I.Uvod

Svijet u kojem živimo prolazi kroz razdoblje tranzicije obilježeno velikim promjenama u ravnoteži geopolitičke i gospodarske moći. Novi akteri na svjetskoj pozornici stvaraju novu dinamiku. U odnosima među velikim silama sve su izraženiji konflikti i unilateralizam. U igri su suprotstavljene vizije i planovi o globalnom poretku koji dovode u pitanje etablirana multilateralna pravila i organizacije. S druge strane, sve složeniji globalni izazovi zahtijevaju intenzivnije multilateralno upravljanje i međunarodnu suradnju utemeljenu na pravilima.

Trenutačna geopolitička suparništva negativno utječu na rad na promicanju mira i sprečavanju sukoba zato što ometaju humanitarne aktivnosti, potkopavaju povjerenje i otežavaju omogućivanje dostupnosti globalnih javnih dobara. U pitanje se dovode osnovna načela međunarodnog prava, ljudskih prava, demokracije i vladavine prava. Postojeće institucije koje štite te vrijednosti prečesto se zaobilaze ili zloupotrebljavaju za nacionalne ili ideološke interese. Moćni nedržavni akteri, uključujući digitalne platforme i multinacionalna poduzeća, počeli su oblikovati međunarodne norme izvan etabliranih kanala. Građani osjećaju sve veću otuđenost od svih razina vlasti. U današnjem su svijetu nepredvidljivost i nejednakost stoga sve izraženije.

Unatoč tomu, kriza prouzročena bolešću COVID-19 živo je dokazala potrebu za multilateralnim rješenjima jer je kao velika globalna prijetnja dala prijeko potreban poticaj koordiniranom globalnom djelovanju u odgovoru na krizu. Tijekom čitave 2020. međunarodni forumi i organizacije predvodili su globalni odgovor i postizali opipljive rezultate, među kojima su, primjerice, inicijativa za brzi pristup opremi za borbu protiv bolesti COVID-19 (ACT-A) i njezin instrument COVAX ili pak akcijski plan skupine G20 za odgovor na pandemiju.

Multilateralizam se po svojoj prirodi neprestano prilagođava okolnostima. To je složen sustav, no od njega svi imaju konkretne koristi. Neka su od njegovih važnih i trajnih postignuća instrumenti međunarodne zaštite ljudskih prava i međunarodnog humanitarnog prava, Program održivog razvoja do 2030., Pariški sporazum o klimatskim promjenama, Ugovor o neširenju nuklearnog oružja te pravila kojima se uređuju međunarodna trgovina i ulaganja. Odluke nove američke administracije o ponovnom pristupanju Pariškom sporazumu i nastavku članstva u Svjetskoj zdravstvenoj organizaciji dobrodošli su koraci koji će pridonijeti ostvarenju ambicioznih multilateralnih ciljeva u predstojećim godinama.

Takav multipolarni svijet otvara važna i goruća pitanja s kojima se EU može uspješno suočiti – uz dva uvjeta. Budući da je transakcijska priroda globalnog sustava sve izraženija, EU mora nastupati odlučnije te stvarati i jačati saveze s partnerima sličnih stavova u prioritetnim područjima. Multilateralizam jest i ostat će temeljno načelo EU-a jer je to najučinkovitiji način upravljanja globalnim odnosima na obostranu korist. No multilateralizam ne možemo zastupati sami niti samo deklarativno. Multilateralizam mora biti učinkovit i pravedan te donositi rezultate koji služe interesima i vrijednostima Unije i cijelog svijeta. To znači da EU mora svoja načela zastupati nepokolebljivo, a djelovati okretno.

Zbog toga se u ovoj zajedničkoj komunikaciji:

·jasnije definira kakav multilateralni sustav EU želi i što od njega očekuje,

·iznosi kako EU može postići ono što želi jačanjem tog sustava i njegove sposobnosti da poluči rezultate,

·navodi što EU može učiniti kako bi učinkovitije iskoristio svoju snagu.

