IZVJEŠĆE KOMISIJE EUROPSKOM PARLAMENTU I VIJEĆU o provedbi mjera koje se odnose na sektor pčelarstva iz Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 /* COM/2013/0593 final */





IZVJEŠĆE KOMISIJE EUROPSKOM PARLAMENTU I VIJEĆU o provedbi mjera koje se odnose na sektor pčelarstva iz Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 1. UVOD U članku 184. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 o uspostavljanju zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode (Uredba o jedinstvenom ZOT-u)[1] navodi se da se Europskom parlamentu i Vijeću mora podnijeti izvješće o provedbi mjera koje se odnose na sektor pčelarstva svake tri godine, sukladno članku 105. i sljedećim člancima navedene Uredbe. Ovo izvješće ispunjava tu obvezu za godine 2009./2010., 2010./2011. i 2011./2012. One odgovaraju posljednjoj godini prethodnog trogodišnjeg pčelarskog programa (2008. – 2010.) i prvim dvjema godinama sadašnjeg programa (2011. – 2013.). Ovo je peto izvješće Komisije o provedbi nacionalnih pčelarskih programa u državama članicama. Četvrto izvješće COM (2010) 267[2] doneseno je u svibnju 2010. i obuhvaća posljednje tri godine provedbe Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007. Sve države članice prijavile su nacionalni pčelarski program za razdoblja 2008. – 2010. i 2011. – 2013. To pokazuje veliki interes država članica kao i potrebe europskog pčelarstva, malog sektora kojim dominiraju pčelari amateri koji se suočavaju s velikim izazovima, posebno zbog gubitka pčelinjih kolonija, povećanja troškova proizvodnje i jeftinog uvoza. Komisija je 2012. zatražila vanjsku procjenu mjera za sektor pčelarstva. Ovo izvješće uključuje glavne zaključke te procjene. 2. METODOLOGIJA Ovo se izvješće temelji na sljedećim izvorima podataka: – nacionalni pčelarski programi koje je Komisiji prijavilo 27 država članica za razdoblja 2008. – 2010. i 2011. – 2013., sukladno članku 105 Uredbe o jedinstvenom ZOT-u i članku 1 Uredbe Komisije (EZ) br. 917/2004[3] o detaljnim pravilima za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 o mjerama za poboljšanje općih uvjeta proizvodnje i prodaje pčelarskih proizvoda. Nacionalni programi uključuju studiju o strukturi pčelarskog sektora, kako je utvrđeno člancima 1. i 9. Uredbe (EZ) br. 917/2004, – troškovi država članica koji se odnose na mjere poduzete u okviru pčelarskih programa kako je predviđeno člankom 108. Uredbe o jedinstvenom ZOT-u, – podaci o proizvodnji i međunarodnoj trgovini meda preuzeti iz baza podataka Eurostata, Comexta i FAO-a, – doprinosi država članica i europskog sektora pčelarstva, – studija o procjeni mjera za sektor pčelarstva koju je proveo vanjski savjetnik[4]. Detaljne brojke i tablice s podacima o tržištu meda i pčelarskim programima dostupni su na web-mjestu Komisije[5]. 3. STANJE TRŽIŠTA U SEKTORU PČELARSTVA 3.1. Svjetsko tržište 3.1.1. Proizvodnja Svjetska proizvodnja meda je 2011. iznosila 1 636 000 tona prema FAO-u. Proizvodnja se u posljednjih deset godina polako, ali redovito, povećavala uz dvije iznimke u 2007. i 2009. Kina je prva u proizvodnji meda s 446 000 tona, što iznosi 27,3 % ukupne svjetske proizvodnje, a slijedi je EU s 217 000 tona (13,3 %). Ostali glavni proizvođači meda su Turska sa stabilnim povećanjem proizvodnje, Ukrajina i Sjedinjene Američke Države. Udio Južne i Srednje Amerike smanjio se ponajprije zbog značajnog pada proizvodnje u Argentini od 2005. 