Mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora o temi „Zajedničko stvaranje usluga od općeg interesa kao doprinos jačanju participativne demokracije u EU-u”

(samoinicijativno mišljenje)

(2022/C 486/11)

Izvjestitelj: Krzysztof Balon Suizvjestitelj: Thomas Kattnig

Odluka Plenarne skupštine: 20.1.2022. Pravna osnova: pravilo 52. stavak 2. Poslovnika (samoinicijativno mišljenje) Nadležna stručna skupina: Promet, energija, infrastruktura i informacijsko društvo Datum usvajanja u Stručnoj skupini: 7.9.2022. Datum usvajanja na plenarnom zasjedanju: 21.9.2022. Plenarno zasjedanje br.: 572 Rezultat glasanja (za/protiv/suzdržani): 226/0/2

1. Zaključci i preporuke

1.1. Zajedničko stvaranje usluga od općeg interesa uz sudjelovanje organizacija civilnog društva i izravno građana jedan je od najdjelotvornijih instrumenata za poticanje participativne demokracije, a time i za jačanje europske integracije. Zbog toga Europski gospodarski i socijalni odbor (EGSO) u ovom mišljenju predlaže konkretne mjere za poboljšanje okvirnih uvjeta u tom području u Europskoj uniji kako bi se dodatno pojačala zaštita prava i povlastica građana.

1.2. Posebno krizne situacije, kao što su nedavna ruska agresija na Ukrajinu i posljedično raseljavanje milijuna ljudi, uglavnom žena i djece, ukazuju na ključnu ulogu i sposobnost civilnog društva da hitnim djelovanjem spontano i uspješno poveže i primijeni modele i postupke za zajedničko stvaranje, posebno u pogledu socijalnih i obrazovnih usluga od općeg interesa, u područjima u kojima su iskustva istinskog zajedničkog stvaranja već ostvarena.

1.3. Povijesno gledano, akteri civilnog društva oduvijek su nudili socijalne i druge usluge od općeg interesa kada javna tijela još nisu shvaćala da su one potrebne ili zato što komercijalna poduzeća pružanje tih usluga nisu smatrala profitabilnim. Uglavnom je država kasnije preuzimala ulogu pružatelja/naručitelja i regulatora tih usluga, ali i ulogu jamca njihove kvalitete. U tom kontekstu, načelo supsidijarnosti između država članica i EU-a, kako je utvrđeno u članku 5. stavku 3. Ugovora o Europskoj uniji (UEU), mora se primjenjivati i na usluge od općeg interesa. Povrh toga, kad je riječ o uslugama od općeg interesa, i načelo supsidijarnosti treba biti vodeće načelo u odnosima između svih razina javne uprave država članica, kao i između javnih tijela i organizacija civilnog društva.

1.4. Dok je pravna i politička odgovornost za pružanje usluga od općeg interesa i dalje na izabranim članicama i članovima nadležnih predstavničkih tijela te je građani redovito ocjenjuju na izborima, kontrolu nad primjerenim pružanjem tih usluga izvršavaju upravna tijela. EGSO podržava ciljanu primjenu pristupa zajedničkog stvaranja: usluge od općeg interesa trebalo bi osmišljavati zajedno s korisnicima, zajednicama i organizacijama civilnog društva kako bi, s jedne strane, odgovarale stvarnim potrebama građana i, s druge strane, omogućavale demokratsko sudjelovanje. To se posebno odnosi na slučajeve kada zaposlenici surađuju s volonterima ili strukturama za samopomoć.

1.5. Stoga se države članice pozivaju da razvijaju i/ili poboljšavaju instrumente za osiguravanje sudjelovanja građana i organizacija civilnog društva u cijelom procesu pružanja usluga od općeg interesa. To uključuje i osiguravanje primjerenih okvirnih uvjeta za neprofitne aktivnosti socijalne ekonomije, kako je definirano u mišljenju EGSO-a „Jačanje neprofitnih socijalnih poduzeća kao temeljnog stupa socijalno pravedne Europe” ( 1 ) od 18. rujna 2020., i primjenu članka 77. Direktive 2014/24/EU o javnoj nabavi ( 2 ) tako da ugovori za zdravstvene, društvene i kulturne usluge, uključujući obrazovne usluge, kako je navedeno u tom članku, budu rezervirani za neprofitne organizacije.

