HR    HR 
 
 
 EUROPSKA  
KOMISIJA   
Bruxelles, 20.5.2015.  
COM(2015) 204 final  
  
IZVJEŠĆE KOMISIJE EUROPSKOM PARLAMENTU I VIJEĆU  
o obveznom navođenju zemlje podrijetla ili mjesta podrijetla za neprerađenu hranu, 
proizvode s jednim sastojkom i sastojke koji čine više od 50  % nekog prehrambenog 
proizvoda   
 
2 
 SADRŽAJ  
1. Uvod  ................................ ................................ ................................ .............................  2 
2. Obvezno i dobrovoljno označivanje ................................ ................................ .............  3 
3. Predmetna hrana  ................................ ................................ ................................ ...........  4 
4. Pregled sektora i opskrbnog lanca  ................................ ................................ ................  4 
4.1. Pregled prehrambenog sektora EU -a ................................ ................................ ...........  4 
4.2. Pregled opskrbnog lanca za proizvodnju hrane  ................................ ...........................  4 
4.3. Uporaba dobrovoljnog označivanja podrijetla i sustavi kvalitete EU -a .......................  5 
5. Stavovi potrošača prema informacijama o podrijetlu hrane  ................................ ........  5 
6. Mogući scenariji i načini određivanja podrijetla povezani s označivanjem podrijetla 
za neprerađenu hranu, proizvode s jednim sastojkom i sastojke koji čine  više od 50  % 
nekog prehrambenog poroizvoda  ................................ ................................ .................  6 
7. Analiza troškova i prednosti različitih scenarija  ................................ ..........................  7 
7.1. Učinak na ponašanje potrošača  ................................ ................................ ....................  7 
7.2. Ekonomski učinci  ................................ ................................ ................................ .........  7 
7.2.1.  Operativni troškovi subjekata u poslovanju s hranom  ................................ .................  7 
7.2.2.  Učinak na unutarnje tržište i na međunarodnu trgovinu  ................................ ..............  8 
7.2.3.  Administrativno opterećenje za poduzeća  ................................ ................................ ... 8 
7.2.4.  Dodatno opterećenje za ti jela javne uprave  ................................ ................................ . 8 
7.2.5.  Troškovi za potrošače  ................................ ................................ ................................ .. 9 
7.2.6.  Utjecaji na okoliš ................................ ................................ ................................ ..........  9 
7.3. Analiza troškova i prednosti različitih scenarija  ................................ ..........................  9 
8. Zaključci  ................................ ................................ ................................ .....................  11 
 
3 
 IZVJEŠĆE KOMISIJE EUROPSKOM PARLAMENTU I VIJEĆU  
o obveznom navođenju zemlje podrijetla ili mjesta podrijetla za neprerađenu hranu, 
proizvode s jednim sastojkom i sastojke koji čine više od 50  % nekog prehrambenog 
proizvoda  
1. UVOD 
Člankom 26. stavcima 5. i 6. Uredbe (EU) br.  1169/2011 Europskog parlamenta i 
Vijeća o informiranju potrošača o hrani (dalje u tekstu „Uredba o informiranju 
potrošača o hrani”)1 zahtijeva  se od Komisije da Europskom parlamentu i Vijeću 
podnese niz izvješća o mogućnosti proširenja obveznog označivanja podrijetla na 
sljedeće kategorije hrane:  
(a) vrste mesa različite od goveđeg, svinjskog, ovčjeg i kozjeg mesa te mesa 
peradi;  
(b) mlijeko;  
(c) mlijeko koje se koristi kao sastojak u mliječnim proizvodima;  
(d) neprerađenu hranu;  
(e) proizvode s jednim sastojkom;  
(f) sastojke koji čine više od 50  % nekog prehrambenog proizvoda.  
Ovim izvješćem obuhvaćeni su neprerađena hrana, proizvodi s jednim sastojkom i 
sastojci koji čine više od 50  % nekog prehrambenog proizvoda.  
U skladu s člankom 26. stavka 7. Uredbe o informiranju potrošača o hrani u izvješću 
se analiziraju:  
– potreba informiranja potrošača,  
– izvedivost takvog označivanja te  
– troškovi i korist i uvođenja takvih mjera, uključujući pravni učinak na unutarnje 
tržište i učinak na međunarodnu trgovinu.  
Ovo izvješće temelji se uglavnom na rezultatima vanjske studije koju je naručila 
Glavna uprava za zdravlje i sigurnost hrane (GU SANTE), a proveo Konz orcij za 
ocjenu prehrambenog lanca (FCEC),2 koja je uključivala potrošače, subjekte u 
poslovanju s hranom (SPH -ove) te ankete i studije slučaja nadležnih tijela država 
članica, ali i na drugim dostupnim izvorima o toj temi.  
Glavna uprava za unutarnje trži šte, industriju, poduzetništvo te male i srednje 
poduzetnike (GU GROW) provela je test za mala i srednja poduzeća (MSP -ove), čiji 
su rezultati uvršteni u studiju FCEC -a. 
                                                 
