska pomoć u obrazovanju preduvjet za iskorjenjivanje siromaštva i poboljšanje dobrobiti, posebno u vrijeme kada su javni resursi sve više ograničeni suprotstavljenim zahtjevima u teško pogođenim sektorima kao što su zdravstvo i obrazovanje; apelira na Komisiju i države članice da znatno povećaju financiranje obrazovanja u svojim međunarodnim razvojnim strategijama i strategijama pomoći;

30. ističe da su mladi najvrjedniji kapital za poticanje gospodarskog razvoja zemalja u razvoju;

31. podsjeća da je globalna zajednica predana poboljšanju kvalitete obrazovanja do 2030. (cilj održivog razvoja br. 4);

32. poziva na jačanje međunarodnih obrazovnih razmjena između mladih u Africi i EU-u putem programa kao što su Erasmus i Erasmus za mlade poduzetnike, čiji je cilj pomoći novim poduzetnicima da steknu vještine relevantne za upravljanje poduzećima;

33. poziva države članice da uzmu u obzir činjenicu da je zdravstvena kriza uzrokovana bolešću COVID-19 pogoršala položaj osoba pritvorenih u kampovima u Siriji te ih poziva da svu europsku djecu koja se nalaze u tim kampovima odmah vrate u njihove domovine, brinući se pri tome da primarni cilj bude najbolji interes djeteta;

34. naglašava važnost uključivanja strukovnog osposobljavanja i programa za pružanje drugih prilika u planove oporavka kako bi se djeci i mladima pomoglo da uđu na tržište rada; poziva Komisiju, ESVD, države članice i treće zemlje na stvaranje poželjnih perspektiva za budućnost za mlade;

35. naglašava da je ulaganje u osposobljavanje i obrazovanje važno podržati stvaranjem radnih mjesta kako bi se sljedećoj generaciji mladih u Africi i drugim regijama u razvoju pružili bolji izgledi za budućnost; primjećuje posebnu važnost javno-privatnog partnerstva u postizanju 8. cilja održivog razvoja o pristupu dostojanstvenom radu; podsjeća da je srednjoškolsko i strukovno obrazovanje ključno za zapošljivost mladih i održivi razvoj; nadalje napominje da je sve većem broju mladih u Africi prije svega potrebna potpora u vidu kvalitetnog obrazovanja i unapređenja strukovnog osposobljavanja kako bi se povećala mobilnost i pristup tržištima i pravima;

36. poziva EU da u suradnji s privatnim sektorom potiče ulaganja u strukovno osposobljavanje i cjeloživotno učenje te jačanje obrazovnih struktura kako bi se iskoristio ljudski kapital;

37. ističe važnost trajnog profesionalnog razvoja i dodatne financijske potpore nastavnika kako bi im se omogućilo da riješe probleme u učenju među učenicima, reagiraju na njihove osobne socijalne okolnosti, obiteljske situacije i mentalne probleme i uključe digitalnu tehnologiju u njihovo poučavanje; ističe važnu potrebu da se iskoristi prilika i uz pomoć sredstava za oporavak od krize uzrokovane bolešću COVID-19 i inovativnih mjera donesenih po hitnom postupku za osiguravanje učenja na daljinu za vrijeme pandemije osmisli obrazovanje nove vrste i izgrade sustavi koji su usmjereniji na budućnost, uključiviji, fleksibilniji i otporniji; vjeruje da ti novi pristupi moraju riješiti problem zaostataka u učenju, spriječiti odustajanje od školovanja te osigurati socijalnu i emocionalnu dobrobit učenika, nastavnika i osoblja;

38. naglašava ulogu neformalnog i informalnog obrazovanja, građanskog obrazovanja i volontiranja; poziva Komisiju da podrži treće zemlje u poboljšanju priznavanja mekih vještina; inzistira na promicanju praksi međugeneracijske solidarnosti i mentorstva kako bi se smanjile nejednakosti, isključenost ili rano napuštanje školovanja;

39. poziva na ubrzanje globalne razmjene znanja i mobilnosti na svim razinama obrazovanja između i unutar zemalja i regija te priznaje složenu i spornu povijest globalnih odnosa i naglašava važnost promicanja baštine, kulturnog identiteta, povijesti, umjetnosti i globalnoga građanstva s pomoću obrazovanja; primjećuje potencijal kombiniranja internetskih razmjena i putovanja u tu svrhu;

40. naglašava važnost razvoja i jačanja aktivnosti za podizanje razine osviještenosti povezanih s klimatskim promjenama, zaštitom okoliša i njihovim utjecajem na djecu i buduće generacije; poziva na to da obrazovanje o okolišu postane ključna sastavnica školskog kurikuluma;

