Mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora o Komunikaciji Komisije Europskom parlamentu, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Odboru regija – Strategija EU-a za bioraznolikost do 2030. – Vraćanje prirode u naše živote

(COM(2020) 380 final)

(2020/C 429/33)

Izvjestitelj: Antonello PEZZINI (IT-I) Suizvjestitelj: Lutz RIBBE (DE-III)

Zahtjev za savjetovanje: Europska komisija, 17.6.2020. Pravni temelj: članak 304. Ugovora o funkcioniranju Europske unije Odluka Predsjedništva Odbora: 21.1.2020. Nadležna stručna skupina: Stručna skupina za poljoprivredu, ruralni razvoj i okoliš Datum usvajanja u Stručnoj skupini: 31.8.2020. Datum usvajanja na plenarnom zasjedanju: 18.9.2020. Plenarno zasjedanje br.: 554 Rezultat glasovanja (za/protiv/suzdržani): 209/5/4

1. Zaključci i preporuke

1.1. EGSO pozdravlja napore koje je Europska komisija uložila u razvoj strategije za bioraznolikost do 2030. kao jednog od puteva prema ostvarenju europskog zelenog plana i globalnog okvira za biološku raznolikost predloženog u Konvenciji o biološkoj raznolikosti.

1.1.1. Istovremeno žali što kontinuirane preporuke Europskog revizorskog suda za pravodobniju primjenu politike biološke raznolikosti nisu uzete u obzir.

1.2. EGSO smatra da je strategija za bioraznolikost ispravan način za postavljanje biološke raznolikosti u Europi u središte oporavka nakon epidemije COVID-a 19 u korist ljudi, klime i planeta.

1.3. U EU-u bi trebalo znatno povećati napore za zaštitu još postojećih prirodnih resursa uz pomoć stalnih aktivnosti podizanja svijesti i komunikacije usmjerenih na društvo, a osobito na mlade, naglašavajući pozitivne strane mjera zaštite.

1.4. EGSO, kao i Europska komisija, smatra da je za postizanje tog cilja potrebno povećati površinu zaštićenih područja, osobito onih koja su strogo zaštićena, uz ograničavanje učinka na poljoprivredu i šumarstvo koliko je to moguće, iako to nikako nije dovoljno za zaustavljanje gubitka biološke raznolikosti.

1.5. Zbog toga EGSO smatra da je potrebno znatno povećati napore za obnovu staništa i borbu protiv smanjenja broja vrsta, do kojeg uglavnom dolazi uslijed neodgovarajuće provedbe pravnog okvira i nedovoljnog financiranja potrebnih mjera.

1.6. EGSO smatra da je potrebno naglasiti važnost ekološke povezanosti; u tom je pogledu potrebno uspostaviti transeuropsku mrežu za zaštitu prirode, čime će se ispraviti nedostatak metodologije u Direktivi o staništima.

1.7. EGSO uviđa da su za provedbu ciljeva oporavka potrebni novi, pravno obvezujući ciljevi te odgovarajuće i samostalno financiranje. Međutim, potrebno je poticati i mjere koje se poduzimaju dobrovoljno.

1.8. EGSO izražava žaljenje zbog toga što u novom financijskom okviru za razdoblje 2021.–2027. nema ni traga potpunoj, učinkovitoj i dosljednoj integraciji biološke raznolikosti što smatra zabrinjavajućim znakom činjenice da i dalje postoji velik jaz između riječi i djela. To je vidljivo i iz raznih izvješća Europskog revizorskog suda objavljenih tijekom protekle dvije godine o pitanju neusklađenosti politika u području poljoprivrede, klime i biološke raznolikosti.

1.9. EGSO ističe da se ne može očekivati da će troškove zaštite biološke raznolikosti snositi poljoprivrednici i vlasnici šuma. Pružanje tog „javnog dobra i vrijednosti” trebalo bi za same poljoprivrednike predstavljati zanimljivu priliku za ostvarivanje prihoda. Smatra da se konkretan naglasak na to pitanje može staviti u novi Plan gospodarskog oporavka ulaganjem u ljudske i materijalne resurse kako bi se osigurala provedba sadržaja strategije.