1 Uredba (EU) br.  1169/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o informiranju 
potrošača o hrani (SL  L 304, 22.11.2011., str.  18.).  
2 Studija o obveznom navođenju zemlje podrijetla ili mjesta podrijetla za neprerađenu hranu, proizvode s 
jednim sastojkom i sastojke koji čine više od 50  % nekog prehrambenog proizvoda  – Završno izvješće  –
 Konzorcij za ocjenu prehrambenog lanca (FCEC) –  
http://ec.euro pa.eu/food/food/labellingnutrition/foodlabelling/index_en.htm   
 
4 
 2. OBVEZNO I DOBROVOLJNO  OZNAČIVANJE  
Trenutačno postoje obvezna pravila o označivanju podrijetla za nekoliko sektora, kao 
što su med3, voće i povrće4, riba5 (ne riblji proizvodi poput pripremljene ili 
konzervirane ribe), goveđe meso i proizvodi od goveđeg mesa6, maslinovo ulje7, 
vino8, jaja9 i uvezena perad10.  
Uredbom o informiranju potrošača o hrani uvedeno je obvezno označivanje 
podrijetla za svježe, rashlađeno ili smrznuto svinjsko, ovčje i kozje meso te meso 
peradi, čiji su modaliteti utvrđeni Provedbenom uredbom Komisije (EU) 
br. 1337/201311. 
Uz ta pravila o obveznom označivanju p odrijetla, SPH -ovi mogu na vlastitu 
inicijativu označiti zemlju ili regiju podrijetla pod uvjetom da ispunjavaju 
primjenjive odredbe Uredbe o informiranju potrošača o hrani.  
3. PREDMETNA HRANA  
Pojam „neprerađena hrana” definiran je u Uredbi o informiranju potrošača o hrani i 
čini ga hrana koja nije bila podvrgnuta preradi, uključujući proizvode koji su 
podijeljeni, razdvojeni, odrezani, razrezani na kriške, očišćeni od kostiju, kosani, 
oguljeni, usitnjeni, isjeckani, očišćeni, narezani, oljušteni, samljeven i, rashlađeni, 
zamrznuti, duboko zamrznuti ili odmrznuti. Na primjer, brašno, riža i salate od 
isjeckanog zelenog povrća smatraju se neprerađenim proizvodima.  
Međutim u Uredbi o informiranju potrošača o hrani ne navodi se definicija 
„proizvodâ s jednim sas tojkom”. Za potrebe ovog izvješća takvim proizvodima 
smatraju se proizvodi koji sadržavaju samo jedan sastojak ili sirovinu. To su 
                                                 
3 Uredba (EU) br.  1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o uspostavljanju 
zajedničke organizacije tržišta poljoprivrednih proizvoda, SL L  347, 20.12.2013., str. 1671.  
4 Uredba Vijeća (EZ) br.  1234/2007 od 22. listopada 2007. o uspostavljanju zajedničke organizacije 
poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode (Uredba o 
jedinstvenom ZOT -u) i Provedbena uredba Komisije (EU) br.  543/2011  od 7. lipnja 2011. o utvrđivanju 
detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br.  1234/2007 za sektore voća i povrća te prerađevina 
voća i povrća, SL L 157, 15.6.2011., str. 1 –163. 
5 Uredba (EU) br.  1379/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 11.  prosi nca 2013. o zajedničkom 
uređenju tržišta proizvodima ribarstva i akvakulture, SL L  354, 28.12.2013., str.1.  
6 Uredba (EZ) br.  1760/2000 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. srpnja 2000. o uvođenju sustava 
označivanja i registracije životinja vrste goveda,  označivanju goveđeg mesa i proizvoda od goveđeg 
mesa, SL L 204, 11.8.2000. str. 1.  
7 Provedbena uredba Komisije (EU) br.  29/2012 od 13. siječnja 2012. o tržišnim standardima za 
maslinovo ulje, SL L 12, 14.1.2012., str. 14 –21. 
8 Uredba Vijeća (EZ) br.  1234/2007 od 22. listopada 2007. o uspostavljanju zajedničke organizacije 
poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode (Uredba o 
jedinstvenom ZOT -u). 
9 Uredba Komisije (EZ) br.  589/2008 od 23.  lipnja 2008. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu 
Uredbe Vijeća (EZ) br.  1234/2007 u pogledu tržišnih standarda za jaja, SL L 163, 24.6.2008., str.  6–23. 
10 Uredba Komisije (EZ) br.  543/2008 od 16. lipnja 2008. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu 
Uredbe Vijeća (EZ) br.  1234/2007 u pogledu tržišnih standarada za meso peradi, SL L 157, 17.6.2008., 
str. 46–87. 
11 Provedbena uredba Komisije (EU) br.  1337/2013 od 13. prosinca 2013. o utvrđivanju pravila za 
primjenu Uredbe (EU) br.  1169/2011 Europskog parlamenta i Vijeća u pog ledu navođenja zemlje 
podrijetla ili mjesta podrijetla za svježe, rashlađeno i smrznuto svinjsko, ovčje i kozje meso te meso 
peradi, SL L 335, 14.12.2013., str.19.  
 