Što EU želi: EU želi promicati globalni mir i sigurnost te štititi temeljna prava, univerzalne vrijednosti i međunarodno pravo kao temelje suradnje među zemljama i narodima. I dalje će biti predvodnik u odgovorima na egzistencijalne prijetnje čovječanstvu zbog klimatskih promjena i gubitka bioraznolikosti, a to će ujedno biti misao vodilja u našem pristupu multilateralnom sustavu. EU namjerava poticati rješenja utemeljena na suradnji u cilju „obnove radi izgradnje boljeg svijeta”, i to tako što će pridonositi globalnom oporavku, raditi na otklanjanju nejednakosti, promicati održivi razvoj, javno zdravlje te digitalnu i zelenu tranziciju, uključujući prelazak na čistu energiju, i štititi ljudska prava i vladavinu prava. Takva nastojanja i pristup koji se u većoj mjeri temelji na interesima međusobno se dopunjuju.

Kako EU može postići ono što želi: multilateralni poredak treba revitalizirati kako bi postao primjeren svrsi te bio u stanju nositi se s globalnim izazovima i geopolitikom 21. stoljeća. Ako želi zadržati legitimnost, mora odgovoriti na sve veće zahtjeve građana u pogledu transparentnosti, kvalitete, uključivosti i rezultata. EU i njegove države članice odlučno podupiru i nastavit će podupirati međunarodni poredak utemeljen na pravilima čija su okosnica Ujedinjeni narodi. No svijet više nije nalik onome kakav je bio prije 75 godina, kada je UN osnovan. Proces koji je započet na sastanku na vrhu „75 godina UN-a” u rujnu 2020. prilika je za revitalizaciju multilateralizma koja je potrebna za postizanje učinkovitijih i uključivijih rezultata. Unija se treba aktivno uključiti u proces promišljanja koji je glavni tajnik UN-a inicirao u tom smjeru („naš zajednički program”). Jednako tako, treba promicati ambicioznu modernizaciju ključnih institucija kao što su WTO i SZO te predvoditi razvoj novih globalnih normi, međunarodnih standarda i okvira za suradnju u područjima kao što su digitalna tehnologija, uključujući umjetnu inteligenciju, i druge nove tehnologije.

Što EU može učiniti: EU mora osmisliti dosljedniji i strateški usmjereniji pristup svojem multilateralnom angažmanu te pridonijeti učinkovitoj reformi multilateralnih institucija. Za to su potrebni učinkovitiji mehanizmi koordinacije između EU-a i njegovih država članica kada je riječ o zajedničkim prioritetima te veća spremnost da se za promicanje vlastitih vrijednosti i prioriteta u inozemstvu iskoristi kolektivna snaga Unije. EU će djelotvornije iskoristiti svoje regulatorne ovlasti, izniman spoj jedinstvenog tržišta i socijalnog tržišnog gospodarstva, položaj prve svjetske trgovinske velesile te važnost eura. Odlučnije će djelovati u ulozi predvodnika i učinkovitije primjenjivati svoju sposobnost da okuplja dionike te pošteno posreduje i gradi spone među njima. Demokratske i regulatorne prednosti EU-a pridonose izgradnji boljeg svijeta, a njegova vjerodostojnost u ulozi mirotvorca te sigurnosne i obrambene strukture mogu pridonijeti multilateralnim djelovanjima na očuvanju, održavanju i stvaranju mira.

Uspješan globalni angažman znači i da Unija mora produbiti partnerstva i saveze s trećim zemljama, multilateralnim i regionalnim organizacijama te drugim partnerima, osobito onima s kojima dijeli demokratske vrijednosti i prioritete. Jednako će tako nastojati pronaći zajednički jezik s drugim dionicima u raspravama o pojedinačnim aktualnim pitanjima, od kojih svakako treba spomenuti globalna javna dobra.

Jačanje kapaciteta EU-a kao globalnog aktera podrazumijeva i rad na dosljednosti između vanjskog djelovanja EU-a i njegovih unutarnjih politika. Ujedinjen i usklađen glas Unije u globalnim forumima ključan je ako želimo da naša uloga i utjecaj dosegnu svoj puni potencijal. EU mora „ostvarivati rezultate kao cjelina” da bi „postizao uspjeh kao cjelina”.

II.Multilateralni sustav koji je „primjeren svrsi”