3.1.2. Trgovina Prema podacima FAO-a i Comexta na međunarodnom se tržištu odvija trgovina približno jedne petine svjetske proizvodnje meda. Već nekoliko godina, iznos svjetskog izvoza kreće se između 300 000 i 360 000 tona. U 2011. godini iznosio je oko 335 000 tona. Kina je povećala svoj izvoz i posljednje četiri godine najveći je svjetski izvoznik s otprilike 100 000 tona u 2011. Argentina je drugi najveći izvoznik, ali količina njezinog izvoza smanjuje se. 2011. godine izvoz je iznosio otprilike 72 000 tone. EU i SAD dva su najveća uvoznika meda. 3.2. Tržište EU-a 3.2.1. Proizvodnja Prema Eurostatu, 2011. godine proizvodnja u EU-u iznosila je 217 366 tona. Proizvodnja u EU-u blago se povećala u posljednjih deset godina (+ 6 % od 2010.) s negativnim i pozitivnim godišnjim promjenama ovisno o vremenskim uvjetima. Prodajne cijene meda ovise o vrsti i kvaliteti meda te o trgovačkim kanalima. Stolni med (85 % meda prodanog u EU-u) doseže više cijene od industrijskog meda, a monoflorni med ima najviše cijene. Što se tiče trgovačkog kanala, pčelari najviše cijene postižu u izravnoj prodaji potrošačima. Druga najbolja mogućnost je prodaja zapakiranog meda trgovcima na malo, a treća mogućnost je prodaja subjektima koji pakiraju med ili distributerima. Većinu meda u EU-u pčelari prodaju izravno potrošačima. To je povezano s naravi pčelarstva koja je u većini država članica pretežito amaterska. Međutim, postoje određene razlike u trgovačkim kanalima EU-a, primjerice, u Španjolskoj gdje se veći dio proizvodnje prodaje sektoru za obradu i pakiranje, što je u skladu s višim stupnjem profesionalnosti tamošnjeg sektora. 3.2.2. Trgovina EU je neto uvoznik meda zato što proizvodnja meda u Europskoj uniji pokriva samo 61,6 % njegove potrošnje. Razina potrošnje bila je prilično stabilna tijekom godina s prosječnom potrošnjom od otprilike 0,70 kg po glavi stanovnika. Tri glavna proizvođača u Europskoj uniji su Španjolska, Njemačka i Rumunjska s pojedinačnom proizvodnjom od 34 000, 25 831 i 24 127 tona u 2011. godini. Ostale države članice sa značajnom proizvodnjom su Mađarska (19 800 tona), Francuska (16 000 tona), Grčka (14 300 tona) i Poljska (13 369 tona). Izvoz meda EU-a kreće se između 120 000 i 150 000 tona od 2000. godine. U 2012. godini, Europska unija uvezla je 149 248 tona meda, najviše iz Kine iz koje je uvezla 63 961 tona (43 % od ukupnog uvoza), a zatim iz Argentine (22 344 tone). Kineski udio u uvozu neprekidno se povećava od 2008. zbog vrlo niskih cijena, dok se istovremeno argentinski udio u uvozu smanjio. Meksiko je treći najveći dobavljač s 21 249 tona, a Ukrajina četvrti s 8 949 tona. Njemačka je glavni uvoznik među državama članicama, a pokriva više od jedne trećine ukupnog uvoza u 2012. Prosječna uvozna cijena (jedinična vrijednost) meda u EU-u povećala se od 2010., a dostigla je 2,08 €/kg u 2012. Kineski med ima najnižu jediničnu vrijednost od 1,44 €/kg. Prosječne uvozne cijene (jedinične vrijednosti) ostalih glavnih dobavljača za EU su: 1,83 €/kg za Ukrajinu, 2,23 €/kg za Argentinu i 2,44 €/kg za Meksiko. Izvoz iz Unije povećao se od 2010., a dostigao je vrijednost od 14 275 tona u 2012. (+ 33 %). No još uvijek je ograničen zbog manje od 7 % udjela u proizvodnji. Glavna odredišta u koja EU izvozi nepromijenjena su od 2010. godine: Švicarska, Japan, Saudijska Arabija i Sjedinjene Američke Države. Njemačka i Španjolska glavni su izvoznici Europske unije; ove dvije države članice zajedno pokrivaju više od polovice izvoza Europske unije. Prosječna izvozna cijena (jedinična vrijednost) meda neprekidno se povećavala od 2010., a dostigla je 5,14 €/kg u 2012. godini. To je dovelo do znatne razlike između jediničnih vrijednosti uvoza i izvoza koja iznosi otprilike 3 €/kg. Ova razlika u vrijednosti može se objasniti činjenicom da EU uglavnom izvozi visoko kvalitetan pakirani med, a uvozi velike količine jeftinog meda u velikim spremnicima koji se koristi za mješavine i prehrambenu industriju. 