5 
 primjerice šećer, pire od rajčice, biljna ulja jedinstvenoga biljnog podrijetla, smrznuti 
pomfrit, ako tim proizvodima nisu d odani aditivi ili sol.  
U Uredbi o informiranju potrošača o hrani ne navodi se ni definicija „sastojaka koji 
čine više od 50  % nekog prehrambenog proizvoda” niti se utvrđuje na što se prag od 
50 % odnosi (volumen, težina itd.). Sastojci koji pripadaju toj k ategoriji mogu, na 
primjer, biti rajčica u umaku od rajčice, voće u voćnim sokovima, brašno u kruhu 
(pekarski sektor).  
4. PREGLED SEKTORA I OPS KRBNOG LANCA  
4.1. Pregled prehrambenog sektora EU -a 
U sektoru hrane i pića EU -a ostvaruje se promet od 1  048 mili jardi eura, stvara 
dodana vrijednost od 206 milijardi eura i zapošljava 4,2 milijuna ljudi, što ga čini 
najvećim proizvodnim sektorom i vodećim poslodavcem u EU -u. 
U sektoru je 286  000 trgovačkih društava, od čega 99  % malih i srednjih poduzeća 
(uključujuć i mikropoduzeća).  
4.2. Pregled opskrbnog lanca za proizvodnju hrane  
SPH-ovi u EU -u u većini prehrambenih sektora nabavljaju sirovine iz više izvora. Za 
robu poput kave i brašna potrebni su različiti izvori sirovina radi zadržavanja željene 
kvalitete proizv oda i izbjegavanja sezonskih varijacija. I cijena je ključan parametar 
te se podrijetlo sirovine često mijenja kako bi se troškove svelo na najmanju moguću 
razinu. Prema studiji FCEC -a, kad se koristi više izvora, 50  % SPH -ova mijenja 
podrijetlo svojih sas tojaka tri puta godišnje ili više. Što je složeniji i sofisticiraniji 
opskrbni lanac, to je teže označivanje podrijetla.  
U pogledu sljedivosti, kako se to zahtijeva zakonodavstvom EU -a o sigurnosti 
hrane12, SPH -ovi trebaju moći identificirati svoje neposredne dobavljače i kupce. 
Ova vrsta sljedivosti („jedan korak naprijed, drugi nazad”) obično je jedina osigurana 
sljedivost i samo 29  % SPH -ova ispunjavaju više od tog zahtjeva te postavljaju 
potpuniji sustav sljedivosti.  
4.3. Uporaba dobrovoljnog ozn ačivanja podrijetla i sustavi kvalitete EU -a 
Savjetovanjem s dionicima ustanovilo se da se dobrovoljno označivanje rijetko 
koristi za prehrambene sektore obuhvaćene izvješćem. Kad se upotrebljavaju takvi 
sustavi, to je samo za manji dio ukupne proizvodnje dotičnog proizvoda (na primjer 
< 1 % ukupnog tržišta kave) te uglavnom za segment visoke vrijednosti. Proizvodi s 
logotipom sustava kvalitete EU -a, kao što su zaštićena oznaka izvornosti (ZOP), 
zaštićena oznaka zemljopisnog podrijetla (ZOZP) ili zajamčeni tradicionalni 
specijalitet (ZTS), ne prevladavaju u većini kategorija hrane obuhvaćenih izvješćem. 
Takve oznake nisu uvijek oznake izvora sirovina već se mogu povezati, na primjer, s 
regionalnim vještinama te se odnose na mjesto proizvodnje.  
                                                 
12 Uredba (EZ) br.  178/2002 Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2002. o utvrđivanju  općih 
načela i uvjeta zakona o hrani, osnivanju Europske agencije za sigurnost hrane te utvrđivanju postupaka 
u područjima sigurnosti hrane, SL L 31, 1.2.2002., str. 1.  
 
