HR Službeni list Europske unije C 264/11

Mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora „Pravednija mobilnost radne snage u EU-u”

(razmatračko mišljenje)

(2016/C 264/02)

Izvjestiteljica: Laura GONZÁLEZ DE TXABARRI ETXANIZ Suizvjestiteljica: Dorthe ANDERSEN

Pismom od 16. prosinca 2015., sukladno članku 304. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, Ministarstvo socijalnih poslova i zapošljavanja zatražilo je u ime nizozemskog predsjedništva EU-a od Europskog gospodarskog i socijalnog odbora da izradi razmatračko mišljenje:

„Pravednija mobilnost radne snage u EU-u”

(razmatračko mišljenje).

Stručna skupina za zapošljavanje, socijalna pitanja i građanstvo, zadužena za pripremu rada Odbora o toj temi, Mišljenje je usvojila 4. travnja 2016.

Europski gospodarski i socijalni odbor Mišljenje je usvojio na 516. plenarnom zasjedanju održanom 27. i 28. travnja 2016. (sjednica od 27. travnja), s 232 glasa za, 2 protiv i 5 suzdržanih.

1. Zaključci i preporuke

1.1. EGSO smatra da u trenutnom političkom kontekstu i Komisija i države članice moraju uložiti poseban napor da bi se, izbjegavanjem neopravdanih ograničenja i za radnike i za poduzeća, osiguralo i promicalo slobodno kretanje radnika u EU-u ukidanjem svake diskriminacije koja se temelji na državljanstvu s obzirom na to da je ono temeljna sloboda propisana UFEU-om i jedan od najvažnijih uspjeha u postupku izgradnje Europe. Odbor podržava inicijative koje mogu ohrabriti i potaknuti pravednu mobilnost radne snage u EU-u, za što se je založilo i nizozemsko predsjedništvo te što Komisija nastoji promicati.

1.2. Kada je mobilnost radnika pozitivna mogućnost koja se temelji na pravednim uvjetima, može donijeti zadovoljstvo i korist radnicima, poslodavcima i društvu u cjelini. Mobilnost radne snage je temelj unutarnjeg tržišta i može pomoći da se europskim građanima i poduzećima otvore mogućnosti za zapošljavanje i blagostanje. Ona može biti važno sredstvo za ispunjenje ciljeva zapošljavanja i gospodarskog rasta EU-a jer može pomoći da se postigne ravnoteža između različitih razina zaposlenosti u državama članicama i radnu snagu i talent usmjeriti tamo gdje su potrebni, kao i omogućiti bolje raspoređivanje ljudskih resursa te promicati prijenos znanja, inovacije i razvoj vještina, što su važni aspekti u svijetu tehnoloških promjena. Istodobno može pridonijeti ublažavanju posljedica starenja radne snage u odredišnoj zemlji.

1.3. Međutim, u nekim slučajevima i u nekim sektorima, mobilnost radnika može izazvati i takozvani odljev mozgova u nekim zemljama s visokom stopom nezaposlenosti, posebice kad mladi ljudi odlaze u potrazi za zaposlenjem ili boljim radnim mogućnostima. Istodobno, pozitivni doprinos slobodnog kretanja radne snage ne smije se umanjiti ili dovoditi u pitanje zbog neutemeljenog straha od bilo koje vrste zloupotrebe.

1.4. Kako bi se izbjegle takve situacije, EGSO poziva Komisiju i države članice da promiču gospodarske politike koje će potaknuti rast i produktivnost i stvoriti kvalitetna radna mjesta u svim državama članicama kako bi se poboljšali životni uvjeti svih građana Europe.

1.5. Pravedna mobilnost zahtijeva jamstvo da će se u skladu s pravnom stečevinom EU-a poštovati načela jednakosti postupanja i nediskriminacije na osnovu državljanstva za europske mobilne radnike koji ostvaruju pravo na slobodno kretanje, podvrgnuti su uvjetima rada i pravilima određivanja naknada u zemlji domaćinu, uz puno poštivanje nacionalnih sustava kolektivnog pregovaranja i radnih odnosa.

