IZVJEŠĆE KOMISIJE EUROPSKOM PARLAMENTU I VIJEĆU Godišnje izvješće o humanitarnoj pomoći Europske unije i politikama civilne zaštite i njihovoj provedbi u 2012. /* COM/2013/0658 final */





1. Uvod U slučaju prirodne katastrofe potrebno je hitno pružiti pomoć. Pravovremena intervencija međunarodne zajednice može biti pitanje života i smrti. Europska unija (EU) i njezine države članice zajednički osiguravaju više od polovice sredstava za slučajeve hitne pomoći žrtvama katastrofa izazvanih ljudskim djelovanjem i prirodnih katastrofa[1] u cijelome svijetu te aktivno promiču poštovanje međunarodnog humanitarnog prava. O ovom su godišnjem izvješću opisana glavna postignuća politika i aktivnosti Europske komisije u području humanitarne pomoći koja je pružena u prvom redu putem Glavne uprave za humanitarnu pomoć i civilnu zaštitu (ECHO) u 2012. Iako u njemu nisu podrobno opisana sva djelovanja i sve poduzete aktivnosti, navedene su "glavne " aktivnosti i promjene od općeg interesa. Od 2012. mandat ECHO-a obuhvaća humanitarnu pomoć i civilnu zaštitu. Postoje dva glavna mehanizma kojima Europska unija može osigurati brzu i učinkovitu pomoć osobama suočenima s neposrednim posljedicama katastrofa. Humanitarna pomoć EU-a pruža se potrebitima izvan EU-a. EU često pruža nužnu pomoć osobama suočenima s neposrednim posljedicama katastrofa. Mandat EU-a u okviru Uredbe o humanitarnoj pomoći[2] jest spasiti i sačuvati živote. Osim toga, njegova je uloga spriječiti ili smanjiti patnju i zaštititi integritet i dostojanstvo ljudi pružanjem pomoći i zaštite u situacijama humanitarne krize. Komisija isto olakšava koordinaciju s državama članicama EU-a i između njih u području humanitarnog djelovanja i politike. Opći je prioritet osigurati upravljanje pomoći na najučinkovitiji mogući način jamčeći pritom da pomoć koju EU pruža ljudima kojima je ona potreba ima najveći mogući učinak i da je u skladu s načelima međunarodnog prava. EU u svakom trenutku poštuje humanitarna načela nepristranosti, neutralnosti, humanosti i neovisnosti. Drugi glavni alat EU-a za pružanje pomoći je civilna zaštita. Komisija nastoji, putem ECHO-a, poticati i olakšati suradnju između 32 države koje sudjeluju u Mehanizmu civilne zaštite[3] u cilju unapređenja prevencije i zaštite od prirodnih i tehnoloških katastrofa te katastrofa izazvanih ljudskim djelovanjem u Europi i izvan nje. Pomoću tih instrumenata, EU je 2012.pružila znatnu pomoć utemeljenu na potrebama u ukupnom iznosu od 1 344 milijuna EUR u obliku preuzetnih obveza[4], uključujući: · aktivnosti humanitarne pomoći za približno 122 milijuna žrtava[5] prirodnih katastrofa i kriza izazvanih ljudskim djelovanjem. Pomoć je pružena u više od 90 zemalja izvan EU-a. · ukupno 38 aktivacija mehanizma civilne zaštite [6] u 2012. (podatak uključuje zahtjeve za pomoći, upozorenja i nadzor). 2. Globalni kontekst Godina 2012. bila je obilježena velikim brojem humanitarnih kriza i katastrofa te velikom ranjivošću. Potrebe postaju veće od dostupnih sredstava. Pružanje humanitarne pomoći i civilne zaštite postaje sve složenije. Zbog učestalosti i intenziteta prirodnih katastrofa s velikim posljedicama, humanitarne krize se sve češće pojavljuju bez upozorenja. Statistički podaci koje su objavili Centar za istraživanje katastrofa (CRED)[7]i Ured UN-a za smanjenje rizika od katastrofa (UNISDR)[8] pokazuju da je u 2012. bilo 310 prirodnih katastrofa različitog intenziteta. Te su katastrofe ubile gotovo 10 000 ljudi i utjecale ne 106 milijuna ljudi u cijelom svijetu. Na globalnoj razini, Azija je bila kontinent koji je bio pod najvećim udarom prirodnih katastrofa. To se vidi iz broja katastrofa (42 % svjetskih katastrofa) i broja žrtava (64 %). Učinak katastrofa na manje razvijena gospodarstva posebno je značajan: na primjer, šteta koju je uzrokovao uragan Bopha na Filipinima i poplave u Pakistanu. Afrika je bila pod velikim utjecajem suše i poplava. Posljedice velikih katastrofa razorne su i različite: izgubljeni su životi i kuće, uništeni su usjevi i sredstva za život. Globalna karta rizika od katastrofa Glavni uzroci katastrofa uzrokovanih djelovanjem ljudi još uvijek su unutarnji oružani sukobi koji civilno stanovništvu izlažu nasilju i patnji. U takvim sukobima počinitelji zanemaruju međunarodno humanitarno pravo i njegova načela. Kao rezultat toga smanjuje se „humanitarni prostor“, odnosno, područja u kojima se humanitarna pomoć može pružati neutralno i nepristrano bez prepreka. U tom kontekstu pristup humanitarne pomoći