4. PROVEDBA NACIONALNIH PČELARSKIH PROGRAMA 4.1. Ciljevi i posebne mjere Sveobuhvatni cilj programa jest poboljšanje općih uvjeta proizvodnje i stavljanja na tržište pčelarskih proizvoda u Europskoj uniji. Šest mjera s posebnim ciljevima prikladne su za pomoć i mogu biti uključene u nacionalne pčelarske programe država članica; navedene su u članku 106. Uredbe o jedinstvenom ZOT-u i nisu se mijenjale od posljednjeg izvješća. Tehnička pomoć stvorena je kako bi se poboljšala učinkovitost proizvodnje i prodaje uvođenjem boljih tehnika. Uključuje organizaciju osnovnih tečajeva za nove i nastavak obrazovanja za iskusne pčelare i one odgovorne za udruge i zadruge; tečajeve za obuku u vezi s posebnim područjima poput uzgoja i suzbijanja bolesti, skupljanja i pakiranja, skladištenja i prijevoza meda te plasiranja proizvoda na tržište. Testni pčelinjaci i mreža pčelara savjetnika/tehničara omogućuju širenje praktičnog tehničkog znanja. Ova se mjera također može koristiti da bi pomogla u modernizaciji sektora kupnjom opreme za ekstrakciju meda za pčelare. Cilj suzbijanja varooze pčela jest kontrola nad zarazom košnica koju uzrokuje ovaj endemski nametnik. Varooza je uzrokovana grinjama koje slabe imunološki sustav pčela i povećavaju sekundarne infekcije pčela pomoću virusa. Varooza ozbiljno umanjuje prinos meda u EU-u jer uzrokuje gubitak pčelinjih kolonija ako se ne liječi. Budući da varooza ne može u potpunosti biti iskorijenjena, njezine se posljedice mogu izbjeći jedino uporabom odobrenih metoda i proizvoda u košnicama. Potrebna je određena financijska pomoć kako bi se proizvođačima pomoglo u snošenju troškova za prikladno tretiranja košnica (proizvodi, oprema poput mreža za pčelarstvo). Pomoć za racionalizaciju troškova selećeg pčelarstva namijenjena je za podršku pri upravljanju seljenjem košnica u Uniji i osiguravanju lokacija za pčelare tijekom sezone cvjetanja. Upravljanje selećim pčelarstvom radi ispaše može biti olakšano mjerama poput identifikacije košnica i okvira, registra selećeg pčelarstva, ulaganja u materijal koji olakšava bavljenje selećim pčelarstvom i popisivanja vrsta meda. U nekoliko država članica, seleće pčelarstvo ključno je za zadovoljavanje pčelinjih prehrambenih potreba i osiguravanje oprašivanja biljka. Mjere pomoći za provođenje ispitivanja kvalitete meda namijenjene su poboljšanju njegovog stavljanja na tržište. Financiranje ispitivanja kvalitete meda osigurava pčelarima da je med koji stavljaju na tržište u skladu s fizikalno-kemijskim svojstvima sukladno Uredbi Vijeća br. 2001/110/EZ koja se odnosi na med[6]; ispitivanja botaničkog podrijetla meda pružaju pčelarima detaljno znanje o skupljenom medu i omogućuju im da dobiju višu cijenu za svoj proizvod. Financijska potpora za ispitivanje kvalitete meda značajna je jer će velikom broju pčelara ova usluga postati dostupna. Obnova pčelinjeg fonda omogućava naknadu za gubitak pčela i na taj način sprječava gubitke u proizvodnji; može uključivati financiranje aktivnosti za promidžbu proizvodnje matica ili kupnje pčelinjih kolonija. Uredba pruža mogućnost provođenja posebnih projekata koji uključuju primijenjena istraživanja u cilju poboljšanja kvalitete meda u pčelarskim programima te objavu rezultata tih projekata, što pomaže u širenju znanja pčelara o posebnim vještinama u pčelarstvu. 