1.6. EGSO poziva Komisiju da se savjetuje sa socijalnim partnerima o svim potrebnim pitanjima koja se odnose na poticanje mobilnosti radne snage u cilju borbe protiv nepoštenih praksi koje dovode do socijalnog dampinga. Na isti način, svaka nova mjera na europskoj razini mora poštovati i nacionalne nadležnosti za kolektivno pregovaranje i različite sustave radnih odnosa.

1.7. U pogledu prekograničnih/pograničnih radnika, Odbor smatra da je potrebno pratiti situaciju i prikupljati podatke na razini EU-a kako bi se uklonile eventualne prepreke i zajamčila slobodna i pravedna mobilnost tih radnika.

1.8. EGSO poziva Komisiju da, u skladu s namjerom koju je iskazala da stane na kraj socijalnom dampingu i zlouporabi, ne dopusti da ih druge inicijative u području unutarnjeg tržišta ipak omoguće (uključujući predviđenu putovnicu za usluge).

1.9. Inspekcija rada treba igrati ključnu ulogu u osiguravanju pravedne mobilnosti. Kako bi se to omogućilo, Odbor poziva države članice da nacionalne inspekcije i tijela za kontrolu tržišta rada opskrbe dostatnim nadležnostima, osobljem i sredstvima te istodobno podupire poboljšanje europskih prekograničnih instrumenata za inspekciju tržišta rada uključujući bolje prekogranično izvršenje sankcija.

1.10. EGSO podupire pojednostavljenje propisa za koordinaciju sustava socijalne sigurnosti i suradnju među državama članicama u njihovoj provedbi te naglašava potrebu da se u svakoj reviziji Uredbe (EZ) br. 883/2004 (1) poštuje u svakom slučaju načelo jednakog postupanja prema mobilnim radnicima kako bi se izbjeglo da zbog odlaska na rad u drugu državu članicu izgube stečena prava ili ostanu bez prava.

2. Uvod

2.1. EGSO sastavlja ovo razmatračko mišljenje o pravednijoj mobilnosti radne snage u EU-u na zahtjev nizozemskog predsjedništva koje je među svojim prioritetima istaklo da „mobilnost radnika može potaknuti gospodarski rast i zapošljavanje, ali u isto vrijeme potrebno je suočiti se s teškoćama u cilju jačanja javne potpore slobodnom kretanju radnika.”

2.2. Slobodno kretanje radnika predstavlja jednu od temeljnih sloboda unutarnjeg tržišta i jedan od stupova procesa europske integracije. Ono je također jedno od postignuća koje europski građani najviše cijene. Unutarnje tržište, nastalo na temelju slobode kretanja, pridonijelo je stvaranju gospodarskog rasta, radnih mjesta i prilika za građane, radnike i poduzeća. Mobilnost radne snage ostvarena pod pravednim uvjetima može biti korisna za radnike, poduzeća i društvo u cjelini, pa je stoga valja olakšati tako što će se u što većoj mjeri ukloniti sve što je priječi. Ne smije se prihvatiti nepošteno tržišno natjecanje niti diskriminacija radnika na unutarnjem tržištu.

2.3. Mobilnost radne snage može dovesti do niza teškoća koje treba riješiti kako bi se smanjili rizici koje one uključuju, a radnicima i poduzećima omogućilo da u potpunosti iskoriste mogućnosti koje mobilnost pruža.

2.4. EU radi na povećanju pravedne mobilnosti radne snage u Europi tako što uklanja prepreke koje ju otežavaju. Europska komisija je u svojem programu rada za 2016. najavila prijedloge u vezi s mobilnošću radne snage s „mjerama za suzbijanje zlouporabe u vidu bolje provedbe i usklađivanja sustava socijalnog osiguranja kao i ciljanu reviziju Direktive o upućivanju radnika (2) s ciljem uklanjanja nepoštenih praksi koje uzrokuju socijalni damping i odljev mozgova jamčenjem iste plaće za isti posao na istom radnom mjestu” te promicanje mobilnosti radne snage u EU-u.