ljudima i sigurnost i zaštita civilnog stanovništva i humanitarnih radnika postaju sve problematičniji. Ukupna situacija i radno okruženje pogoršali su se u svim tim vidovima, posebno u Siriji, Nigeru, Maliju i Srednjeafričkoj Republici. U drugim zemljama se sigurnosna situacija nije popravila od prošle godine, posebno u Somaliji, Demokratskoj Republici Kongo i Afganistanu. Iako ih je navedeno samo nekoliko, učinci tih katastrofa istrošili su međunarodnu humanitarnu zajednicu i njezinu sposobnost reagirati na njih. Ujedinjeni narodi objavili su 2012. konsolidirani poziv za financijskom pomoći u iznosu od 8,9 milijardi USD i dobili su sredstva u iznosu od 5,6 milijardi USD za humanitarne potrebe u 21 zemlji. Postoji sve veći nesklad između rastućih globalnih humanitarnih potreba, s jedne strane, i sve manjom količinom dostupnih financijskih sredstava za odgovor na te potrebe, s druge strane. To je posebno slučaj u svjetlu gospodarske i financijske krize koja je pogodila mnoge zapadne zemlje koje su bile donatori pomoći. Kronična ranjivost u mnogim dijelovima svijeta pogoršana je globalnom gospodarskom krizom. Osim toga, to znači da donatori moraju pojačati napore kako bi učinkovitije odgovorili na katastrofe i bolje iskoristili ograničena sredstva. Za Komisiju to znači utvrđivanje ostvarenja učinkovitosti u radu s partnerima. U tom je smislu ECHO pokrenuo internu inicijativu „preispitivanje procesa”, čiji je cilj preoblikovati postupke poslovanja i sustave potpora kako bi se za ostvarila veće prednosti učinkovitosti i veća kvaliteta/djelotvornost. Cilj bi trebao biti omogućiti im da se bolje suočavaju s katastrofama ublažavanjem razornog učinka na stanovništvu i njihova sredstva za život. EU — kao dio općeg međunarodnog humanitarnog sustava — igra važnu ulogu u poticanju drugih zemalja i regija da povećaju svoje sudjelovanje u mehanizmima za humanitarnu spremnost i reakcije kako bi djelotvornije mobilizirale rastuće resurse gospodarstava u nastanku za humanitarno djelovanje i odgovor na katastrofe. U isto vrijeme razvijaju se dodatne sinergije između humanitarne pomoći i civilne zaštite. U 2012. su se nastavile pripreme za otvaranje Kriznog centra EU-a za katastrofe (ERC) u 2013. čiji je cilj poboljšati kapacitete Komisije koja je temelj civilne zaštite te poboljšati koordinaciju civilne zaštite i humanitarne pomoći u slučaju katastrofa. Važnost izgradnje spremnosti i otpornosti ranjivih zajednica pokazala se kroz dugoročne učinke posljedica velikih kriza na živote i dobrobit ljudi, kao što je potres na Haitiju u 2010. i suša na Afričkom rogu i Sahelu. Te katastrofe pokazuju koliko je važno na odgovarajući način riješiti dugoročne potrebe obnove i razvoja u ranim fazama humanitarnih reakcija. Samo zahvaljujući uzajamnoj suradnji, humanitarni radnici i subjekti razvoja moći će ublažiti razoran učinak katastrofa i unaprijediti mogućnosti za održivi razvoj. Komisija zbog toga razvija akcijski plan i smjernice o otpornosti i Veza između pomoći, obnovi i razvoju (LRRD). Komisija aktivno radi na unaprjeđenju LRRD i jačanju suradnje između službi Komisije i drugih donatora. U ovoj su se godini humanitarne organizacije suočile sa sve većim problemima s pristupom ljudima kojima je potrebna pomoć. Državne i paravojne ili oružane skupine sužavaju prostor za humanitarnu pomoć i često zanemaruju najosnovniju zaštitu zajamčenu IHL-om. Humanitarne organizacije suočile su se s najvećim ograničenjima pristupu u radnim područjima i/ili na mjestima gdje nije postojala vladavina prava zbog političkih prepreka (npr. Sirija, Mali, Somalija ili Sudan/južni Sudan). U mnogim ratnim zonama (npr. DRK, Somalija, Sudan), humanitarni radnici svjedočili su posebno brutalnim načinima ratovanja. Ti su načini uključivali ciljanje civilnog stanovništva i uporabu seksualnog nasilja kao ratnog oružja. Učestalost napada na humanitarne radnike, uključujući otmice, izbacivanja i ubojstva, povećala se u 2012. Donatori su morali upravljati rizicima i ublažiti rizike za sigurnost humanitarnog osoblja te rizike koji utječu na financiranje i infrastrukturu. Neke su vlade otuđivale ili „posuđivale“ sredstva i imovinu koju su financirali donatori i, kada su im oduzele imovinu, izbacile su humanitarne organizacije iz zemlje . To je zabrinjavajući trend. 