6 
 5. STAVOVI POT ROŠAČA PREMA INFORMA CIJAMA O PODRIJETLU HRANE  
Ispitivanje mišljenja potrošača pokazuje da među aspektima koji utječu na ponašanje 
potrošača označivanje podrijetla dolazi nakon čimbenika poput cijene, okusa, datuma 
„upotrijebiti do”/„najbolje upotrijebiti d o”, prikladnosti i izgleda.  
Čini se da je interes za označivanje podrijetla općenito manji za proizvode relevantne 
za ovu studiju, ali ipak dostiže tri četvrtine anketiranih potrošača u studiji FCEC -a. U 
studiji FCEC -a čini se da je iskazano zanimanje potr ošača za mjesto uzgoja jednako 
važno kao njihovo zanimanje za mjesto proizvodnje, ali upitani za konkretne 
slučajeve, potrošači daju očitu prednost informacijama povezanima s mjestom 
proizvodnje.  
Velika većina ispitanih potrošača voljela bi imati informac ije o podrijetlu na razini 
države.  
U pogledu razloga za potražnju potrošača za označivanjem podrijetla postoje važne 
razlike među državama članicama. Za 42,8  % ispitanih potrošača u EU -u označivanje 
podrijetla koristilo bi se za davanje prednosti nacional noj ili lokalnoj proizvodnji 
pred hranom drugog podrijetla. 12,9  % potrošača u EU -u smatra da označivanje 
podrijetla pruža povjerenje u kvalitetu prehrambenog proizvoda. Razlozi povezani s 
okolišem zaslužni su za interes otprilike 12,8  % potrošača u EU -u. Označivanjem 
podrijetla također bi se uvjerilo 10,8  % potrošača u EU -u u sigurnost hrane koju 
kupuju.  
Međutim, treba napomenuti da se neki od navedenih razloga interesa za podrijetlo 
hrane mogu smatrati opravdanima (npr. podrška lokalnoj proizvodnji, svoj stva 
proizvoda te pitanja zaštite okoliša) dok drugi navedeni razlozi nisu relevantni. To je 
posebno slučaj kad se podrijetlo povezuje sa sigurnošću jer proizvodi proizvedeni 
bilo gdje u EU -u ili uvezeni u EU moraju biti „sigurni”. Doista, glavni cilj 
zako nodavstva EU -a o hrani jest osiguranje sigurnosti hrane. Revizije koje provodi 
odgovorna služba Komisije (Ured za hranu i veterinarstvo Glavne uprave za zdravlje 
i sigurnost hrane) u državama članicama dostatan su dokaz dosljedno visoke razine 
sigurnosti k oja se osigurava provedbom zakonodavstva EU -a. Slično tome, provode 
se revizije u trećim zemljama kako bi se osiguralo da izvozni proizvodi 
zadovoljavaju sigurnosne standarde EU -a. 
U pogledu spremnosti potrošača da plate za informacije o podrijetlu, dokazi  o tome 
nesustavni su i ponekad proturječni, što je možda posljedica metodološke 
pristranosti. Prethodnim studijama o spremnosti potrošača na plaćanje pokazalo se da 
unatoč interesu za dotičnom informacijom potrošači nisu spremni kupiti proizvode 
po višoj cijeni kako bi imali tu informaciju13. Međutim, studijom FCEC -a procijenilo 
se da postoji velika spremnost plaćanja za proizvode obuhvaćene studijom (+30  % za 
informacije na razini EU -a, +40  – 50 % za informacije na razini države). Treba 
napomenuti i da pos toji značajan raskorak između namjera potrošača i njihova 
stvarnog ponašanja.  
6. MOGUĆI SCENARIJI I NA ČINI ODREĐIVANJA POD RIJETLA POVEZANI S 
OZNAČIVANJEM PODRIJE TLA ZA NEPRERAĐENU H RANU , PROIZVODE S JEDNIM 
                                                 
13 Izvješće Komisije Europskom parlamentu i Vijeću o obveznom navođenju zemlje podrijet la ili mjesta 
podrijetla za meso koje se koristi kao sastojak (COM(2013)755).  
 