1.10. EGSO smatra ključnim da dio zaštićenih područja bude strogo zaštićen (uz upravljanje bez intervencije). Tek tada može doći do čistih (a ne „upravljanih”) prirodnih procesa.

1.11. EGSO napominje da se cilj od 10 % prioritetnih područja u poljoprivrednom sektoru ne odražava u prijedlogu reforme ZPP-a o kojem se trenutačno raspravlja, u kojem se samo spominje „minimalni postotak” bez navođenja konkretnog broja. Odbor preporučuje da svi ciljevi o kojima se odluči budu realni i zajednički.

1.12. EGSO toplo pozdravlja jačanje zelene infrastrukture i poziva Komisiju i države članice da razviju i provedu dosljednu strategiju u tom pogledu.

1.13. EU bi trebao zelene transeuropske mreže TEN-G postaviti kao prioritet za ulaganja i osigurati im odgovarajuća financijska sredstva s posebnom namjenom.

1.14. EGSO poziva Komisiju da izradi snažnu i sveobuhvatnu strategiju za šume i šumarski sektor.

2. Kontekst mišljenja

2.1. Strategija o bioraznolikosti, koja se tumači kao raznolikost života na Zemlji, uključujući ekosustave, zajednice, vrste i genetske resurse, preduvjet je za održivu dobrobit i dobrobit ljudi. Ona je sama po sebi resurs koji društvu pruža širok raspon osnovnih usluga ekosustava, od opskrbe hranom i vodom do oprašivanja i sprečavanja poplava. Uz isključivo činjenična razmatranja, postoje i etički i moralni razlozi za zaštitu biološke raznolikosti.

2.2. Djelovanje EU-a u području biološke raznolikosti temelji se na nekoliko članaka UFEU-a: — članak 4. stavak 2. točka (e), kojom se utvrđuje podijeljena nadležnost EU-a u području okoliša, — članak 11., u kojem se navode zahtjevi u pogledu zaštite okoliša, — članak 191., kojim se uređuje djelovanje EU-a u području okoliša. Osim toga, EU je stranka Konvencije Ujedinjenih naroda o biološkoj raznolikosti potpisane u Rio de Janeiru 1992. (1)

2.3. U sekundarnom zakonodavstvu EU raspolaže s nekoliko pravnih akata čiji je cilj zaštita prirodnih staništa i ugroženih vrsta kao i održivo upravljanje njima te doprinos uključivanju biološke raznolikosti u politike i djelovanja EU-a.

2.5. Međutim, unatoč postojećim pravnim instrumentima i mnogim političkim obećanjima o zaustavljanju gubitka biološke raznolikosti, ona je ozbiljno ugrožena: — već je 1998. predstavljena strategija EU-a o biološkoj raznolikosti, a 2001. su se šefovi država i vlada EU-a u okviru strategije iz Göteborga obvezali da će zaustaviti gubitak biološke raznolikosti do 2010., koji se već tada u Europi dramatično ubrzao, i u istom vremenskom okviru obnoviti staništa i prirodne sustave, — godine 2006. Europska je komisija predstavila akcijski plan za biološku raznolikost (6) koji je uključivao 160 mjera za postizanje cilja postavljenog za 2010. Međutim, taj cilj nije postignut, a razlog tomu je očiti jaz između ambicija i stvarnosti, što je EGSO u više navrata kritizirao u brojnim mišljenjima, — u svibnju 2011., na temelju Konvencije o biološkoj raznolikosti, u kojoj se naglašava potreba za podizanjem svijesti javnosti o koristima poštovanja biološke raznolikosti (članak 13.), EU je predstavio još jednu strategiju za biološku raznolikost. Ona uključuje mjere vrlo slične onima iz prethodnih strategija i raznih programa djelovanja EU-a u području okoliša, koji su u međuvremenu usvojeni. Ta je strategija trebala okončati gubitak biološke raznolikosti i degradaciju usluga ekosustava u Europskoj uniji do novog roka postavljenog za 2020., — godine 2017. Europska je komisija usvojila akcijski plan za potporu državama članicama u očuvanju vrsta i staništa – 15 mjera koje treba provesti do 2019. u okviru direktiva za zaštitu prirode.