2.5. Cilj je ovog mišljenja razmotriti različite aspekte mobilnosti radne snage u kontekstu tržištâ rada još uvijek izloženih visokoj nezaposlenosti i koja zbog globalizacije, društvenih promjena i tehnoloških inovacija prolaze kroz goleme preobrazbe.

2.6. Nakon što su migracijski tokovi unutar Zajednice desetljećima bili vrlo skromni, proširenje EU-a, kriza koja je započela 2008. i porast nezaposlenosti doveli su do veće mobilnosti radnika. U EU-u je 2014. bilo oko 15 milijuna mobilnih osoba u odnosu na gotovo 12 milijuna 2006. (3). Iste godine broj mobilnih radnika u radnoj dobi koji žive i rade u drugoj državi članici iznosio je 8,3 milijuna, što je predstavljalo 3,4 % ukupne radne snage, dok je još 1,6 milijuna osoba živjelo u jednoj zemlji, a radilo u drugoj (pogranični radnici) (4).

2.7. Slobodno kretanje građana i radnika u EU-u danas je, međutim, dovedeno u pitanje zbog raznih čimbenika. EGSO izražava svoju zabrinutost zbog tih promjena. S jedne strane ograničenja koja neke države članice nameću schengenskom prostoru zbog priljeva izbjeglica (5), a s druge strane iznimke u jednakom postupanju prema mobilnim radnicima iz EU-a koje su dogovorene s Ujedinjenom Kraljevinom na sastanku Europskog vijeća 18. i 19. veljače 2016. (6) mogli bi se odraziti na jedno od najznačajnijih postignuća u izgradnji Europe.

2.8. Slobodno kretanje radnika i nediskriminacija na osnovu državljanstva temeljna su načela propisana Ugovorom o funkcioniranju Europske unije koja treba zajamčiti i promicati. Nadalje, Schengenski prostor predstavlja jedan od središnjih elemenata u procesu europske integracije i preduvjet je ispravnog funkcioniranja njezina gospodarstva. Prioritet i dužnost EU-a i njegovih država članica mora biti da se osigura da granice ostanu otvorene, kao i da građani imaju jednaka prava kretati se, živjeti i raditi u bilo kojoj državi članici.

2.9. Budući da se to posebno odražava na radnike i poduzeća, Komisija se mora savjetovati sa socijalnim partnerima, kako na sektorskoj tako i na međusektorskoj razini, o potrebi za bilo kojom inicijativom na tom području i o njezinim mogućim sadržajima. Na isti način, svaka nova mjera na europskoj razini mora poštovati i nacionalne nadležnosti za kolektivno pregovaranje i različite sustave radnih odnosa.

3. Opća zapažanja i komentari

3.1. Slobodno kretanje radnika regulirano je u članku 3. stavku 2. Ugovora o Europskoj uniji te u članku 4. stavku 2. točki (a) i člancima 20., 26. i 45. do 48. Ugovora o funkcioniranju EU-a (UFEU). Ono podrazumijeva ukidanje svake diskriminacije na temelju državljanstva među radnicima iz država članica u vezi sa zapošljavanjem, prihodima od rada i ostalim uvjetima rada. Slobodno kretanje radnika omogućuje pristup pravima na mobilnost, boravak i ekonomska i socijalna prava, koja su temeljno uređena Direktivom 2004/38/EZ o slobodnom kretanju i boravku u EU-u (7) i Direktivom 2014/54/EU o mjerama za lakše ostvarivanje prava zajamčenih radnicima u kontekstu slobode kretanja radnika (8).

3.2. Sloboda kretanja radnika propisuje pravo na slobodno kretanje i boravak u nekoj od država članica u cilju obavljanja rada u skladu sa zakonskim, pravnim i administrativnim odredbama koje se primjenjuju na zapošljavanje radnika predmetne države članice, stoga podrazumijeva i samu slobodu kretanja i pravo na jednako postupanje u pogledu, primjerice, zapošljavanja, socijalnih usluga, obrazovanja i osposobljavanja.

