Direktivom su utvrđene posebne mjere koje su države članice dužne uvrstiti u svoje planove radi odgovarajuće provedbe. Glavne se aktivnosti odnose na osposobljavanje korisnika, savjetnika i distributera, pregled uređaja za primjenu pesticida, zabranu prskanja pesticida iz zraka, ograničavanje upotrebe pesticida na osjetljivim područjima te informiranje i podizanje svijesti o rizicima povezanima s pesticidima. Direktivom se prije svega želi poticati integrirana zaštita bilja, čija su opća načela navedena u Prilogu III. Direktivi. Rokovi za provedbu svih navedenih mjera utvrđeni Direktivom podijeljeni su u faze od studenoga 2011. do studenoga 2016. Od studenoga 2016. (kada je pregled uređaja za primjenu pesticida postao obvezan) države članice obvezne su primjenjivati sve relevantne mjere predviđene Direktivom.

Države članice morale su donijeti prve nacionalne akcijske planove (NAP-ove) za provedbu Direktive do studenoga 2012. Ti planovi moraju sadržavati kvantitativne ciljeve, ciljeve, mjere i vremenske planove za smanjenje rizika i učinaka upotrebe pesticida. Uredba o stavljanju sredstava za zaštitu bilja na tržište sadrži i brojne odredbe povezane s Direktivom, uključujući olakšavanje brzog odobravanja tvari niskog rizika i upotrebu sredstava uz primjenu načela integrirane zaštite bilja.

Direktivom 2009/128/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o održivoj upotrebi pesticida („Direktiva”) donesenom 21. listopada 2009. u okviru te strategije uspostavljen je niz mjera za postizanje održive upotrebe pesticida u EU-u i to smanjenjem rizika i učinaka upotrebe pesticida na zdravlje ljudi i na okoliš te poticanjem integrirane zaštite bilja i primjene alternativnih metoda ili postupaka poput nekemijskih alternativa pesticidima.

Tematskom strategijom o održivoj uporabi pesticida iz 2006. stvoren je novi zakonodavni okvir za odobravanje i upotrebu pesticida . To uključuje strogi okvir prema kojemu Europska komisija odobrava aktivne tvari, a države članice sredstva za zaštitu bilja koja nemaju utvrđenih štetnih učinaka na zdravlje ljudi i životinja te neprihvatljivih učinaka na okoliš ako se upotrebljavaju u skladu s odobrenim uvjetima upotrebe. Zahvaljujući takvom strogom sustavu za stavljanje na tržište došlo je smanjenja broja odobrenih aktivnih tvari za gotovo 50 %. Kontrolom stavljanja na tržište i upotrebe pesticida želi se osigurati da se na tržište stavljaju odobreni pesticidi i da se upotrebljavaju u skladu s odobrenim uvjetima. Biljke tretirane odobrenim pesticidima u skladu s uputama s etikete mogu se stavljati na tržište i konzumirati kao sigurna hrana s ostacima pesticida koji su niži od maksimalnih razina ostataka pesticida (MRO-ovi) primjenjivih u EU-u.

Europska unija ima jedan od najstrožih sustava za odobravanje i kontrolu pesticida na svijetu. Usprkos tome u društvu postoji snažna želja da se napori usmjere održivoj proizvodnji hrane i smanjenju ili čak zabrani upotrebe pesticida. U tom je kontekstu održiva poljoprivreda, kao dio modernih proizvodnih sustava, jedan od UN-ovih ciljeva razvoja, dok je promicanje održive upotrebe pesticida jedna od važnih aktivnosti koje EU poduzima kako bi podupro UN-ov Program održivog razvoja do 2030.

U svim su NAP-ovima navedene neke mjere poticanja integrirane zaštite bilja, a posebno poticanje dostupnosti smjernica za integriranu zaštitu bilja te organizacija osposobljavanja ili oglednih farmi. No u planovima se ne navodi na koji način poljoprivrednici mogu mjeriti primjenu integrirane zaštite bilja, ne postavljaju se ciljevi i ne navodi se kako će se osigurati provedba. Integrirana zaštita bilja, čijom se provedbom namjerava smanjiti ovisnost o pesticidima u održivoj poljoprivredi, važan je dio Direktive. Stoga bi države članice tijekom ove revizije nacionalnih akcijskih planova trebale riješiti problem nedostatka jasnih koraka koji se mogu ocijeniti, mjeriti i provoditi.

Ciljeve smanjenja rizika navelo je 21 država članica, dok je ciljeve smanjenja upotrebe navelo njih 9. Samo pet država članica postavilo je mjerljive ciljeve, od kojih se četiri odnose na smanjenje rizika, a jedan na smanjenje upotrebe. Glavni je cilj francuskog nacionalnog akcijskog plana smanjiti upotrebu pesticida za 50 % do 2025., uz prvu ključnu točku od 25 % do 2020., i tako smanjiti rizike i učinke na zdravlje ljudi i okoliš. Dobri primjeri ciljeva smanjenja rizika dolaze iz Njemačke, Nizozemske, Finske i Danske, gdje se pokazatelji smanjenja rizika temelje na razvrstavanju pesticida prema opasnosti, pri čemu pesticidi višeg rizika imaju veći ponder.