2.6. U svim programima EU-a za biološku raznolikost uvijek su postavljani vrlo ambiciozni ciljevi koje je EGSO uvijek podupirao. Međutim, rezultati su bili preslabi. Posljedice: gotovo četvrtini divljih životinjskih i biljnih vrsta u Europi trenutačno prijeti izumiranje, broj kukaca i oprašivača brzo se smanjuje, a uvjeti ekosustava pogoršavaju se u tolikoj mjeri da više ne mogu u potpunosti pružati svoje vrijedne usluge. To stanje degradacije uzrokuje goleme socioekonomske gubitke za države članice EU-a.

2.7. Pet glavnih uzroka gubitka biološke raznolikosti – promjene u korištenju zemljišta i mora, prekomjerno iskorištavanje prirodnih resursa, onečišćenje, klimatske promjene i uvođenje i širenje invazivnih stranih vrsta – dodatno se pogoršalo, što je uvelike poništilo djelomične pozitivne učinke mjera poduzetih za ublažavanje tog problema.

2.8. EU ima veliku odgovornost, osobito kroz svoju poljoprivrednu i ribarstvenu politiku, u okviru koje definira politički okvir i osigurava milijarde eura. Iako se već više od 20 godina kontinuirano utvrđuje i priznaje da se ti sektori moraju reformirati, dosad gotovo ništa nije učinjeno. EGSO u tom pogledu skreće pozornost na razna izvješća Europskog revizorskog suda ( 7 ) , neka od kojih su vrlo nedavno objavljena, i napominje da su ona nažalost gotovo potpuno zanemarena u relevantnim dokumentima Europske komisije, Vijeća i Parlamenta.

2.9. U izvješću Međuvladine znanstveno-političke platforme o biološkoj raznolikosti i uslugama ekosustava (IPBES) iz 2019. najavljeno je ubrzano izumiranje vrsta i pogoršanje zdravlja ekosustava na globalnoj razini. U izvješću se također odlučno pojašnjava da se gubitak biološke raznolikosti ne može smanjiti niti zaustaviti bez temeljnih i strukturnih promjena u društvu. Autori izvješća očekuju da će potrebne promjene naići na snažno protivljenje onih koji imaju koristi od statusa quo. Međutim, prevladavanje te situacije moguće je i nužno za javni interes. ( 8 ) Istraživanje Eurobarometra provedeno u državama članicama EU-a u prosincu 2018. (na više od 27 000 ispitanika) ukazalo je na sve veću svijest građana EU-a o značenju i važnosti biološke raznolikosti.

2.10. U Teritorijalnom programu Europske unije, koji se spominje i u programu njemačkog predsjedništva Vijeća, trebalo bi staviti snažan naglasak na zaštitu biološke raznolikosti ( 9 )

3. Strategija EU-a za bioraznolikost do 2030.

3.1. Europskom strategijom za bioraznolikost za 2030. nastoje se u velikoj mjeri ostvariti ciljevi iz prethodnih strategija.

3.2. Ta se strategija temelji na preporukama Vijeća da EU i njegove države članice moraju pružiti primjer i pojačati napore u borbi protiv gubitka biološke raznolikosti i u obnovi ekosustava. U prosincu 2019. Vijeće je pružilo strateške smjernice za biološku raznolikost do 2030., u skladu sa zelenim planom. Vijeće je naglasilo hitnu potrebu za poduzimanjem globalnih mjera na svim razinama kako bi se zaustavio gubitak biološke raznolikosti te se obvezalo da će: — uključiti bioraznolikost u sve relevantne politike EU-a, prvenstveno u novu zajedničku poljoprivrednu politiku (ZPP), — ukinuti subvencije koje su štetne za biološku raznolikost, — jačati preispitivanje provedbe i izvješćivanja o politikama, mjerama i obvezama u području prirode i biološke raznolikosti, — ostvariti potpunu, učinkovitu i dosljednu integraciju biološke raznolikosti u osmišljavanje i provedbu višegodišnjeg financijskog okvira EU-a za razdoblje 2021.–2027., — ubrzati prijelaz na sigurno, kružno i klimatski neutralno gospodarstvo s učinkovitim iskorištavanjem resursa, u kojem se štite i obnavljaju biološka raznolikost i usluge ekosustava, — nacionalne i međunarodne financijske tokove, posebice u području javne nabave, uskladiti s globalnim okvirom za biološku raznolikost.

