Okvir 3.: Analiza smjera fiskalne politike Rasprava o smjeru fiskalne politike ključan je aspekt Komisijinih napora za jačanje kolektivne rasprave o općim interesima europodručja. Nacionalne fiskalne politike u EU-u i u europodručju uglavnom se oblikuju na temelju propisa ugrađenih u Ugovor i Pakt. Osim toga analitički pregled fiskalnih politika omogućuje procjenu toga stvara li provedena fiskalna politika uvjete za snažan i održiv razvoj, stabilnost cijena i, osobito, je li diskrecijski prostor unutar okvira optimalno iskorišten. To pridonosi i isticanju ukupnih rezultata nacionalnih politika i njihova prelijevanja na druge države članice. Smjer fiskalne politike europodručja mora pronaći ravnotežu između održivosti i stabilizacije. Potrebno je smanjiti prekomjerni dug i povećati fiskalne rezerve. Osobito je potreban razborit pristup smanjivanju duga kako bi se mogao apsorbirati učinak novih šokova. Oporavak međutim sporo napreduje i nezaposlenost se tek postupno smanjuje, a predviđena inflacija ni dalje ne može osigurati stabilnost cijena. Mjerenje i analiza smjera fiskalne politike metodološki su izazovi. Smjer fiskalne politike pojam je bez univerzalno prihvaćene definicije u ekonomskoj zajednici, ali uglavnom je poznat. Tumači se većinom kao utjecaj koji diskrecijske odluke države u području poreza i rashoda imaju pri usmjerivanju fiskalne politike. Smjer fiskalne politike uobičajeno se bilježi u promjeni primarnog strukturnog salda, ali se za njegovu karakterizaciju mogu upotrijebiti i drugi pokazatelji. U ovom okviru potrebe za konsolidacijom mjere se s pomoću pokazatelja S1, koji je izračunan na razini fiskalnog napora potrebnog za to da javni dug države članice u 2031. dosegne 60 % BDP-a. Za detaljnu ocjenu različitih pokazatelja i njihove stabilnosti vidi „The 2016 SCPs: Horizontal Overview and Implications for the Euro Area Fiscal Stance” (European Commission Institutional Papers No. 34, 2016). U europodručju u cjelini trenutačno vlada raskorak između potrebe za održivošću i potrebe za stabilizacijom. Europodručje je smješteno u „jugoistočnom” kvadrantu fiskalne karte, u kojoj je prikazan taj raskorak (vidi grafikon 1.). To je odraz kombinacije konsolidacijskog jaza u odnosu na krivulju koja bi u budućnosti dovela do smanjenja duga i kontinuirane gospodarske stagnacije, koja ipak postupno jenjava. Taj se zaključak kvalitativno ne mijenja ni pri mjerenju alternativnim pokazateljima, no može doći do razlike u razmjeru. Iz ekonomske perspektive, ukupni bi smjer europodručja trebalo diferencirati ovisno o stanju u pogledu održivosti i stabilizacije u pojedinačnim zemljama. U određenom broju država članica u „jugoistočnom” dijelu fiskalne karte još može postojati znatna potreba za konsolidacijom. U „jugozapadnom” kvadrantu nalaze se države članice koje raspolažu fiskalnim prostorom i čija bi gospodarstva imala koristi od ograničenih poticaja. U tom bi se pogledu nacrti proračunskih planova mogli doraditi. Osobito bi se planovi nekih velikih zemalja usmjereni na stabilizaciju mogli preorijentirati na konsolidaciju, dok bi se preostali fiskalni prostor mogao iskoristiti za potporu kratkoročnom i dugoročnom rastu, posebno zahvaljujući poticanju ulaganja. Grafikon 1.: Fiskalna karta europodručja u 2016. Napomena: Na temelju jesenske prognoze Europske komisije 2016. Dobro (loše) ekonomsko razdoblje mjeri se proizvodnim jazom u 2016., kao % BDP-a. Potreba za konsolidacijom ili fiskalni prostor mjere se s pomoću Komisijina pokazatelja rizika za održivost S1, i to kao % BDP-a, na temelju jesenske prognoze 2016. i uzimajući 2016. kao baznu godinu.