1.6. EGSO ističe da kvalitetno pružanje usluga od općeg interesa u korist građana i gospodarstva ovisi o dostatnim resursima, odnosno financiranju i osoblju, koji se moraju osigurati.

1.7. Iako su za okvirne uvjete pružanja, a time i za zajedničko stvaranje usluga od općeg interesa, nadležne prvenstveno države članice, regije i općine, postoji i hitna potreba za poticanjem država članica da razviju koncepte zajedničkog osmišljavanja stvaranjem skupa alata kojima bi se olakšala uporaba modela zajedničkog osmišljavanja. Takve inicijative trebale bi potaknuti sve nadležne aktere u državama članicama da promiču zajedničko stvaranje i pružanje usluga od općeg interesa uz sudjelovanje organizacija civilnog društva.

1.8. EGSO predlaže da Komisija o toj temi objavi radni dokument kao osnovu za daljnji rad, u cilju stvaranja „skupa alata” koji bi trebao poticati i usmjeravati nacionalne, regionalne i lokalne vlasti prema češćem korištenju modela zajedničkog stvaranja. Dokument bi trebao razmotriti, među ostalim, zajedničko stvaranje s obzirom na članak 14. UFEU-a i Protokol br. 26 UEU-a i UFEU-a, uzimajući u obzir europski stup socijalnih prava, posebnu ulogu neprofitne socijalne ekonomije u zajedničkom stvaranju i odgovarajuće okvirne uvjete koji su za to potrebni. Dokument bi trebao uključivati i prijedloge za promicanje inovativnih projekata zajedničkog stvaranja na europskoj i nacionalnoj razini, uzimajući u obzir istraživačke komponente i zbirku dobrih praksi. Na temelju navedenog skupa alata, nakon šireg savjetovanja na razini EU-a mogla bi se pripremiti zelena, a zatim bijela knjiga.

1.9. Odbor će uspostaviti forum za razmjenu ideja i najboljih praksi u tom području koji će okupljati organizacije civilnog društva, socijalne partnere, visokoškolske ustanove i istraživačke projekte kako bi se održavao i razvijao proces rasprave na europskoj razini.

2. Kontekst

2.1. Daljnji razvoj participativne demokracije u Europskoj uniji jedan je od ključnih izazova za jačanje europske integracije u borbi protiv populizma i nacionalizma. S druge strane, zajedničko stvaranje usluga od općeg interesa uz sudjelovanje organizacija civilnog društva i, izravno, građana jedan je od najučinkovitijih instrumenata za poticanje participativne demokracije.

2.2. EGSO se već godinama u suradnji s različitim akterima civilnog društva i znanstvenog i istraživačkog sektora zalaže za modernizaciju i daljnji razvoj usluga od općeg interesa. Za taj je rad unutar Odbora nadležna prvenstveno Tematska studijska skupina za usluge od općeg interesa.

2.3. Suradnja s konzorcijem Zajedničko stvaranje inovativnih usluga u Europi ( 3 ) (CoSIE), koji okuplja visokoškolske ustanove, općine i organizacije civilnog društva iz devet država članica (Estonije, Finske, Grčke, Italije, Mađarske Nizozemske, Poljske, Švedske i Španjolske) i Ujedinjene Kraljevine, započela je 2019. Tematska skupina za usluge od općeg interesa razmatrala je inovativna iskustva i zaključke projekta CoSIE u sklopu dva seminara: „Zajedničko stvaranje usluga od općeg interesa: uloga organizacija civilnog društva” (održan 15. travnja 2021. u Bruxellesu) i „Građani u službi građana: zajedničko stvaranje i pružanje usluga od općeg interesa uz sudjelovanje organizacija civilnog društva” (održan 1. i 2. prosinca 2021. u Lublinu (Poljska), u suradnji s gradom Lublinom i uz sudjelovanje partnera iz Ukrajine).