3.3. EGSO je u više navrata izrazio svoja stajališta o politici u području biološke raznolikosti ( 10 ) te ponovno napominje da je ono što nedostaje politička volja, a ne pravni temelj. Ono što je Vijeće odlučilo u prosincu 2019., a što se djelomično odražava u strategiji, nije novo te i dalje postoji rizik da se neće provesti u praksi.

3.4. Nova strategija EU-a za biološku raznolikost nije osmišljena samo kako bi se zaštitila i obnovila priroda u Europi, već se u njoj odlučnije nego u prethodnim strategijama rješavaju pitanja usluga ekosustava. Također je puno jasnija u pogledu ciljeva obnove izgubljenih staništa te se u njoj postavljaju smjernice za ciljeve EU-a u pogledu biološke raznolikosti za COP15, ključnu konferenciju stranaka Konvencije o biološkoj raznolikosti predviđenu za 2021. godinu.

3.5. U Strategiji o biološkoj raznolikosti iz 2030. utvrđena su tri cilja za koherentnu mrežu zaštićenih područja: — pravno zaštititi najmanje 30 % kopnene površine EU-a i 30 % mora te integrirati ekološke koridore u istinsku transeuropsku prirodnu mrežu, — staviti trećinu tih područja, tj. 10 % kopnene površine i 10 % mora EU-a, pod strogu zaštitu, — učinkovito upravljati svim zaštićenim područjima, postaviti jasne ciljeve i mjere očuvanja te podvrgnuti ta područja odgovarajućem praćenju.

3.6. Kako bi se obnovili narušeni i osjetljivi ekosustavi (za koje još nije uspostavljen učinkovit pravni okvir) i smanjio pritisak na biološku raznolikost, predviđa se niz mjera kako bi se, među ostalim: — izradio prijedlog novog pravnog okvira za obnovu prirode, — do 2030. obnovila velika područja narušenih ekosustava bogatih ugljikom, izbjeglo pogoršanje trendova i stanja očuvanosti staništa i vrsta te osiguralo da najmanje 30 % tih staništa i vrsta bude u zadovoljavajućem stanju očuvanosti ili da barem bilježe pozitivan trend, — zaustavio i preokrenuo trend smanjenja broja ptica i kukaca, a posebice oprašivača, na poljoprivrednim zemljištima, — smanjila upotreba i rizik od kemijskih pesticida za 50 % te u jednakom opsegu smanjila i upotreba opasnijih pesticida, — najmanje 10 % poljoprivrednog zemljišta označilo kao „ekološki značajne površine”, uključujući elemente krajolika s visokom biološkom raznolikošću, — najmanje 25 % poljoprivrednog zemljišta namijenilo ekološkom uzgoju i znatno proširila primjena agroekoloških praksi, — posadilo najmanje 3 milijarde stabala uz potpuno poštovanje ekoloških načela i zaštitile postojeće primarne i stare šume, — ostvario znatan napredak u sanaciji zagađenih tala, — barem 25 000 km rijeka ponovno pretvorilo u rijeke slobodnog toka, — smanjio za 50 % broj vrsta s crvenog popisa koje su ugrožene od invazivnih stranih vrsta; smanjili gubici hranjivih tvari u gnojivima za najmanje 50 % i smanjila upotreba gnojiva za najmanje 20 %, — za gradove s najmanje 20 000 stanovnika izradio ambiciozni plan za urbanu ekologizaciju, — iskorijenila upotreba kemijskih pesticida u osjetljivim područjima kao što su gradske zelene površine u EU-u, — znatno smanjili negativni učinci među ostalim ribolova i rudarenja morskog dna na osjetljive vrste i staništa i ponovno uspostavilo dobro stanje okoliša, — izbjegao usputni ulov zaštićenih vrsta ili smanjio na razinu koja omogućuje potpuni oporavak populacija i ne ugrožava njihovo stanje očuvanosti.