7 
 SASTOJKOM I SASTOJKE  KOJI ČINE VIŠE OD 50 % NEKOG PREHRAMBENOG 
POROIZVODA  
Za potrebe ovog izvješća izlažu se sljedeći scenariji:  
– Scenarij 1.: označivanje podrijetla na dobrovoljnoj osnovi ( status quo ); 
– Scenarij 2.: obvezno označivanje podrijetla temeljeno na razlikama iz EU -
a/izvan EU -a ili EU/treća zeml ja;  
– Scenarij 3.: obvezno označivanje podrijetla kojim se navodi država članica ili 
treća zemlja;  
– Scenarij 4.: obvezno označivanje kojim se navode druge zemljopisne cjeline 
(regija).  
Za scenarije 2., 3. i 4. istraženi su različiti načini određivanja podrij etla za svaku od 
tri glavne kategorije proizvoda:  
– Način a: mjesto proizvodnje: podrijetlo bi se definiralo u Carinskom zakoniku, 
tj. zemlja u kojoj je proizvod u cijelosti dobiven ili u kojoj je prošao kroz svoju 
zadnju značajnu preobrazbu;  
– Način b: mjest o uzgoja glavne sirovine, tj. mjesto berbe voća, povrća i žitarica 
ili mjesto ulova ribe za prerađene riblje proizvode;  
– Način c: oboje navedeno.  
7. ANALIZA TROŠKOVA I PR EDNOSTI RAZLIČITIH S CENARIJA  
7.1. Učinak na ponašanje potrošača  
U okviru scenarija 1. opseg informacija o podrijetlu ovisio bi o potražnji od strane 
potrošača. S obzirom na to da ne bi bilo utjecaja na cijene hrane, ova bi opcija 
zadovoljila potrošače koji pridaju veliku važnost cijenama hrane. Novim pravilima o 
dobrovoljnom podrijetlu svak ako bi se izbjeglo dovođenje potrošača u zabludu u 
pogledu stvarnog podrijetla glavnog sastojka za prehrambene proizvode za koje je 
navedeno određeno podrijetlo jer bi se moralo navesti različito podrijetlo glavnog 
sastojka.  
Scenarijem 2. zadovoljilo bi se  potrošače jedino ako je proizvod u očima potrošača 
sigurniji ili bolje kvalitete u usporedbi s proizvodima iz zemalja koje nisu članice 
EU-a, što nije izvjesno. Često se smatra i da je ta razina informacija previše općenita 
i da nije vrijedna dodatnih tro škova za krajnje potrošače, čak i ako bi ti dodatni 
troškovi bili manji nego u scenarijima 3. i 4.  
Očekuje se da bi primjenom scenarija 3. došlo do većeg potrošačkog zadovoljstva ali 
i do većeg učinka na trošak proizvodnje u usporedbi sa scenarijem 2. i st oga do 
većeg rasta cijene za potrošače. Učinak takvog označivanja podrijetla gotovo bi 
sigurno rezultirao i davanjem prednosti nacionalnim proizvodima.  
Čini se da potrošači nisu skloni četvrtom scenariju, u usporedbi s opcijom 
označivanja podrijetla na raz ini države. Očekuje se i da bi tom opcijom došlo do 
mnogo većih dodatnih troškova za SPH -ove i stoga viših cijena za potrošače.  
 
8 
 7.2. Ekonomski učinci  
S obzirom na to da SPH -ovi propituju izvedivost scenarija 4. i s obzirom na 
nedostatak većeg interesa potrošača u usporedbi sa scenarijem 3., izvještava se samo 
o ekonomskom učinku za prva tri scenarija.  
Budući da se studijom obuhvaća širok raspon kategorija hrane, nije bilo moguće 
ujediniti podatke o ekonomskom učinku. Stoga je kvantifikacija ekonomskog u činka 
ostala na razini konkretnih studija slučaja te se o njoj izvještava u studiji FCEC -a. 
7.2.1.  Operativni troškovi subjekata u poslovanju s hranom  
U okviru scenarija 1. zadržale bi se trenutačne razine operativnih troškova. U okviru 
scenarija 2. i 3. S PH-ovi koji se odluče za jedinstveno podrijetlo ili ograničen broj 
podrijetla morali bi snositi dodatne operativne troškove (jednokratne i opetovane) 
zbog potrebnih prilagodbi praksi nabave, sustava sljedivosti, postupka proizvodnje, 
pakiranja i tržišnih p raksi. U okviru scenarija 3. operativni troškovi porast će za 
procijenjenih 10 do 15  % za sektore koji ne posluju s većim brojem različitih 
podrijetla, ali u mnogim slučajevima mogu doseći i 30  %. 
Neki od tih troškova bili bi ublaženi ako se odabere scenar ij 2. ili ako se primijeni 
scenarij 3. s mogućnošću označivanja nekoliko zemalja (omogućujući mješavine 
podrijetla za određeni proizvod ili omogućujući označivanje različitih podrijetla, do 
kojeg bi moglo doći kasnije tijekom proizvodnje). SPH -ovi također procjenjuju da je 
način određivanja podrijetla kojim se zahtijeva označivanje mjesta proizvodnje 
općenito jefitniji od označivanja mjesta uzgoja zbog manjeg broja mjesta 
proizvodnje u usporedbi s brojem podrijetla sirovina i zbog toga što bi bio potreban 
manje opsežan sustav sljedivosti.  
7.2.2.  Učinak na unutarnje tržište i na međunarodnu trgovinu  
U okviru scenarija 2. očekuje se da ne bi bilo utjecaja na unutarnje tržište jer se tim 
scenarijem ne razlikuju podrijetla država članica. Međutim, ovisno o reak ciji 
potrošača na oznaku „iz EU -a” ili „izvan EU -a” te ovisno i o prilagodbi praksi 
nabave SPH -ova, može doći do utjecaja na međunarodnu trgovinu, što pokreće 
pitanje međunarodnih trgovinskih sporazuma koji postoje za neke proizvode 
obuhvaćene studijama, p oput šećera. Treće zemlje istaknule su i svoju zabrinutost u 
pogledu mogućeg gubitka izvoza u EU zbog dodatnog troška proizvodnje i 
označivanja i zbog predviđenog prijelaza SPH -ova u EU -u na poslovanje s 
dobavljačima iz EU -a. 
Scenarijem 3., uz sličan utjec aj na međunarodnu trgovinu kao u slučaju scenarija 2., 
riskira se i učinak na međunarodno tržište, uz moguće zatvaranje lanaca opskrbe 
hranom u nacionalne okvire, s obzirom na to da je gotovo polovica anketiranih 
potrošača navela da bi dala prednost proizv odima iz svoje zemlje. U okviru tog 
scenarija, iako bi proizvodi iz EU -a mogli imati koristi od veće sklonosti potrošača 
na tržištu EU -a, dodatnim opterećenjem i strogošću praksi nabave naštetilo bi se 
SPH-ovima EU -a na međunarodnom tržištu.  
7.2.3.  Adminis trativno opterećenje za poduzeća  
Za SPH -ove koji posluju sa sirovinama različitih podrijetla došlo bi do dodatnog 
administrativnog opterećenja zbog evidencije podrijetla nabavljenih dobara i radi 
prilagodbe sustava sljedivosti. Fiksni troškovi činili bi va žan dio dodatnog 
opterećenja te bi se time naštetilo mnogo većem broju malih i srednjih poduzeća. 
 
