KOMUNIKACIJA KOMISIJE EUROPSKOM PARLAMENTU I VIJEĆU o kratkoročnoj otpornosti europskog plinskog sustava Pripravnost za mogući poremećaj opskrbe s istoka tijekom jeseni i zime 2014./2015. /* COM/2014/0654 final/2 */





1. Uvod Dana 28. svibnja 2014. Komisija je donijela Europsku strategiju za energetsku sigurnost kojom se pruža sveobuhvatan plan za jačanje sigurnosti naše opskrbe energijom.[1] S obzirom na situaciju u Ukrajini i mogući rizik od poremećaja u opskrbi EU-a plinom, strategijom su bile obuhvaćene mjere koje treba odmah poduzeti kako bi se povećala otpornost EU-a na veće poremećaje u opskrbi plinom predstojeće zime. Kao dio tih mjera koje se odmah poduzimaju, Europsko vijeće je 27. lipnja 2014. podržalo prijedlog Komisije da pokrene tzv. testiranje otpornosti na stres u svrhu procjene otpornosti europskog sustava opskrbe plinom u slučaju ozbiljnog poremećaja opskrbe EU-a plinom ove zime[2]. Početkom srpnja Komisija je zatražila od država članica, ugovornih stranaka Energetske zajednice i Gruzije[3], kao i Švicarske i Turske, da izrade modele učinka različitih mogućih scenarija poremećaja na isporuke plina u njihovim zemljama ove zime i da opišu mjere za rješavanje pomanjkanja opskrbe. Komisija je također zatražila od Norveške da je obavijesti o svojoj sposobnosti da reagira na takav poremećaj povećanjem isporuke svojeg plina. Komisija je predložila tri „ciljane skupine” kojima bi se posebno obuhvatile regije gdje će učinak poremećaja vjerojatno biti najizraženiji. Riječ je o jugoistočnom dijelu EU-a (Bugarska, Hrvatska, Grčka, Mađarska i Rumunjska), baltičkim državama i Finskoj te ugovornim strankama Energetske zajednice. Tijekom ljeta nacionalna tijela naporno su radila na prikupljanju podataka i vršenju procjena u kratkom vremenskom roku te su predstavila svoja nacionalna izvješća[4] Komisiji u kolovozu i rujnu 2014. godine. Europska mreža operatora transportnih sustava za plin („ENTSOG”) također je izradila modele učinka poremećaja opskrbe plinom na razini sustava opskrbe plinom cijelog EU-a, a svoj je doprinos dalo i nekoliko industrijskih udruženja, Međunarodna agencija za energiju[5], skupina G7 i druge ključne partnerske zemlje. Metodologija i scenariji testiranja otpornosti na stres Scenariji koje je Komisija predložila za sve sudionike u testiranju obuhvatili su poremećaj tranzitnog pravca plina kroz Ukrajinu kao i svih tokova ruskog plina prema Europi za razdoblja od jednog mjeseca i šest mjeseci (od rujna do veljače), uz pretpostavku prosječnih zimskih uvjeta u svakom pojedinom slučaju. Osim toga, ENTSOG je razvio i dodatni „podscenarij” velikih hladnoća u veljači u trajanju od dva tjedna kojim se pokriva učinak vršne potražnje na već opterećen sustav opskrbe. Ti se prijedlozi temelje na dosadašnjem iskustvu i na potrebi testiranja naših energetskih sustava u vrlo zahtjevnim uvjetima, tj. u slučaju poremećaja svih tokova od glavnog vanjskog dobavljača prirodnog plina Europi. Učinci scenarija poremećaja tranzitnog pravca plina kroz Ukrajinu ili potpunog prekida opskrbe ruskim plinom na države jugoistočne Europe, koje se uglavnom opskrbljuju plinom preko Ukrajine, vrlo su slični, dok na baltičke države članice i na Finsku ne utječe scenarij poremećaja tranzitne rute kroz Ukrajinu. Stoga Komisija u izvješću uglavnom navodi učinke scenarija poremećaja opskrbe ruskim plinom u razdoblju od 6 mjeseci u normalnim zimskim uvjetima i u slučaju velikih hladnoća. Testiranje je već bilo veoma korisno budući da se njime prvi put omogućuje sveobuhvatna slika o mogućem utjecaju na europski plinski sektor i o njegovoj spremnosti u pogledu mogućeg ozbiljnog poremećaja u opskrbi plinom s istoka. U ovoj Komunikaciji Komisija izvješćuje o glavnim rezultatima testiranja otpornosti na stres i oblikuje niz posebnih preporuka. Usporedno s ovom komunikacijom, službe Komisije pripremile su radne dokumente službi koji sadržavaju izvješća triju „ciljanih skupina”, izvješće o suradnji sa skupinom G7 i drugim partnerskim zemljama kao i izvješće o reviziji Uredbe o mjerama zaštite sigurnosti opskrbe plinom[6]. Osim toga, Komisija također donosi svoju preporuku za primjenu pravila unutarnjeg tržišta na Energetsku zajednicu. 2. Rezultati testiranja otpornosti na stres 2.1. Stanje tranzitnih tokova Još od proljeća ove godine, a usporedno s testiranjem otpornosti na stres, Europska komisija uložila je znatne napore u pronalaženje kompromisnog rješenja spora između Ukrajine i Rusije oko plaćanja plina i dugova kako bi se osigurala dostatna isporuka plina Ukrajini i stabilan tranzit prema državama EU-a i drugim ugovornim strankama Energetske zajednice. Tijekom godine održani su brojni sastanci između Europske komisije, ukrajinskih i ruskih vlasti, uključujući sastanke na ministarskoj razini. Na posljednjem trostranom ministarskom sastanku 26. rujna u Berlinu stranke su približile stavove o ključnim pitanjima kompromisnog prijedloga Komisije. Taj „zimski paket” trenutačno se razmatra u Moskvi i Kijevu, a sljedeći trostrani sastanak predviđen je prije sastanka Europskog vijeća u listopadu. Sporazumom bi se osigurala isporuka plina Ukrajini tijekom zime. Ukupna stabilnost isporuke ruskog plina EU-u i njegov tranzit kroz Ukrajinu ovise o brojnim čimbenicima, pri čemu EU može utjecati samo na neke od njih. Dakle, uputno je razmotriti sve moguće scenarije uključujući velike poremećaje opskrbe plinom. U tom pogledu, projekcije navedene u nastavku ne bi trebalo promatrati kao prognozu nego samo kao mogući scenarij i osnovu za mjere pripravnosti. U rujnu i listopadu 2014. tokovi ruskog plina u EU-u povremeno su bili niži od očekivanih, što Komisija smatra zabrinjavajućim. Posebno tijekom rujna zabilježena su smanjenja isporuka Gazproma nizu poduzeća iz EU-a, iako ta smanjenja nisu imala štetan utjecaj na sigurnost opskrbe u EU-u ili u susjednim zemljama. Fizički povratni protok plina iz Slovačke prema Ukrajini bio je stabilan. Povratni protoci iz Poljske prema Ukrajini bili su privremeno prekinuti na dva dana, ali su ubrzo ponovno uspostavljeni. Osim toga, isporuke Mađarske Ukrajini bile su prekinute na neodređeno vrijeme 25. rujna zbog veće količine plina koja je ušla u Mađarsku na putu do skladišta. Komisija pomno prati stanje u suradnji s Koordinacijskom skupinom za plin. 2.2. Stanje opskrbe Europe u slučaju poremećaja Na zahtjev Komisije, ENTSOG je oblikovao različite scenarije poremećaja u opskrbi. Model pokazuje da bi u različitim scenarijima šestomjesečnog poremećaja opskrbe plinom EU-u i Energetskoj zajednici bez Ukrajine, nakon preraspodjele kombinacije izvora opskrbe, ukupno još uvijek nedostajalo između pet i devet milijardi kubičnih metara plina[7]. On također pokazuje – pod pretpostavkom maksimalnog korištenja postojeće infrastrukture i normalnih tržišnih uvjeta[8] – da se u slučajevima takvih poremećaja u trajanju od šest mjeseci količine ruskog plina zamjenjuju prvenstveno uvozom dodatnih količina ukapljenog prirodnog plina (UPP).[9],[10] Iako ENTSOG nije modelirao učinke poremećaja u opskrbi na cijene, potreba za zamjenom tih količina bit će popraćena povećanjem cijena, što će uzrokovati uvoz značajnih dodatnih količina UPP-a. Upravo ti cjenovni signali, u mjeri u kojoj to dopuštaju kapaciteti za međusobno povezivanje ili izravan pristup postrojenjima za uvoz UPP-a, šalju plin na tržišta gdje je najpotrebniji, npr. za potrebe grijanja i proizvodnje električne energije. Više će cijene također potaknuti intenzivno povlačenje iz skladišta i dobrovoljno smanjenje potražnje. Modeliranjem se također pokazuje koje bi zemlje bile najviše pogođene poremećajima u opskrbi plinom. Tablica 1. – Količina plina koja nedostaje po pogođenim zemljama prema scenariju sa 6-mjesečnim prekidom opskrbe ruskim plinom i velikim hladnoćama (ukupni manjak u milijunima kubičnih metara i najveći relativni mjesečni manjak u %) Izvor: ENTSOG Slika 1. – Nadomještanje ruskog plina u scenariju sa 6-mjesečnim poremećajem opskrbe ruskim plinom[11] Izvor: ENTSOG ENTSOG je u svrhu ovog testiranja oblikovao „nekooperativni” i „kooperativni” scenarij.[12]. Glavna razlika između ta dva scenarija je u tome da „kooperativni” scenariji ENTSOG-a pretpostavljaju ključni element jednake raspodjele (relativnog) opterećenja kojim se solidarnost među državama članicama primjenjuje u tolikoj mjeri da se nedostaci plina ravnomjerno raspoređuju među susjednim državama članicama. Nasuprot tome, u „nekooperativnom” scenariju države članice smanjile bi ili prekinule izvoz plina drugim državama članicama i ugovornim strankama Energetske zajednice kada njihova domaća potražnja više ne bi mogla biti u potpunosti zadovoljena. „Kooperativni” scenarij pretpostavlja da se Ukrajini i Republici Moldovi[13] neprestano isporučuje plin iz država članica barem preko Slovačke u punom kapacitetu, dok „nekooperativni” scenarij pretpostavlja izvoz u 50 %-tnom slovačkom kapacitetu povratnog protoka. U nedostatku suradnje među državama članicama i dodatnih nacionalnih mjera mogli bi nastati ozbiljni nedostaci u opskrbi od 40 % ili znatno više[14], u najmanju ruku pred kraj šestomjesečnog poremećaja opskrbe, u Bugarskoj, Rumunjskoj, Srbiji, bivšoj jugoslavenskoj Republici Makedoniji te Bosni i Hercegovini (u scenariju poremećaja tranzita kroz Ukrajinu i u scenariju potpunog prekida opskrbe plinom iz Rusije). Nedostaci sličnih razmjera vrijedili bi za Litvu, Estoniju i Finsku u scenariju potpunog prekida isporuka ruskog plina EU-u. Mađarska i Poljska[15] također bi bile znatno pogođene, iako u manjoj mjeri, s manjkom plina od 30 %, odnosno 20 %. Ukupni učinci poremećaja vidljivi su na slici 2. U kooperativnom scenariju učinci poremećaja znatno su ublaženi u onim državama članicama i ugovornim strankama Energetske