3.7. Ti će se ciljevi postići, među ostalim, provedbom sljedećih mjera: — stvaranjem uvjeta za temeljit pomak s pomoću novog postupka usmjerenog na poboljšanje upravljanja biološkom raznolikošću i na osiguravanje da države članice u svoje nacionalne politike uključe obveze navedene u strategiji, — jačanjem napora za provedbu i primjenu zakonodavstva EU-a u području okoliša, — stavljanjem na raspolaganje 20 milijardi EUR godišnje za biološku raznolikost iz različitih izvora, uključujući fondove EU-a i nacionalna i privatna financijska sredstva, uz uključivanje razmatranja prirodnog kapitala i biološke raznolikosti u poslovne prakse, — postavljanjem EU-a na istaknuto mjesto u svijetu u rješavanju globalne krize biološke raznolikosti i mobiliziranjem svih instrumenata vanjskog djelovanja i međunarodnih partnerstava za novi ambiciozni globalni okvir UN-a za biološku raznolikost, — jačanjem civilne zaštite uspostavom politike EU-a za poboljšanje mogućnosti hitne reakcije u slučaju šumskih požara diljem Europe, — uspostavom regionalnih vatrogasnih timova u pojedinačnim državama članicama kako bi se povećala fleksibilnost u odgovoru na šumske požare, — poticanjem osposobljavanja civilnog društva u svim državama članicama korištenjem regionalnih baza i uspostavom malih timova za brzo reagiranje.

3.8. Kako bi se ta nužna i temeljita promjena omogućila, Europska komisija namjerava izraditi novi europski okvir za upravljanje biološkom raznolikošću. U tom će kontekstu uspostaviti mehanizam za praćenje i preispitivanje koji će se temeljiti na jasno određenom skupu dogovorenih pokazatelja. Komisija će 2023. razmotriti je li potreban pravno obvezujući pristup upravljanju.

3.9. Komisija u središte svoje strategije stavlja provedbu i primjenu zakonodavstva EU-a o okolišu. Očekuje se da će se, s jedne strane, pojačati suradnja s državama članicama i s europskim mrežama, inspektorima, policijom i tužiteljima i, s druge strane, ojačati uloga civilnog društva.

3.10. Predstavljena je strategija za EU, ali Europska komisija naglašava da će se i na bilateralnoj i multilateralnoj razini više pozornosti posvetiti zaštiti biološke raznolikosti te dodaje da je EU spreman preuzeti vodeću ulogu u visokoambicioznoj koaliciji za bioraznolikost na 15. Konferenciji stranaka Konvencije o biološkoj raznolikosti.

3.11. Akcijskim planom za novu strategiju za 2030. utvrđuje se oko četrdeset mjera koje će se poduzeti tijekom sljedeće četiri godine, kako je navedeno u okvirnom rasporedu priloženom prijedlogu nove strategije.

4. Opće napomene

4.1. EGSO pozdravlja napore koje je EK uložio u razvoj strategije za bioraznolikost do 2030. kao jedan od puteva prema ostvarenju europskog zelenog plana i globalnog okvira za biološku raznolikost predloženog u Konvenciji o biološkoj raznolikosti.

4.2. Dosad neviđeni gubitak biološke raznolikosti i širenje razornih pandemija šalju jasnu poruku: vrijeme je da ponovno razmislimo o našem odnosu s prirodom. EGSO smatra da je strategija za bioraznolikost ispravan način za postavljanje biološke raznolikosti Europe u središte oporavka nakon epidemije COVID-a 19 u korist ljudi, klime i planeta. Gubitak biološke raznolikosti i klimatska kriza međuovisni su i međusobno utječu jedno na drugo. Dosljedna zaštita i obnova šuma, tla i močvarnih područja te stvaranje zelenih površina u gradovima važni su za ublažavanje klimatskih promjena do 2030.