9 
 Štetu ne bi pretrpjela samo ona mala i srednja poduzeća koja dobavljaju sredstva s 
jedinstvenim podrijetlom ili ograničenim brojem podrijetla.  
Administrativno  opterećenje u okviru scenarija 1. bilo bi zanemarivo i isključivo bi 
ga podnijela poduzeća koja dostavljaju informaciju o podrijetlu konačne hrane, a to 
je podrijetlo različito od primarnog sastojka/primarnih sastojaka. Procjenjuje se i da 
je ukupno opter ećenje manje za scenarij 2. u usporedbi sa scenarijem 3. te manje za 
način a u usporedbi s načinom b.  
7.2.4.  Dodatno opterećenje za tijela javne uprave  
Procjena rasta troškova kontrola za tijela javne uprave, koju su provele države 
članice, vrlo je raznol ika. Na temelju pretpostavke da nema povećanja sredstava koja 
se državnim proračunima dodjeljuju nadležnim tijelima kontrole, takva nova pravila 
mogla bi dovesti do smanjenja učestalosti kontrola ili do promjene u prioritetima, što 
bi u kombinaciji s nedos tatkom analitičke metode provjere podrijetla hrane možda 
dovelo do povećanog rizika za prevare.  
7.2.5.  Troškovi za potrošače  
Očekuje se da bi dostavljanje informacija o podrijetlu dovelo do povećanih troškova, 
koji bi se zasigurno prenijeli uglavnom na pot rošača (na temelju studije FCEC -a). 
Prema toj studiji važnost tih povećanja troškova varirala bi od nevažnog povećanja 
troška do visokog povećanja, ovisno o hrani, prehrambenom sektoru i o državi 
članici.  
Primjenom scenarija 1. vjerojatno neće doći do opće g povećanja cijena. Mogli bi biti 
pogođeni možda samo proizvodi s dobrovoljnim informacijama o podrijetlu.  
Primjenom scenarija 2. i 3. vjerojatno bi došlo do općeg povećanja cijena za 
potrošače, koje bi bile mnogo veće u slučaju scenarija 3. Primjenom scen arija 3. te u 
manjoj mjeri scenarija 2., takvima kakvi jesu, moglo bi doći do smanjenja potrošnje 
prehrambenih proizvoda obuhvaćenih izvješćem ako je povećanje troška znatno ili 
do povećanja potrošačkog proračuna namijenjenog kupovini tih prehrambenih 
proizvoda, koji su često osnovni prehrambeni proizvodi.  
Treba napomenuti i da bi u okviru scenarija 3. zatvaranje prehrambenog lanca u 
nacionalne okvire moglo utjecati na zaposlenost zbog reorganizacije lanca 
proizvodnje hrane, s pozitivnim učincima u nekim a negativnim učincima u drugim 
slučajevima.  
7.2.6.  Utjecaji na okoliš  
Uvođenjem obveznih pravila za informacije o podrijetlu moglo bi doći do povećanja 
otpada od hrane i do niže energetske učinkovitosti s obzirom na umnožavanje 
proizvodnih linija ili proizvo dnih serija, umnožavanje određenih prehrambenih 
proizvoda (jedinica inventara) na tržištu EU -a i distribucijskih kanala potrebnih za 
njihovu distribuciju. Taj bi učinak bio mnogo izraženiji za scenarij 3. u usporedbi sa 
scenarijem 2., dok bi učinak za scen arij 1. bio nepostojeći ili minimalan.  
Međutim, scenarijima 2. i 3. mogla bi se potaknuti lokalnija konzumacija proizvoda, 
što bi imalo povoljan učinak na okoliš ograničavanjem mogućeg zagađenja od 
prometa.  
 