Uz to, u oko 80 % slučajeva u akcijskim planovima nisu navedeni načini na koje će se mjeriti postizanje ciljeva. Kad nema jasnih mjerljivih ciljeva, teško je procijeniti napredak provedbe i utvrditi područja u kojima su potrebne dodatne mjere.

U NAP-ovima se jasno primjećuje trud koji su države članice uložile u njihovu pripremu, no znatno se razlikuju u opisivanju načina na koji će se točno provoditi mjere iz članaka 5. do 15. Direktive. U većini slučajeva nisu obuhvaćeni svi aspekti tih članaka. Neka su područja u planovima sveobuhvatno obrađena, na primjer ispitivanja uređaja za primjenu pesticida i osposobljavanje korisnika pesticida, dok su u mnogim planovima područja kao što su prskanje iz zraka, informiranje javnosti i prikupljanje informacija u slučajevima trovanja nedovoljno razrađena.

Države članice imale su različite početne točke za razvoj nacionalnih akcijskih planova. Njih je sedam prethodno sastavljalo akcijske planove, dok je svima ostalima to bio prvi akcijski plan. Do danas su svoj nacionalni akcijski plan revidirale samo Francuska i Litva. Razina provedbe akcijskih planova bit će poznata nakon što sve države članice revidiraju svoje planove i dostave ih Komisiji.

Nacionalni akcijski planovi temelj su na kojem države članice provode kontrole utvrđene Direktivom, no vrlo se razlikuju u pogledu cjelovitosti i obuhvata. Države članice trebale bi znatno poboljšati svoje planove kako bi ispravile nedostatke navedene u nastavku i uspostavile preciznije i mjerljivije ciljeve.

Države članice morale su u skladu s člankom 4. Direktive do 26. studenoga 2012. donijeti prve verzije svojih nacionalnih akcijskih planova i dostaviti ih Komisiji i ostalim državama članicama. Ti bi se planovi trebali revidirati najmanje svakih pet godina. Njima bi se trebali uspostaviti kvantitativni ciljevi, ciljevi, mjere i vremenski planovi za smanjenje rizika i učinka upotrebe pesticida na zdravlje ljudi i okoliš. Sve su države članice donijele takve planove, u mnogim slučajevima s velikim zakašnjenjem. Planovi su dostavljeni Komisiji i dostupni su na engleskom jeziku na Komisijinoj internetskoj stranici .

U šest država članica koje je Komisija posjetila 2017. taj je zahtjev uključen u službene kontrole poljoprivrednih gospodarstava koje provode nadležna tijela, a stope usklađenosti iznosile su više od 95 % u pet od šest država članica. Međutim, na temelju odgovora na upitnik utvrđeno je da sustavi izdavanja svjedodžbi ne obuhvaćaju savjetnike za zaštitu bilja u pet država članica. Uz to, u Nizozemskoj savjetnici koji nisu izravno uključeni u prodaju pesticida ne moraju imati svjedodžbu, ali predviđena je revizija nacionalnog zakonodavstva radi njegova usklađivanja s Direktivom.

Sve države članice (osim Luksemburga) do 26. studenoga 2013. uspostavile su sustav osposobljavanja i izdavanja svjedodžbi i u svojim su odgovorima na upitnik iz 2016. navele da je osposobljeno gotovo četiri milijuna profesionalnih korisnika. U šest država članica zabilježena su kašnjenja u osposobljavanju i izdavanju svjedodžbi korisnicima. Tri države članice nisu dostavile podatke. Prema podacima iz istraživanja o strukturi poljoprivrednih gospodarstava u Europi se nalazi približno 10 milijuna poljoprivrednih gospodarstava, od čega je samo 0,3 milijuna velikih korisnika, koji obrađuju 50 % ukupne iskoristive poljoprivredne površine. Osposobljavanje obično traje 2 – 4 dana ovisno o tipu korisnika i prethodnom znanju, a osposobljeni korisnici dobivaju svjedodžbu koja je potrebna za kupnju pesticida za profesionalnu upotrebu.

Provedba zahtjeva u području osposobljavanja ocijenjena je u Komisijinim revizijama u 19 država članica u razdoblju od 2012. do 2014. i posjetima radi utvrđivanja činjenica u šest država članica 2017. (5 država članica ocjenjivano je u oba navrata). U 3 od 20 posjećenih država članica sustav osposobljavanja poljoprivrednika bio je uspostavljen prije donošenja Direktive, a nakon njezina stupanja na snagu osposobljavanje je prošireno na druge skupine, primjerice distributere.