2.4. New Public Management , NPM) naglasak je bio na povećanju učinkovitosti, usvajanju modela upravljanja iz privatnog sektora i izgradnji odnosa između pružatelja i korisnika u području javnih usluga, polazeći od potreba, zahtjeva i izbora korisnika tih usluga. To je bio dominantni model 1990-ih i 2000-ih, koji je naišao na kritike jer nije ispunio očekivanja u pogledu djelotvornosti i učinkovitosti, kao i zbog svog ograničenog inovacijskog potencijala Zajedničko stvaranje neodvojivo je povezano sa širim raspravama o reformi javne uprave. Kod novog upravljanja javnim sektorom (, NPM) naglasak je bio na povećanju učinkovitosti, usvajanju modela upravljanja iz privatnog sektora i izgradnji odnosa između pružatelja i korisnika u području javnih usluga, polazeći od potreba, zahtjeva i izbora korisnika tih usluga. To je bio dominantni model 1990-ih i 2000-ih, koji je naišao na kritike jer nije ispunio očekivanja u pogledu djelotvornosti i učinkovitosti, kao i zbog svog ograničenog inovacijskog potencijala ( 4 ) . Trendovi nakon NPM-a („paradigmettes” ( 5 ) ) temelje se na aktivnom građanstvu koje sudjeluje u stvaranju, za razliku od pasivnog pojedinačnog potrošača motiviranog vlastitim malim interesima, a ujedno su usredotočeni i na poboljšanje integracije i koordinacije mreža korisničkih skupina i dionika, a ne na njihovo razdvajanje. U modelima nakon NPM-a zajedničko stvaranje smatra se ključnim konceptom ( 6 )

2.5. Rezultati dosadašnjeg rada EGSO-a u tom području pokazuju da zajedničko stvaranje i pružanje usluga od općeg interesa od strane građana i njihovih organizacija jača participativnu demokraciju i ujedno razvija socijalnu ekonomiju u EU-u, uz druge ključne uloge koje usluge od općeg interesa imaju kao neophodan pokretač svih drugih aktivnosti u društvu.

3. Usluge od općeg interesa

3.1. U procesu europskih integracija, u njemu svojstvenom polju napetosti između „jedinstva” i „raznolikosti”, razvijen je novi koncept za usluge uređene posebnim propisima i normama. Cilj je osigurati da svi građani i akteri imaju pristup osnovnim uslugama koje čine sadašnji i budući temelj života dostojnog čovjeka te su neophodne za sudjelovanje u društvenom životu – uslugama od općeg interesa. Usluge od općeg interesa mogu se pružati u različitim kontekstima, na konkurentnim tržištima kao gospodarske usluge od općeg interesa ili kao negospodarske usluge od općeg interesa isključene s tih tržišta. Pritom Komisija razlikuje ( 7 ) usluge od općeg gospodarskog interesa, negospodarske usluge i socijalne usluge od općeg interesa (gospodarske ili negospodarske). Na usluge od općeg gospodarskog interesa ( 8 ) i gospodarske usluge primjenjuje se članak 106. UFEU-a.

3.2. Taj je koncept postupno ojačavan i preciziran.

3.2.1 Usluge od općeg interesa dio su zajedničkih europskih vrijednosti i doprinose promicanju socijalne i teritorijalne kohezije u EU-u ( 9 ) . U tom kontekstu EGSO skreće pozornost na zajedničke vrijednosti Unije u pogledu usluga od općeg gospodarskog interesa u smislu članka 14. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), kako su utvrđene u Protokolu br. 26 o uslugama od općeg interesa priloženom Ugovoru o Europskoj uniji (UEU). Daljnji razvoj ondje utvrđenih načela može dovesti do veće učinkovitosti i do otklanjanja grešaka u razvoju.

3.2.2 Te zajedničke vrijednosti obuhvaćaju tri dimenzije: diskrecijsko pravo nacionalnih, regionalnih i lokalnih tijela u zadovoljavanju potreba korisnika; poštovanje raznolikosti i razlika u potrebama, sklonostima i demokratskim odabirima korisnika, kao i poštovanje različitih geografskih, društvenih i kulturnih okolnosti; visoku razinu kvalitete, sigurnost, cjenovnu pristupačnost i jednak tretman te promicanje univerzalnog pristupa i pravâ korisnikâ ( 10 )

3.2.3 Te su usluge bitna sastavnica gospodarskih i socijalnih sustava država članica EU-a i, općenito, ključna sastavnica europskog društvenog modela. Građani i poduzeća u Europi s pravom očekuju dostupnost širokog raspona pouzdanih, stabilnih i učinkovitih usluga od općeg (gospodarskog) interesa visoke kvalitete i po pristupačnim cijenama. Tim uslugama osigurava se mogućnost zadovoljavanja kolektivnih potreba i interesa kao zadaća od javnog interesa. EGSO ističe da kvalitetno pružanje tih usluga koje su ključne za javnost i i gospodarstvo ovisi o dostatnim resursima, odnosno financiranju i osoblju, koji se moraju osigurati.

