6.

poziva Komisiju da u dogovoru s relevantnim dionicima osmisli opsežnu strategiju s mjerama za različite kategorije proizvoda, uzimajući u obzir razvoj tržišta i tehnologija, kako bi se pružila potpora poduzećima i potrošačima te kako bi se uključila u održive obrasce proizvodnje i potrošnje; napominje da bi ta strategija trebala uključivati mjere za: (a) definiranje predugovornih informacija o procijenjenom vijeku trajanja (koje treba izraziti u godinama i/ili ciklusima uporabe i koje treba utvrditi prije stavljanja proizvoda na tržište s pomoću objektivne i standardizirane metodologije utemeljene na, među ostalim parametrima, stvarnim uvjetima uporabe, razlikama u intenzitetu uporabe i prirodnim čimbenicima) i mogućnosti popravka proizvoda, imajući na umu da bi te informacije trebalo pružiti na jasan i razumljiv način kako bi se izbjeglo zbunjivanje i preopterećivanje potrošača informacijama, pri čemu bi te informacije trebalo učiniti glavnim obilježjima proizvoda u skladu s direktivama 2011/83/EU i 2005/29/EZ; (b) razvijanje i uvođenje obveznog označivanja kako bi se njime potrošačima u trenutku kupnje pružile jasne, odmah vidljive i lako razumljive informacije o procijenjenom životnom vijeku i mogućnosti popravka proizvoda; ističe da bi se takav sustav označivanja trebao razviti uz sudjelovanje svih relevantnih dionika, na temelju usklađenih transparentnih normi utemeljenih na istraživanjima i procjena učinka kojima se dokazuju relevantnost, proporcionalnost i učinkovitost u području smanjenja negativnih učinaka na okoliš i zaštite potrošača; smatra da bi to označivanje trebalo prije svega uključivati informacije o trajnosti i mogućnosti popravka, primjerice sustav za ocjenjivanje mogućnosti popravka, te imati oblik indeksa okolišne učinkovitosti, uzimajući u obzir višestruke kriterije tijekom cijelog životnog ciklusa proizvodâ u skladu s njihovom kategorijom; (c) jačanje uloge znaka za okoliš EU-a kako bi se povećala industrijska primjena i podigla razina osviještenosti među potrošačima; (d) procjenu, na temelju analize troškova/okolišne učinkovitosti, koje su kategorije robe najprikladnije da ih se opremi mjeračem uporabe, s ciljem poboljšanja informiranja potrošača i održavanja proizvoda, poticanja dugotrajne uporabe proizvoda olakšavanjem ponovne uporabe te poticanja ponovne uporabe i poslovnih modela rabljene robe; (e) procjenu načina na koji bi se trajanje zakonskih jamstava moglo bolje uskladiti s procijenjenim životnim vijekom kategorije proizvoda te na koji bi se produljenjem razdoblja prebacivanja tereta dokaza za neusklađenost povećala mogućnost da potrošači i poduzeća donose održive odluke, u kontekstu preispitivanja Direktive (EU) 2019/771; poziva na to da se u toj procjeni učinka razmotre moguće posljedice takvih potencijalnih produljenja za cijene, očekivani vijek trajanja proizvoda, sustave komercijalnih jamstava i neovisne usluge popravka; (f) proučavanje izvedivosti jačanja položaja prodavatelja u odnosu na proizvođače uvođenjem zajedničkog mehanizma odgovornosti proizvođača i prodavatelja u okviru sustava zakonskog jamstva, u kontekstu preispitivanja Direktive (EU) 2019/771; (g) rješavanje problema preranog zastarijevanja proizvoda razmatranjem dodavanja na popis iz Priloga I. Direktivi 2005/29/EZ praksi kojima se učinkovito skraćuje životni vijek proizvoda kako bi se povećala njegova stopa zamjene i neopravdano ograničila mogućnost popravka proizvoda, uključujući softvera; naglašava da bi te prakse trebalo jasno definirati na temelju objektivne i zajedničke definicije, uzimajući u obzir procjenu svih uključenih dionika, kao što su istraživačke ustanove, potrošačke i poslovne organizacije te organizacije za zaštitu okoliša;