4.2. Popis pčelinjih košnica i pčelara Sukladno člancima 1. i 9. Uredbe (EZ) br. 917/2004, države članice osigurale su podatke o strukturi sektora pčelarstva u vezi s programima za razdoblje od 2011. do 2013. godine. Prema tim podacima, ukupni broj pčelara u Europskoj uniji 2010. iznosio je 506 038, a samo 5,2 % (26 318) njih smatra se profesionalnim pčelarima (preko 150 košnica). U 2010. godini, ukupni broj košnica u EU-u iznosio je 14 milijuna (13 985 091), od kojih oko 6 milijuna (5 659 551) pripada profesionalnim pčelarima, što znači da posjeduju 40 % košnica. Valja naglasiti da ne postoji zakonska obaveza registriranja košnica na razini EU-a. Prikupljanje podataka o ukupnom broju košnica nije usklađeno među državama članicama i može dati neprecizne rezultate. Iako je postotak profesionalnih pčelara i broj košnica kojima upravljaju porastao od 2007. (33 % košnica), u sektoru još uvijek prevladavaju pčelari amateri. Stopa profesionalizacije općenito je niska u EU-u, ali može se jako razlikovati među državama članicama; primjerice, u Njemačkoj je više od 99 % pčelara amatera, dok je u Španjolskoj 23 % pčelara profesionalaca. U 2010. godini, broj košnica u EU-u povećao se za 3 % (382 372) u odnosu na popis iz 2007. godine. Prema pčelarima, taj je porast potreban kako bi nadoknadio smrtnost pčela. No, utjecao je i na rast proizvodnje meda za 6% u istom razdoblju. Pet država članica s najvećim brojem košnica su: Španjolska (19,3 %), Grčka (11,8 %), Francuska (10,5 %), Rumunjska (10 %) i Italija (8,8 %). Ipak, države s velikim brojem košnica ne proizvode uvijek najviše meda. To se može objasniti ekološkim razlikama (klima, količine nektara, gustoća pčelinjih kolonija, itd.) i nedostatkom usklađene metode na razini EU-a koja bi nadzirala broj košnica. Zato se javljaju primjetne razlike među državama članicama u prinosu meda po košnici (između 9 do 51 kg u 2010. u EU-u). Zbog toga Njemačka ima manji broj košnica (5,6 %) od Grčke, Italije, Francuske i Rumunjske, ali proizvede više meda od navedenih država zahvaljujući višem prinosu meda (do 37,2 kg po košnici u 2011.). Mađarska također ima visok prinos meda po košnici (27,4 kg u 2010.) i stoga je četvrti najveći proizvođač meda u EU-u iako je njen udio košnica samo 7,1%. 4.3. Raspodjela troškova 4.3.1. Proračun po državi članici Sukladno članku 108. Uredbe o jedinstvenom ZOT-u, Unija sufinancira pčelarske programe u visini od 50 % ukupnih troškova koje snose države članice. Valja napomenuti da su se godišnji fondovi EU-a za sektor pčelarstva povećali od 2007. kako bi bili u skladu s povećanjem broja košnica i sve većim potrebama sektora pčelarstva. U 2011. godini, proračun se povećao na € 32 milijuna godišnje. Države članice prijavljuju Komisiji svoje nacionalne pčelarske programe prije 15. travnja, jednom svake tri godine u skladu s člankom 2. Uredbe (EZ) br. 917/2004 (prijava u 2010. odnosi se na programe za 2011., 2012. i 2013. godinu). Na temelju predviđanja troškova država članica predstavljenih u njihovim nacionalnim pčelarskim programima, raspoloživa sredstva EU-a (€ 32 milijuna godišnje za razdoblje od 2011. – 2013.) bit će podijeljena prema udjelu pojedine države članice u ukupnom broju košnica Europske unije, ali podijeljena sredstva ne mogu biti viša od 50 % predviđenih troškova pojedine države članice. Ako je iznos polovice troškova u nacionalnom programu niži od iznosa koji je u skladu s brojem košnica, preostala raspoloživa sredstva razdijelit će se državama članicama u slučaju kad očekivani iznos troškova države članice premaši njezin proporcionalni udio u proračunu (sukladno članku 3. Uredbe (EZ) br. 917/2004). Ukupni broj košnica u svakoj državi članici i u Europskoj uniji ažurira se i objavljuje svake tri godine u Prilogu I. Uredbe (EZ) br. 917/2004. U 2011. godini, šest država članica (Bugarska, Danska, Njemačka, Grčka, Finska i Švedska) predvidjele su niži iznos troškova od onoga koji im pripada po proračunu u odnosu na broj košnica. Razlika u iznosu raspodijeljena je iz EU fonda preostalim državama članicama. U 2011. godini, ukupna raspodjela za pet država članica s najvećim brojem košnica iznosila je 55 % od raspoloživih sredstava EU-a. Dakle, države članice s najvećim brojem košnica koriste program u najvećoj mjeri. 