3.2.4 Pristup uslugama od općeg gospodarskog interesa jedno je od temeljnih prava ( 11 ) i uključen je u europski stup socijalnih prava ( 12 ) . Iako se u načelu 20. stupa izričito spominju „osnovne” usluge od općeg interesa, druga načela stupa obuhvaćaju važna područja od općeg interesa, primjerice obrazovanje, stanovanje i pomoć za beskućnike, dugoročnu skrb, uključenost osoba s invaliditetom i zdravstvenu skrb.

3.2.5 Na negospodarske usluge od općeg interesa ne primjenjuju se pravila unutarnjeg tržišta i pravila tržišnog natjecanja već samo opća načela EU-a (transparentnost, nediskriminacija, jednak tretman, proporcionalnost) ( 13 )

3.2.6 EU i države članice vode računa o tome „da se takve usluge odvijaju na temelju načela i uvjeta, osobito gospodarskih i financijskih, koji im omogućuju ispunjavanje njihovih zadataka” ( 14 )

3.2.7 de iure ili de facto , obavljanje posebnih zadaća koje su im povjerene Pružatelji usluga od općega gospodarskog interesa podliježu pravilima sadržanima u Ugovorima, a osobito pravilima o tržišnom natjecanju, i to u mjeri u kojoj primjena takvih pravila ne sprečava,ili, obavljanje posebnih zadaća koje su im povjerene ( 15 )

3.3. Uslugama od općeg interesa nastoje se zadovoljiti potrebe svih građana i dionika, uzimajući u obzir njihov vremenski i prostorni razvoj. Te su usluge po svojoj naravi dinamične. One mogu obuhvaćati, primjerice, područja kao što su sigurnost, zdravstvo, socijalne usluge – među ostalim uključenost osoba s invaliditetom, dugoročnu skrb i socijalno stanovanje ( 16 ) – i obrazovanje, te osnovne usluge izričito navedene u načelu 20. europskog stupa socijalnih prava ( 17 )

3.4. Što se tiče usluga od općeg interesa, načelo supsidijarnosti između država članica i Europske unije utvrđeno je u članku 5. stavku 3. UEU-a. EU postavlja opći okvir načela prilagođen potrebama svih građana te svih gospodarskih i društvenih aktera. Za utvrđivanje i provedbu usluga od općeg interesa odgovorne su pak države članice te regionalne i lokalne vlasti. Povrh toga, kad je riječ o uslugama od općeg interesa, i načelo supsidijarnosti treba biti vodeće načelo u odnosima između svih razina javne uprave država članica, kao i između javnih tijela i organizacija civilnog društva.

3.5. Usluge od općeg interesa izložene su brojnim tenzijama između: jamčenja temeljnih prava; lokalnih ciljeva ekonomske, socijalne i teritorijalne kohezije; ciljeva održivog razvoja, zaštite okoliša i borbe protiv klimatskih promjena; i provedbe socijalnog tržišnog gospodarstva, jedinstvenog tržišta i pravila tržišnog natjecanja. Odgovarajuća ravnoteža mora se pronaći za svaki slučaj zasebno, na pragmatičan način i uz sudjelovanje svih dionika kako bi se zadovoljile potrebe svakog pojedinca i zajednice.

4. Zajedničko stvaranje usluga od općeg interesa

4.1. Povijesno gledano, akteri civilnog društva oduvijek su nudili socijalne i druge usluge od općeg interesa jer javna tijela još nisu shvaćala da su one potrebne ili zato što komercijalna poduzeća pružanje tih usluga nisu smatrala profitabilnim. Uglavnom je država kasnije preuzimala ulogu pružatelja i regulatora tih usluga, ali i ulogu jamca njihove kvalitete.

