Četvrtom direktivom o borbi protiv pranja novca uvode se obveze dužne pažnje za osobe koje se bave trgovinom robom ako uplaćuju ili primaju gotovinska plaćanja u iznosu od ili iznad 10 000 EUR, bez obzira na to provodi li se transakcija kao jedna operacija ili u nekoliko operacija koje se čine povezanima.

Nalazi studije koju je proveo ugovaratelj upućivali su na to da se ograničenjem gotovinskih plaćanja ne bi znatno spriječilo financiranje terorizma, ali da bi takva ograničenja mogla biti korisna u borbi protiv pranja novca. U studiji je navedeno i da postojanje različitih ograničenja na nacionalnoj razini ima znatan negativan učinak na unutarnje tržište jer se narušava tržišno natjecanje i stvaraju nejednaki uvjeti među određenim poduzećima.

Komisija je od vanjskog ugovaratelja naručila studiju učinka, a javno savjetovanje provedeno je od ožujka do svibnja 2017.

U tom bi kontekstu trebalo pojasniti da je većina ispitanika bila iz triju država članica: Austrije, Njemačke i Francuske. To je posljedica činjenice da su nacionalni mediji u tim državama obavješćivali javnost o savjetovanju. Komisija nije provodila ciljanu komunikaciju. Međutim, rezultati iz drugih država članica nisu se znatno razlikovali od općeg trenda zabilježenog u tim trima državama.

Glavna je poruka ankete bila ta da je velika većina (94,94 %) niječno odgovorila na pitanje „Biste li se suglasili s uvođenjem ograničenja na gotovinska plaćanja na razini EU-a?” Ispitanici su dijelili taj stav bez obzira na to jesu li u njihovim državama boravišta postojala ograničenja ili ne.

Javno savjetovanje provodilo se od 1. ožujka 2017. do 31. svibnja 2017. putem internetske ankete u okviru koje su ispitanici trebali odgovoriti na niz pitanja povezanih s ograničenjem gotovinskih plaćanja.

U skladu sa smjernicama za bolju regulativu održano je javno savjetovanje koje je trajalo od 1. ožujka 2017. do 31. svibnja 2017. Rezultati tog savjetovanja predstavljeni su u odjeljku 4. i upućuju na to da se velika većina ispitanika jasno protivila bilo kakvim ograničenjima gotovinskih plaćanja.

U većini država članica EU-a uvedena su ograničenja gotovinskih plaćanja. Pragovi tih ograničenja iznose od 500 do 15 000 EUR. Te su mjere prilično neujednačene te postoje razlike u pogledu vrste mjera, pragova i pokrivenosti. Potrebno je napomenuti i da se broj država članica EU-a u kojima postoji ograničenje gotovinskih plaćanja u proteklim godinama brzo povećao, s četiri 2008. na sedamnaest u rujnu 2017.

Zbog postojanja različitih nacionalnih ograničenja postavlja se pitanje hoće li ta ograničenja prouzročiti prekogranično premještanje aktivnosti. Studija pruža pozitivan odgovor na to pitanje.

Zaključno, čini se da bi homogena ograničenja gotovinskih plaćanja visoke vrijednosti, bila ona u obliku zabrane ili obveze prijavljivanja, imala pozitivan učinak na borbu protiv pranja novca, čak i ako se taj učinak ne bi mogao točno brojčano odrediti. Budući da je pranje novca obično nusproizvod drugih kriminalnih ili nedopuštenih aktivnosti, takav pozitivan utjecaj neizravno bi se proširio i na borbu protiv tih aktivnosti, iako ograničenja ne bi izravno utjecala na same aktivnosti.

Može se zaključiti da zabrane gotovinskih plaćanja visoke vrijednosti ne bi u većoj mjeri izravno omele financiranje terorističkih aktivnosti ili drugih kriminalnih aktivnosti. Ta zabrana ne bi utjecala na većinu transakcija, ili bi se vjerojatno zanemarila, ili bi se poštovala samo u odnosu na transakcije koje su same po sebi toliko uobičajene da najvjerojatnije ne bi izazvale sumnje.

Dopuštene transakcije pomoćne su transakcije uz glavnu kriminalnu aktivnost koje same po sebi nisu kriminalne (kao što je unajmljivanje automobila) i u kojima se može pretpostaviti da druga stranka (npr. poduzeće za iznajmljivanje automobila) nije svjesna kriminalne svrhe te transakcije (primjerice prijevoz eksploziva). U tom bi se kontekstu zabrana gotovinskog plaćanja mogla poštovati na inicijativu poštene druge stranke, zbog čega bi se plaćanje transakcije moglo provesti drugim sredstvima ili se ne bi provelo. Nažalost, budući da su te transakcije dopuštene i uobičajene, moguće je da plaćanje sredstvima koja se mogu pratiti ne bi nužno omogućilo prepoznavanje sumnjive aktivnosti. Potrebno je napomenuti da su tijekom pripreme nedavnih terorističkih napada mnoge takve uobičajene transakcije zapravo plaćene sredstvima koja se mogu pratiti, a da pritom nisu izazvale nikakve sumnje.

Nedopuštene su one transakcije koje su nezakonite (kao što je kupnja eksploziva) ili transakcije koje su naizgled dopuštene, ali obje stranke znaju da služe za nezakonitu aktivnost. Budući da su te transakcije već nezakonite i stranke se svojevoljno izlažu riziku od kaznenog progona i mjera izvršavanja zakona, malo je vjerojatno da bi se zabrana gotovinskih plaćanja poštovala ili da bi imala ikakav odvraćajući učinak. Dodatna zabrana u pogledu plaćanja transakcije vjerojatno neće imati odvraćajući učinak na kriminalce koji već svojevoljno krše zakon. To posebno vrijedi ako su sankcije povezane s tom dodatnom zabranom zanemarive u odnosu na sankcije povezane s glavnom kriminalnom aktivnošću.