3.3. Mobilnost radne snage u pravednim uvjetima može biti korisna za radnike, poduzeća i društvo u cjelini. Ona može predstavljati veliku priliku za osobni, gospodarski i socijalni razvoj građana i radnika te je stoga treba olakšati.

3.4. Mobilnost je ključni čimbenik zapošljivosti i razvoja talenta i može biti sredstvo za uklanjanje razlika u razinama zaposlenosti u različitim državama članicama te tako pomoći da se ublaži nedostatak radne snage tamo gdje do njega dođe i bolje iskoriste vještine radnika i radnica. Ona radnicima i radnicama nudi veće mogućnosti zapošljavanja, a poslodavcima šire područje za traženje talenta. U tom smislu mobilnost može biti važno sredstvo za postizanje ciljeva u pogledu zapošljavanja i gospodarskog rasta iz strategije Europa 2020.

3.5. Mobilnost radne snage može također služiti za promicanje prijenosa znanja, inovacija i razvoja ljudskog kapitala, što su ključni aspekti u kontekstu globalizacije i brzih tehnoloških promjena. U odgovarajućim uvjetima, pravedna mobilnost radne snage trebala bi poticati interakciju među europskim građanima i poboljšati uzajamno poznavanje i prihvaćanje te na taj način doprinijeti tolerantnijem i uključivijem društvu.

3.6. Ne smijemo, međutim, zanemariti ni to da mobilnost radne snage uključuje niz teškoća. Europski radnici koji rade u drugoj državi članici ponekad su iz raznih razloga izloženiji zloupotrebama i diskriminaciji u pogledu socijalnog osiguranja, uvjeta rada i plaće, pristupa socijalnim naknadama i obrazovanju, poreznih pitanja itd. Sve to može izazvati narušavanje natjecanja među poduzećima, posebice u sektorima koji zapošljavaju velik broj niskokvalificiranih radnika, poput građevinarstva, i s velikim brojem malih poduzeća. Mobilnost može dovesti do razdvajanja obitelji i integracijskih teškoća u drugoj zemlji koje su posljedica jezičnih, kulturnih i drugih prepreka. EGSO je izradio brojna mišljenja o važnosti podrške mobilnosti unutar EU-a i uklanjanja tih prepreka (9).

3.7. Postojanost negativnih gospodarskih izgleda, visoke stope nezaposlenosti i besperspektivnost u pogledu zapošljavanja u nekim zemljama EU-a potiču neke radnike, osobito mlade, da potraže posao ili bolju plaću i radne uvjete u drugim zemljama. To može imati pozitivnu stranu jer mladima omogućuje da, umjesto da budu nezaposleni u vlastitoj zemlji podrijetla, rade u inozemstvu, stječu iskustva i razvijaju vještine. Osim toga, stečeno iskustvo bit će po povratku korisno za njihovu zemlju. U isto vrijeme, međutim, može dovesti do takozvanog odljeva mozgova i pogoršati posljedice starenja stanovništva u njihovim zemljama podrijetla.

3.8. Osim toga, velika mobilnost može uzrokovati velike izazove i dovesti do napetosti na tržištu rada u odredišnim zemljama, osobito ako gospodarska situacija ne jamči odgovarajuću razinu rasta i otvaranja radnih mjesta koji bi spriječili porast nezaposlenosti.

3.9. Neophodan preduvjet za najbolje iskorištavanje prednosti mobilnosti radne snage unutar EU-a, uz istodobno smanjenje opasnosti koje ona donosi te pružanje mogućnosti radnicima i poduzećima da u potpunosti iskoriste prilike koje ona nudi, jest promicanje gospodarske politike koja će poticati rast, produktivnost i otvaranje radnih mjesta, čime će se poboljšati uvjeti života u svim zemljama.