4.2. Usluge od općeg interesa teritorijalne jedinice pružaju same ili ih naručuju. Dok je politička odgovornost na izabranim članicama i članovima regionalnih ili lokalnih predstavničkih tijela te je građani redovito ocjenjuju na izborima, kontrolu nad primjerenim pružanjem usluga od općeg interesa izvršavaju upravna tijela. Mogu se slijediti dva različita pristupa, odnosno pristup „odozgo prema dolje”, koji je svojstven inicijativama nacionalnih, regionalnih ili lokalnih upravnih tijela, ili pristup „odozdo prema gore”, koji je svojstven zajedničkom stvaranju uz sudjelovanje građana i/ili organizacija civilnog društva. Ovo se mišljenje odnosi na potonji pristup. EGSO podržava široku primjenu pristupa zajedničkog stvaranja: usluge od općeg interesa trebalo biti osmišljavati zajedno s korisnicima, zajednicama i organizacijama civilnog društva kako bi odgovarale potrebama građana i omogućavale demokratsko sudjelovanje.

4.3. ladder of co-creation ), s različitim razinama sustavnog sudjelovanja relevantnih javnih i privatnih subjekata: od niže razine uključenosti (kad javna tijela nastoje osnažiti građane i građanke kako bi se povećala njihova sposobnost da ovladaju vlastitim životom i potaknuti ih na zajedničko stvaranje usluga koje im nudi javni sektor) do najviše razine (kad se olakšavaju suradničke inovacije utemeljene na zajednički definiranim ciljevima i problemima, zajedničko osmišljavanje i testiranje novih i još neisprobanih rješenja, kao i koordinirana provedba koja se zasniva na javnim i privatnim rješenjima). Međutim, područja i stupanj provedbe zajedničkog stvaranja ovise o kontekstu. Ne uklapaju se sve usluge, zajednice i pružatelji usluga – posebice u područjima kritične infrastrukture kao što su opskrba energijom i vodom – u radikalno nov pristup uslugama i podjelu odgovornosti, ali od koristi je svaki korak prema jačanju suodlučivanja i poticanju djelotvornih rješenja na suradnički način. Kako bi se osigurala najšira moguća uključenost korisnika, mogla bi se preporučiti „ljestvica zajedničkog stvaranja” ( 18 ) (engl.), s različitim razinama sustavnog sudjelovanja relevantnih javnih i privatnih subjekata: od niže razine uključenosti (kad javna tijela nastoje osnažiti građane i građanke kako bi se povećala njihova sposobnost da ovladaju vlastitim životom i potaknuti ih na zajedničko stvaranje usluga koje im nudi javni sektor) do najviše razine (kad se olakšavaju suradničke inovacije utemeljene na zajednički definiranim ciljevima i problemima, zajedničko osmišljavanje i testiranje novih i još neisprobanih rješenja, kao i koordinirana provedba koja se zasniva na javnim i privatnim rješenjima).

4.4. Zajedničko stvaranje podrazumijeva usvajanje načina rada koji se temelje na jakim stranama ili komparativnim prednostima. U okviru pristupa utemeljenog na komparativnim prednostima, mobiliziraju se resursi (materijalni i nematerijalni), kapaciteti i želje korisnika usluga umjesto da se samo bilježe i zadovoljavaju njihove potrebe. Taj se pristup temelji na pretpostavci da svi građani posjeduju dragocjene, često nepriznate sposobnosti (u pogledu kulture, vremena, životnog i radnog iskustva, praktičnog znanja, umreženosti, vještina, ideja) kojima mogu doprinijeti razvoju i pružanju usluga. Metodološki skup alata za zajedničko stvaranje obuhvaća niz metoda, od anketa o zadovoljstvu (primjerice, u e-trgovini), preko ispitivanja i raznih načina izražavanja mišljenja s pomoću digitalnih alata, fokusnih skupina i panela, do participativnih metoda (npr. društveni hakatoni, tehnologije otvorenog prostora, živi laboratoriji, world cafés , planovi usluga, promišljanje dizajnerskom metodologijom, korisnička putovanja i razni internetski participativni alati).