10 
 7.3. Analiza troškova i prednosti različitih scen arija  
U tablici u nastavku prikazan je sažetak prednosti i nedostataka različitih scenarija 
označivanja podrijetla.  
Scenarij  Učinak na potrošače na temelju 
studije FCEC -a Ekonomski učinci na temelju studije 
FCEC -a 
Scenarij 1. – 
Zadržavanje 
dobrovoljnog 
podrijetla  Troškov
i Ne jamči se da će se potrošačima 
sustavno pružati informacije o 
podrijetlu  
 Dodatni operativni troškovi zadržali bi se 
na najmanjoj mogućoj razini  
Ograničeno administrativno opterećenje za 
poduzeća i tijela javne uprave  
Nepostojeća ili  ograničena povećanja 
cijena  
Koristi  Zadržale bi se trenutačne razine 
cijena hrane, osim u onim 
slučajevima kad se primjenjuje 
dobrovoljno označivanje te je 
podrijetlo glavnog sastojka drukčije  
Potrošači koji ne pridaju posebnu 
važnost podrijetlu ne bi morali 
snositi dodatne troškove povezane 
uz označivanje podrijetla  
Potrošači koje zanima podrijetlo 
mogu se odlučiti za proizvođače 
koji navode tu informaciju  Ne bi došlo do segmentacije unutarnjeg 
tržišta te stoga ne bi bilo utjecaja na 
trgovinu unutar EU -a 
Nepostojanje dodatnog opterećenja 
omogućilo bi zadržavanje konkurentnosti 
SPH-ova EU -a na međunarodnom tržištu  
Scenarij 2. – 
Obvezno 
označivanje 
podrijetla na 
razini iz EU -
a/izvan EU -a 
ili razini treće 
zemlje  Troškov
i  Pružena informacija o podrijetlu ne 
bi bila vrlo informativna jer bi bila 
previše općenita  
Informacijom bi se mogla pokrenuti 
dodatna pitanja o preciznijem 
podrijetlu hrane, čak i među 
potrošačima koji početno nisu 
tražili takvu informaciju, što bi 
dovelo do određene frustracije  
Vjerojatn o je da bi se dodatni 
troškovi označivanja podrijetla 
prenijeli na potrošače  SPH-ovi bi imali određene operativne 
troškove zbog opskrbnog lanca i 
prilagodbi proizvodnje  
Za većinu sektora procjenjuje se da su ti 
troškovi zanemarivi do umjereni za način a 
te umjereni do visoki za načine b i c  
Dodatno administrativno opterećenje za 
poduzeća i tijela javne uprave, ali niže 
nego u slučaju scenarija 3.  
 
 Koristi  Jamči se da će se potrošačima 
sustavno pružati informacije o 
podrijetlu  
Mogla bi se smatrati oznakom 
kvalitete i sigurnosti hrane  Fleksibilniji za prakse nabave u usporedbi 
sa scenarijem 3.  
Uz prepoznatu kvalitetu i sigurnost hrane 
EU-a, to bi moglo doprinijeti boljem 
položaju prehrambenih proizvoda EU -a na 
međunarodnom tržištu.  
Scenarij 3. – 
Obvezno 
označivanje 
podrijetla na 
razini država 
članica/treće Troškov
i Učinak krajnjih cijena proizvoda 
bio bi znatno veći nego u scenariju 
2. 
To bi moglo utjecati na proračun 
koji potrošači namijenjuju za hranu 
jer bi mnogo proizvoda bilo Svi bi SPH -ovi imali određene operativne 
troškove zbog udvostručavanja skladišnih 
objekata, fragmentacije postupaka 
proizvodnje, potpunijih sustava sljedivosti, 
promjena oznaka  
Prema studiji FCEC -a operativni troškovi 
 