3.10. Javna percepcija u nekim zemljama da mobilnost radnika može izazvati natjecanje u pogledu socijalnih uvjeta i plaća, popraćena neutemeljenim uvjerenjem da sami mobilni radnici zloupotrebljavaju javne i socijalne službe – takozvani „socijalni turizam” – pridonose porastu osjećaja neprijateljstva prema mobilnosti radne snage. Nasuprot tom vjerovanju, razne studije pokazale su da nema dokaza da su više naknade za socijalnu pomoć u nekim državama u odnosu na države podrijetla značajan razlog za mobilnost radne snage. Tome je dokaz činjenica da mobilni radnici unutar Unije manje koriste ove naknade u odnosu na državljane dotičnih zemalja. Radnici migranti neke naknade koriste u većoj mjeri kad to iziskuju njihove specifične društveno-ekonomske okolnosti (10). Studije pokazuju da je veza između mobilnosti i socijalnih naknada minimalna, a da veću ulogu imaju stopa nezaposlenosti u zemlji ili razina plaća (11).

4. Posebne napomene

4.1. Pravednija mobilnost radne snage

Pravedna mobilnost radne snage podrazumijeva da se prema mobilnim radnicima koji ostvaruju pravo na slobodno kretanje u skladu s pravnom stečevinom EU-a postupa u skladu s načelima jednakog postupanja i nediskriminacije. Za to je presudno da države članice, kako bi se spriječila opasnost od socijalnog dampinga i dampinga plaća, kao i nepoštenog tržišnog natjecanja među poduzećima, mobilnim radnicima osiguraju potpunu provedbu zakonodavstva u pogledu socijalnih prava, radnih uvjeta i plaća. To ima i pozitivan učinak na unutarnje tržište.

4.1.1. Jednako tako potrebno je prevladati upravne, institucionalne i jezične prepreke koje i dalje otežavaju mobilnost radne snage i, u skladu s prijedlozima sadržanima u prethodnim mišljenjima Odbora (12), poduzeti konkretne mjere u suradnji s mrežom EURES i europskom mrežom javnih službi za zapošljavanje u pogledu informiranja i savjetovanja mobilnih radnika, kao i mjere za poboljšanje jezičnih vještina, priznavanje stručnih kvalifikacija itd.

4.1.2. Pravedna mobilnost radne snage treba biti popraćena mjerama koje jamče rast i otvaranje radnih mjesta u svim zemljama EU-a kako bi se izbjeglo produbljivanje postojećih razlika između njih i osiguralo da od mobilnosti svi imaju koristi.

4.1.3. Samo se pod tim uvjetima pravedna mobilnost radne snage može jamčiti kao pozitivna mogućnost za radnike i radnice, a ne kao prisilan odabir.

4.2. Upućivanje radnika

4.2.1. Upućeni radnici podliježu različitom pravnom režimu s obzirom da ne koriste prava na slobodu kretanja, već je poslodavac taj koji se služi slobodom pružanja usluga da bi privremeno poslao radnike u drugu zemlju. Poslodavac i radnik imaju pogodnost da ne trebaju mijenjati mjesto rada iz ugovora i mogu i dalje uplaćivati doprinose za socijalno osiguranje u državi podrijetla.

4.2.2. Pravni režim za upućene radnike uređen je Direktivom 96/71/EZ (13) i Direktivom 2014/67/EU (14) o njezinoj provedbi, usvojenom u svibnju 2014. godine.

4.2.3. Iako ne postoje službene statistike o plaćama upućenih radnika, u izvješću koje je naručila Komisija (15) iznosi se da u građevinskom sektoru i sektoru prometa primaju čak do 50 % nižu plaću nego lokalni radnici. Te se razlike mogu objasniti neispravnom primjenom minimalne plaće i drugim razlozima, poput sklonosti da se upućene radnike smjesti na nižu razinu na konvencionalnoj ljestvici klasifikacije. Iako manje, razlike postoje i u drugim proizvodnim sektorima, ovisno o zemlji. Potrebno je skrenuti pozornost na raznolikost izvora informacija: inspekcije rada, izvješća sindikata i organizacija poslodavaca te mediji (16).