zajednice koje su najviše pogođene, posebice u Bugarskoj, Estoniji, Bosni i Hercegovini, bivšoj jugoslavenskoj Republici Makedoniji i Srbiji. U isto vrijeme, Grčka i Latvija vjerojatno bi se suočile s nezanemarivim nedostatkom plina[16]. Na temelju postojeće infrastrukture opskrbe plinom i plinskih izvora, države članice zasjenjene sivom bojom na zemljopisnim kartama prema simulaciji ne bi bile izravno pogođene. Slika 2. – Zemljopisne karte izglednih prekida opskrbe – prije poduzimanja daljnjih nacionalnih mjera – u veljači na kraju scenarija šestomjesečnog poremećaja u opskrbi ruskim plinom u kooperativnim i nekooperativnim scenarijima i s prosječnim zimskim uvjetima[17] Kooperativni scenarij || Nekooperativni scenarij Izvor: ENTSOG Učinci duljeg poremećaja u opskrbi na Ukrajinu Ukrajina ima prilično jedinstven položaj među ugovornim strankama Energetske zajednice. Zbog svojih razvijenih transportnih i skladišnih kapaciteta, koje doduše treba modernizirati, Ukrajina raspolaže alatima kojima može odgovoriti na izazov poremećaja u opskrbi na raznolikiji način od drugih ugovornih stranaka. Ukrajina obično troši oko 50 milijardi kubičnih metara plina godišnje, od kojih je oko 20 milijardi kubičnih metara iz domaće proizvodnje, a ostatak se uvozi iz Rusije. Međutim, isporuka plina iz Rusije za potrošnju u Ukrajini zaustavljena je od 16. lipnja 2014. Testiranja otpornosti Ukrajine na stres upućuju na to da se iz domaće proizvodnje i skladišta može pokriti od 50 % do 70 % potražnje ako se primjenjuju mjere odgovora na potražnju. Uvoz iz EU-a pomogao bi djelomično pokriti nestašicu plina u optimističnom scenariju koji predviđa Ukrajina[18]. Važan korak u tom smjeru bio je povratni protok između Slovačke i Ukrajine, koji je postao operativan početkom rujna i kojim se može transportirati do 27 milijuna kubičnih metara plina dnevno, od čega je dvije trećine zajamčeno ugovorom. Hipotetsko dvotjedno razdoblje velikih hladnoća pred kraj šestomjesečnog poremećaja opskrbe sigurno bi pogoršalo stanje sigurnosti opskrbe. Kao što se može vidjeti na slici 3., prema ENTSOG-ovu modelu, i ovdje bi kooperativni scenarij omogućio manju nestašicu plina u najpogođenijim zemljama u odnosu na dramatičnu nestašicu koja bi bila posljedica nekooperativnog scenarija. U kooperativnom scenariju druge države članice iz središnje, istočne i zapadne Europe kao što su Austrija, Češka, (sjeverna) Njemačka[19], Italija i Slovačka također bi bile ugrožene zbog toka plina prema zemljama u kojima je nestašica veća. Takvi bi nedostaci, na temelju modela, bili na razini ispod 10 %. To je obično stupanj u kojem bi došlo do (prirodnog) smanjenja potražnje uzrokovanog cijenama bez potrebe za dodatnim mjerama. Slika 3. – Zemljopisne karte izglednih prekida opskrbe – prije poduzimanja daljnjih nacionalnih mjera – u veljači na kraju scenarija šestomjesečnog poremećaja u opskrbi ruskim plinom u kooperativnim i nekooperativnim scenarijima tijekom velikih hladnoća Kooperativni scenarij || Nekooperativni scenarij Izvor: ENTSOG Izloženost sektora grijanja poremećajima u opskrbi plinom Otprilike polovina potrošnje primarne energije u EU-u upotrebljava se za grijanje prostora i vode u kućanstvima i u tercijarnom sektoru te za procesnu toplinu u industriji. Grijanje prostora i vode u zgradama zahtijeva posebno veliku količinu plina u Mađarskoj, Italiji, Nizozemskoj i Ujedinjenoj Kraljevini kako je prikazano na slici 4. u nastavku. Slika 4. – Raspodjela krajnje potražnje za toplinskom energijom za grijanje prostora i pripremu tople vode u kućanstvima i u tercijarnom sektoru u državama članicama, prema tipu goriva i energentu. . Izvor: Stratego, Procjena tržišta grijanja za EU28 za 2010. godinu Većinu grijanja prostora i vode (88 %) u EU-u obavljaju pojedinačni kotlovi za vlastitu upotrebu, dok udio centralnih toplinskih sustava iznosi 12 %. Međutim, ta prosječna vrijednost obuhvaća velike razlike budući da u sjevernim i baltičkim državama članicama te u državama članicama iz srednje i istočne Europe centralni toplinski sustavi daju između 14 % i 56 % toplinske energije[20] za između 10 % i gotovo polovine domaćih potrošača.[21] U prosjeku, 44 % centralnih toplinskih sustava koristi se plinom, koji ima udio do 80 % u državama u kojima su centralni toplinski sustavi dobro uhodani kao što su Latvija, Litva, Slovačka, Bugarska i Mađarska. Slijedom toga, u baltičkim državama i u Finskoj, potrošnja plina u centralnim toplinskim sustavima i u postrojenjima za kombiniranu proizvodnju topline i električne energije obično čini oko 50 % ukupne potrošnje plina. Toplane na plin (osim ako imaju mogućnost zamjene goriva) i potrošači koje opskrbljuju grijanjem obično se smatraju zaštićenim kupcima[22] i oni su zadnji na koje će utjecati mogući prekid opskrbe. Nadalje, mnoge su države članice nametnule toplanama obveze zamjene goriva, iako se udio znatno razlikuje, od gotovo 100 % u Finskoj do manje od 20 % u Rumunjskoj i Bugarskoj. 2.3. Procjena mjera predloženih u nacionalnim izvješćima Kako je prikazano u ENTSOG-ovim scenarijima, države članice bile bi vrlo različito pogođene mogućim prekidom opskrbe ruskim plinom, ovisno o njihovom zemljopisnom položaju i mogućnostima u pogledu plinskih izvora. Ti različiti stupnjevi pogođenosti također se odražavaju u mjerama koje su države članice i ugovorne stranke Energetske zajednice navele u svojim izvješćima Komisiji o testiranju otpornosti na stres. Dok će neke od najranjivijih zemalja možda morati dosta brzo pribjeći radikalnim mjerama (kao što su ograničenja opskrbe ili stavljanje na raspolaganje strateških zaliha) tijekom oglednog razdoblja, druge države članice omogućuju svojem plinskom sektoru da djeluje na tržišnim osnovama. Važno je napomenuti da će staloženo i tržišno orijentirano upravljanje krizom opskrbe u manje pogođenim državama članicama ukupno imati povoljan učinak na čitav EU i na Energetsku zajednicu u pogledu rješavanja nestašice. Slika 5. – Pregled broja različitih mjera koje su u svojim izvješćima predvidjele države članice uz pretpostavku šestomjesečnog prekida tranzita plina kroz Ukrajinu odnosno ukupne opskrbe ruskim plinom. Izvor: Nacionalna izvješća o testiranju otpornosti na stres 2.3.1. Skladištenje Skladištenje, ako je dostupno, ključan je alat za održavanje ravnoteže između ponude i potražnje u svim državama članicama i ugovornim strankama Energetske zajednice[23]. Početkom listopada razine napunjenosti skladišta u EU-u bile su vrlo visoke i iznosile su oko 90 %. U samo dvije države članice (Mađarska i Portugal) napunjenost skladišta bila je ispod 80 %, ali zbog svojeg velikog kapaciteta skladištenja Mađarska već ima iznadprosječni omjer napunjenosti i potražnje. Slika 6. – Razine skladištenja (%) po državama članicama, zalihe u skladištima kao udio u domaćoj potražnji (%) i kapacitet skladištenja kao udio u domaćoj potražnji (%), listopad 2014.[24] Izvori: Platforma za transparentnost GSE IGSA i Eurogas; analiza Komisije Međutim, prema brojkama dostavljenima u nacionalnim izvješćima i u ENTSOG-ovoj analizi, dugotrajna kriza ili jednostavno hladna zima brzo bi ispraznile skladišta i stoga bi zahtijevale pribjegavanje drugim mjerama za sigurnost opskrbe radi osiguravanja opskrbe kupaca. Prilikom procjene različitih nacionalnih planova o korištenju skladišta treba imati na umu mnoga važna opažanja. Prvo, nema gotovo nimalo prostora za fizičko povećanje skladišnih kapaciteta u kratkoročnom razdoblju. Drugo, kad se radi o zemljama koje se oslanjaju na kratkoročno povećanje stope povlačenja, ako se naknadno ne poduzmu mjere za izbjegavanje prebrzog pražnjenja skladišta, te će se zemlje kasnije morati suočiti s posljedicama u slučaju da poremećaj potraje, uključujući činjenicu da će se stope povlačenja znatno smanjiti pri niskim razinama skladištenja. Punjenje skladišta iznad uobičajene razine i osiguravanje da se kod brzine povlačenja uzima u obzir mogućnost duljeg zimskog razdoblja mogu se pokazati kao važne pripremne mjere u državama članicama koje su najviše izložene u slučaju krize. Skladištenje se može upotrebljavati za sigurnu opskrbu na tržišni i manje tržišni način. Neke države članice uvele su preventivne mjere kako bi osigurale sigurnost opskrbe u obliku obveze skladištenja povezane s ponudom (npr. Bugarska, Danska, Francuska, Italija, Poljska, Portugal, Slovačka i Španjolska) i strateškog skladištenja (npr. Mađarska). Nadalje, u nekim se nacionalnim planovima, kao što je mađarski plan, predviđaju mjere prema kojima je punjenje skladišta privlačnije zbog smanjenja tarifa za transport koje čine znatan dio troškova skladištenja. Posebno treba voditi računa o tome da potpuno legitimno olakšavanje punjenja skladišta – često uvezenim plinom – ne ide na (izričitu) štetu prekograničnih transakcija koje su usmjerene na isporuku plina iz zemlje. 2.3.2. Nadoknada količina koje nedostaju povećanjem domaće proizvodnje ili kupnjom veće količine plina iz drugog izvora Uvoz iz drugog izvora ili povećanje domaće proizvodnje očiti su načini da se nadoknade nedostatne količine plina iz jednog izvora. Općenito je mala ili nikakva mogućnost da povećana domaća proizvodnja plina u EU-u kratkoročno ima znatan utjecaj, posebno zbog tehničkih ograničenja u sustavima. Što se tiče uvoza, prostor za dodatne isporuke plinovodima iz sjeverne Afrike trenutačno je ograničen, a norveška je proizvodnja blizu punog kapaciteta. Očigledno je da uvoz UPP-a trenutačno ima najveći potencijal jer terminali za UPP u EU-u imaju dovoljan kapacitet za primanje novih količina UPP-a[25]. U pogledu raspoloživosti robe, brodarski sektor i globalno promptno tržište UPP-a dovoljno su veliki da osiguraju dodatne količine.Osim toga, zbog nedavnog pada cijena azijskog UPP-a, UPP je postao ekonomičnija alternativa za EU. Međutim, s obzirom na to da u vrijeme poremećaja i nestašice raste cijena UPP-a, njegova nabava na promptnom tržištu može biti skupa[26]. Štoviše, pošiljci može trebati najmanje tjedan dana da stigne u krizno područje. 