2.1. Intervencije humanitarne pomoći Prirodne katastrofe nastavile su uzrokovati patnju ljudi i štetu u svijetu u 2012. Komisija je donijela dvije strategije produženog trajanja za suočavanje takvim katastrofama: · brz odgovor, pružanjem humanitarne pomoći i olakšavanjem i koordinacijom civilne zaštite. Potonju su države članice dobrovoljno pružale drugim zemljama (unutar ili izvan EU-a) sudjelujući u Mehanizmu za civilnu zaštitu; · pripravnost za katastrofe, određivanjem onih zemljopisnih područja i populacija koje su najosjetljivije na prirodne katastrofe i za koje je uspostavljen poseban program spremnosti. EU je u 2012. nastavila pružati potporu DIPECHO[9] programima u južnoj Africi, Kavkazu, Središnjoj Aziji, Jugoistočnoj Aziji i Srednjoj Americi. Tijekom godine, EU je pružala humanitarnu pomoć za ublažavanje posljedica sljedećih katastrofa: · potresi u Kostarici, Gvatemali i na Filipinima; · suše u Zapadnoj Africi (Burkina Faso, Mauritanija, Mali, Niger, Čad), na Rogu Afrike (Džibuti, Etiopija, Kenija, Somalija) i u Afganistanu; · poplave u Pakistanu, Bangladešu, Indiji, Šri Lanki, Filipinima, Mjanmaru, Fidžiju, Peruu, Ekvadoru, Paragvaju, Boliviji, Kostarici, Panami, Nigeriji, Nigeru, Senegalu, Beninu, Gambiji i Južnoj Africi; · cikloni/uragani/tropske oluje u Indiji, Jugoistočnoj Aziji (Kambodža, Laos, Filipini, Tajland, Vijetnam), Karibima (Haiti, Kuba, Dominikanska Republika) i Indijski ocean (Madagaskar, Mozambik); · epidemije, uglavnom u Zapadnoj Africi, DRK-u, Sudanu, Južnom Sudanu, Obali Bjelokosti, Haitiju, El Salvadoru, Laosu i Pakistanu. U okviru "kriza uzrokovanih djelovanjem ljudi", sukob i građanski rat u Siriji, s velikim egzodusom sirijskih izbjeglica u susjedne zemlje, uključujući Tursku, Jordan i Libanon, tražili su značajna humanitarna sredstva EU-a. Do kraja 2012., humanitarna pomoć EU-a Siriji dosegla je ukupno 149,3 milijuna EUR, kojima je pružena pomoć za spašavanje života u Siriji i onima koji su zbog nasilja morali pobjeći iz zemlje. Ova je humanitarna pomoć obuhvaćala: · U Siriji - za sirijske prognanike i domaćinske zajednice: između ostalog, liječničku pomoć, zaštitu, hranu i prehrambene artikle, vodu, sanitarije, sklonište, pripremu za zimu i psihosocijalnu pomoć. Pokrila je i potrebe najranjivijih palestinskih izbjeglica. · Izvan Sirije - za ljude koji su pobjegli od kuće u potrazi za zaštitom u susjednim zemljama i domaćinskim zajednicama: između ostalog, sklonište, pripremu za zimu, hranu, vodu i sanitarije, hitnu medicinsku pomoć u cilju sprječavanja daljnjeg invaliditeta ranjenih te pravnu pomoć. Između različitih službi Komisije[10] održani su mnogi koordinacijski sastanci u cilju izbjegavanja udvostručavanja napora i dvostrukog financiranja te kako bi se osiguralo uzajamno nadopunjavanje aktivnosti. Još jedan primjer krize uzrokovane ljudskim djelovanjem je slučaj Kolumbije. Iako prolazi kroz ključni mirovni proces, humanitarne posljedice još uvijek postoje: povreda ljudskih prava, nekažnjivost, raseljavanje i masakri civila i građani „zarobljeni“ u sukobu. Kolumbija ima drugu po veličini stopu raseljenih osoba nakon Sirije, a ukupan broj godišnje (koji raste), iznosi između 200 000 i 300 000. Ukupan broj raseljenih osoba je 5 milijuna prema NVO-ima, a 3,5 milijuna prema kolumbijskoj vladi. EU je zatražio i dodatno financiranje drugih donatora te je nastojala osigurati dodatnu pomoć za potrebe raseljenih osoba diljem Sirije, a ne samo u „fokusnim točkama“. EU je insistirao na povećanju broja humanitarnih organizacija koje su ovlaštene pružati pomoć u Siriji za rješavanje sve većih potreba, te je zahtijevao da su civili (uključujući humanitarne radnike i medicinske djelatnike) i objekti primjereno zaštićeni te da se omogući neometan pristup ratnim zonama u cijeloj zemlji. Kriza poslije izbora nastavila se u Obali Bjelokosti i počela utjecati na susjedne zemlje, posebno Liberiju i Ganu, zbog kontinuirane nazočnosti izbjeglica. U Maliju je rad, zajedno s krizom hrane i prehrane, povećao ranjivost stanovništva. ECHO je u obje zemlje pružio aktivnu potporu izbjeglicama obnovom pristupa zdravstvenoj njezi, s posebnim naglaskom na prehranu i pomoć u hrani te pružanje zaštite. U Indiji je u Assamu buknulo nasilje koje je dovelo do raseljavanja stotina tisuća ljudi, a do naselja je došlo i u državi Rakhine. EU je pružala osnovne usluge kao što su voda za piće, sanitarni uvjeti sklonište, neprehrambeni artikli, zaštita, prehrana i medicinska pomoć. Ukupno 126 000 osoba raseljeno je u Mjanmaru i mnoge su agencije za pomoć obustavile svoje operacije i počele evakuaciju osoblja zbog snažnih stavova protiv UN/NVO-a. U nekim slučajevima je to dovelo do uhićenja humanitarnih radnika. U državi