11 
 Scenarij  Učinak na potrošače na temelju 
studije FCEC -a Ekonomski učinci na temelju studije 
FCEC -a 
zemlje  obuhvaćeno zakonskim  zahtjevom  porast će za procijenjenih 10 do 15  % za 
sektore koji ne posluju s većim brojem 
različitih podrijetla, ali u mnogim 
slučajevima mogu doseći i 30  % 
Administrativno opterećenje za SPH -ove i 
tijela kontrole bilo bi veće nego u scenariju 
2. 
Došlo bi do veće segmentacije tržišta 
različit ih prehrambenih sektora, zatvaranja 
lanca opskrbe hranom u nacionalne okvire, 
uz nižu konkurentnost na međunarodnom 
tržištu  
Koristi  Jamči se da će se potrošačima 
sustavno pružati informacije o 
podrijetlu  
Njime se povećava potrošačko 
povjerenje u hranu.  Mogla bi se u nekoj mjeri potaknuti 
domaća prodaja zbog prehrambenog 
„nacionalizma”  
Scenarij 4. - 
Obvezno 
označivanje 
podrijetla na 
nižoj razini 
(regija)   Potrošački interes nije veći u 
usporedbi sa scenarijem 3.  Veći učinak u usporedbi sa scenarijem 3.  
8. ZAKLJUČCI  
U pogledu čimbenika koji utječu na odluke potrošača o kupovini, potrošački interes 
za označivanje podrijetla dolazi nakon aspekata cijene, okusa, datuma „upotrijebiti 
do/najbolje upotrijebiti do”, prikladnosti i/ili izgleda. Iako od dvije treć ine do tri 
četvrtine potrošača iskazuje interes za označivanje podrijetla neprerađene hrane, 
proizvoda s jednim sastojkom i sastojaka koji čine više od 50  % nekog 
prehrambenog proizvoda, on je niži nego za kategorije hrane poput mesa, mesnih 
proizvoda ili mliječnih proizvoda.  
Potrošači povezuju informacije o podrijetlu s raznim aspektima proizvoda, kao što su 
kvaliteta, sigurnost, pitanja zaštite okoliša te također izjavljuju da bi kupili 
nacionalne proizvode kako bi pružili potporu gospodarstvu svoje zemlj e, uz važne 
razlike među državama članicama. Dali bi prednost informacijama o podrijetlu na 
razini zemlje u usporedbi s razinom iz EU -a/izvan EU -a te se čini da su 
zainteresiraniji za mjesto proizvodnje u usporedbi s mjestom uzgoja sirovine.  
Neprerađena hr ana, proizvodi s jednim sastojkom te sastojci koji čine više od 50  % 
nekog prehrambenog proizvoda kategorije su hrane koje obuhvaćaju vrlo različite 
proizvode, za koje potrošački interes za informacije o podrijetlu i ekonomski učinak 
propisivanja obveznog označivanja podrijetla znatno varira.  
Iz opskrbnih lanaca za tri kategorije hrane obuhvaćene izvješćem vidi se da 
podrijetlo sastojaka često varira kako bi se zadržale niske kupovne cijene te sačuvala 
 
12 
 kvaliteta krajnjeg proizvoda. Stoga je vrlo složeno pro vesti obvezno označivanje 
podrijetla na razini EU -a te čak i više na razini zemlje za mnoga prehrambena 
područja te ono dovodi do znatnih povećanja troškova proizvodnje, što bi se na 
koncu prenijelo na potrošače.  
Označivanjem podrijetla na dobrovoljnoj osnovi uzrokovalo bi se najmanje 
poremećaja na tržištu te zadržalo cijenu proizvoda na trenutačnim razinama. Time se 
ne bi pružilo zadovoljavajuće rješenje za potrošačku potražnju za sustavnim 
informacijama o podrijetlu, ali potrošači bi se mogli, ako to ž ele, odlučiti za hranu za 
koju subjekti u poslovanju s hranom dobrovoljno pružaju informaciju o podrijetlu. 
Primjenom obveznog označivanja podrijetla na razini EU -a (iz EU -a/izvan EU -a ili 
EU/treća zemlja) došlo bi do manje bitnih povećanja troškova proizv odnje, manjeg 
opterećenja i za subjekte u poslovanju s hranom i nadležna tijela država članica, ali 
potrošačko zadovoljstvo ne bi bilo jednako visoko kao kod obveznog označivanja 
podrijetla na razini zemlje. Za razliku od označivanja podrijetla na razini E U-a, 
označivanje podrijetla na razini zemlje znatno bi utjecalo na unutarnje tržište, s 
mogućim rastom potrošnje lokalne hrane za određena tržišta.  
Oba scenarija obveznog označivanja podrijetla, i na razini EU -a i na razini zemlje, 
mogla bi utjecati na međ unarodne zalihe hrane te se kositi s postojećim trgovinskim 
sporazumima s trećim zemljama. Dodatnim pravilima o označivanju mogla bi se 
smanjiti konkurentnost subjekata u poslovanju s hranom EU -a na međunarodnom 
tržištu, dok su subjekti u poslovanju s hran om iz trećih zemalja zabrinuti zbog 
mogućih dodatnih troškova proizvodnje i gubitka izvoza u EU zato što bi potrošači 
dali prednost hrani podrijetlom iz EU -a. 
Konačno, obvezno označivanje podrijetla bilo bi dodatno opterećenje nadležnim 
tijelima država čla nica, osobito u trenutačnom gospodarskom okruženju, ako bi se 
morali nositi s uvođenjem mogućih novih kontrolnih zadataka za takve dodatne 
zahtjeve.  
U tom kontekstu i s obzirom na politiku Komisije o poboljšanju regulative, 
dobrovoljno označivanje podrijet la dopunjeno već postojećim sustavima obveznog 
označivanja hrane za posebne prehrambene proizvode ili kategorije hrane čini se 
prikladnom opcijom. Time se zadržavaju trenutačne razine prodajnih cijena te 
također omogućuje potrošačima da odaberu proizvode o dređenog podrijetla ako to 
žele, ali se ne utječe na konkurentnost subjekata u poslovanju s hranom ni na 
unutarnje tržište i međunarodnu trgovinu.