2.3.3. Iskorištavanje potražnje Smanjenje potrebe za plinom ublažit će posljedice poremećaja. Općenito govoreći, u većini nacionalnih izvješća – osobito onih iz najugroženijih regija – nije procijenjen učinak moguće smanjene potražnje (kad je riječ o industrijskim kupcima ili potencijalnoj proizvodnji energije na plin) koja proizlazi iz povećanja cijena u slučaju poremećaja u opskrbi. Vjerojatno je da će s tržišta prvo nestati potražnja s vrlo prilagodljivim cijenama, koja se procjenjuje na oko 10 %, tako što će se iz ekonomskih razloga prekinuti opskrba jedinica ili će, u slučaju da je to isplativo, doći do zamjene alternativnim gorivima (biomasom ili naftom). Tržišne mjere temeljene na poticajima koje se odnose na potražnju predstavljene su u vrlo malom broju nacionalnih izvješća o testiranju otpornosti na stres, a u najpogođenijim zemljama ne postoji iskustvo provedbe. Krajnji instrument u pogledu potražnje koji nadležna tijela imaju na raspolaganju, i koji su sva tijela spremna iskoristiti imajući u vidu odredbe Uredbe o mjerama zaštite sigurnosti opskrbe plinom, jesu ograničenja prema određenom redoslijedu skupina korisnika. U takvim su planovima obično prvi na redu najfleksibilniji industrijski kupci, a na kraju zaštićeni kupci, uglavnom kućanstva. U pogledu takvog ograničavanja potražnje, Komisija primjećuje da se u mnogim planovima ne mjere ni ne navode točni učinci predviđenih mjera ograničenja za pojedine skupine kupaca, zbog čega nije posve jasno kolike su moguće posljedice poremećaja za različite skupine kupaca[27]. 2.3.4. Zamjena goriva Centralni toplinski sustavi u mnogim pogođenim državama članicama pretežito se koriste plinom. Osim toga, udio proizvodnje električne energije na plin u 2012. bio je jednak ili viši od 25 % u Hrvatskoj, Grčkoj, Mađarskoj, Latviji i Litvi[28]. Porast cijena plina može dovesti do privremene zamjene goriva potaknute gospodarskim aspektima krizne situacije. Nadalje, u nacionalnim planovima svih zemalja suočenih s izglednim prekidom opskrbe predviđa se mogućnost prinudne zamjene goriva. U okviru takvih mjera, zamjena je uglavnom nužna za korisnike s mogućnošću korištenja dvaju goriva. Države članice izvijestile su o obvezama stvaranja zaliha alternativnih goriva (npr. biomase ili nafte) na mjestima njihova korištenja za određeni, relativno mali, broj dana[29]. Općenito, države članice ne očekuju ozbiljne probleme s logistikom ili opskrbom s obzirom na organizaciju zamjene goriva u okviru nacionalnih razdoblja obvezne opskrbe. Međutim, i dalje nisu ispitani dugotrajni poremećaji i vrijeme potrebno za odgovarajuću zamjenu. Ako je to potrebno, strateške zalihe nafte mogu se upotrijebiti kao gorivo za elektrane i jedinice centralnog grijanja u skladu sa zakonodavstvom[30]. Komisija napominje da u nekim zemljama Energetske zajednice poteškoće mogu nastati zbog nedostatka zaliha nafte i ugljena namijenjenih grijanju. Primjeri su Srbija ili Bosna i Hercegovina: premda jedna trećina toplana ima sposobnost prelaska s plina na naftu, naftne bi se zalihe brzo potrošile. Što se tiče Republike Moldove, prelazak s plina na ugljen za proizvodnju električne energije možda nije u potpunosti izvediv ne osigura li se pravovremeno skladištenje ugljena. U nekoliko nacionalnih izvješća spominje se mogućnost prelaska s potrošnje plina, osobito za potrebe grijanja, na potrošnju električne energije, uključujući obnovljive izvore energije (lokalno dobivenu održivu biomasu, toplinske crpke, itd.) te mogućnost skladištenja topline u centralnim toplinskim sustavima. Iako električna energija može biti učinkovit način da se znatno ublaži nestašica plina, potrebno je pažljivo razmotriti npr. ulogu plinskih elektrana u osiguravanju uravnoteženja i rezervi u sustavu te ograničenja mreže da odgovori na izrazito visoku potražnju u duljem razdoblju[31]. Rasprave između baltičkih država i Finske, kao i među ostalim zemljama, poput Grčke i Bugarske, ukazuju na suradnju i zajedničko razmatranje povezanosti dvaju sektora. Međutim, govoreći općenito, u nacionalnim izvješćima i procjeni Europske mreže operatora transportnih sustava za električnu energiju (ENTSO-E), izrađenima na temelju najboljih raspoloživih podataka, nema potrebnog potpunog prikaza učinaka prelijevanja poremećaja u opskrbi plinom na energetski sektor. 2.3.5. Vrijeme uvođenja netržišnih mjera Na slici 7. u nastavku prikazana je Komisijina analiza mogućeg vremena uvođenja netržišnih mjera tijekom šestomjesečnog razdoblja potpunog prekida opskrbe ruskim plinom. Neke od razlika – osim razlika u razinama izloženosti – postoje vjerojatno zbog političkih odluka u državama članicama o pristupu krizi opskrbe. Neke države, npr. Češka i Njemačka koje će, na temelju izračuna „kooperativnog scenarija” ENTSOG-a, vjerojatno biti pogođene u manjoj mjeri samo za vrijeme velikih hladnoća, spominju rano uvođenje netržišnih mjera kao preventivnu mjeru za osiguravanje opskrbe za zaštićene kupce. Druge su razlike vidljive ranim prelaskom na netržišne mjere, npr. u slučaju Grčke i Hrvatske u usporedbi s npr. Bugarskom, Mađarskom i Rumunjskom koje bi što je duže moguće provodile tržišne mjere. Nadalje, uspoređujući te nacionalne analize s ENTSOG-ovim zemljopisnim kartama područja i razinama pogođenosti krizom opskrbe može se primijetiti da je, prema kooperativnom scenariju, moguća bitna odgoda uvođenja netržišnih mjera. To ukazuje na prostor za poboljšanje cjelokupnog stanja zahvaljujući užoj suradnji. Slika 7. – Grafikon privremenog uvođenja nacionalnih mjera Izvor: nacionalna izvješća, analiza Komisije 3. Zaključci 3.1. Procjena mjera država članica Dulji poremećaj u opskrbi iz tranzitnog pravca iz Ukrajine i a fortiori u cjelokupnoj opskrbi EU-a ruskim plinom imat će znatan utjecaj u EU-u, a najpogođenije će biti istočne države članice i zemlje iz Energetske zajednice. Nacionalna izvješća ukazuju na dvije glavne slabosti u kratkoročnoj sigurnosti opskrbe u EU-u. Prvo, nekoliko infrastrukturnih projekata pokrenutih s izričitom svrhom povećanja sigurnosti opskrbe nakon krize opskrbe 2009. – zbog niza razloga u rasponu od manjka političke potpore do nezadovoljavajućeg upravljanja projektima i nedostatka prekogranične suradnje – još uvijek nisu (u potpunosti) funkcionalni[32]. Drugo, mnoge nacionalne strategije za sigurnost opskrbe u naravi su jednostrane, nedovoljno usklađene i/ili ne uključuju suradnju u dovoljnoj mjeri. Općenito, posljedica je nedovoljna razina učinkovitosti u rješavanju sigurnosti opskrbe plinom u Uniji, što će biti detaljnije objašnjeno u nastavku. Analiza ENTSOG-a pokazuje da se suradnjom na temelju optimizirane upotrebe infrastrukture i relativne raspodjele opterećenja osigurava opskrba zaštićenih kupaca u državama članicama i ugovornim strankama Energetske zajednice kao i značajan izvoz u Ukrajinu[33]. Međutim, uz optimizaciju domaćih i prekograničnih plinskih tokova, baltičke države članice, Finska, kao i države središnje i jugoistočne Europe i ugovorne stranke Energetske zajednice, morat će primijeniti široku paletu dodatnih mjera kako bi osigurale da se neisporuka plina nezaštićenim kupcima ili manjak količine plina svedu na najmanju moguću mjeru. Budući da je nabava dodatnog plina iz moguće nacionalne proizvodnje, vanjskih izvora ili skladištenja već uzeta u obzir u modelu ENTSOG-a, najizglednija sljedeća mjera, uz druge vrste mjera za poticanje potražnje, obvezna je zamjena goriva ili zamjena uzrokovana cijenama. Dobar je primjer Finska, koja bi prema scenariju šestomjesečnog prekida opskrbe ruskim plinom na prvi pogled mogla biti najviše pogođena država članica s do 100 % neisporučenog plina ili manjka plina. No prije svega, udio zaštićenih kupaca kojima se dostavlja plin je minimalan. Nadalje, s obzirom na mehanizam obavezne zamjene i obvezu velikih zaliha alternativnih goriva, Finska bi, uz dobru logistiku, vjerojatno mogla nadomjestiti svu količinu plina bez potrebe ograničavanja potražnje. Međutim, najpogođenije baltičke, srednjoeuropske i jugoistočne države članice te ugovorne stranke Energetske zajednice[34] najvjerojatnije će morati ograničiti opskrbu nezaštićenih kupaca, posebno pred kraj oglednog razdoblja. U svim nacionalnim izvješćima predstavljene su mjere za rješavanje mogućih poremećaja u opskrbi. Važan je redoslijed tih mjera, a od ključne je važnosti da tržište funkcionira što je duže moguće. Ako tržište funkcionira, cjenovnim signalima potaknut će se nove isporuke plina EU-u, uglavnom UPP-a, a unutar EU-a onim državama gdje je nestašica najveća pod uvjetom da postoji potrebna infrastruktura. Cjenovnim signalima potaknut će se komercijalna upotreba skladištenja kao načina da se osigura ravnoteža ponude i potražnje te potakne smanjenje potražnje i zamjena goriva uzrokovana gospodarskim aspektima. Države članice ne bi trebale spriječiti protok plina preko granica. Povećanje cijena nije kriza opskrbe ni opravdanje za tržišnu intervenciju pod izgovorom sigurnosti opskrbe. Međutim, to ne oslobađa ranjive države članice od obveze izrade i utvrđivanja dobrog redoslijeda mjera na koje bi se oslanjale u pripremi za izvanredno stanje i odgovora na njega. I ranjive države trebale bi prvo i u potpunosti iskoristiti tržišne mjere, ali kada one više ne budu dovoljne i kada bude proglašeno izvanredno stanje, možda će trebati pribjeći netržišnim mjerama. U slučajevima kada se moraju primijeniti netržišne mjere, vrlo je važno da se najrazmjernije mjere i mjere koje najmanje utječu na narušavanje tržišta primijene prije onih koje ga više narušavaju te da se pritom uzme u obzir prekogranični učinak mjere. 