4.5. Međutim, zajedničko stvaranje nije tehničko rješenje i ne može se postići korištenjem samo jednog pristupa. To je pristup koji prodire u procese osmišljavanja i pružanja usluga u različitim fazama. U radikalnijim oblicima skup alata obuhvaća i oblike zajedničkog upravljanja kojima se promiče premještanje moći, a ponekad i prijenos vlasništva nad uslugama na građane i zajednice. To obuhvaća formalno uključivanje osoba s iskustvom u sporazume o upravljanju, uzajamne sporazume, zadruge i organizacije u zajednici.

4.6. Preduvjet uspješnog zajedničkog stvaranja jest da budu pozvane sve potencijalne skupine korisnika kako bi mogle zastupati svoje interese. Pristrano sudjelovanje u korist građana koji imaju više resursa i spremniji su sudjelovati moglo bi dovesti do nedemokratskih procesa.

4.7. Još jedan preduvjet za zajedničko stvaranje jest povjerenje među sudionicima u procesu, koje se može izgraditi između pružatelja usluga i dionika samo ako postoji transparentnost u pogledu toga što se predmetnom uslugom treba postići kroz procese zajedničkog stvaranja, kao i u pogledu toga u kojoj mjeri zajednički stvaratelji otvoreno komuniciraju o području primjene i dosegu usluge ( 19 )

4.8. Zajedničko stvaranje uvijek bi se moralo odvijati u kontekstu nacionalnog, regionalnog i lokalnog planiranja potreba. Uvijek valja voditi računa o proturječjima između različitih potreba. Kada se te potrebe evidentiraju, u javnim se savjetovanjima mogu razmatrati prijedlozi za njihovu hijerarhizaciju te pružati osnove za donošenje odluka tijelima nadležnima za posredovanje i odlučivanje kako bi se osigurali visoka kvaliteta, sigurnost pružanja i dostupnosti usluga te jednak tretman i poštovanje pravâ korisnikâ. Korist za društvo u cjelini mora i dalje biti stvarni krajnji cilj usluga od općeg interesa. Proces zajedničkog stvaranja ne smije ni u kojem slučaju dovesti do smanjenja kvalitete usluga, neopravdanog povećanja cijena ili ograničenja pristupa uslugama.

4.9. Zajedničko stvaranje dinamična je interakcija između pružatelja usluga, korisnika usluga i drugih dionika, koja obuhvaća razne potencijalne faze:

4.9.1 zajedničko pokretanje: zajedničko određivanje ciljeva i svrhe pojedinačnih usluga od samog početka procesa;

4.9.2 uključenost dionika: uključivanje novih aktera (korisnika, klijenata, pružatelja usluge) i njihovo aktivno sudjelovanje tijekom procesa;

4.9.3 zajedničko osmišljavanje: zajedničko osmišljavanje usluge;

4.9.4 zajednička provedba: zajedničko pružanje usluga;

4.9.5 zajednički menadžment: zajedničko organiziranje usluga i upravljanje njima;

4.9.6 zajedničko upravljanje: zajedničko oblikovanje politika;

4.9.7 zajednička evaluacija: zajednička ocjena djelotvornosti i učinkovitosti usluga ili donošenje odluka na temelju skupa kriterija.

4.10. U tom kontekstu valja napomenuti da u praksi već postoje inovativni modeli u kojima pružanje javne usluge uopće nije moguće bez aktivnog sudjelovanja korisnikâ ( 20 )

4.11. Od ključne je važnosti da se usluge od općeg interesa razvijaju u suradnji s korisnicima, zajednicama i organizacijama civilnog društva kako bi se osiguralo da oni stvaraju i obogaćuju vrijednost ponude usluga od općeg interesa, odnosno da donose veću dobrobit ili zajedničko razumijevanje općeg dobra koje može biti temelj za razvoj politika, strategija i usluga. U procesu zajedničkog razvoja usluga osobe koje koriste usluge surađuju sa stručnjacima u osmišljavanju, stvaranju i pružanju usluga ( 21 ) . Stoga se u tom procesu uloge inovatora, pružatelja usluge i korisnika usluge stapaju.

4.12. Dodana vrijednost zajedničkog stvaranja uvijek obuhvaća aktivnu suradnju između javnih tijela koja imaju pravnu ili političku odgovornost za pružanje usluga od općeg interesa, pružatelja usluga i korisnika, koje bi trebalo uključiti u demokratski osmišljen proces zajedničkog stvaranja. Na taj se način zajedničkim stvaranjem poboljšava demokratska legitimnost politički donesenih odluka.