4.3.2. Provedba proračuna Što se tiče provedbe proračuna za svaki tip mjere, prema brojkama koje su priopćile države članice ukupna stopa korištenja u 27 država članica vrlo je visoka (93 % u 2010., 89 % u 2011. i 89 % u 2012.) Smanjenje stope provedbe u razdoblju od 2010. do 2011. može se objasniti činjenicom da se proračun za pčelarski program povećao s 26,3 milijuna na 32 milijuna u razdoblju između te dvije godine. Općenito, stopa je u pravilu uvijek niža u prvoj godini programa, a povećava se prema trećoj godini. U 2010. i 2011., najveći korisnici (Španjolska (93 %, 84 %), Grčka (97 %, 92 %), Francuska (90 %, 88 %), Italija (96 %, 92 %) i Rumunjska (100 %, 85 %) jako su učinkovito iskoristili proračun. Tako je bilo i 2012. godine, (Grčka (97 %), Francuska (92 %), Italija (93 %) i Rumunjska (98 %) s iznimkom Španjolske koja je upotrijebila samo 69 % proračuna. 4.4. Nastali troškovi po tipu mjera po državi članici Analiza nastalih troškova temelji se na podacima koje dostavljaju države članice svake godine, sukladno članku 6., stavku 2. Uredbe (EZ) br. 917/2004. U razdoblju od 2010. do 2012. dvije najkorištenije mjere bile su suzbijanje varooze i tehnička pomoć. Troškovi za te dvije mjere bili su sustavno najviši i relativno stabilni tijekom uzastopnih programa, a iznosili su u prosjeku 27-30 % za suzbijanje varooze i 24-28 % za tehničku pomoć. Točnije, mjere za suzbijanje varooze koristile su sve države članice u 2010. godini; to pokazuje da je varooza endemska bolest u Uniji i smatra se glavnom prijetnjom za preživljavanje pčela prema odgovorima u upitniku koji je izdao Referentni laboratorij za zdravlje pčela EU-a[7]. Mjera je korištena i zbog relativno visokih troškova tretmana protiv varooze, koji iznose 10 do 20 % troškova proizvodnje prema procjeni pčelara. Države članice koje su najviše koristile ovu mjeru su Španjolska, Mađarska i Poljska. Međutim, valja napomenuti da je Grčka prestala s korištenjem ove mjere 2011. i 2012. godine zbog inflacije troškova tretmana, otpornosti varooze na tretmane, rizika od prisutnosti ostataka štetnih tvari u pčelarskim proizvodima i vrućih vremenskih uvjeta koji pogoduju razvijanju legla tijekom cijele godine i otpornosti varooze. Mjere tehničke pomoći iskoristila je većina država članica. S obzirom na velik broj pčelara amatera i promjenjive uvjete u sektoru, postoji potreba za stalnim djelovanjem usmjerenim na širenje informacija. Sektor pčelarstva i države članice smatraju da mjere tehničke pomoći vrlo pozitivno djeluju na proizvodnju. Glavni korisnici ove mjere 2011. i 2012. godine bili su Italija, Grčka, Francuska, Njemačka, Češka Republika, Poljska i Španjolska. Valja napomenuti da su se dogodile promjene u raspodjeli troškova država članica za tehničku pomoć u razdoblju između dva pčelarska programa: 2010. godine Nizozemska, Bugarska i Rumunjska nisu uopće koristile ovu mjeru, ali su je 2011. i 2012. Bugarska i Rumunjska počele koristiti. Poljska je šest puta povećavala svoje troškove za tehničku pomoć u razdoblju od 2010. do 2011. – 2012. Španjolska je skoro udvostručila svoje troškove u razdoblju između 2010. i 2011. – 2012. Mjera za osiguravanje racionalizacije troškova selećeg pčelarstva i dalje je treća najučestalije korištena mjera, a iznosi 16-20 % troškova. Ovu mjeru najviše koriste južnoeuropske države poput Grčke, Španjolske i Rumunjske s raznolikom vegetacijom i dugim razdobljima cvjetanja. Ostale države članice poput Njemačke podržavaju seleće pčelarstvo zbog njegovog