3.2. Potreba za boljom suradnjom i koordinacijom Kao što je već navedeno, pri utvrđivanju strategija za sigurnost opskrbe, nacionalna su izvješća općenito više usmjerena na nacionalne pristupe, nego na regionalnu dimenziju. Stoga su mnoge države članice u nacionalnim izvješćima iznijele pretpostavke o nesigurnosti isporuka s određenih granica što ih navodi i na pretpostavke o nepostojanju izvoza kojima se ugrožava sigurnost opskrbe na široj regionalnoj razini i razini EU-a. Dakle, suradnja je ključ. Primjerice, skladište u Inčukalnsu u baltičkoj regiji toliko je važno da, u slučaju da se Estonija na njega ne može osloniti, za pet dana ne bi imala dovoljno plina ni za opskrbu zaštićenih kupaca. Nedostatak koordinacije odražava se u brojnim razlikama u mjerama koje ističu različite, često susjedne države članice. Takve razlike podrazumijevaju uključivanje povećanih kapaciteta istih vanjskih dobavljača u nekoliko planova ili različite pretpostavke o tokovima preko zajedničkih spojnih vodova. To svakako nagovješćuje neučinkovite ishode, posebno u kriznoj situaciji s napetostima na tržištima, te može dovesti do lažnog osjećaja sigurnosti. Premda je jasno da je koordinacija postojala u određenoj mjeri prije testiranja otpornosti na stres te da je dodatno pojačana uslijed novih rasprava, iz komparativne analize izvješća vidljivo je da postoji prostor i potreba za bliskijom prekograničnom koordinacijom kako bi se kao osnovni cilj osigurale realistične pretpostavke o očekivanim tokovima plina na priključnim mjestima. S obzirom na navedeno, očito je da prekogranična suradnja mora biti više od puke provjere prekogranične dosljednosti nacionalnih mjera te da se mora proširiti tako da uključuje utvrđivanje prekograničnih sinergija i dogovor o načinu provedbe mjera solidarnosti. Takav bi pristup u načelu doveo do povećanja učinkovitosti, ne samo iz perspektive gospodarstva, već i u smislu osiguravanja vrlo kratkoročne sigurnosti opskrbe plinom. Postoje primjeri takve suradnje između država članica i Komisija ih pozdravlja kao učinkovit prvi korak u unapređenju sigurnosti opskrbe na regionalnoj razini. Primjer je predviđeni sporazum između Estonije i Litve na temelju kojeg će zaštićeni kupci obiju zemalja biti opskrbljeni prije nezaštićenih kupaca iz jedne od tih država. Još je jedan primjer hrvatsko-mađarski međuvladin sporazum o sigurnosti opskrbe koji, premda tek čeka provedbu, odražava konstruktivan pristup suradnji. Nadalje, suradnja se može očitovati i u zajedničkoj upotrebi infrastrukture, primjerice skladišta, ili u povećanoj proizvodnji energije u određenim državama članicama kako bi se drugim državama članicama omogućilo da tako oslobođen plin upotrijebe za opskrbu zaštićenih kupaca. U tom je smislu zanimljiv primjer razvoj suradnje između Grčke i Bugarske, kojim se predviđa razmjena plina i električne energije radi stabilizacije obaju sustava u slučaju ozbiljne nestašice. Za bolju suradnju bit će nužni dogovori među zainteresiranim stranama o organizacijskim, poslovnim i regulatornim uvjetima suradnje u slučaju krize. Za izgradnju povjerenja potrebna su unaprijed utvrđena jasna pravila na europskoj ili na regionalnoj razini. Moguće je da bolja prekogranična suradnja neće biti u potpunosti ostvarena u svim aspektima do predstojeće zime. Međutim, s obzirom na trenutačni povećani rizik, susjedne države članice i druge zemlje trebale bi odmah započeti postupak ili ojačati inicijative u tijeku kako bi postigle dogovor o najvažnijim informacijama te o pojedinačnom i zajedničkom djelovanju za vrijeme moguće krizne situacije. Komisija bi mogla poduprijeti takve dogovore, uključujući mjere koje se mogu provesti u slučaju potrebe tijekom naredne zime, kako bi se sporazum sklopio u relativno kratkom roku. Da se ublaži nestašica plina u pojedinoj državi članici potrebno je pokrenuti neke oblike suradnje osiguravanjem i omogućivanjem prekograničnih isporuka, čak i ako bi te isporuke uzrokovale neke žrtve u zemlji koja isporučuje plin. Prilikom primjene takvog načela potrebno je u potpunosti iskoristiti koordinirajuću ulogu i odgovornost operatora prijenosnih sustava za sigurnost opskrbe, uz potporu nacionalnih energetskih regulatora, kako bi im se omogućilo da osiguraju tokove susjednoj državi, čak i ako nisu osigurali punu funkcionalnost sustava u svojoj nadležnosti. To bi mogla biti prilika i da se regionalnim partnerstvima poboljša sigurnost opskrbe na dugi rok. U tom kontekstu Komisija naglašava posebnu ulogu država članica preko čijeg državnog područja plin prolazi dalje prema drugim tržištima. U pogledu isporuke plina središnjoj i jugoistočnoj Europi Češka, Njemačka, Austrija, Slovačka, Mađarska i Slovenija već imaju osobito važnu infrastrukturu čija je optimalna upotreba osnova za funkcionalno unutarnje tržište. Osim toga, u određenoj se situaciji povezanoj sa sigurnošću opskrbe mora osigurati i da te države nastave omogućivati transport plina do tržišta sa znatnom nestašicom plina. Međutim, jasno je da takva vrsta suradnje ne može biti samo jednosmjerna. Suradnjom bi se trebala omogućiti odgovarajuća raspodjela troškova proizašlih iz mjera potrebnih za suočavanje s krizom u kratkoročnom, ali i u srednjoročnom i dugoročnom razdoblju. Ideja da potrošači u nekoj zemlji snose troškove mjera za sigurnost opskrbe te da im je stoga omogućena viša razina zaštite često je predstavljala prepreku za razvoj programa o suradnji. Mjere solidarnosti nisu bespovratna sredstva ni pokloni, nego operativne mjere za odgovor na krizne situacije kojima će na kraju krajeva korisnik morati pridonijeti. Solidarnost koja potiče izvlačenje koristi nije solidarnost. U svakom slučaju ne bi bilo primjereno da se na solidarnost gleda isključivo iz strogo kratkoročne poslovne perspektive. Pojačanom suradnjom neće se osigurati samo kratkoročne materijalne koristi za one države članice koje su najizloženije riziku od krize u predstojećoj zimi. U zajedničkom je interesu za sve da se uvođenje najdalekosežnijih i najradikalnijih mjera, npr. ograničenja potražnje, trgovinskih ograničenja ili stavljanja na raspolaganje strateških zaliha, odgađa i svede na minimum jer te mjere mogu dugoročno narušiti unutarnje energetsko tržište. To, pak, može narušiti povjerenje ulagača (u npr. komercijalno skladištenje) te umanjiti privlačnost tržišta EU-a za vanjsku opskrbu iz postojećih i novih izvora. Pristupi temeljeni na izolaciji i sumnjama nisu u duhu solidarnosti koja je potrebna za stvaranje istinske energetske unije. Međutim, to podrazumijeva i da ranjive države članice učine sve što je u njihovoj moći kako bi izbjegle izvanredno stanje poduzimanjem koraka koji se dodatno razmatraju u poglavlju 4. 4. Preporuke Općenito, energetska politika EU-a usmjerena je na dovršetak unutarnjeg energetskog tržišta, povećanje energetske učinkovitosti, smanjenje emisija stakleničkih plinova, diversifikaciju vanjskih izvora opskrbe i iskorištavanje domaćih izvora. Svi navedeni ciljevi poboljšavaju sigurnost opskrbe u EU-u. Međutim, ovo se izvješće bavi posebnim preporukama kojima će se osigurati da je EU bolje pripremljen na konkretan rizik od poremećaja opskrbe s istoka u nadolazećoj zimi te da je u mogućnosti odgovoriti na taj rizik. 4.1. Hitne preporuke za predstojeću zimu Komisija je grupirala kratkoročne preporuke u tri skupine: i. funkcioniranje tržišta, ii. jasno definiranje kada tržište prestaje funkcionirati i kada su potrebne hitne mjere te iii. koordinacija i suradnja u mogućim intervencijama i izradi planova za izvanredna stanja. i. Funkcioniranje tržišta u kratkoročnom razdoblju 1. Povećanje kapaciteta spojnih vodova i uklanjanje ograničenja prekogranične trgovine ili odupiranje tim ograničenjima Potrebno je u potpunosti iskoristiti kapacitete spojnih vodova te osigurati da je taj maksimalni kapacitet dostupan tržištu, npr. tako što će se bez odlaganja primijeniti učinkoviti postupci za upravljanje zagušenjem[35] i mehanizmi za raspodjelu kapaciteta[36]. Izvozna ograničenja mogu imati posebno štetan učinak u slučaju plinske krize. Kao što je vidljivo iz analize koju je proveo ENTSOG, izvozna ograničenja mogu ozbiljno pogoršati štetu koju bi plinska kriza uzrokovala u najpogođenijim državama članicama te bi se povećao broj zemalja suočenih s ozbiljnim poremećajima opskrbe. U tom kontekstu Komisija podsjeća na članak 11. stavak 5. Uredbe o sigurnosti opskrbe plinom, prema kojem se „ne uvode mjere koje bi neprimjereno ograničile protok plina na unutarnjem tržištu” ili „koje bi mogle ozbiljno ugroziti stanje opskrbe plinom u drugoj državi članici”. Komisija potiče brzu provedbu pravila o pristupu trećih strana infrastrukturi (uključujući skladišta), čak i u slučajevima kada su odobrena odstupanja od trećeg energetskog paketa, kao na primjeru Latvije i Estonije. 