4.13. Ta dodana vrijednost pridonosi jačanju demokratskog sudjelovanja, i to osobito kada pružatelji usluga dolaze iz krugova organizacija civilnog društva ili neprofitne socijalne ekonomije, u okviru kojih zaposlenici surađuju s volonterima ili strukturama za samopomoć, ili kada organizacije civilnog društva koje zastupaju interese korisnika mogu imati stvaran utjecaj na pružatelje usluga iz javnog sektora ili privatne ekonomije. Osim toga, zajedničko stvaranje ima i moralnu dimenziju; njime se jačaju zajednice, kohezija i povjerenje među akterima ( 22 )

4.14. To je vidljivo i u kriznim situacijama. Aktualan su primjer usluge (posebno u području socijalne skrbi i obrazovanja) koje organizacije civilnog društva pružaju u korist, ali i uz sudjelovanje ratnih izbjeglica iz Ukrajine. Pokazalo se je da je sposobnost civilnog društva da spontano, ali i uspješno provodi modele i postupke zajedničkog stvaranja moguća i izuzetno važna u područjima koja su već provela uspješne procese zajedničkog stvaranja.

5. Političke inicijative na europskoj razini

5.1. Iako su za okvirne uvjete pružanja, a time i za zajedničko stvaranje usluga od općeg interesa nadležne prvenstveno države članice, regije i općine, potrebno je poticati nacionalna, regionalna i lokalna tijela da na primjeren način podupiru pružanje kvalitetnih usluga od općeg interesa. S time u vezi potrebno je hitno potaknuti države članice da razviju koncepte zajedničkog osmišljavanja stvaranjem skupa alata kojima bi se olakšala uporaba modela zajedničkog osmišljavanja. Takve inicijative trebale bi potaknuti sve nadležne aktere u državama članicama da promiču zajedničko stvaranje i pružanje usluga od općeg interesa uz sudjelovanje organizacija civilnog društva. Razlog tomu je, među ostalim, činjenica da se pristupom zajedničkog stvaranja znatno pridonosi prilagodbi promjenjivim potrebama te modernizaciji i usmjerenosti na budućnost.

5.2. U tu svrhu EGSO poziva Europsku komisiju da slijedi međusektorski pristup, vodeći računa o svojim različitim područjima nadležnosti i svim dionicima, kako bi razvila paket instrumenata koji uključuje različite oblike zajedničkog stvaranja, provedene pilot-projekte i iz njih izvedene zaključke.

5.3. Konkretnije, EGSO predlaže da Komisija o toj temi objavi radni dokument kao osnovu za daljnji rad, u cilju stvaranja skupa alata koji bi trebao poticati i usmjeravati nacionalne, regionalne i lokalne vlasti prema češćem korištenju modela zajedničkog stvaranja. U tom bi se dokumentu trebalo razmotriti, među ostalim, zajedničko stvaranje s obzirom na članak 14. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) i Protokol br. 26 UEU-a i UFEU-a, uzimajući u obzir europski stup socijalnih prava, posebnu ulogu neprofitne socijalne ekonomije u zajedničkom stvaranju i okvirne uvjete koji su za to potrebni, kako je utvrđeno u mišljenju EGSO-a iz 18. rujna 2020.„Jačanje neprofitnih socijalnih poduzeća kao temeljnog stupa socijalno pravedne Europe” ( 23 ) . Nadalje, u dokumentu treba spomenuti primjenu članka 77. Direktive 2014/24/EU o javnoj nabavi ( 24 ) tako da ugovori za zdravstvene, društvene i kulturne usluge, uključujući obrazovne usluge, kako je navedeno u tom članku, budu rezervirani za neprofitne organizacije. Također bi trebao uključivati i prijedloge za promicanje inovativnih projekata zajedničkog stvaranja na europskoj i nacionalnoj razini, uzimajući u obzir istraživačke komponente i zbirku dobrih praksi. Na temelju opisanog skupa alata, nakon šireg savjetovanja na razini EU-a mogle bi se pokrenuti zelena, a zatim bijela knjiga.