značaja za oprašivanje. Mjere za obnovu pčelinjeg fonda na četvrtom su mjestu. Korištenje ove mjere pokrivalo je 19 % od ukupnih troškova u 2010., a smanjilo se na 16 % 2012. godine. Rumunjska, Bugarska i Poljska glavni su korisnici. Pčelarske organizacije koje su uključene u pripremu programa vrlo su zainteresirane za ove mjere zbog nadoknada gubitka pčelinjih kolonija i povećanja cijena rojeva. Unatoč tomu, sektor pčelarstva drži da su mjere za obnovu pčelinjeg fonda donekle kratkotrajno rješenje i da uzroke smrtnosti pčela treba dodatno istražiti i raditi na njihovoj prevenciji. Mjere primijenjenih istraživanja bile su na petom mjestu (4-6 % troškova). Francuska je i dalje država članica kojoj je dodijeljen najveći proračun za primijenjena istraživanja, otprilike 1,4 milijuna u 2012. godini; to je više od polovice od ukupnog iznosa koji se dodjeljuje za ovu mjeru u Europskoj uniji. Primjerice, mjere za primijenjeno istraživanje korištene su u Francuskoj kako bi se provela studija o izloženosti medonosnih pčela neonikotinodnim pesticidima[8]. Konačno, države članice najrjeđe koriste troškove za ispitivanje kvalitete meda, a i to se smanjuje. U 2010. godini, udio u ukupnim troškovima za ovu mjeru iznosio je 6 %, 2011. godine smanjio se na 4 %, a 2012. na 3 %. Španjolska je bila jedna od država s najvećim proračunom za ispitivanje kvalitete meda u razdoblju od 2007. do 2009., no smanjila je svoje troškove 2010., a zatim 2011. i 2012. godine. Poljska je također smanjila svoje troškove u razdoblju od 2010. do 2011., a Bugarska je povećala svoje troškove 2011. i 2012. u usporedbi s 2010. godinom. Ove se razlike mogu objasniti činjenicom da su troškovi manje važni jednom kad se ustanovi mreža laboratorija. Valja napomenuti da osobe koje pakiraju i distribuiraju med jako cijene podršku laboratorijskim ispitivanjima jer omogućava pčelarima internalizaciju tog troška. 5. PROCJENA MJERA ZA SEKTOR PČELARSTVA Komisija je 2012. godine zadužila vanjskog savjetnika da napravi procjenu mjera za sektor pčelarstva. Studija je procijenila: – koliko je šest mjera pčelarskih programa utjecalo na proizvodnju, stavljanje na tržište i prodaju meda, kao i na čuvanje i prodaju živih pčela, – koliko su mjere pomogle u ekonomskom djelovanju i prihodu profesionalnih pčelara, – koliko su mjere pridonijele stabilnosti cijena meda. Studija je dovršena u srpnju 2013. Studija je zaključila da su nacionalni pčelarski programi pozitivno utjecali na stabilizaciju proizvodnje meda u EU-u u uvjetima povećanja troškova proizvodnje, prijetnji preživljavanju pčela i jake međunarodne konkurencije u vidu uvoznika meda iz trećih zemalja. Mjere su doprinijele suzbijanju povećanja troškova proizvodnje (posebno troškova za tretmane protiv varooze i obnovu pčelinjeg fonda) i tako ograničile utjecaj tih troškova na prihod pčelara. Šest mjera međusobno se nadopunjuju; zaključci o utjecaju pojedine mjere trebaju se pažljivo tumačiti, uzimajući u obzir sinergiju koja postoji među mjerama. Pčelarstvo je postalo produktivnije uvođenjem strukturnih poboljšanja u sektor pomoću tehničke pomoći, racionalizacije troškova selećeg pčelarstva, suzbijanja varooze, modernizacije i mehanizacije pčelarstva, obuke i širenja informacija. Mjere su omogućile pomoć u proizvodnji meda visoke kvalitete EU-a i osigurale da proizvodnja meda slabije kvalitete ostane konkurentna. Visoka kvaliteta i dodana vrijednost meda proizvedenog u EU-u omogućuje veliku razliku između prosječne jedinične vrijednosti izvoza meda Europske unije i prosječne jedinične vrijednosti uvoza meda iz trećih država. Nadalje, mjere su imale neizravan pozitivan učinak na ruralni razvoj i okoliš. Smanjenjem troškova, uvođenjem