2. Optimizacija upotrebe skladištenja Transparentnost o razinama skladištenja znatno se povećala prošlih godina, a platforma Gas Storage Europe (GSE) pohvalna je inicijativa koja pruža najnovije informacije o gotovo svim skladištima EU-a. Posljednji korak mora napraviti Rumunjska (Romgaz) te objaviti svoje podatke o razini skladištenja[37], uključujući na platformi GSE. Nacionalna regulatorna tijela imaju alate za davanje gospodarskih poticaja sudionicima na tržištu, primjerice, smanjenjem transportnih tarifa za utiskivanje plina u skladište kako bi potaknula veće utiskivanje. To se nedavno pokazalo učinkovitim u Mađarskoj i dovelo do stabilnog rasta razina skladištenja proteklih tjedana, iako su razine skladištenja u Mađarskoj nešto slabije od prosjeka EU-a[38]. Na strukturu povlačenja iz skladišta utječe gospodarstvo, a ne nužno strategija sigurnosti opskrbe, osobito ako se obveze povezane s opskrbom ne provode dosljedno. Mogu se dati gospodarski poticaji kako bi se odvratilo sudionike na tržištu od prebrzog pribjegavanja plinu iz skladišta kad se mogu iskoristiti i drugi izvori poput UPP-a. Takvi poticaji kakve već upotrebljava danski operator prijenosnog sustava, mogli bi u konačnici doći od samog društva u obliku plaćanja vlasnicima plina u skladištu da zadrže svoj plin u skladištu umjesto da ga povlače. Kao krajnje rješenje i u opravdanim okolnostima, u slučaju da takvi gospodarski poticaji ne budu učinkoviti, može se razmotriti uvođenje odvraćajućih tarifa za povlačenje uskladištenog plina ili čak izravnih gornjih granica/ograničenja za različite vremenske okvire tijekom zime. Cilj bi trebao biti osiguravanje razboritijeg pražnjenja skladišta posebno tijekom razdoblja kad stanje na tržištima diljem EU-a nije toliko napeto. Međutim, treba biti jasno da te tarife ili ograničenja moraju biti razmjerni s obzirom na rizike u sigurnosti opskrbe i njima se ne smije pogoršati stanje sigurnosti opskrbe u susjednim zemljama. 3. Osiguranje pravodobne provedbe infrastrukturnih projekata Komisija pozdravlja predstojeće puštanje u pogon terminala za UPP Klaipeda u Litvi. Postojanje takve infrastrukture kojom se omogućuje diversifikacija opskrbe ključno je kako bi se diversificirala opskrba, ali i osigurala fleksibilnija plinska mreža. Stoga se mora osigurati da se projekti predviđeni za puštanje u pogon u nadolazećim mjesecima dovrše bez odgode. Kada je riječ o predstojećoj zimi, oni uključuju slovačko-mađarski spojni vod (1. siječnja 2015.), Świnoujście terminal za UPP u Poljskoj (1. veljače 2015.). Države članice trebale bi obavijestiti Komisiju na vrijeme, navodeći razloge eventualnih kašnjenja u cilju zajedničkog utvrđivanja mogućih hitnih mjera kojima bi se omogućilo uklanjanje kašnjenja ili barem njegovo smanjenje na najmanju moguću mjeru. ii. Jasno definiranje kada tržište prestaje funkcionirati i kada su potrebne hitne mjere 4. Provedba obveze ispunjenja standarda opskrbe utvrđene Uredbom o sigurnosti opskrbe plinom Dobavljače plina trebalo bi poticati da se odgovorno pripreme za različite situacije povezane s opskrbom koje bi se mogle pojaviti sljedeće zime. Osiguravanje sigurnosti opskrbe podrazumijeva dobru pripremu za mogući poremećaj – to je zajednička odgovornost javnih tijela i industrije. Uredba o sigurnosti opskrbe plinom sadržava standard opskrbe koji bi trebalo poštovati, provesti i primijeniti u praksi. Europska komisija olakšat će potpunu provedbu svih odredaba te Uredbe. Međutim, nadležna državna tijela moraju provesti obvezu ispunjenja standarda opskrbe i pratiti jesu li dobavljači osigurali dostatne zalihe i fleksibilne mogućnosti za opskrbu svojih kupaca sljedeće zime u različitim scenarijima. Ako to nije slučaj, nacionalna nadležna tijela trebala bi predložiti ili nametnuti, ovisno o alatima koji su im na raspolaganju prema nacionalnom zakonodavstvu, nabavu dodatnog plina ili fleksibilnih mogućnosti po tržišnim uvjetima. Kao što je prethodno navedeno, mogućnost nabave dodatnog plina plinovodima do EU-a ograničena je, a neke države članice imaju ograničen pristup alternativnim izvorima putem plinovoda koji nisu ruski. Stoga je UPP ključna alternativa za povećanje zaliha u slučaju ozbiljnih nestašica. Međutim, s obzirom na komercijalne i operativne razloge, žurna nabava UPP-a na promptnom tržištu tijekom krize može biti skupa i trajati neko vrijeme. Stoga se dodatnim količinama plina u skladištu ili ugovaranjem neke vrste „osiguranja UPP-a”, npr. u obliku mogućnosti kupnje, može znatno smanjiti izloženost trgovačkih društava zaštitom od cjenovnog i operativnog rizika. Može se razmotriti i kako sudionici na tržištu mogu kupovati UPP u vremenima ozbiljnih poremećaja opskrbe, a da se još dodatno ne pogorša gospodarska situacija u određenoj zemlji, pridržavajući se istodobno tržišnih načela. Takve jasno definirane i namjenske sporazume o suradnji moglo bi se predvidjeti s drugim važnim uvoznicima UPP-a poput Japana. 5. Za zemlje koje imaju povećani standard opskrbe, uvođenje mjera za njegovo privremeno smanjenje u slučaju izvanrednog stanja u regiji ili EU-u Uredbom o sigurnosti opskrbe plinom uspostavlja se obveza za države članice da osiguraju opskrbu zaštićenih kupaca u slučaju niza zahtjevnih okolnosti. Međutim, njome se također obvezuju države članice da utvrde kako se povećani standard opskrbe ili dodatna obveza nametnuta poduzećima za prirodni plin koji premašuju te zahtjevne okolnosti mogu privremeno smanjiti, u duhu solidarnosti, ako dođe do izvanrednog stanja na razini EU-a ili regionalnoj razini. Svakim takvim privremenim smanjenjem mogle bi se osloboditi određene količine plina koje se inače ne bi nužno upotrijebile, čime se povećava likvidnost na tržištu i vjerojatno ublažuju nestašice plina u drugim regijama. U okviru analize planova prevencije i interventnih planova[39] pokazalo se da neke države članice već imaju detaljne odredbe za primjenu tog smanjenja. Komisija će surađivati s onima koje ih nemaju radi dogovaranja odgovarajućih mjera. 6. Maksimalno iskorištavanje potencijala zamjene goriva i osiguravanje operativne provedbe Mogućnost zamjene goriva ključan je element u sprečavanju i prevladavanju poremećaja opskrbe. Iako je, primjerice, Finska u potpunosti ovisna o ruskom plinu i ne može joj se isporučivati plin iz drugog izvora, uvela je mjere opće obveze u pogledu zamjene goriva, čime se osigurava održiva alternativa. U nacionalnim izvješćima pokazalo se da je potencijal zamjene goriva vrlo različit među državama članicama i ugovornim strankama Energetske zajednice. S obzirom na to da države članice gorivo za otprilike 10 % svojih potreba za grijanjem već planiraju[40] zamijeniti gorivom iz obnovljivih izvora energije, te planove treba poboljšati pomoću Europskog strukturnog i investicijskog fonda i iskorištavanjem prednosti već stečenog iskustva. Nacionalna nadležna tijela trebala bi osigurati da se donesu sve administrativne i operativne mjere koje bi olakšale zamjenu goriva velikih razmjera, posebno u području centralnih toplinskih sustava, uključujući ispitivanje postrojenja kako bi se osiguralo da se u njima može učinkovito zamijeniti gorivo. Budući da se to trenutačno uglavnom odnosi na naftu, bitno je osigurati da su logistički aspekti takve (po mogućnosti trajne) masovne zamjene planirani unaprijed, uključujući moguću upotrebu strateških zaliha nafte u određenim okolnostima. Isto vrijedi za prelazak na biomasu. U industriji može se isključiti jedinice za kombiniranu proizvodnju toplinske i električne energije (kogeneracijske jedinice) i njihovu proizvodnju zamijeniti kotlovima samo za proizvodnju topline koje većina industrijskih kogeneracijskih postrojenja ima kao rezervni kapacitet, pod uvjetom da se električna energija proizvedena kogeneracijom može zamijeniti električnom energijom iz mreže te da je takva zamjena financijski svrsishodna. 7. Provedba kratkoročnih mjera za energetsku učinkovitost i ograničavanje potražnje Postizanje znatnog smanjenja potražnje tako da se korisnike potiče da snize sobne temperature ili im se pomogne da poduzmu druge mjere štednje energije može biti učinkovito u smanjenju manjka u opskrbi. Javne kampanje s tim ciljem pokazale su se uspješnima pri apsorbiranju, barem djelomično, iznenadnih nestašica opskrbe u sektoru električne energije nakon nesreće u elektrani Fukushima u Japanu i eksplozije u elektrani Vasilikos na Cipru. Mjere koje su odmah na raspolaganju, brzo primjenjive i za koje nisu potrebna velika ulaganja uključuju npr. izolaciju protiv propuha, stavljanje reflektirajućih folija iza radijatora i izolaciju cijevi. Te mjere mogu se provesti na različite načine, uključujući obvezama za pružatelje energije iz Direktive o energetskoj učinkovitosti EU-a. U industriji se potražnja za energijom može kratkoročno poboljšati uvođenjem energetskih pregleda i provedbom sustava upravljanja energijom. 8. Utvrđivanje uloge operatora prijenosnog sustava u izvanrednim situacijama i osiguravanje da oni tu ulogu razumiju Potrebno je razmotriti treba li operatorima prijenosnog sustava dodijeliti dodatne odgovornosti, pod nadzorom državnih regulatornih tijela, kako bi im se omogućile zadaće koje prelaze samo praćenje ravnoteže između ponude i potražnje u mreži i uključuju donošenje širih preventivnih ili reaktivnih mjera radi osiguravanja operativne sigurnosti opskrbe. Te bi mjere mogle uključivati da operatori prijenosnog sustava kupuju plin pod određenim, jasno definiranim okolnostima, sklapaju ugovore za prijenos do svojeg tržišnog područja i eventualno sklapaju ugovore za skladišne kapacitete. Takav sustav već postoji, na primjer u Nizozemskoj, gdje je operator prijenosnog sustava ovlašten za skladištenje plina i njegovo stavljanje na raspolaganje u slučaju da temperatura padne ispod određene razine. Za operatore prijenosnih sustava koji imaju takve uloge na nacionalnoj razini potrebna je učinkovita prekogranična koordinacija. Osim toga, mora se svakako osigurati da se uloga operatora prijenosnog sustava precizno utvrdi i točno ograniči na dobro definirane okolnosti zakazivanja tržišta. Funkcijom javne usluge koja bi se u ovom slučaju dodijelila operatoru prijenosnog sustava ne bi se smjelo kršiti temeljnu tržišnu značajku unutarnjeg energetskog tržišta EU-a prema kojoj operatori prijenosnih sustava ne smiju biti aktivni sudionici u trgovini robom ili na tržištu opskrbe. iii. Koordinacija i suradnja u mogućim intervencijama i izradi planova za izvanredna stanja 9. Potreba za daljnjim razvojem regionalne suradnje na sigurnosti opskrbe plinom U načelu bi se sve države trebale blisko usklađivati s prekograničnim partnerima i surađivati s njima kako bi uspostavile spojne vodove ili osigurale da se ti spojni vodovi mogu učinkovito upotrebljavati na obostranu korist. U određenim slučajevima, primjerice kad je riječ o Grčkoj i Bugarskoj, takva suradnja trebala bi biti još šira radi rješavanja mogućih specifičnih rizika za sigurnost opskrbe kao što su nestašica plina i električne energije koje se može ublažiti sporazumom. Nadalje, regionalna suradnja može biti usmjerena i na osiguravanje opskrbe zaštićenih kupaca kao što je predviđeno između Litve i Estonije. Regionalna suradnja može se odnositi i na upotrebu skladišta u izvanrednim slučajevima. Može se razmotriti i kako sudionici na tržištu mogu kupovati UPP u vremenima ozbiljnih poremećaja opskrbe, a da se još dodatno ne pogorša gospodarska situacija u određenoj zemlji, pridržavajući se istodobno tržišnih načela. Takve jasno definirane i namjenske sporazume o suradnji moglo bi se razraditi unutar EU-a, ali i predvidjeti sporazume s drugim važnim uvoznicima UPP-a poput Japana. 