4.3. U strategiji za bioraznolikost prepoznat je međuodnos zbog kojeg je potrebno znatno povećati napore za zaštitu još postojećih prirodnih resursa i stoga je nužno a) proširiti zaštićena područja, posebice ona koja su strogo zaštićena. Međutim, to nije dovoljno za zaustavljanje smanjenja biološke raznolikosti (ne samo u pogledu broja vrsta, već osobito u pogledu njihovih populacija, gdje su zabilježena drastična smanjena, što pokazuju pomori kukaca na velikim površinama). Zato je potrebno i b) uložiti znatne napore za obnovu staništa. EGSO izričito podržava oba cilja.

4.4. EGSO se slaže s Europskom komisijom da je smanjenje broja zaštićenih vrsta i staništa uglavnom posljedica neodgovarajuće provedbe pravnog okvira i nedovoljnog financiranja. Postojeći pravni okvir (prvenstveno Direktiva o pticama i Direktiva o staništima) usmjeren je na ugrožene vrste i staništa, ali zaštita biološke raznolikosti uvelike nadilazi te okvire, što dokazuje činjenica da te direktive ne obuhvaćaju kukce niti oprašivače, kao ni usluge ekosustava ili zelenu infrastrukturu.

4.5. EGSO stoga podržava prijedloge Europske komisije da se razmotri uvođenje dodatnih pravnih instrumenata ako države članice ne krenu u brzu provedbu novih ciljeva u narednim godinama. EGSO također naglašava da bi trebalo prepoznati i poticati kvalitetu zaštite i dobre prakse na razini država članica, primjerice dobrovoljne mjere zaštite.

4.6. EGSO napominje da, uz već spomenute, postoje dodatni čimbenici koji dovode do smanjenja biološke raznolikosti, među ostalim i ljudsko ponašanje.

4.7. EGSO se slaže s analizom Europske komisije da kontinuirano drastično smanjenje biološke raznolikosti zahtijeva znatno širenje mreže zaštićenih područja. Konkretno, zaštiti prirodnih procesa dosad nije bila? posvećena odgovarajuća pozornost. To će se promijeniti s novim ciljem od 10 % strogo zaštićenih područja. Te bi mjere imale pozitivan učinak na klimu, zaštitu oprašivača i drugih kukaca, kao i na poboljšanje zadržavanja vode na tim područjima. Nametanjem obveze uspostavljanja transeuropske mreže za zaštitu prirode Europska komisija nastoji ispraviti nedostatak metodologije u Direktivi o staništima i s pravom naglašava važnost ekološke povezanosti. Time se vraća i na pitanje zelene infrastrukture, koje se nakon Komunikacije Komisije COM (2013) 249 final nažalost nije rješavalo s nužnom odlučnošću.

4.8. EGSO uviđa da su za provedbu ciljeva oporavka potrebni novi, pravno obvezujući ciljevi. U Strategiji o bioraznolikosti do 2020. utvrđen je cilj obnove 15 % narušenih ekosustava. Ostvarenje tog cilja ostalo je neispunjeno, prije svega zato što nije bio pravno obvezujući.

4.9. EGSO pozdravlja činjenicu da se strategija jasnije bavi pitanjem financijskih potreba. Odavno je poznato da nedostaje odgovarajuće financiranje: dosad je pokriveno samo 20 % potreba područja prirodne zaštite, uključujući ona u okviru mreže Natura 2000 ( 11 ) , a financijske procjene EGSO-a uvijek su bile mnogo više od procjena Europske komisije.

4.10. Odbor je također jasno podržao zasebnu liniju financiranja u odnosu na proračun za poljoprivredu, kao što je naveo i Europski revizorski sud.

4.11. Revizorski sud u svojem je mišljenju primijetio da dio rashoda u okviru ZPP-a određen za biološku raznolikost nije jasan. Komisija smatra da je oko 8 % proračuna EU-a potrošeno na zaštitu biološke raznolikosti (86 milijardi EUR u razdoblju 2014.–2020.). Revizorski sud kritizira činjenicu da, unatoč tome, nije moguće izmjeriti pozitivne učinke.