4.2.4. Sud Europske unije bavio se pitanjem plaće koja se primjenjuje na upućene radnike i njegova je sudska praksa izazvala veliku kontroverzu. Komisija je zbog toga predložila Direktivu 2014/67/EU (17), čija je svrha učinkovitija borba protiv prevare i zloupotrebe prilikom upućivanja radnika. Države članice imaju rok do 18. lipnja 2016. za prijenos Direktive o provedbi u vlastito zakonodavstvo. EGSO je već iznio mišljenje da ova Direktiva, iako znači napredak u jačanju socijalne dimenzije unutarnjeg tržišta, ne zadovoljava u dovoljnoj mjeri zahtjeve Odbora (18).

4.2.5. Komisija je u okviru paketa za mobilnost radne snage najavila posebnu reviziju Direktive o upućivanju radnika „s ciljem uklanjanja nepoštenih praksi koje uzrokuju socijalni damping i odljev mozgova jamčenjem iste plaće za isti posao na istom radnom mjestu” (19). Komisija je 8. ožujka, prije predstavljanja paketa za mobilnost radne snage i prije isteka roka za prijenos Direktive o provedbi, objavila svoj zakonodavni prijedlog revizije Direktive (20). Odbor će se svim pitanjima o prijedlogu Komisije pozabaviti u posebnom mišljenju.

4.2.6. U svakom slučaju, EGSO pozitivno ocjenjuje namjeru Europske komisije da stane na kraj socijalnom dampingu. EGSO ponovno ističe svoj stav iz mišljenja SOC/460: „naglašavajući važnost jamčenja zaštite upućenih radnika, uz poštivanje različitih modela tržišta rada u državama članicama i uz suzbijanje socijalnog dampinga i nepoštenog tržišnog natjecanja”. Važno je, kako sad tako i u budućnosti, uravnotežiti potrebu za promicanjem slobode pružanja usluga i potrebu za zaštitom prava upućenih radnika. EGSO će još govoriti o tome.

4.2.7. EGSO poziva Komisiju da, u skladu s namjerom koju je iskazala da stane na kraj socijalnom dampingu i zlouporabi, ne dopusti da ih druge inicijative u području unutarnjeg tržišta ipak omoguće (uključujući predviđenu putovnicu za usluge).

4.3. Prekogranični radnici

U skladu s Uredbom (EZ) br. 883/04, prekogranični radnici uključeni su u sustav socijalne sigurnosti u državi u kojoj rade. U nekim slučajevima, međutim, mogu biti predmetom nekih oblika diskriminacije zbog nedovoljnog poštivanja postojećih odredbi. Potrebno je stoga pratiti situaciju i prikupljati podatke na razini EU-a kako bi se uklonile eventualne prepreke slobodnom kretanju prekograničnih radnika i zajamčila odgovarajuća provedba europskih i nacionalnih zakona u skladu s načelom nediskriminacije i jednakog postupanja.

4.4. Uloga inspekcije rada

4.4.1. EGSO smatra da nacionalna inspekcija rada mora imati temeljnu ulogu u borbi protiv fiktivnih poduzeća, potplaćenosti i neprijavljenog rada te osigurati poštovanje i provedbu prava mobilnih i upućenih radnika te sprečavanje zlouporaba. To će također onemogućiti narušavanje tržišnog natjecanja među poduzećima.

4.4.2. Postojeći nedostatak kontrole u nekim zemljama, bilo zbog nepostojanja odgovarajućeg inspektorata rada, manjka primjerenih kompetencija i odgovarajuće stručnosti ili nedostatka potrebnih sredstava, pogoduje zlouporabama. Inspektorati rada i ostala tijela za nadzor nad tržištem rada mogu biti djelotvorni samo ako raspolažu dovoljnim financijskim i ljudskim resursima koji su usto odgovarajuće stručno osposobljeni. U tom smislu potrebni su propisi na europskoj razini, uključujući bolje prekogranično izvršenje sankcija, kao i potpora državama članicama koje imaju poteškoća u stvaranju takve infrastrukture.