Kachin, unutarnji sukobi su se nastavili s velikim humanitarnim učinkom na civilno stanovništvo (75 000 raseljenih osoba). Raseljene osobe dobile su pomoć u obliku hrane, WASH-a, skloništa, neprehrambenih artikala, zdravlja i zaštite. Budući da je pristup bio ozbiljno ograničen, agencije za pomoć nisu mogle doći do skoro 40 000 raseljenih osoba. Komisija je odgovorila na nekoliko dugih i složenih hitnih situacija, uključujući sljedeće: · Sudan i Južni Sudan: od odvajanja Sudana na dvije zemlje u srpnju 2011., u sudanskim graničnim državama Južnog Kordofana i Plavog Nila traju neprestani sukobi. To je dovelo do bijega 173 000 izbjeglica u Južni Sudan i 35 000 u Etiopiju. Situacija u izbjegličkim kampovima uz granicu bila je vrlo teška u 2012. DO kraja godine 1,7 milijun raseljenih osoba u Darfuru u Sudanu trebalo je pomoć. Zbog povremenih izbijanja međuetničkih sukoba u Južnom Sudanu, 183 000 ljudi raseljeno je iz njihovih domova. Intervencija Komisije sastojala se od davanja pristupa hrani, vodi za piće, sanitarijama, prehrani i zdravstvenim uslugama. Provedene su i aktivnosti prevencije/pripravnosti i kampanja cijepljenja. · Stanovništvo Palestine nastavilo je živjeti u teškim uvjetima i društvenim problemima. Produžena gospodarska kriza, obilježena ograničenjima kretanja i stalnim uništavanjem fizičke imovine, dovela je do visokog stupnja siromaštva i nezaposlenosti. Na zapadnoj obali su se pogoršala naseljavanja Izraelaca, nasilje doseljenika prema Palestincima, uništavanje, izbacivanja iz domova i oduzimanje zemlje i imovine - što je dovelo do prisilnog raseljavanja stanovništva - i što nastavlja utjecati na svakodnevni život. Nastavljaju se primjenjivati stroge kontrole ulaska Palestinaca u Izrael i Istočni Jeruzalem i poljoprivrednicima je otežan pristup zemlji koja se nalazi blizini sigurnosnih prepreka i nasilja. Osim toga, osmodnevni sukob u Gazi u studenom dodao je još jedan sloj ranjivosti stanovništva u Gazi. Komisija i dalje pruža izravnu pomoć u obliku vode i sanitarnih uvjeta, pomoć u hrani i sektoru zdravstva. Nastavlja i strateški prijelaz s klasičnog programa humanitarne pomoći na pomoć s većim naglaskom na zaštiti i privatnosti. · U Demokratskoj Republici Kongu je humanitarna situacija ostala osjetljiva zbog 2,5 milijuna raseljenih osoba od ukupnog broja stanovnika od 60 milijuna. Situacija je posebno takva na istoku zemlje gdje su se brojne oružane skupine i vojska Konga borili za kontrolu teritorija i bogate resurse u regiji. Pregrupiranje postrojbi kongoanske vojske Sjeverni Kivo kako bi se borili protiv pobunjenika M23 dovelo je do sigurnosnih vakuuma u Sjevernom i Južnom Kivu. Kao rezultat te nesigurnosti, deseci tisuća Kongoanaca izbjegli su u Ugandu Ruandu i Burundi u 2012. Komisija je nastavila pružati izravnu pomoć raseljenim osobama i izbjeglicama te istovremeno zagovarala veću spremnost i lakši pristup ranjivim skupinama. · Kriza u Srednjoafričkoj Republici buknula je krajem godina kada je pobunjenička koalicija pokrenula marš na Bangui, glavni grad, i putem naišla na malo otpora te preuzela grad za gradom. Desetci tisuća ljudi morali su pobjeći od kuće. Humanitarni radnici morali su biti evakuirani, a neke su baze humanitarne pomoći opljačkane prije nego što su pomirenje i pregovori doveli do povrata u donekle normalno stanje. Ovo je zaboravljena kriza u kojoj je EU bila jedan od rijetkih prisutnih donatora pomoći. Komisija je pružala potporu u nekoliko područja, uključujući zaštitu i pristup zdravstvenoj njezi te pružanje osnovnih kućanskih predmeta, pitke vode, sanitarnih uvjeta te pomoći u hrani. U načelu se sveobuhvatne reakcije EU-a na krize i dalje temelje na potrebama, različitim i višesektorskim. To je uključivalo komponente kao što su zdravlje (uključujući psihološku potporu, financiranje klinika), zaštita (uključujući aktivnosti borbe protiv seksualnog nasilja), hranu i neprehrambene artikle, sklonište, vodu/sanitarne uvjete, obnovu i oporavak. U tablici u nastavku prikazana je raspodjela pomoći po sektorima intervencije u 2012.:[11] 2.2. Operacije civilne zaštite Mehanizam za civilnu zaštitu aktiviran je 38 puta tijekom godine. U 31 slučaju radilo se o prirodnim katastrofama (snježne oluke, ekstremne hladnoće, poplave, potresi, tsunamiji, lavine, oluje, šumski požari), a u 7 slučajeva radilo se o katastrofama uzrokovanim ljudskim djelovanjem (eksplozije, uspostava kampova za izbjeglice, zagađenje mora). Ukupno 16 aktivacija odnosilo se na zemlje koje djeluju u okviru Mehanizma