5.

ističe da ovlasti i praksa Ureda europskog javnog tužitelja moraju biti u skladu s temeljnim pravima navedenima u Povelji Europske unije o temeljnim pravima, Europskoj konvenciji o ljudskim pravima i ustavnim tradicijama država članica; stoga poziva Vijeće da uzme u obzir sljedeće preporuke: i. Ured europskog javnog tužitelja trebao bi djelovati uz strogo uvažavanje prava na pošteno suđenje te stoga poštovati načelo da je sud utvrđen zakonom, što iziskuje da se jasno unaprijed utvrde kriteriji kojima se određuje koji je sud nadležan za izvršavanje sudbene vlasti; budući da se sadašnjom formulacijom članka 27. stavka 4. Uredu europskog javnog tužitelja daje prevelika sloboda u primjeni različitih kriterija nadležnosti, ti bi se kriteriji trebali učiniti obvezujućim te bi se među njima trebala stvoriti hijerarhija radi osiguravanja predvidljivosti; u tom smislu trebalo bi uzeti u obzir prava osumnjičenika; nadalje, određivanje nadležnosti u skladu s tim kriterijima trebalo bi podlijegati sudskom preispitivanju; ii. Ured europskog javnog tužitelja trebao bi biti potpuno neovisan kako u odnosu na nacionalne vlade, tako i u odnosu na institucije EU-a te bi ga se trebalo zaštititi od bilo kakvog političkog pritiska; iii. trebalo bi točno utvrditi opseg nadležnosti Ureda europskog javnog tužitelja kako bi se omogućilo prethodno utvrđivanje kaznenih djela koje ono obuhvaća; Europski parlament predlaže pažljivu reviziju definicija iz članka 13. prijedloga Komisije o sporednoj nadležnosti jer u svom trenutačnom obliku one prelaze granice opsega iz članka 86. stavaka 1. – 3. UFEU-a; to bi trebalo činiti na način da se ovlasti Ureda europskog javnog tužitelja prošire na druga kaznena djela osim onih koja utječu na financijske interese Unije samo kada kumulativno: (a) određeno ponašanje istodobno predstavlja kazneno djelo koje utječe na financijske interese Unije i druga kaznena djela; i (b) prevladavaju kaznena djela koja utječu na financijske interese Unije, a druga su samo sporedna; te da (c) daljnji progon i kažnjavanje drugih kaznenih djela ne bi bili mogući da ih se ne progoni i da se optužnica o njima ne podiže zajedno s kaznenim djelima koja utječe na financijske interese Unije; nadalje, određivanje nadležnosti u skladu s tim kriterijima trebalo bi podlijegati sudskom preispitivanju; iv. uzimajući u obzir činjenicu da Direktiva iz članka 12. prijedloga kojim se utvrđuju kaznena djela za koja će Ured europskog javnog tužitelja biti nadležan još nije donesena, u tekstu prijedloga trebalo bi utvrditi da Ured europskog javnog tužitelja ne može goniti kaznena djela koja još nisu utvrđena u relevantnom pravu država članica u trenutku počinjenja kaznenog djela; Ured europskog javnog tužitelja osim toga ne bi trebao imati nadležnost za kaznena djela počinjena prije nego što Ured postane potpuno operativan; u skladu s tim trebalo bi izmijeniti članak 71. prijedloga; v. istražna sredstva i istražne mjere kojima raspolaže Ured europskog javnog tužitelja trebala bi biti homogena, točno određena i sukladna pravnim sustavima država članica u kojima se provode; osim toga, trebalo bi podrobnije utvrditi kriterije za primjenu istražnih mjera kako bi se spriječilo traženje povoljnijih pravnih položaja (forum shopping); vi. prihvatljivost dokaza i njihova ocjena u skladu s člankom 30. ključni su elementi u kaznenoj istrazi; Relevantna pravila moraju stoga biti jasna i jednaka u cijelom području u nadležnosti Ureda europskog javnog tužitelja te bi trebala biti u potpunosti u skladu s postupovnim jamstvima; kako bi se osigurala takva usklađenost, uvjetima prihvatljivosti dokaza kao takvima trebala bi se poštovati sva prava zajamčena Poveljom Europske unije o temeljnim pravima, Europskom konvencijom o ljudskim pravima te sudskom praksom Europskog suda za ljudska prava; vii. pravo na učinkovit pravni lijek trebalo bi poštovati u svakom trenutku djelovanja europskog javnog tužitelja u cijeloj Uniji; stoga, odluke koje donese europski javni tužitelj trebale bi podlijegati sudskom preispitivanju pred nadležnim sudom; u tom smislu odluke koje donese europski javni tužitelj prije suđenja ili neovisno o njemu, kao one opisane u člancima 27., 28. i 29. o nadležnosti, odbacivanju predmeta ili konačnom odbacivanju predmeta, trebale bi podlijegati pravnim lijekovima koje sudovi Unije stavljaju na raspolaganje. Trebalo bi ponovno sastaviti članak 36. prijedloga kako bi se izbjeglo zaobilaženje odredaba Ugovora o nadležnosti sudova Unije i nerazmjerno ograničavanje prava na učinkovit pravni lijek u skladu s člankom 47. stavkom 1. Povelje o temeljnim pravima. viii. u odredbama članka 28. prijedloga trebalo bi se jasno navesti da nakon što europski javni tužitelj odbaci slučaj u vezi s manjim prekršajima, nacionalnim tijelima nadležnima za kazneni progon nije onemogućena daljnja istraga i kazneni progon ako im to dozvoljava nacionalno zakonodavstvo; i kada dodatnom razmjernom istragom nije moguće na predvidljiv način riješiti problem nedostatka relevantnih dokaza odbacivanje je obavezno; osim toga, postojanje obaveznih razloga za odbacivanje potrebno je provjeriti što je prije moguće tijekom istrage i odbacivanje treba nastupiti bez odgode u trenutku utvrđivanja primjene jednog od obaveznih razloga; ix. proizvoljno izvršenje pravde mora se izbjeći u svim okolnostima; stoga bi uvjet „primjerenog izvršenja pravde” kao uvjet za konačno odbacivanje predmeta, kao što je navedeno u članku 29. stavku 1. prijedloga, trebalo zamijeniti određenijim kriterijima; konačno odbacivanje predmeta osobito bi trebalo isključiti od trenutka podizanja optužnice i u svakom pogledu u slučajevima koji se prema članku 28. prijedloga mogu odbaciti, kao i u ozbiljnim slučajevima; x. budući da ovlasti europskog javnog tužitelja ne zahtijevaju samo pravno preispitivanje Suda, već i nadzor Europskog parlamenta te nacionalnih parlamenata, relevantne odredbe trebaju biti uključene posebice kako bi se osigurala učinkovita i dosljedna djelovanja među državama članicama te usklađenost s vladavinom prava;