10. Potreba za većom transparentnošću Operatori prijenosnih sustava i nacionalna regulatorna tijela, ali i države članice, trebali bi težiti najvišoj razini transparentnosti u svojim međusobnim djelovanjima, djelovanjima prema dionicima i prema široj javnosti. U međusobno povezanoj mreži i u procesu dovršenja unutarnjeg tržišta, mjere jedne države članice ili zemlje (ili njezinih sudionika na tržištu) imaju posljedice na drugim tržištima. U situaciji izraženih napetosti poput one u kojoj se trenutačno nalazimo, sve aktivnosti mogu se tumačiti u političkom svjetlu. Stoga je ključno da se takve aktivnosti objasne kako bi se otklonile zabrinutosti i izgradilo povjerenje. 11. Daljnja nadzorna uloga Komisije i uloga Koordinacijske skupine za plin Koordinacijska skupina za plin osnovana je 2004.,[41] a znatno je ojačana Uredbom o sigurnosti opskrbe plinom. Proteklih godina postala je važna platforma za razmjenu informacija i rasprave o sigurnosti opskrbe plinom. To je zauzvrat pridonijelo većoj transparentnosti i izgradnji povjerenja među svim njezinim članovima. Komisija namjerava pomno pratiti stanje sigurnosti opskrbe blisko surađujući s nacionalnim nadležnim tijelima. Nastavit će sazivati redovne sastanke Koordinacijske skupine za plin radi razmjene mišljenja s državama članicama i dionicima o toj temi i iskoristit će izvanredne sastanke te skupine za razmjenu informacija i raspravu o mjerama koje su poduzimaju u slučaju mogućih ili stvarnih poremećaja opskrbe. Komisija će također koordinirati djelovanja i osigurati da se proglasi izvanredno stanje te da se provedu netržišne mjere u skladu s Uredbom o sigurnosti opskrbe plinom. Osim toga, s obzirom na to da je analiza učinaka poremećaja opskrbe plinom u sektoru električne energije dosad nejasna, Koordinacijska skupina za plin trebala bi, uz pomoć mreža ENTSOG i ENTSO-E, naknadno pratiti to područje kako bi se utvrdili mogući učinci prelijevanja. 12. Suradnja s državama izvan EU-a Europska komisija pozvala je ključne međunarodne energetske partnere da daju doprinos ovoj Komunikaciji, posebice primjedbe ili prijedloge u vezi s mogućom fleksibilnošću za dodatnu opskrbu plinom. Ti su partneri države članice skupine G7 koje nisu članice EU-a, kao i Norveška, Švicarska, Turska i Međunarodna agencija za energiju (IEA). Komisija dodatno poziva te ključne vanjske energetske partnere, uključujući one s mogućnostima i potencijalom za izvoz UPP-a kao i one koji uvoze UPP, da nastave suradnju koja je započeta ovim izvješćem, također u kontekstu skupine G7 i Međunarodne agencije za energiju. 4.2. Srednjoročne mjere (do kraja 2015.) 13. Preporuka Komisije o primjeni pravila unutarnjeg energetskog tržišta između država članica EU-a i ugovornih stranaka Energetske zajednice Bliža suradnja tijela i dosljedna primjena zakonodavstva EU-a o unutarnjem tržištu na granicama između ugovornih stranaka i država članica EU-a elementi su koji bi mogli poboljšati sigurnost opskrbe u ugovornim strankama i državama članicama EU-a. Pozitivni primjeri uključuju rješenja na povratnom protoku iz Slovačke u Ukrajinu. Dosljedna primjena trećeg paketa zakonodavstva za unutarnje tržište temelj je na kojem se može dodatno razvijati prekogranična suradnja. Kako bi se takva suradnja olakšala formalnim aktom, Komisija će izdati preporuku državama članicama da surađuju s ugovornim strankama na primjeni trećeg paketa i pitanjima sigurnosti opskrbe. Komisija međutim naglašava da, ako tržišta plina ne funkcioniraju i ugovorne stranke ne provode treći paket, preporuke EU-a neće zamijeniti potrebne pregovore između država članica EU-a i ugovornih stranaka u regiji o upotrebi zajedničke infrastrukture i o uvjetima njezine upotrebe u slučaju krize. 14. Ubrzanje dovršenja i provedbe ključnih projekata od zajedničkog interesa ili projekata od interesa za Energetsku zajednicu Potrebno je poduzeti sve potrebne mjere kako bi se ubrzalo i, prema potrebi, izbjeglo daljnja kašnjenja u provedbi ključnih infrastrukturnih projekata za koje se smatra da su od presudne važnosti s gledišta sigurnosti opskrbe[42]. Oni uključuju, na primjer, rumunjsko-bugarske, grčko-bugarske, bugarsko-srpske i rumunjsko-moldovske spojne vodove koje je Komisija odabrala na temelju jasnih i najbližih datuma dovršenja. Ti projekti trebali bi se brzo nastaviti i dovršiti do kraja 2015. Komisija će pratiti te projekte i spremna je olakšati otvorene pregovore između stranaka u cilju poticanja ubrzanog dovršetka svih tih projekata. 15. Ponovna procjena izuzeća fizičkog povratnog protoka Fizički povratni protoci omogućuju državama članicama da se međusobno fleksibilno povežu. Takva ulaganja često su relativno mala, ali imaju znatan utjecaj na sigurnost opskrbe u cijeloj regiji, što je vidljivo iz ulaganja u povratni protok na plinovodu Yamal na njemačko-poljskoj granici i nedavno na slovačko-ukrajinskoj granici. Države članice trebale bi surađivati kako bi se ponovno ocijenilo jesu li se okolnosti pod kojima su zatražena izuzeća za projekt fizičkog povratnog protoka promijenila, posebno s obzirom na povećanu sigurnost opskrbe kao i činjenicu da su mnoge države članice nedavno znatno profitirale od dodatnog trgovanja i mogućnosti opskrbe koje takvi novi putovi nude. To se posebno odnosi na kapacitete povratnog protoka nekoliko velikih plinovoda koji danas idu samo od istoka prema zapadu (Obergailbach, Waidhaus i spojni vod BBL između Nizozemske i Ujedinjene Kraljevine) kao i na spojni vod između Austrije i Mađarske. 16. Zamjena goriva centralnim toplinskim sustavima i kogeneracijom u stambenom/tercijarnom i industrijskom sektoru Centralne toplinske mreže osiguravaju tehnološku fleksibilnost jer se za njih mogu upotrebljavati mnoga i raznovrsna goriva. Mreže koje se temelje na prirodnom plinu mogu prijeći na druge izvore, kao što su biomasa, otpadna toplina, kogeneracija, solarna i geotermalna energija, toplinske crpke, komunalni otpad itd. Prelasci se mogu izvršiti u roku od jedne do dvije godine, ovisno o specifičnim zahtjevima u pogledu veličine i kapaciteta. Ako centralni toplinski sustavi već postoje, ali njima nisu povezane sve zgrade u dotičnom području, širenje tih sustava, pri čemu se s opskrbe plinom prelazi na pojedinačne plinske bojlere, može biti ekonomičan način za prelazak na lokalne obnovljive i ostale niskougljične izvore energije. Zamjena goriva u industrijskim kogeneracijskim postrojenjima i srednje velikim kogeneracijskim postrojenjima u tercijarnom sektoru (bolnice, trgovački centri, uredski kompleksi) obnovljivim ili niskougljičnim izvorima energije može se provesti u razdoblju od jedne do dvije godine, ovisno o specifičnim zahtjevima u pogledu veličine i kapaciteta. Industrije s velikim potrebama za toplinom (npr. proizvodnja celuloze i papira) koje same proizvode energiju kogeneracijom na plin i/ili kotlovima samo za proizvodnju topline također bi mogle ulagati u fleksibilnost za pohranu topline ili prebacivanje između grijanja na plin i grijanja na električnu energiju. To bi bilo profitabilno ako bi bilo dovoljno fleksibilno da se iskoriste niske cijene u razdobljima prekomjerne proizvodnje električne energije (iz obnovljivih izvora). 17. Smanjenje potražnje za toplinom u industriji i sektoru za pretvorbu energije Industrija i sektor za pretvorbu energije (proizvodnja, distribucija) imaju velik potencijal za mjere energetske učinkovitosti kojima se smanjuje potražnja uz niske troškove s kratkim (manje od 2 godine) rokom povrata uloženog, primjerice, boljim praćenjem i kontrolom procesa te preventivnim održavanjem. Određivanje potencijala za poboljšanje energetske učinkovitosti na kratak rok s minimalnim troškovima ili bez njih zahtijeva ubrzanje provedbe energetskih pregleda ili sustava upravljanja energijom na temelju Direktive o energetskoj učinkovitosti u energetski intenzivnim industrijama. 