EU-a za civilnu zaštitu (EUCPM), a 22 na treće zemlje. U odnosu na prirode katastrofe, mehanizam je aktiviran u slučaju šumskih požara u Španjolskoj, Portugalu, Grčkoj, Italiji, Sloveniji, Hrvatskoj, Bugarskoj, Rumunjskoj i državama Zapadnog Balkana; poplava u Bugarskoj, Komorima, Čadu i Nigeriji, te ekstremnim vremenskim uvjetima u Srednjoj i Istočnoj Europi. EUCPM je reagirao i na tropske ciklone u Francuskoj (nova Kaledonija), Sjedinjenim Državama, Filipinima, Fidžiju, Haitiju te na potrese u Italiji, Meksiku, Gvatemali i Indoneziji. Zemlje sudionice u EUCPM-u ponudile su pomoć Turskoj i Jordanu u potporu napora nacionalnih vlada za izgradnju izbjegličkih kampova uslijed Sirijske krize. Komplementarnost između humanitarne pomoći i civilne zaštite osigurana je, primjerice, dodatnom potporom u neprehrambenim artiklima izbjeglicama u Zaatari kampu u Jordanu. Mehanizam je aktiviran i za eksplozije u Bugarskoj i Republici Kongo te u slučaju zagađenja mora u Italiji. ECHO-v Centar za praćenje i informiranje (MIC) nadzire sve te katastrofe. On djeluje i kao centar prikupljanje informacija i ulazna točka za zahtjeve za pomoć koje dostavljaju zemlje koje sudjeluju u EUCPM-u. U 2012. su se nastavile pripreme za poboljšanje MIC-a i njegovo pretvaranje u novi Europski centar za odgovor na krizne situacije (ERC), koji će imati pojačanu sposobnost koordinacije reakcija civilne zaštite na katastrofe te služiti kao koordinacijska platforma za odgovore na katastrofe za civilnu zaštitu i humanitarnu pomoć u okviru ECHO-a. ERC će, od 2013., igrati važnu ulogu u promicanju svijesti o situacijama u kojima je potrebna reakcija u okviru Komisije, drugih institucija i država članica. Osim toga, on će se moći baviti s nekoliko istovremenih hitnih situacija u različitim vremenskim zonama, prikupljanjem i analizom podataka u stvarnom vremenu, praćenjem opasnosti, pripremom planova za angažman stručnjaka, timova i opreme, i raditi s državama članicama na planiranju dostupnih sredstava i koordinaciji odgovora na katastrofa usklađivanjem ponuda za pružanjem pomoći s potrebama zemlje pogođene katastrofom. Kao dio politike civilne zaštite, i u suradnji s državama članicama, Komisija pruža i potporu aktivnostima pripravnosti za katastrofe i prevencije unutar EU-a. Ta potpora uključuje, između ostalog, osposobljavanje djelatnika civilne zaštite i opsežne simulacije, razmjenu stručnjaka i projekte suradnje na pripravnosti i prevenciji, uključujući sudionike iz dvije ili više država članica. Komisija je u 2012. za operacije na terenu državama članicama i povezanim korisnicama omogućila satelitske snimke pomoću službe GIO-EMS (GMES Početne operacije –Služba za upravljanje hitnim situacijama). To je postalo operativno od 1. travnja 2012. kada je MIC u ECHO-u postao jedinstvena ulazna točka za aktivaciju. Do kraja 2012. služba je aktivirana 23 puta i proizvedeno je više od 170 satelitskih karata za različite vrste katastrofa ili kriza 2.3. Financijski i ljudski resursi Početni proračun EU-a od 874 milijuna EUR za humanitarnu pomoć povećan je nekoliko puta kako bi se moglo odgovoriti na nove krize i prirodne katastrofe koje su se pojavile tijekom godine. Primjeri uključuju izbijanje sukoba u Siriji, sukobe u Maliju, sušu u Sahelu, jačanje sukoba i tokovi izbjeglica u Sudanu Južnom Sudanu, nastanak sukoba na istoku DRK-a, izbijanje nasilja unutar zajednica u Mjnamaru i uragan Sandy. Dodatna sredstva dobivena su uglavnom preraspodjelom sredstava iz Rezervi za hitnu pomoć i dodatnom preraspodjelom sredstava iz 10. Europskog fonda za razvoj, dio kojih je rezerviran za humanitarnu pomoć Africi, Karibima i Pacifičkim zemljama. Nadopunjena su i doprinosima EFTA-e i preraspodjelama iz drugih proračunskih linija u okviru Naslova 4 za vanjsku pomoć, i na kraju su iznosila 1344 milijuna u dodijeljenim proračunskim sredstvima[12] u završnom proračunu za 2012., što je rekordni godišnji proračun za humanitarnu pomoć EU-a i civilnu zaštitu. Sredstva su dodijeljena sljedećim regijama (zaokruženi podaci, u milijunima EUR raspodijeljenih sredstava):[13] Većina sredstava EU-a u 2012, kao i prethodnih godina, dodijeljena je Africi (51 %). Značajna sredstva dodijeljena su i Bliskom istoku (Sirija i susjedne zemlje), za krizu u Mjanmaru/Burmi i za prirodne katastrofe u Jugoistočnoj Aziji i Karibima.. Godine 2012. Komisija je u sjedištu ECHO-a u Bruxellesu zapošljavala 302 ljudi. Kako bi bila u mogućnosti odgovoriti na krize u zemljama izvan EU-a, Komisija je zadržala svoju jedinstvenu mrežu terenskih stručnjaka u području ECHO-a u cijelome svijetu, zapošljavajući 145 terenskih stručnjaka i 293 lokalnih zaposlenika, što je ukupno 438 osoba zaposlenih u uredima Komisije (ECHO) na dan 31. prosinca 2012. Ti se uredi nalaze u 38 zemalja. Odmah nakon katastrofe, humanitarni stručnjaci šalju se na teren radi procjene potreba i oni su odgovorni na nadzor provedbe humanitarnih projekata koje financira EU. Komisija ne provodi programe pomoći sama.