5.4. Odbor bi sa svoje strane uspostavio forum za razmjenu ideja i najboljih praksi u tom području koji će okupljati organizacije civilnog društva, visokoškolske ustanove i istraživačke projekte kako bi se održavao i razvijao proces rasprave na europskoj razini.

Bruxelles, 21. rujna 2022. Predsjednica Europskog gospodarskog i socijalnog odbora Christa SCHWENG

(1) SL C 429, 11.12.2020., str. 131.

(2) https://eur-lex.europa.eu/legal-content/hr/TXT/PDF/?uri=CELEX:32014L0024&from=EN.

(3) https://cosie.turkuamk.fi.

(4) Drechsler, W. (2009.), Towards a Neo-Weberian European Union? Lisbon agenda and public administration, (Ususret neo-weberskoj Europskoj uniji? Program iz Lisabona i javna uprava) Halduskultuur—Administrative Culture 2009., 10(1), 6-21.

(5) Çolak, Ç. D. (2019.) Why the new public management is obsolete: an analysis in the context of the post-new public management trends, (Zašto je novi javni menadžment zastario: analiza u kontekstu trendova nakon novog javnog menadžmenta), Hrvatska i komparativna javna uprava, 2019., 19(4), 517-536., https://doi.org/10.31297/hkju.19.4.1.

(6) Torfing, J., Sørensen, E., i Røiseland, A. (2019.) Transforming the public sector into an arena for co-creation: Barriers, drivers, benefits and ways forward (Pretvaranje javnog sektora u prostor za zajedničko stvaranje: prepreke, pokretači, prednosti i daljnji koraci). publikacija Administration & Society (Pretvaranje javnog sektora u arenu zajedničkog stvaranja: prepreke, poticajni faktori, prednosti i mogući razvoj stanja), 2019., 51(5), 795-825., https://doi.org/10.1177/0095399716680057.

(7) https://ec.europa.eu/info/topics/single-market/services-general-interest_hr.

(8) Utvrđene su već u Ugovoru iz Rima, a trenutačno u članku 106. UFEU-a.

(9) UFEU – Opće odredbe, članak 14.

(10) Protokol 26. uz UEU i UFEU.

(11) Članak 36. Povelje o temeljnim pravima.

(12) Točka 20. europskog stupa socijalnih prava.

(13) Protokol 26. uz UEU i UFEU.

(14) Članak 14. UFEU-a.

(15) Članak 106. UFEU-a

(16) S obzirom na sve veću stambenu krizu u mnogim državama članicama, povećava se važnost cjenovno pristupačnog stanovanja kao osnovne usluge.

(17) „Vodu, kanalizaciju, energiju, prijevoz, financijske usluge i digitalnu komunikaciju”.

(18) Torfing, J., Sørensen, E., i Røiseland, A. (2019.) Transforming the public sector into an arena for co-creation: Barriers, drivers, benefits and ways forward (Pretvaranje javnog sektora u prostor za zajedničko stvaranje: prepreke, pokretači, prednosti i daljnji koraci). publikacija Administration & Society (Pretvaranje javnog sektora u arenu zajedničkog stvaranja: prepreke, poticajni faktori, prednosti i mogući razvoj stanja), 2019., 51(5), 795-825., https://doi.org/10.1177/0095399716680057.

(19) https://cosie.turkuamk.fi/arkisto/index.html

(20) Primjerice u Francuskoj: zajedničke javne usluge (fr. services publics partagés): https://service-public-partage.fr/.

(21) Organizacija Social Care Institute of Excellence (SCIE) (2015.) Co-production in social care: what it is and how to do it? (Zajedničko stvaranje u socijalnoj skrbi: što je to i kako se to radi?), Vodič br. 51 organizacije SCIE.

(22) C. Fox i drugi (2021.) A New Agenda for Co-Creating Public Services (Novi program za zajedničko stvaranje javnih usluga), Sveučilište primjenjenih znanosti u Turkuu, https://julkaisut.turkuamk.fi/isbn9789522167842.pdf.

(23) SL C 429, 11.12.2020., str. 131.

(24) https://eur-lex.europa.eu/legal-content/hr/TXT/PDF/?uri=CELEX:32014L0024&from=EN.