41. naglašava važnu ulogu tjelesnog odgoja u školama jer su tjelesna aktivnost i zdrav način života ključni za poboljšanje zdravlja učenika; stoga poziva Komisiju i ESVD da podrže nacionalna tijela vlasti u osiguravanju dostatnih i sigurnih sportskih objekata u školama i osposobljavanju kvalificiranih sportskih nastavnika;

42. skreće pozornost na potrebu za iskorištavanjem sinergija između kulture i obrazovanja kako bi se oblikovala održiva, uključiva i otporna društva; u tom pogledu poziva Komisiju i ESVD da podrže nacionalna tijela u uključivanju umjetnosti i kulture u školske kurikulume i izvanškolske aktivnosti kako bi se obogatila iskustva učenika u obrazovanju i učenju u trećim zemljama;

43. smatra da nacionalne vlade i njihova nadležna nacionalna, regionalna ili lokalna tijela moraju komunicirati s djecom na njima prilagođen kako bi im se objasnile mjere poduzete za ograničavanje širenja bolesti COVID-19, kako bi ih se informiralo o učincima, rizicima i opasnostima bolesti COVID-19 i kako bi ih se poučilo o njihovim pravima;

44. naglašava važnost stjecanja vještina, posebno učenjem uživo, koje će djeci omogućiti napredovanje tijekom cijelog života, na primjer u pogledu osobnih odnosa, vještina učenja, empatije i suradnje; ističe da je važno da djeca mogu sudjelovati u igri i slobodnim aktivnostima kao ključnom elementu njihova razvoja, kao što je prepoznato u članku 31. Konvencije Ujedinjenih naroda o pravima djeteta; poziva na to da se poduzmu mjere za povećanje sudjelovanja djece u slobodnim i kulturnim aktivnostima, i kao prava sama po sebi i kao sredstva za poboljšanje njihova mentalnog zdravlja i opće dobrobiti;

45. ponavlja svoj poziv svim državama članicama UN-a koje to još nisu učinile da ratificiraju Konvenciju UN-a o pravima djeteta, naglašavajući pritom važnost toga da taj ključni instrument za ljudska prava postane učinkovit diljem svijeta;

46. ističe da su potrebni odgovarajuća procjena, praćenje i nadziranje učinka inicijativa provedenih za vrijeme krize kako bi se otkrili propusti i nedostaci te utvrdili načini njihova ispravljanja;

47. obvezuje se da će obrazovanje postati ključna tema rasprava u radu parlamentarnog izaslanstva, posebno putem zajedničkih parlamentarnih skupština kao što je Zajednička parlamentarna skupština AKP-a i EU-a;

48. nalaže svojoj predsjednici da ovu Rezoluciju proslijedi Vijeću i Komisiji.

(1) Osobito Opću napomenu br. 5. o općim mjerama provedbe Konvencije o pravima djeteta; br. 6. o postupanju prema djeci bez pratnje i djeci odvojenoj od roditelja izvan njihove države porijekla; br. 10. o pravima djece u maloljetničkom pravosuđu; br. 12. o pravu djeteta da bude saslušano; br. 13. o pravu djeteta na zaštitu od svih oblika nasilja; br. 14. o pravu djeteta da se prvenstveno u obzir uzmu njegovi najbolji interesi; br. 15. o pravu djeteta na uživanje u najvišem mogućem standardu zdravstvene zaštite i br. 16. o obvezama države povezanima s utjecajem poslovnog sektora na prava djece.

(2) SL C 232, 16.6.2021., str. 2.

(3) SL C 474, 24.11.2021., str. 130.

(4) Ured za istraživanja UNICEF-a, COVID-19: Missing More Than a Classroom. The impact of school closures on children’s nutrition” (COVID-19: nedostaje nam više od učionice. Utjecaj zatvaranja škola na dječju prehranu), siječanj 2021.

(5) UNESCO, informativni članak br. 46, „More Than One-Half of Children and Adolescents Are Not Learning Worldwide” (Više od polovine djece i adolescenata diljem svijeta ne uči), rujan 2017.

(6) Izvješće UN-a o ciljevima održivog razvoja za 2021., 15. srpnja 2021.

(7) UNESCO, „How many students are at risk of not returning to school?” (Za koliko učenika postoji bojazan da se neće vratiti u školu?), 30. srpnja 2020.

(8) Priopćenje za medije EUROPOL-a od 19. lipnja 2020. naslovljeno „Exploiting Isolation: Sexual Predators Increasingly Targeting Children during COVID Pandemic” (Iskorištavanje izolacije: djeca još više na meti seksualnih predatora tijekom pandemije COVID-a 19).