[14] Kao donator humanitarne pomoći, ona svoju misiju ostvaruje financiranjem humanitarnog djelovanja EU-a putem partnerskih organizacija koje su potpisale Okvirni sporazum o partnerstvu s ECHO-om. Partneri Komisije uključuju niz stručnih tijela — Europski NVO-i i međunarodne organizacije kao što je Crveni križ i različite agencije Ujedinjenih naroda s kojima je Komisija potpisala Financijski i administrativni okvirni sporazum (FAFA). Specijalizirane agencije država članica isto se smatraju partnerima. Ovaj veliki broj provedbenih partnera omogućuje EU da pokrije rastuće potrebe u raznim dijelovima svijeta, često u složenim situacijama. Bespovratna sredstva i doprinosi kojima upravlja Komisija odobravaju se za najbolje zaprimljene zahtjeve. Humanitarni sporazumi potpisani u 2012. mogu se podijeliti na sljedeći način: 47 % djelovanja NVO-a (118 partnera), 44 % agencija UN-a (15 partnera) i 9 % djelovanja međunarodnih organizacija (3 partnera) Sa stajališta sigurnosti, Komisija je poduzela daljnje korake za jačanje vlastitog sustava upravljanja sigurnošću. To je je ostvareno u sjedištu i na terenu kroz bolju koordinaciju i suradnju s humanitarnim partnerima, praćenjem i posjećivanjem projekata te provedbom ex-ante kontrola, revizija i ocjena. 3. Politika humanitarne pomoći i civilne zaštite Na razini politika, Komisija je uložila vrijeme i napore u nekoliko inicijativa od strateške važnosti: · Komisija je nastavila pregovore s Vijećem i Europskim parlamentom oko novog Mehanizma EU-a za civilnu zaštitu,[15] koji je namijenjen za pružanje potpore, koordinaciju i potporu djelovanju država članica u području civilne zaštite u cilju unaprjeđenja učinkovitosti sustava za prevenciju, pripreme i odgovor na prirodne katastrofe i krize uzrokovane djelovanjem ljudi. S tim u vezi, Komisija je predložila niz inovativnih inicijativa, od kojih su najvažnije bile sljedeće: o stvaranje dobrovoljnog bazena unaprijed rezerviranih sposobnosti (od timova za spašavanje do terenskih bolnica i zaliha). Ta će sredstva predmetne države članice dati na raspolaganje za misije civilne zaštite EU-a, a razvit će se i kriteriji kakvoće i postupak potvrđivanja; o postupak utvrđivanja praznina uz mogućnost financiranja posebnih vrsta sposobnosti odgovora na razini EU-a; o mreža za osposobljavanje; o novi pristup potpore državama članicama u području upravljanja rizikom od katastrofa. · Pripreme za osnivanje dobrovoljnih mirovnih snaga.[16] Ostvaren je velik napredak u pripremama za pokretanje zakonodavne inicijative Europskih humanitarnih dobrovoljaca u 2012. te je prijedlog za uspostavu programa donesen u rujnu. U prijedlogu je predviđena financijska potpora za osposobljavanje i angažman dobrovoljaca kao nadopune humanitarnom djelovanju trećih zemalja i za izgradnju sposobnosti za volontiranje u trećim zemljama. Komisija je istovremeno nastavila s pripremnim aktivnostima započetim u 2011. i 2012. Financijska potpora, usmjerena za izgradnju otpornosti i sposobnosti civilne zaštite, dogovorena je za dodatnih pet pilot projekata koji su uključivali otprilike 150 dobrovoljaca. Komisija je nastavila isticati obveze koje proizlaze iz „Europskog konsenzusa o humanitarnoj pomoći” i izabranih prioriteta horizontalne politike. U 2012. je ostvaren daljnji napredak u provedbi Europskog konsenzusa o humanitarnoj pomoći. Države članice EU-a i Komisija nastavile su s naporima u cilju uspostave ključnih elemenata Akcijskog plana Konsenzusa pomoću unutarnjih i vanjskih inicijativa. Na temelju zaključaka Vijeća, Komisija je pripremila prvo Godišnje izvješće o provedbi Konsenzusa u prethodnoj godini u kojem je dan pregled aktivnosti koje je poduzela EU, uključujući koordinirani i udruženi pristup država članica EU-a i Komisije. Jačanje usklađenosti i koordinacije između EU-a i država članica u odgovorima na katastrofe i produžene krize ključno je pitanje kada se radi o jačanju učinkovitosti ukupnog doprinosa pomoći EU-a. Koordinacija s državama članicama od 2009. uglavnom se odvija u okviru Radne skupine