4.12. Razlog tomu je i to što programi drugog stupa, koji su posebno učinkoviti u pogledu biološke raznolikosti, ne samo da su nedovoljno financirani već su i većinom oblikovani na način koji je neprivlačan za poljoprivrednike u mnogim državama članicama. EGSO već godinama podupire i rješenja kojima se, primjerice, poljoprivrednicima olakšava usvajanje mjera za promicanje biološke raznolikosti, uključujući, među ostalim, dostatnu poticajnu komponentu. EGSO ističe da se ne može očekivati da zaštita biološke raznolikosti, koju treba tražiti i od poljoprivrednika i vlasnika šuma, bude financijski teret, već bi skrb za to „javno dobro” za njih trebala predstavljati zanimljivu priliku za ostvarivanje prihoda.

4.13. Europska komisija navodi potrebu za 20 milijardi EUR godišnje. Činjenica da nije navedeno a) kako je taj iznos od 20 milijardi EUR izračunat niti b) kako bi se ta potreba trebala pokriti, jedna je od velikih slabosti strategije za bioraznolikost.

4.14. Taj iznos nije predviđen novim višegodišnjim financijskim okvirom. Novi višegodišnji financijski okvir ne odražava taj iznos, što je iznenađujuće jer je Vijeće u prosincu 2019. pozvalo na „potpuno, učinkovito i dosljedno uključivanje biološke raznolikosti u osmišljavanje i provedbu novog višegodišnjeg financijskog okvira (VFO) za razdoblje 2021.–2027.” (vidjeti točku 3.2). U svakom slučaju, EGSO tome ne vidi ni traga i smatra da je to zabrinjavajući znak koji ukazuje na to da i dalje postoji velik jaz između riječi i djela.

4.15. EGSO kritizira činjenicu da Europska komisija u ovoj strategiji za biološku raznolikost ponovno ne provodi preporuke Vijeća iz prosinca 2019.o financijskoj potpori mjerama za zaštitu biološke raznolikosti i činjenicu da ne predlaže učinkovite mjere za ukidanje svih subvencija koje su štetne za biološku raznolikost. Osim toga, u vezi sa zahtjevom Vijeća da se poboljša preispitivanje provedbe i izvješćivanja o politikama, mjerama i obvezama u području zaštite prirode i biološke raznolikosti, Europska komisija još nije predložila odgovarajuće instrumente.

4.16. EGSO se slaže s Europskom komisijom da su održive prakse upravljanja za većinu zaštićenih područja prikladan način za održavanje ili promicanje visokih vrijednosti biološke raznolikosti. Međutim, EGSO smatra ključnim da dio zaštićenih područja bude strogo zaštićen, što podrazumijeva upravljanje bez intervencije. Samo se na taj način prirodni procesi mogu učinkovito zaštititi.

4.17. EGSO se stoga slaže s činjenicom da se udio strogo zaštićenih područja mora znatno povećati te naglašava da je zaštita prirodnih procesa ključna za zaštitu biološke raznolikosti, osobito u vremenima dramatičnih klimatskih promjena. Izrazito je hvale vrijedna činjenica da se poseban naglasak stavlja na strogu zaštitu (uz upravljanje bez intervencije) primarnih i starih šuma. Međutim, EGSO ističe da će bez znatne financijske naknade biti teško učinkovito zaštititi osobito primarne i stare šume u privatnom vlasništvu. EGSO u tom pogledu ističe pohvalne mjere nevladinih organizacija za zaštitu okoliša, koje djeluju kao čuvari okoliša, i stalne intervencije vatrogasaca koji štite područja koja često karakterizira značajna biološka raznolikost. Kad je riječ o primarnom i starom šumskom zemljištu koje je u državnom vlasništvu, EGSO bi želio da Europska komisija donese preporuku o obustavi aktivnosti sječe. Aktualne kontroverze u vezi sa zaštitom šuma u nekoliko država članica EU-a pokazuju da postoji znatan gospodarski pritisak i na područja u državnom vlasništvu.

4.18. EGSO naglašava da zajedničku poljoprivrednu politiku treba prilagoditi ciljevima politike biološke raznolikosti ( 12 ) , europskom propisu o klimi, strategiji „od polja do stola” i ciljevima europskog zelenog plana.

4.19. EGSO oštro kritizira činjenicu da posljednji predloženi višegodišnji financijski okvir, kao ni Europski plan oporavka, ne uključuju dodatne rashode za zaštitu biološke raznolikosti.