4.4.3. Usporedo s time, poboljšanje europskih instrumenata za prekograničnu inspekciju, u skladu s Rezolucijom Europskog parlamenta od 14. siječnja 2014. (21), doprinijelo bi otkrivanju i suzbijanju slučajeva socijalnog dampinga, osobito otkrivanjem fiktivnih poduzeća.

4.4.4. To bi u potpunosti bilo u skladu s nedavno osnovanom europskom platformom za borbu protiv neprijavljenog rada.

4.5. Prenosivost socijalnih prava i zaštita mobilnih radnika

4.5.1. EGSO podupire pojednostavljenje propisa za koordinaciju sustava socijalne sigurnosti i suradnju među državama članicama u njihovoj provedbi te naglašava potrebu da se u svakoj reviziji Uredbe (EZ) br. 883/2004 poštuje u svakom slučaju načelo jednakog postupanja prema mobilnim radnicima kako bi se izbjeglo da zbog odlaska na rad u drugu državu članicu izgube stečena prava ili ostanu bez prava.

4.5.2. Jamčenje prenosivosti socijalnih prava mobilnih radnika jednako je tako potrebno za pravednu mobilnost, kako za one koji odlaze na rad u drugu zemlju tako i za one koji se vraćaju u zemlju podrijetla nakon rada u drugoj zemlji.

4.5.3. Kako bi se olakšalo slobodno kretanje osoba i promicala mobilnost radnika, u EU-u je usvojen pristup koordinacije sustava socijalne sigurnosti čiji je cilj regulirati odnose među nacionalnim sustavima, ali bez mijenjanja sadržaja propisa.

4.5.4. Izmjenama Ugovora usvojena su pravila o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, među ostalim Uredba (EEZ) br. 1408/71 (temeljna uredba) i Uredba (EEZ) br. 574/72 (provedbena uredba), koje su zamijenjene Uredbom (EZ) br. 883/2004 (temeljna uredba) i Uredbom (EZ) br. 987/2009 (22) (provedbena uredba). Trenutačno se provodi revizija Uredbe (EZ) br. 883/2004.

4.5.5. Čim Komisija dostavi prijedlog revizije Uredbe (EZ) br. 883/2004 EGSO će o njemu izraditi detaljno izvješće. Kao što je već iznio u prijašnjem mišljenju, zakonodavni okvir mora se prilagoditi promjenjivoj stvarnosti tržišta rada, novim oblicima zapošljavanja, a osobito novim oblicima mobilnosti (23).

4.5.6. EGSO vjeruje da su načela jednakog postupanja, zbrajanja razdoblja, prijenosa prava u drugu zemlju i utvrđivanja primjenjivog zakonodavstva (načelo jedinstvenosti) temeljna za slobodno kretanje radne snage i trebala bi biti zajamčena svakom budućom revizijom Uredbe (EZ) br. 883/2004.

4.5.7. U pogledu slobode kretanja osoba u potrazi za poslom u drugoj državi, EGSO bilježi izjavu povjerenice Thyssen od 13. studenog 2015. u Dublinu: „Po našem mišljenju potrebno je podržati i pravo kretanja osoba u potrazi za poslom – posebno u svjetlu velikih razlika u broju nezaposlenih u raznim državama članicama. Međutim, vrlo je bitno da to ne bude na račun sustava socijalne skrbi zemlje domaćina. Imajući to na umu, želimo omogućiti osobi koja ostane bez posla da prenese svoju naknadu za nezaposlene u drugu zemlju gdje će imati veće mogućnosti za pronalaženje posla. To je već sada moguće na razdoblje od tri mjeseca.” Komisija želi produžiti to razdoblje na šest mjeseci.

4.5.8. Složenost odredbi Uredbe (EZ) br. 883/2004 zahtijeva usku suradnju između tijela država članica kako bi se osiguralo da razlike u nacionalnim propisima ne otežavaju slobodu kretanja dok informacije trebaju biti što jasnije da bi korisnici naknada i poduzeća znali svoja prava i obveze. Potrebno je također u većoj mjeri koristiti elektroničke medije i intenzivirati suradnju među državama članicama kako bi se smanjili zahtjevi u pogledu informiranja koje moraju ispuniti radnici i poduzeća.