5. Sljedeći koraci Iskustvo s primjenom Uredbe o sigurnosti opskrbe plinom pokazuje jasna poboljšanja u sigurnosti opskrbe EU-a od 2009., ali i dodatne mogućnosti za jačanje regulatornog okvira EU-a. Kao što je navedeno u Europskoj strategiji energetske sigurnosti od 28. svibnja 2014., Komisija će preispitati postojeće mehanizme kako bi zaštitila sigurnost opskrbe energijom i po potrebi predložila njihovo jačanje. Istovremeno Komisija namjerava (nastaviti) raditi s određenim državama članicama (skupinama država) na pronalasku rješenja za pitanja koja su prepoznata kao potencijalni faktori rizika tijekom ovog testiranja otpornosti na stres. Stoga Komisija namjerava slijediti prethodne preporuke dvama odvojenim djelovanjima. Kao prvo, ona namjerava uspostaviti, zajedno s ACER-om i mrežama ENTSO, stalno praćenje provedbe kratkoročnih preporuka i, po potrebi, osigurati pomoć u olakšavanju ili poticanju projekata i rasprava. Kao drugo, Komisija će nastaviti raditi s državama članicama, Europskim parlamentom i dionicima na definiranju ključnih ciljeva sigurnosti opskrbe električnom energijom i plinom za EU u sljedećim godinama. [1] Komunikacija Komisije Europskom parlamentu i Vijeću, „Europska strategija energetske sigurnosti”, COM/2014/0330 završna verzija. http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/PDF/?uri=CELEX:52014DC0330&from=EN [2] Zaključci Europskog vijeća od 27. lipnja 2014., EUCO 79/14 http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/ec/143478.pdf [3] Ugovorne stranke su Republika Albanija, Bosna i Hercegovina, bivša jugoslavenska Republika Makedonija, Republika Moldova, Republika Crna Gora, Republika Srbija, Ukrajina i Misija privremene uprave Ujedinjenih naroda na Kosovu, prema Rezoluciji Vijeća sigurnosti Ujedinjenih naroda br. 1244. Republika Gruzija je država kandidatkinja za pristupanje Energetskoj zajednici. [4] Nacionalna izvješća zamijenjena su zajedničkim izvješćem za tri baltičke države i Finsku. [5] Međunarodna agencija za energiju (IEA) dostavila je detaljnu analizu tržišta ukapljenog prirodnog plina (UPP). [6] Uredba (EU) br. 994/2010 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. listopada 2010. o mjerama zaštite sigurnosti opskrbe plinom i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 2004/67/EZ, SL 2010 L 295/1. [7] To otprilike iznosi 1-2 % godišnje potrošnje EU-a. [8] Potrebno je napomenuti da te pretpostavke u stvarnosti, nažalost, nisu uvijek ispunjene. [9] Udio UPP-a u kombinaciji izvora opskrbe u najekstremnijem bi se scenariju povećao za 130 %, s 24 milijarde kubičnih metara na 56 milijardi kubičnih metara. [10] Osim toga, prema analizi ENTSOG-a, povećanje kapaciteta plinovoda OPAL (koji je jedan od produljenja plinovoda Sjeverni tok i povezuje mjesta Greifswald u sjevernoj Njemačkoj i Brandov na njemačko-češkoj granici) na 100 % sa sadašnjih 50 % neće imati učinak smanjenja nedostatnih količina plina u istočnim državama članicama zbog ograničenja postojeće infrastrukture prema istoku. Učinak povećanja kapaciteta na 100 % odrazit će se samo na nadomještanje količina UPP-a u zapadnoj Europi. [11] Ukupni manjak od 22 % uključuje i količine koje nisu isporučene preko država članica EU-a Turskoj i Kalinjingradu. [12] U svojem izvješću Komisiji ENTSOG označava ta dva scenarija kao „neoptimalni” i „optimalni”. [13] U slučaju Republike Moldove, bez obzira na ENTSOG-ovu pretpostavku isporuke, komercijalna i regulatorna pitanja (licenciranje) sprečavaju rad spojnog voda Iasi-Ungheni od Rumunjske do Republike Moldove, iako je službeno otvoren i tehnički u funkciji. Stoga, ako se to pitanje ne razriješi i ako dođe do poremećaja, u Republici Moldovi nastat će stopostotna nestašica plina. [14] Do uključivo 100 % [15] Poljska je pogođena samo u scenariju potpunog prekida opskrbe ruskim plinom. [16] Na položaj tih dviju država članica utječe „kooperativni” scenarij jer su obje okružene državama članicama s vrlo visokom izloženošću poremećajima u opskrbi, no imaju infrastrukturu – skladišta u Latviji i terminal za ponovno uplinjavanje UPP-a u Grčkoj – koja im pruža određenu zaštitu. Omogućivanjem dijeljenja te infrastrukture s drugima mijenja se ravnoteža između ponude i potražnje. [17] Obje karte prikazuju učinke šestomjesečnog poremećaja u opskrbi ruskim plinom u veljači. Nacionalne mjere koje se odnose na npr. odgovor na potražnju, obveznu zamjenu itd. uzimaju taj izgledni deficit kao početnu točku. Države članice za koje se čini da nemaju alternativa gledano isključivo sa stajališta infrastrukture plinske mreže, kao što je to slučaj u Finskoj, mogu pribjeći drugim posebnim nacionalnim mjerama poput razrađenog sustava obvezne zamjene goriva u jedinicama za proizvodnju energije i grijanje na plin. [18] Tim se scenarijem posebno predviđa puni kapacitet povratnog protoka iz Slovačke, Mađarske i Poljske, kao i smanjenje grijanja preko centralnih toplinskih sustava i industrijske potrošnje. [19] Takozvano tržišno područje NetConnect u Njemačkoj. [20] U Švedskoj, Danskoj i Slovačkoj, primjerice, taj postotak iznosi 56 %, 53 % odnosno 54 %, dok u Finskoj iznosi 47 %. U Rumunjskoj, Bugarskoj, Sloveniji i Austriji taj udio iznosi između 14 % i 19 %. [21] U Švedskoj, Danskoj, Finskoj, Latviji, Litvi, Poljskoj i Slovačkoj više od 40 % domaćih potrošača grije svoje domove centralnim toplinskim sustavima. Centralnim toplinskim sustavima za grijanje koristi se između 10 % i 40 % potrošača u Njemačkoj, Austriji, Mađarskoj, Sloveniji, Bugarskoj, Hrvatskoj, Rumunjskoj i Češkoj. [22] Uredbom o sigurnosti opskrbe plinom utvrđena je kategorija tzv. zaštićenih kupaca koja uključuje kućanstva i, ako država članica tako odluči, temeljne socijalne službe te mala i srednja poduzeća, unutar određenih ograničenja, kao i centralna toplinska postrojenja koja nemaju mogućnosti zamjene goriva i koja isporučuju toplinsku energiju drugim zaštićenim kupcima. [23] Treba napomenuti da se upotreba skladišta uglavnom razmatrala u nacionalnom kontekstu. [24] Do sada praktički samo Gazprom Export i rumunjski operatori sustava skladištenja nisu izvijestili platformu za transparentnost GSE AGSI o razini skladištenja. [25] Kapacitet ponovnog uplinjavanja u EU-u iznosi oko 200 milijardi kubičnih metara na godinu, ali je većina koncentrirana na sredozemnoj i atlantskoj obali. Zbog tih ograničenja u međupovezanosti ograničena je i mogućnost da mnogi pojedini terminali za UPP opskrbe sve regije u kojima je došlo do poremećaja. [26] Međunarodna agencija za energiju procjenjuje da cijene mogu porasti i do 100 %. [27] Valja istaknuti poseban plan Ukrajine u kojem se, u cilju smanjenja domaće potražnje, predviđa uvođenje novog zakona kojim se traži da se potrošnja smanji za 20 do 30 %, uglavnom smanjenjem potražnje za centralne toplinske sustave, kućanstva i kemijsku industriju te uvođenjem mjera u javnom sektoru. Iako su takva smanjenja ostvariva, teško je predvidjeti njihov utjecaj na potrošače. [28] Ipak, proteklih se godina smanjila upotreba plina u proizvodnji električne energije zbog niskih ili negativnih profitnih marži, osobito u usporedbi s proizvodnjom električne energije na bazi ugljena. [29] Uglavnom je propisano da zalihe traju od 5 do 15 dana. Iznimka je Finska u kojoj su obvezne zalihe goriva za do 5 mjeseci. [30] Direktiva 2009/119/EZ od 14. rujna 2009. o obvezi država članica da održavaju minimalne zalihe sirove nafte i/ili naftnih derivata [31] Primjerice, nije jasno u kojoj će mjeri u nekim državama u balkanskoj regiji opsežan prelazak na električnu energiju u kombinaciji s učincima poplava u proljeće 2014. i smanjenjem opskrbe termoelektrana plinom uzrokovati ozbiljne deficite u opskrbi električnom energijom. Ta pitanja nisu detaljno ispitana u nacionalnim izvješćima. [32] To se posebice odnosi na grčko-bugarske, rumunjsko-bugarske, bugarsko-srpske, moldovsko-rumunjske i mađarsko-slovačke spojne vodove te na rumunjski projekt povratnog protoka plina. Nadalje, neki spojni vodovi još nisu u mogućnosti fizički pumpati plin dvosmjerno pa stoga ograničavaju ukupnu fleksibilnost sustava. [33] Manjak opskrbe najvjerojatnije neće biti dovoljno velik da utječe na zaštićene kupce. Prema „nekooperativnom” scenariju zaštićeni kupci osobito su ugroženi u Bosni i Hercegovini i bivšoj jugoslavenskoj Republici Makedoniji, a ograničavanje opskrbe nezaštićenih kupaca vjerojatno će biti znatno veće i u drugim pogođenim zemljama. [34] Estonija, Litva, Latvija, Poljska, Mađarska, Rumunjska, Bugarska, Grčka, Bosna i Hercegovina, bivša jugoslavenska Republika Makedonija i Srbija. [35] U skladu s Odlukom Komisije 2012/490/EU o izmjeni Priloga I. Uredbi (EZ) br. 715/2009. [36] U skladu s Uredbom Komisije (EU) br. 984/2013. Neovisno o vrijednosti rane provedbe, ovu je Uredbu potrebno provesti do 1. studenoga 2015. [37] U skladu s člankom 19. stavkom 4. Uredbe (EZ) br. 715/2009 o uvjetima za pristup mrežama za transport prirodnog plina. [38] Istodobno je dodatno utiskivanje u skladišta zbog povećanog uvoza ruskog plina preko Ukrajine nažalost dovelo do obustave izvoza u Ukrajinu. [39] Prema Uredbi o sigurnosti opskrbe plinom, države članice moraju donijeti plan prevencije za uklanjanje ili ublaživanje utvrđenih rizika, kao i interventni plan s mjerama za uklanjanje ili ublaživanje učinka poremećaja opskrbe plinom. [40] Usp. nacionalne akcijske planove za obnovljivu energiju [41] U skladu s Direktivom 2004/67 [42] Vidi projekte posebno navedene u Komunikaciji Komisije Europska strategija energetske sigurnosti, str. 23. i 24. Prilog I.: Posebne preporuke za najpogođenije države članice Država članica || Izloženost[1] || POSEBNE PREPORUKE Estonija || 204 mcm 100 % || ­ Osigurati političku podršku potrebnu za postizanje ključnih dogovora o zajedničkim hitnim mjerama koje obuhvaćaju osjetljiva pitanja kao što su količine plina za razmjenu i njegovo tržišno odredište. ­ Brzo donijeti zajednički interventni plan i zajednički plan prevencije. ­ Prije prosinca dovršiti sporazum s Litvom za opskrbu zaštićenih kupaca iz terminala za UPP Klaipeda u slučaju izvanrednog stanja. ­ Razmotriti povećanje razina zaliha za prelazak na drugo gorivo kako bi se osiguralo da postrojenja mogu nastaviti s radom u slučaju izvanrednog stanja dok ne stignu isporuke alternativnog goriva. ­ Istražiti tržišna rješenja, poput ugovora koji se mogu raskinuti, za rješavanje ili ublažavanje potreba za plinom u slučaju poremećaja. ­ Osigurati pristup trećih strana plinskom sustavu unatoč odstupanju od trećeg energetskog paketa. ­ Osigurati jasnu političku volju za ubrzanje ulaganja u infrastrukture kao što su Balticonnector (estonsko-finski spojni vod) i regionalni terminal za UPP. Latvija || 39 mcm 15 % || ­ Osigurati političku podršku potrebnu za postizanje ključnih dogovora o zajedničkim hitnim mjerama koje obuhvaćaju osjetljiva pitanja kao što su količine plina za razmjenu i njegovo tržišno odredište. ­ Brzo donijeti zajednički interventni plan i zajednički plan prevencije. ­ Osigurati pristup trećih strana skladištu Incukalns i latvijskom transportnom sustavu za plin unatoč odstupanju od trećeg energetskog paketa. ­ Razmotriti tržišna rješenja kao i mjere s gledišta potražnje za smanjivanje učinaka krize. ­ Revidirati definiciju zaštićenih kupaca kako bi se uskladila s drugim državama članicama u regiji i s Uredbom (EU) br. 994/2010. Litva || 693 mcm 59 % || ­ Osigurati političku podršku potrebnu za postizanje ključnih dogovora o zajedničkim hitnim mjerama koje obuhvaćaju osjetljiva pitanja kao što su količine plina za razmjenu i njegovo tržišno odredište. ­ Brzo donijeti zajednički interventni plan i zajednički plan prevencije. ­ Razmotriti povećanje razina zaliha za prelazak na drugo gorivo kako bi se osiguralo da postrojenja mogu nastaviti s radom u slučaju izvanrednog stanja dok ne stignu isporuke alternativnog goriva. ­ Nastaviti raditi na poboljšanju plinovoda Klaipeda-Kursenai kako bi se omogućila veća upotreba terminala za UPP Klaipeda. Finska || 2255 mcm 100 % || ­ Osigurati političku podršku potrebnu za postizanje ključnih dogovora o zajedničkim hitnim mjerama koje obuhvaćaju osjetljiva pitanja kao što su količine plina za razmjenu i njegovo tržišno odredište. ­ Brzo donijeti zajednički interventni plan i zajednički plan prevencije. ­ Osigurati mogućnost zamjene goriva tijekom izvanrednih stanja uklanjanjem mogućih prepreka koje utječu na nadomještanje zaliha, posebno u pogledu logistike. ­ Osigurati jasnu političku volju za ubrzanje ulaganja u infrastrukturu kao što je Balticconnector (estonsko-finski spojni vod) i regionalni terminal za UPP. ­ Nastaviti rad na razvoju lokalnih terminala za UPP (Turku, Pori, Tornio). Bugarska || 843 mcm 76 % || ­ S Grčkom potpisati memorandum o razumijevanju o razmjeni električne energije i plina u izvanrednim stanjima, s posebnim naglaskom na ravnotežu interesa. ­ Razmotriti sličnu razmjenu električne energije i plina s Turskom. ­ Krizni plan sa sektorima kogeneracije i grijanja te industrijom o masovnoj zamjeni. ­ Dovršiti spojni vod Rumunjska – Bugarska ­ Obvezati se omogućiti protok plina prema bivšoj jugoslavenskoj Republici Makedoniji. ­ Povećati transparentnost plinskog sektora i ubrzati provedbu pravila unutarnjeg tržišta koja utječu na trgovinu. ­ Kao krajnje rješenje, Europska komisija treba razmotriti kratkoročna posebna odstupanja od zakonodavstva o okolišu u slučaju elektrane na ugljen Varna. Grčka || 109 mcm 18 % || ­ S Bugarskom potpisati memorandum o razumijevanju o razmjeni električne energije i plina u izvanrednim stanjima, s posebnim naglaskom na ravnotežu interesa. ­ Krizni plan sa sektorima kogeneracije i grijanja te industrijom o masovnoj zamjeni. ­ Razviti krizni plan za ekonomsku sigurnost opskrbe. ­ Razmotriti sporazum s Turskom kako bi se osigurala opskrba plinom i u slučaju poremećaja u opskrbi. Rumunjska || 1027 mcm 32 % || ­ Definirati zaštićene kupce u skladu s Uredbom o sigurnosti opskrbe plinom. ­ Dovršiti spojni vod Rumunjska – Bugarska ­ Surađivati s Republikom Moldovom na uvjetima pod kojima se može odvijati opskrba plinom na glavnoj mreži. ­ Istražiti mogućnosti rumunjskog sustava kako bi se povećala protočnost spojnog voda Mađarska – Rumunjska. ­ Objaviti podatke Romgaza o skladištenju plina na platformi za transparentnost Gas Storage Europe. Mađarska || 2170 mcm 35 % || ­ Povećati transparentnost u energetskom sektoru ­ Obvezati se riješiti pitanja povezana s testiranjem plinovoda Slovačka – Mađarska čime će se omogućiti njegovo puštanje u rad 1. siječnja 2015. ­ Sklopiti sporazum sa susjednim zemljama kojim se omogućuje potpuna upotreba (primanje i slanje plina) spojnih vodova po tržišnim uvjetima i na temelju načela solidarnosti za sigurnost opskrbe u izvanrednoj situaciji. U tom pogledu, žurno provesti aspekte sigurnosti opskrbe iz međuvladinog sporazuma s Hrvatskom kojim se omogućuju i povratni protoci u Mađarsku. Hrvatska || 41 mcm 12 % || ­ Ponovo ocijeniti visok udio zaštićenih kupaca. ­ Žurno provesti aspekte sigurnosti opskrbe iz međuvladinog sporazuma s Mađarskom kojim se omogućuju i povratni protoci u tu zemlju. Prilog II.: Posebne preporuke za ugovorne stranke Energetske zajednice Ugovorne stranke || Izloženost || POSEBNE PREPORUKE Bosna i Hercegovina || 139 100 % || ­ Povećati zalihe loživog ulja kako bi se omogućio prelazak na proizvodnju topline iz plina do kraja studenoga 2014. ­ Primijeniti ograničenu definiciju zaštićenih kupaca i omogućiti otvaranje tržišta na nacionalnoj razini za tržišta električne energije i plina, prvenstveno za kupce koji nisu kućanstva do kraja studenoga 2014. ­ Pozabaviti se glavnim reformama plinskog sektora na nacionalnoj razini kojima se trećim stranama omogućuje pristup svim subjektima te razdvajanje operatora tako da se do siječnja 2015. omogući fleksibilna upotreba infrastrukture. ­ Uspostaviti suradnju sa Srbijom i Mađarskom pri izradi i provedbi tehničkih propisa za usklađeno upravljanje režimom pristupa trećih strana postojećim plinovodima. Početi sa savjetovanjima u studenome 2014. bivša jugoslavenska Republika Makedonija || 128 100 % || ­ S obzirom na to da je izravna potrošnja plina u kućanstvima zanemariva, osigurati isporuku loživog ulja po tržišnim uvjetima kako bi se omogućila zamjena goriva (studeni 2014.). ­ Pripremiti za svako pojedinačno industrijsko postrojenje planove smanjenja potrošnje plina koji bi se mogli primijeniti u slučaju izvanrednog stanja (studeni 2014.). ­ S obzirom na velik udio industrije u potrošnji, nužno je uvesti definiciju zaštićenih kupaca za plin koja je ograničena samo na kućanstva i najosjetljivije sektore (kao što je javna uprava) i omogućiti potpuno otvaranje tržišta na nacionalnoj razini za tržišta električne energije i plina barem za kupce koji nisu kućanstva (siječanj 2015.). Republika Moldova || nije specificirano || ­ Detaljno utvrditi potencijal za mjere koje se odnose na potražnju (smanjenje potrošnje, prelazak na loživo ulje i električnu energiju) na razini pojedinačnih trgovačkih društava kao i u sektoru kućanstava i javne uprave. Uključiti te mjere u akcijski plan u pripremi do studenoga 2014. ­ Izdati sve potrebne dozvole i licence potrebne za rad plinovoda Iasi – Ungheni između Rumunjske i Republike Moldove, primijeniti nediskriminirajuće plinske tarife za uvoz iz Rumunjske. Dovršiti te aktivnosti do studenoga 2014. ­ Hitno poduzeti potrebne građevinske radove na spojnoj infrastrukturi za distribuciju plina iz spojnog voda na državnom području Republike Moldove. ­ Surađivati s Ukrajinom i Rumunjskom na određivanju uvjeta pod kojima bi Ukrajina i Rumunjska bile spremne opskrbljivati Republiku Moldovu iz glavne mreže plinovoda. Zatražiti podatke od Ukrajine u pogledu uvjeta za pristup i upotrebu skladišnog kapaciteta u gradu Bogorodchany u zapadnoj Ukrajini. Početi sa savjetovanjima u studenome 2014. Srbija || 631 64 % || ­ Uspostaviti točan i realističan opseg potencijalnog ograničenja za industrijske sektore te ujedno skupinu zaštićenih kupaca ograničiti samo na kućanstva i najosjetljivije sektore (do kraja studenoga 2014.). ­ Provesti razdvajanje i osigurati učinkovit pristup trećih strana neiskorištenim kapacitetima na postojećim plinovodima i skladištima plina u skladu s detaljnim odredbama trećeg paketa do siječnja 2015. ­ Uskladiti se s Mađarskom i Bosnom i Hercegovinom pri izradi i provedbi tehničkih propisa za usklađeno upravljanje režimom pristupa trećih strana. Početi sa savjetovanjima u studenome 2014. ­ Poduzeti sve potrebne korake za početak izgradnje bugarsko-srpskog spojnog voda da bi on mogao biti pušten u pogon 2015. Ukrajina || 5000 mcm[2] || ­ Postići obostrano zadovoljavajući sporazum za ponovnu uspostavu isporuke ruskog plina u Ukrajinu tijekom zimskog razdoblja na temelju prijedloga za „privremeni zimski paket” koji je Komisija iznijela u trostranim pregovorima koji su u tijeku (do listopada 2014.). ­ Hitno povećati zalihe goriva u zemlji i istodobno proučiti sve moguće načine za povećanje opskrbe plinom iz domaćih izvora i uvoza (do studenoga 2014.). ­ Ispitati puni potencijal za mjere koje se odnose na potražnju i zamjenu goriva u centralnim toplinskim sustavima u različitim industrijskim sektorima kao i u kućanstvima te javnoj upravi u okviru nacionalnog energetskog kriznog plana. (do listopada 2014.). ­ Preispitati i ažurirati sve postupke u slučaju izvanrednog stanja u različitim energetskim sektorima, uzimajući u obzir posebne opasnosti za nadolazeću zimu, u skladu s preporukama nacionalnog energetskog plana za izvanredno stanje (do listopada 2014.). ­ Hitno nastaviti s reformama plinskog sektora, uključujući otvaranje tržišta plina i električne energije, rad plinovoda i razdvajanje (do siječnja 2015.). Crna Gora, Kosovo* i Albanija || nije specificirano || ­ Zbog nedostatka plina u energetskoj bilanci Crne Gore, Kosova* i Albanije, učinak poremećaja u opskrbi plinom može biti samo neizravan – povećanjem potražnje za električnom energijom na regionalnoj razini. Komisija preporučuje pomno praćenje stanja ponude električne energije i potražnje za njom. [1] Količina plina koja nedostaje po pogođenim zemljama prema scenariju sa šestomjesečnim prekidom opskrbe ruskim plinom i velikim hladnoćama (ukupni manjak u milijunima kubičnih metara (mcm) i najveći relativni mjesečni manjak u %) [2] Izloženost prema vlastitoj procjeni u nacionalnom izvješću.