4.20. EGSO smatra da je važno imati snažnu i sveobuhvatnu strategiju za šume i sektor šumarstva. To je osobito potrebno jer EU nema zajedničku šumarsku politiku utemeljenu na zakonodavstvu.

4.21. EGSO napominje da se cilj od 10 % prioritetnih područja u poljoprivrednom sektoru ne odražava u prijedlogu reforme drugog stupa ZPP-a o kojem se trenutačno raspravlja, u kojem se samo spominje „minimalni postotak” bez navođenja konkretnog broja. To je iznimno negativan znak da je Europska komisija s jedne strane priznala taj zahtjev, ali da ga, s druge strane, ne uzima u obzir u usporednom procesu reforme.

4.22. EGSO toplo pozdravlja jačanje zelene infrastrukture i poziva Komisiju i države članice da razviju i provedu dosljednu strategiju u tom pogledu. EU bi trebao zelene transeuropske mreže TEN-G postaviti kao prioritet za ulaganja i osigurati im odgovarajuća financijska sredstva s posebnom namjenom.

4.23. Uz pravno obvezujuće ciljeve obnove najavljena je nova regulatorna inicijativa za proširenje zaštićenih područja ako države članice ne budu poštovale zahtjeve i preporuke Europske komisije. EGSO smatra da će te regulatorne mjere biti od ključnog značaja ako države članice ne izvrše radikalnu promjenu u zaštiti biološke raznolikosti. Zakonodavna inicijativa najavljena za 2024. stoga bi trebala dovesti do izrade sveobuhvatne direktive o biološkoj raznolikosti, kojom bi se riješili i drugi nedostaci navedeni u ovom mišljenju. Ta bi direktiva trebala biti popraćena procjenom učinka, čime bi se omogućila bolja procjena trgovinskih aspekata.

Bruxelles, 18. rujna 2020. Predsjednik Europskog gospodarskog i socijalnog odbora Luca JAHIER

(1) Konvencija o biološkoj raznolikosti

(2) Direktiva Vijeća 92/43/EZ (SL L 206, 22.7.1992., str. 7.).

(3) Direktiva Vijeća 79/409/EEZ (SL L 103, 25.4.1979., str. 1.) („Direktiva o pticama”) i Direktiva 2009/147/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 20, 26.1.2010., str. 7.)..

(4) Direktiva 2008/56/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 164, 25.6.2008., str. 19.).

(5) Uredba (EU) br. 1143/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 317, 4.11.2014., str. 35.).

(6) COM(2006) 216 final.

(7) Vidjeti, na primjer, mišljenje br. 7/2018 o prijedlozima Komisije o uredbama koje se odnose na zajedničku poljoprivrednu politiku za razdoblje nakon 2020. (SL C 41, 1.2.2019., str. 1.) i tematsko izvješće br. 13/2020 „Biološka raznolikost na poljoprivrednim zemljištima: doprinos ZPP-a”

(8) IPBES, Summary for policymakers of the global assessment report on biodiversity and ecosystem services (Sažetak globalnog izvješća o procjeni biološke raznolikosti i usluga ekosustava za tvorce politika), 2018.

(9) Povelja iz Leipziga i plan EU-a za gradove

(10) SL C 195, 18.8.2006., str. 96.; SL C 97, 28.4.2007., str. 6.; SL C 161, 13.7.2007., str. 48.; SL C 317, 23.12.2009., str. 75.; SL C 306, 16.12.2009., str. 42.; SL C 48, 15.2.2011., str. 150.; SL C 24, 28.1.2012., str. 111.; SL C 67, 6.3.2014., str. 153.; SL C 487, 28.12.2016., str. 14.; SL C 129, 11.4.2018., str. 90.; SL C 62, 15.2.2019., str. 226. i SL C 47, 11.2.2020., str. 87.

(11) Vidjeti COM(2010) 548/2, str. 13.

(12) U studenome 2018. Europski revizorski sud oštro je kritizirao prijedloge povjerenika Hogana za poljoprivrednu reformu nakon 2020. jer ih nije smatrao usklađenima s ciljevima zaštite okoliša.