strukturnih poboljšanja i pomaganjem u očuvanju prihoda pčelara, mjere su pomogle u održavanju pčelarstva u ruralnim područjima što je ključno za proces oprašivanja, a time i za poljoprivredu. Mjere su također potakle održive pčelarske aktivnosti, posebice u vezi s kontrolom varooze. Konačno, studija je naglasila da se sektor pčelarstva, industrija meda i države članice slažu u mišljenju da su nacionalni pčelarski programi jako korisni za potporu sektoru. Unatoč tomu, studija je zaključila da daljnji napredak može biti ostvaren poboljšanjem korištenja postojećih mjera s ciljem promidžbe meda, poticanja suradnje među pčelarima, poboljšanja širenja informacija o projektima s primijenjenim istraživanjem i proširenja izvora prihoda pčelara razvojem pčelarskih proizvoda visoke kvalitete poput matične mliječi, polena i propolisa. Uzimajući u obzir potrebe sektora i nacionalne razlike među državama članicama, savjetnik je preporučio i jasnije smjernice iz Unije o pčelarskim programima, budući da se izbor o konkretnim mjerama trenutno provodi na nacionalnoj ili čak regionalnoj razini. Valja uspostaviti sinergiju između istraživačkih programa EU-a i nacionalnih primijenjenih istraživanja kako bi se osigurala bolja povezanost između temeljnih i primijenjenih istraživanja te izbjegla moguća preklapanja. 6. PRIJEDLOZI SEKTORA I DRŽAVA ČLANICA Komisija je u listopadu 2012. od država članica i predstavnika sektora zahtijevala da dostave svoje mišljenje o pčelarskim programima zbog sastavljanja ovog izvješća. Kao što je prikazano u evaluacijskoj studiji, države članice izrazile su svoje zadovoljstvo u vezi s načinom na koji se programi provode i najavili svoje daljnje sudjelovanje jer smatraju da su mjere velika pomoć za pčelarstvo i proizvodnju meda. Države članice izrazile su sljedeće prijedloge za poboljšanje mjera: - Njemačka i Luksemburg predložili su usklađivanje pčelarske godine s kalendarskom godinom. Trenutna godišnja provedba pčelarskih programa traje od 16. listopada svake godine do 15. listopada sljedeće godine (članak 2., stavak 2. Uredbe (EZ) br. 917/2004), a mjere utvrđene za sufinanciranje moraju biti provedene do 31. kolovoza za godinu u pitanju (članak 2., stavak 3. Uredbe (EZ) br. 917/2004); zato je teško financirati aktivnosti koje se provode tijekom rujna i prve polovice listopada. Za pčelarske programe za razdoblje od 2014. – 2016., Komisija namjerava riješiti ovaj problem promjenom datuma provedbe mjera u Uredbi (EZ) br. 917/2004 kako bi osigurala provedbu pčelarskih mjera tijekom cijele godine. - Njemačka je zatražila pojednostavljenje administracije i kontrolnih mjera jer su zahtjevi u vezi s kontrolom nerazmjerni. Države članice odgovorne su za nadzor i procjenu programa. Uredba (EZ) br. 917/2004 obvezuje države članice da prijave mjere u preciznom vremenskom okviru, ali ostavlja im dosta prostora za provedbu nadzora u skladu s općim teritorijalnim načelima i načelima procjene rizika. Prijava Komisiji za pčelarske programe za razdoblje od 2014. – 2016. pojednostavljena je i zaprima se izravno preko informacijskog sustava za upravljanje i nadzor poljoprivrednim tržištem. - Njemačka je predložila potporu za druge mjere koje se odnose na pčelarstvo, poput poboljšanja zdravlja pčela, kontrole štete nastale zbog varooze, promidžbe meda i medonosnog bilja. Svim navedenim mjerama može se donekle dati podrška iz sadašnjih pčelarskih programa. Ostale posebne mjere za poboljšanje zdravlja pčela[9] Europska unija financira izvan pčelarskih programa. - Što se tiče tehničke pomoći, Njemačka je zatražila jasniji opis raspoloživosti pomoći za opremu pčelara, primjerice popis s raspoloživim dobrima koji će sastaviti