Vijeća za humanitarnu pomoći i pomoć u hrani (COHAFA). Na strateškoj razini, COHAFA je omogućila EU-u jačanje usklađenosti i komplementarnosti aktivnosti humanitarne pomoći Komisije i država članica: uspostavljena je godišnja razmjena politika/strategija, informacija i analize koje priprema Komisija, a koriste države članice, a pojedinačne donatorske aktivnosti EU-a u specifičnim krizama su bolje koordinirane. Komisija je povećana napore u vezi s praćenjem i davanjem doprinos radu odbora EP-a. Europski parlament dobio je izvješće o inicijativama politika i prioritetima te o odgovoru Komisije na specifične krize. Jačanje otpornosti ugroženog stanovništva na buduće krize bila je glavni prioritet tijekom godine. Komisija je Komunikacijom pokušala ubrzati napore izgradnje otpornosti u okviru vanjskog djelovanja EU-a. Lekcije koje su naučene iz nedavnih kriza na Afričkom rogu i u Sahelu dale su značajan doprinos okviru politika. U Komunikaciji je istaknuta opredijeljenost EU-a za jačanje veza između humanitarnih i razvojnih vidova u cilju rješavanja simptoma i uzroka kriza. Započela je priprema zajedničkog akcijskog plana za pokretanje inicijative. Komisija je započela javnu raspravu u cilju prikupljanja stajališta zainteresiranih strana o izazovima, ciljevima i mišljenjima za daljnje jačanje učinkovitosti i učinka humanitarne pomoći EU-a. Ona je uzela u obzir promjenjiv globalni kontekst na početku 21. stoljeća. Rezultati savjetovanja pod nazivom „Humanitarna pomoć Unije: Odgovara svrsi” ugradit će se u buduće inicijative Komisije u 2013. i 2014. kako bi dalje povećali učinak humanitarne pomoći EU-a. Komisija je tijekom godine održavala redovite kontakte s međunarodnim organizacijama, posebno s UN-om i Crvenim križem, na temu razvoja politika i operativnih pitanja. Održavali su se redovni sastanci s ključnim partnerima. Poseban naglasak stavljen je na blisku suradnju s Koordinatorom UN-a za pomoć u kriznim situacijama, posebno na napore za postizanje uključivijeg humanitarnog sustava putem traženja novih partnera, i Plana za promjene koji je dogovorio IASC[17] u 2011. Cilj je plana za promjene jačati međunarodni sustav humanitarne pomoći u područjima vodstva (posebno ulogu Koordinatora humanitarne pomoći), koordinacije (učinkovitiji sustav klastera) i odgovornosti (uključujući bolju koordinaciju ocjena potrebe za pomoći). Komisija je ostala aktivno uključena u pregovore o novoj Konvenciji o pomoći u hrani u ime EU-a i Konvencija je potvrđena u studenom 2012. Konvencija o pomoći u hrani je međunarodni instrument kojim se potvrđuje opredijeljenost donatora zadovoljavanju prehrambenih potreba najranjivijih skupina. Nastavilo se i s provedbom politike humanitarne pomoći u hrani. Zajedno s OU za razvoj i suradnju – EuropeAid dovršene su pripreme za Komunikaciju za jačanje prehrane majki i djece. Počelo se raditi i na Radnom dokumentu službi „Rješavanje neuhranjenosti u hitnim situacijama“ koji je pratiti Komunikaciju i prenijeti ju u operativne smjernice. Komisija je pripremila Radni dokument službi o humanitarnoj vodi, sanitarnim uvjetima i higijeni u kojem je sadržana najbolja praksa u tom važnom humanitarnom sektoru i dane su operativne smjernice. Komisija se obvezala dalje pružati potporu razvoju i jačanju kolektivne globalne humanitarne pripravnosti i sposobnosti odgovora. U 2012. je osigurano 23 milijuna EUR za programe pojačane sposobnosti za humanitarni odgovor na krize. Te su programe provodile agencije UN-a, NVO-i i Međunarodna federacija društava Crvenog križa i Crvenog polumjeseca. Ti su programi usmjereni na: · povećanje učinkovitosti i jačanje kapaciteta međunarodnih humanitarnih organizacija i nevladinih organizacija. To uključuje sposobnosti ocjene, analize, pripreme za i odgovora na humanitarne potrebe, za vrijeme kriza uzrokovanih djelovanjem ljudi i/ili prirodnim katastrofama te njihovih neposrednih posljedica, na usklađen i uključiv način; · jačanje kapaciteta međunarodnih humanitarnih organizacija i nevladinih organizacija za isporuku različitih i prikladnih oblika pomoći u hrani, za vrijeme hitnih situacija i njihovih neposrednih posljedica. Tijekom 2012. EU je osigurao financiranje za projekt kojim će se utvrditi kako se humanitarna načela primjenjuju u praksi u cilju jačanja njihove provedbe te je osigurao dodatnu pomoć za osposobljavanje u području međunarodnog humanitarnog prava i s njim povezanih humanitarnih normi za naoružane nevladine subjekte. Pomoć je pružena i kako bi se poboljšala svijest o međunarodnom humanitarnom pravu i humanitarnim načelima među Europskim humanitarnim organizacijama i njihovim provedbenim partnerima koji djeluju u zemljama sklonim sukobima ili u zemljama nakon sukoba. 