Bruxelles, 27. travnja 2016. Predsjednik Europskog gospodarskog i socijalnog odbora Georges DASSIS

(1) Uredba (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (SL L 166, 30.4.2004., str. 1.).

(2) Direktiva 96/71/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 1996. o upućivanju radnika u okviru pružanja usluga (SL L 18, 21.1.1997., str. 1.).

(3) Europska komisija, „Zapošljavanje i socijalna kretanja u Europi 2015.”, str. 33.

(4) Europska komisija, Govor povjerenice Marianne Tyssen o europskoj ideji pravedne mobilnosti radne snage, Dublin, 13. studenog 2015.

(5) http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/what-we-do/policies/borders-and-visas/schengen/reintroduction-border-control/index_en.htm.

(6) Odluka šefova država ili vlada, koji su se sastali u okviru Europskog vijeća, u vezi s novim rješenjem za Ujedinjenu Kraljevinu unutar Europske unije, odjeljak D Socijalne naknade i sloboda kretanja.

(7) Direktiva 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravište na području države članice (SL L 158, 30.4.2004., str. 77.).

(8) Direktiva 2014/54/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014. o mjerama za lakše ostvarivanje prava zajamčenih radnicima u kontekstu slobode kretanja radnika (SL L 128, 30.4.2014., str. 8.).

(9) SL C 424, 26.11.2014., str. 27.; SL C 18, 19.1.2011., str. 74.; SL C 228, 22.9.2009., str. 14.

(10) Europska komisija, A fact finding analysis on the impact on the Member States social security systems of the entitlements of non active intra-EU migrants to special no contributory cash benefits and healthcare granted on the basis of residence (Analiza utvrđivanja činjenica o utjecaju ostvarivanja prava neaktivnih migranata unutar EU-a na novčanu pomoć neovisnu o socijalnim davanjima i na zdravstveno osiguranje na temelju boravišta na sustave socijalne skrbi država članica).

(11) Giuletti Corrado, IZA-World of Labor, The welfare magnet hypothesis and the welfare take-up of migrants (Hipoteza magneta socijalne skrbi i ostvarivanje socijalne skrbi migranata), str. 5.–6.

(12) SL C 327, 12.11.2013., str. 65.; SL C 424, 26.11.2014., str. 27.; SL C 18, 19.1.2011., str. 74. i SL C 228, 22.9.2009., str. 14.

(13) Op. cit.

(14) Direktiva 2014/67/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o provedbi Direktive 96/71/EZ o upućivanju radnika u okviru pružanja usluga i izmjeni Uredbe (EU) br. 1024/2012 o administrativnoj suradnji putem Informacijskog sustava unutarnjeg tržišta („Uredba IMI”) (SL L 159, 28.5.2014., str. 11.).

(15) Europska komisija, Study on wage setting systems and minimum rates of pay applicable to posted workers in accordance with Directive 96/71/EC in a selected number of Member States and sectors Final report (Studija o sustavima za određivanje plaća i minimalnim plaćama primjenjivim na upućene radnike u skladu s Direktivom 96/71/EZ u određenom broju država članica i u određenim sektorima).

(16) Ibid., str. 18.–20.

(17) Op. cit.

(18) SL C 351, 15.11.2012., str. 61.

(19) Komunikacija Komisije Europskom parlamentu, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Odboru regija – Program rada Komisije za 2016., COM(2015) 610 final.

(20) Prijedlog direktive Europskog Parlamenta i Vijeća o izmjeni Direktive 96/71/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 1996. o upućivanju radnika u okviru pružanja usluga, COM (2016) 128 final.

(21) Rezolucija Europskog parlamenta od 14. siječnja 2014. o učinkovitoj inspekciji rada kao strategiji za poboljšanje radnih uvjeta u Europi, P7_TA(2014)0012.

(22) Uredba (EZ) br. 987/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EZ) br. 883/2004 o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (SL L 284, 30.10.2009., str. 1.).

(23) SL C 228, 22.9.2009., str. 14.