Komisija. Komisija smatra da bi konačni popis dobara naštetio fleksibilnosti potrebnoj odnoseći se na raznolikosti u strukturi sektora svake članice. Osim toga, ulaganja pčelara mogu se financirati iz programa ruralnog razvoja koji sadrže mjere za modernizaciju i inovaciju poljoprivrednog gospodarstva. Konačno, Litva je predložila mjere pomoći koje bi omogućile malim pčelarima obnovu njihove opreme za ekstrakciju meda i izradu saća. Takve mjere već se mogu osigurati u okviru mjere za tehničku pomoć. Komisija nije primila pisane komentare od sektora nakon što je to zatražila u listopadu 2012. Međutim vanjski je procjenitelj opsežno savjetovao sektor preko studija provedenih u četiri države članice[10], intervjua i internetskih anketa. Zaključio je da pčelari i njihove udruge jako cijene pružene mjere pomoći jer su omogućile smanjenje troškova proizvodnje u sektoru pod pritiskom. Unatoč tomu, pčelari i njihove udruge naglasili su da postoji potreba za učinkovitijim tretmanima protiv varooze i za smanjenjem njihovih troškova. Također su primijetili da iako mjera za obnovu pčelinjeg fonda djelomično nadoknađuje gubitak pčelinjih kolonija, to je samo kratkotrajno rješenje i uzroke smrtnosti pčela treba dodatno istražiti i poduzeti preventivne mjere. 7. ZAKLJUČAK Cilj nacionalnih pčelarskih programa jest unaprijediti proizvodnju i stavljanje na tržište meda u Europskoj uniji. U svim državama članicama pružaju izravnu pomoć pčelarstvu, malom sektoru u smislu proizvodnje, ali ključnom za poljoprivredu zbog oprašivanja. S gledišta država članica i samih korisnika, nacionalni pčelarski programi bili su djelotvorni za sektor pčelarstva. Mjere omogućuju održavanje proizvodnje meda visoke kvalitete u EU-u, unatoč problematičnim stanju zbog povećanja troškova proizvodnje, prijetnji opstanku pčela i jake međunarodne konkurencije u vidu jeftinog uvoza meda iz trećih zemalja. Na temelju podataka predstavljenih u ovom izvješću i zaključaka procjene pčelarskih mjera, Komisija ne predviđa promjenu popisa mjera raspoloživih za pčelarstvo u Uredbi Vijeća (EZ) br. 1234/2007. Međutim, Komisija će predložiti promjenu u provedbi Uredbe (EZ) br. 917/2004 kako bi se osiguralo da se pčelarske mjere mogu primjenjivati i financirati tijekom cijele godine i kako bi se poboljšalo njihovo upravljanje. Pored toga, Komisija će raditi na boljoj usklađenosti između nacionalnih projekata primijenjenih istraživanja i istraživačkih projekata u EU-u zbog unaprjeđenja upotrebe njihovih rezultata i djelotvornijeg širenja tih rezultata u sektoru pčelarstva. Konačno, Komisija će pokušati dodatno unaprijediti učinkovitost postojećih mjera tražeći moguću sinergiju između pčelarskih mjera i programa ruralnog razvoja. To bi se moglo odnositi na mjere ruralnog razvoja poput pomoći mladim pčelarima u uspostavljanju i modernizaciji gospodarstava, kao i upotrebe agro-okolišnih mjera kako bi se povećala dostupnost medonosnog bilja medonosnim pčelama. [1] SL L 299, 16.11.2007., str. 1. [2] http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0267:FIN:EN:PDF. [3] SL L 163, 30.4.2004., str. 83. [4] http://ec.europa.eu/agriculture/evaluation/market-and-income-reports/index_en.htm. [5] http://wcmcom-ec-europa-eu-wip.wcm3vue.cec.eu.int:8080/agriculture/honey/index_en.htm [6] SL L 10, 12.1.2002., str. 47. [7] http://ec.europa.eu/food/animal/liveanimals/bees/eu_ref_lab_bee_health_en.htm. [8] "Uspjeh zajedničkog smanjenja uporabe pesticida doprinosi opstanku pčela" u Sciencexpress/http://sciencemag.org/content/early/recent/ 29March 2012/ Page 1/ 10.1126/science.1215039. [9] http://ec.europa.eu/food/animal/liveanimals/bees/bee_health_en.htm. [10] Španjolska, Njemačka, Mađarska i Grčka.