4. Zaključak Komisija je u 2012. godini učinkovito odgovorila na sve veću potrebu za hitnim odgovorom na krize i pružanje pomoći u cijelome svijetu. Iako je u 2012. isporučeno više pomoći nego prethodnih godina, EU nije mogla u potpunosti zadovoljiti potrebe svih žrtava zbog globalnog povećanja broja katastrofa. Budući da je globalno zatopljenje već postalo stvarnost, taj će se trend vjerojatno nastaviti. U kontekstu financijske krize uloženi su dodatni napori da se dobro iskoristi svaki euro. To nije značilo samo osigurati da prava pomoć dođe do onih kojima je stvarno potrebna već i pronalaženje načina da se s manje sredstava pomogne što većem broju ljudi. U 2012. je poseban naglasak stavljen na brzinu i učinkovitost te izbjegavanje udvostručavanja procesa i djelovanja. Osim toga, ostvaren je napredak u nizu novih inicijativa, uključujući rad na otvaranju novog Krizni centar EU-a za katastrofe, koji će značajno povećati sposobnosti za nastavak aktivnosti Komisije i u 2013. i kasnije. Financijski podaci o rezultatima djelovanja Komisije u području humanitarne pomoći i civilne zaštite za 2012. mogu se naći na sljedećoj adresi: http://ec.europa.eu/echo/funding/key_figures/echo_en.htm Podaci o radu mogu se naći na sljedećoj adresi: http://ec.europa.eu/echo/about/annual_reports_en.htm [1] Prema najnovijim dostupnim podacima (2012.) (Globalna humanitarna pomoć: http://www.globalhumanitarianassistance.org). [2] Uredba Vijeća (EZ) br. 1257/96 od 20.lipnja 1996. o humanitarnoj pomoći. [3] Mehanizam EU-a za civilnu zaštitu (CPM) sastoji se od 32 države (27 država članica EU-a plus Hrvatska, bivša jugoslavenska republika Makedonija, Island, Lihtenštajn i Norveška) koje surađuju u području civilne zaštite. Pomoć može biti u obliku pomoći u naravi, opremi i ljudima, ili uključivati slanje stručnjaka za provedbu ocjenjivanja. Oslanja se na državna sredstva te, ako je pomoć potrebna u trećim zemljama, obično djeluje istovremeno humanitarnom pomoći i putem nje. Opreativno je sjedište CPM-a Europski centar za odgovor na krizne situacije (ERC — bivši MIC — Centar za praćenje i informiranje) koji je dostupan 24 sata na dan, sedam dana u tjednu. Bilo koja zemlja unutar ili izvan EU-a koja je pogođena katastrofom i savladana njezinom jačinom može zatražiti pomoć putem MIC-a/ERC-a. [4] 1317 milijuna EUR za humanitarnu pomoć te 27 milijuna EUR za civilnu zaštitu. [5] Od toga je 108 milijuna ljudi dobilo pomoć u obliku humanitarne pomoći i pomoći u hrani, a 14 milijuna ljudi u obliku programa pripravnosti u slučaju katastrofa. [6] Kako je navedeno u stavku 2.2., ukupno 16 aktivacija odnosilo se na zemlje unutar Mehanizma EU-a za civilnu zaštitu (EUCPM), a 22 se odnosilo na zemlje izvan Mehanizma. [7] www.cred.be. [8] www.unisdr.org. [9] DIPECHO (ECHO za pripravnost u slučaju katastrofa) je poseban program posvećen pripravnosti u slučaju katastrofa. Usmjeren je na ranjive zajednice koje žive u regijama koje su među regijama koje su najsklonije katastrofama u svijetu. [10] Humanitarna pomoć i civilna zaštita (ECHO), Razvoj i suradnja – EuropeAid (DEVCO), Služba za instrumente vanjske politike (FPI), Europska služba za vanjsko djelovanje (EEAS), Unutarnji poslovi (HOME), Proširenje (ELARG), Gospodarski i financijski poslovi (ECFIN) i Proračun (BUDG). [11] Ova je raščlamba pojednostavljena jer povezuje projekte s jednim sektorom. U praksi je većina projekata povezana s više sektora. Na primjer, podaci za pripravnost u slučaju katastrofa (5,49 %) odnose se na projekte koje je financirala EU i koji se u prvom redu odnose na pripravnost u slučaju katastrofa. Međutim, ako uzmemo u obzir sve ugovore, uključujući značajne komponente pripravnosti u slučaju katastrofa za koje glavni sektor intervencije nije sprječavanje katastrofa, dostići ćemo 15 %. [12] 1 109 milijun EUR dodijeljenih sredstava za plaćanje (82 % dodijeljenih sredstava). [13] Podaci za civilnu zaštitu u tablici nisu podijeljeni prema zemlji/regiji. [14] Jedna se operacija provodi neposredno a to je ECHO-v program letenja u DRK i Keniji kojim se pruža logistička potpora regiji u kojoj ima problema s pristupom. [15] (COM(2011) 934 konačna verzja). [16] Članak 214. stavak 5. Ugovora iz Lisabona o funkcioniranju Europske unije (UFEU). [17] Radna skupina Međuagencijskog stalnog odbora