Drugo, iznosi pojedinačnih transakcija zbog tako ograničena proračuna često su čak i manji te stoga na njih ne bi utjecala ograničenja koja se odnose samo na plaćanja visoke vrijednosti. To se detaljno može vidjeti u analizi studije slučaja predstavljene u studiji.

Za razvijeno unutarnje tržište potrebno je održati jednake uvjete tržišnog natjecanja u državama članicama EU-a, a to nije moguće postići ako na razini država članica postoje velike razlike u zakonodavstvu. Narušeno funkcioniranje unutarnjeg tržišta može utjecati na potrošače i na poduzeća.

Različita ograničenja gotovinskih plaćanja mogu dovesti do toga da potrošači i poduzeća počnu primjenjivati alternativne načine plaćanja, uopće ne provedu transakciju ili je premjeste u jurisdikciju u kojoj takva ograničenja ne postoje.

Taj je aspekt ispitan u studiji, u kojoj je provedena analiza prekograničnog ponašanja kupaca i prodavača te ekonometrijska procjena određenih sektora koji se znatno oslanjaju na gotovinu.

Općenito, rezultati, posebno oni za države članice europodručja, potvrđuju pretpostavku da u slučaju različitih ograničenja gotovinskih plaćanja ta ograničenja imaju utjecaj na premještanje prihoda iz jedne države članice u drugu. To vrijedi za domaća ograničenja gotovinskog plaćanja, koja imaju negativan učinak na prihode sektora s intenzivnim gotovinskim poslovanjem, kao i za ograničenja gotovinskih plaćanja u susjednim zemljama, koja imaju pozitivan učinak na navedene sektore. U takvom je kontekstu u studiji zaključeno da se nacionalnim ograničenjima gotovinskih plaćanja narušava unutarnje tržište.

Potrebno je naglasiti da se takvo premještanje prihoda odnosi i na zakonite transakcije i na transakcije koje se obavljaju u svrhu pranja novca. Transakcije koje se obavljaju u svrhu pranja novca same po sebi nisu nezakonite, nego su to redovne transakcije koje se provode samo u nezakonitu svrhu pranja novca pri čemu druga stranka (obično prodavač) ne sudjeluje ili nije svjesna nezakonite prirode transakcije. Ipak, obje vrste premještanja transakcija utječu na cjelovitost unutarnjeg tržišta i dovode do nejednakih uvjeta tržišnog natjecanja, zbog čega bi se ono moglo narušiti. Osim toga, važno je uzeti u obzir činjenicu da, osim što prekogranično premještanje transakcija u svrhu pranja novca utječe na unutarnje tržište, ono smanjuje i djelotvornost nacionalnih ograničenja u borbi protiv pranja novca.

Na temelju studije čini se da različita ograničenja u državama članicama dovode do umjetnog prekograničnog premještanja poslovnih aktivnosti. To utječe na cjelovitost unutarnjeg tržišta i učinkovitost nacionalnih mjera u pogledu ostvarivanja njihovih ciljeva javnih politika.

6.Zaključci

Na temelju studije može se zaključiti da se ograničenjima gotovinskih plaćanja ne bi znatno smanjio problem financiranja terorizma. Nedjelotvornost mjere proizlazi iz činjenice da je vrijednost transakcija na koje su navedeni ciljevi usmjereni preniska da bi mjera na nju utjecala ili iz toga da je transakcija već nezakonita pa dodatna zabrana ne bi imala znatan utjecaj, ili iz obiju činjenica.

Međutim, privremeni nalazi studije upućuju na to da bi zabrana gotovinskih plaćanja visoke vrijednosti mogla imati pozitivan učinak na borbu protiv pranja novca. Budući da se pranje novca obično odnosi na sredstva koja proizlaze iz kriminalnih aktivnosti ili porezne prijevare, ograničenja gotovinskog plaćanja mogla bi imati neizravan utjecaj na takve aktivnosti.

Međutim, bilo bi potrebno provesti daljnju ciljanu procjenu tog pitanja jer je naglasak trenutačne inicijative bio na suzbijanju financiranja terorizma.

Još je jedan važan zaključak taj da se različitim nacionalnim propisima o gotovinskim plaćanjima narušava tržišno natjecanje na unutarnjem tržištu, što može dovesti do prekograničnog premještanja poduzeća, posebno u određenim sektorima koji se znatno oslanjaju na gotovinske transakcije, kao što su prodaja nakita ili automobila. Zbog različitih nacionalnih propisa mogu nastati i propusti u zakonu zbog kojih je moguće zaobići nacionalna ograničenja gotovinskih plaćanja, čime se smanjuje njihova učinkovitost.

Konačno, potrebno je napomenuti da je ograničenje gotovinskih plaćanja osjetljiva tema za građane EU-a i da mnogi od njih mogućnost gotovinskog plaćanja smatraju temeljnom slobodom koju ne bi trebalo nerazmjerno ograničavati.

Uzimajući u obzir aspekte unutarnjeg tržišta te važnost i osjetljivost takve moguće mjere, to je pitanje potrebno dodatno ocijeniti. Komisija u ovoj fazi ne razmatra nikakve zakonodavne inicijative povezane s tim pitanjem.