Općenito postoji visoka razina usklađenosti u području osposobljavanja i izdavanja svjedodžbi profesionalnim korisnicima, distributerima i savjetnicima, no nema točnih podataka o ukupnom broju profesionalnih korisnika u tom području te se stoga ne može sa sigurnošću utvrditi jesu li svi osposobljeni.

U 18 NAP-ova opisuju se sustavi za prikupljanje informacija o slučajevima akutnog trovanja pesticidima u pojedinim državama članicama, dok se tek u četiri spominje problem prikupljanja podataka o kroničnom trovanju. U ostalim se planovima o tome ne navode pojedinosti.

Taj se aspekt nije ocjenjivao u Komisijinim revizijama u 19 država članica u razdoblju od 2012. do 2014., već su informacije uzete iz upitnika namijenjenog državama članicama iz 2016. i posjeta radi utvrđivanja činjenica u šest država članica iz 2017.

Prema odgovorima na upitnik iz 2016. specifične informacije o slučajevima akutnog trovanja pesticidima prikupljaju sve države članice osim njih pet. Broj prijavljenih slučajeva akutnog trovanja pesticidima znatno se razlikuje među državama članicama te su nadležna tijela izrazila sumnju u točnost tih podataka. Na primjer, u Švedskoj se zabilježeni podaci odnose na broj slučajeva u kojima se sumnja na trovanje, a ne na broj slučajeva stvarnog trovanja. U deset država članica uspostavljen je namjenski sustav za prikupljanje podataka o kroničnom trovanju. U preostalih 17 država članica kronično se trovanje ne prati sustavno. Države članice istaknule su da je posebno izazovno prikupljati informacije o kretanjima povezanima s kroničnim trovanjem jer je vrlo teško povezati kliničke simptome i izloženost pesticidima do koje je moglo doći godinama ranije.

Kako bi se poboljšala usporedivost informacija, u skladu s člankom 7. stavkom 3. Direktive Komisija u suradnji s državama članicama izrađuje strateške smjernice za nadzor i praćenje učinaka upotrebe pesticida na zdravlje ljudi i okoliš. Komisija namjerava dovršiti smjernice do kraja 2017. Nadalje, u skladu s člankom 24. stavkom 4. točkom (b) Uredbe (EU) 2017/625 razmotrit će se mogućnost uspostave sustava za prikupljanje informacija povezanih sa sumnjom na trovanje pesticidima.

3.3.Uređaji za primjenu pesticida

U skladu s člankom 8. države članice moraju osigurati da se uređaji za primjenu pesticida, npr. prskalice koje se upotrebljavaju u polju i voćnjacima, redovito pregledavaju te da do 26. studenoga 2016. svi uređaji budu pregledani barem jednom. Obvezne su uvesti i sustave izdavanja svjedodžbi kojima se omogućava provjera pregledâ.

Države članice općenito su uspostavile potrebne sustave, no ne postoji jasna slika o općoj stopi usklađenosti te se ona znatno razlikuje među državama članicama. Komisija trenutačno ocjenjuje razvoj situacije od studenoga 2016.

U 26 NAP-ova navedeni su ciljevi prema kojima se uređaji za primjenu pesticida trebaju pregledavati u skladu s Direktivom. U petnaest je planova navedeno da su se i prije donošenja Direktive primjenjivale neke vrste programa pregledavanja prskalica.

Kako bi se državama članicama pružila podrška u tom području, u skladu s člankom 20. Direktive, 2015. je objavljena nova usklađena norma za pregledavanje uređaja za primjenu pesticida EN ISO 16122 . Ta norma obuhvaća prskalice s horizontalnom armaturom, prskalice za grmlje i drveće te nepomične i polupokretne prskalice. Njome se pojašnjavaju ključni zahtjevi povezani sa zdravljem, sigurnošću i zaštitom okoliša koje treba provjeriti u okviru pregleda. Takva bi usklađena norma državama članicama trebala olakšati priznavanje svjedodžbi izdanih u drugim državama članicama kako je predviđeno člankom 8. stavkom 6. Direktive.

Iz upitnika iz 2016. vidljivo je da 26 država članica ima uspostavljene sustave za pregled te da je do 26. studenoga 2016. pregledano oko 900 000 prskalica. Samo Malta i Cipar još nisu započeli s tim pregledima. Države članice nemaju pouzdane podatke o ukupnom broju prskalica u upotrebi, no prema njihovim procjenama čak 50 % prskalica u EU-u nije pregledano do roka, pri čemu taj postotak za Latviju i Grčku iznosi više od 95 % procijenjenog broja prskalica, a za Italiju 70 %. Belgija, Nizozemska i Finska navele su da je pregledano gotovo 100 % uređaja.

Komisija je 2015. i 2016. u okviru programa Bolja izobrazba za sigurniju hranu organizirala 6 tečajeva o uređajima za primjenu pesticida na kojima su sudjelovala 102 inspektora iz 25 država članica, a dodatnih 6 tečajeva održat će se 2017. i 2018. Time će se pomoći u rješavanju navedenih slabosti i osigurati ujednačenost pregleda u državama članicama.