Europska strukovna iskaznica inovativan je alat čija je svrha pojednostavniti postupke priznavanja te ona ima oblik elektroničke potvrde. Temelji se na boljoj suradnji između tijela matične države članice i države članice domaćina i na sustavnoj upotrebi sustava IMI u skladu s Komisijinom politikom jačanja jedinstvenog digitalnog tržišta. Europska strukovna iskaznica može se izdavati za one profesije koje ispunjavaju uvjete u pogledu mobilnosti (ili potencijala za mobilnost), broja država članica u kojima su regulirane te interesa dionika.

Direktivom se propisuje obvezna upotreba Informacijskog sustava unutarnjeg tržišta (IMI) u slučaju administrativnih razmjena te za potrebe prijava kvalifikacija potrebnih za ispunjavanje usklađenih minimalnih uvjeta osposobljavanja, tj. kvalifikacija navedenih u Prilogu V. revidiranoj direktivi. Osim toga, sustav IMI je platforma u okviru koje funkcioniraju dva nova alata uvedena posljednjom revizijom Direktive, a to su europska strukovna iskaznica i mehanizam upozoravanja.

Prema revidiranoj direktivi države članice sada imaju obvezu priznati stručni pripravnički staž obavljen u drugoj državi članici u kojoj je to razdoblje pripravništva obvezno za ostvarivanje pristupa reguliranoj profesiji.

Na temelju sudske prakse Suda Europske unije u revidiranoj direktivi uvedeno je načelo djelomičnog pristupa profesiji u kojoj se djelatnosti obuhvaćene reguliranom profesijom razlikuju među pojedinim zemljama. To može biti korisno za stručnjake koji rade u realnom gospodarskom sektoru koji ne postoji kao samostalna profesija u državi članici u koju se žele preseliti.

U revidiranoj direktivi isto je tako pojašnjeno da na temelju dostavljene prethodne izjave o privremenom ili povremenom pružanju usluge pružatelji usluga mogu ostvariti pristup svojoj profesiji i obavljati je na cijelom području države članice domaćina. Revidiran je i rok za izvršenje provjera stručnih kvalifikacija na temelju članka 7. stavka 4. revidirane direktive prije no što stručnjaci koji rade u području javnog zdravstva i sigurnosti započnu s pružanjem usluga.

Revidiranom direktivom ujedno su obuhvaćeni određeni problemi u procjeni zahtjeva za priznavanje na temelju općeg sustava priznavanja, posebno u pogledu moderniziranja stupnjeva kvalifikacija, mobilnosti stručnjaka iz država članica u kojima profesije nisu regulirane u države članice u kojima jesu regulirane te ustroja kompenzacijskih mjera. Konkretno, osigurava se da tijela stupnjeve kvalifikacija mogu upotrijebiti samo kao početni alat za vrednovanje te da se same razlike u stupnjevima ne mogu iskoristiti kao temelj za odbijanje zahtjeva za priznavanje. Države članice više ne mogu uvoditi kompenzacijske mjere na temelju kraćeg trajanja osposobljavanja (moraju dokazati postojanje znatnih razlika u osposobljavanju). Nacionalna tijela moraju navesti valjane razloge za upotrebu kompenzacijskih mjera i pobrinuti se da se provjere osposobljenosti redovito organiziraju.

Komisija je 7. svibnja 2018. objavila svoje prvo izvješće o svojem izvršavanju delegiranih ovlasti. Ovlast za donošenje delegiranih akata koja je dodijeljena Komisiji naknadno je prešutno produljena do siječnja 2024.

Osim toga, svih 28 država članica primilo je 6. lipnja 2019. posebne službene opomene te zahtjev za poboljšanje funkcioniranja njihovih jedinstvenih kontaktnih točaka uspostavljenih na temelju Direktive o uslugama. To je obuhvaćalo i informacije i postupke povezane s priznavanjem kvalifikacija (članak 57. i članak 57.a revidirane direktive) kako bi se pružateljima usluga i stručnjacima omogućili lako razumljivi, jedinstveni mehanizmi. Ti su postupci zbog povrede još uvijek u tijeku.

Iako je taj rad na osiguravanju primjene bio usmjeren na glavne izmjene uvedene u Direktivi 2013/55/EU o izmjeni Direktive 2005/36/EZ, on se odnosio i na cjelokupnu provedbu revidirane direktive u nacionalnim pravnim okvirima. To je bila prva sustavna i sveobuhvatna procjena nacionalnog pravnog okvira za priznavanje kvalifikacija na temelju te direktive.

Komisija je 24. siječnja 2019. pokrenula drugi skup postupaka zbog povrede („druga serija”) protiv 27 država članica koji se odnose na usklađenost njihovih nacionalnih pravila i prakse s ostalim ključnim odredbama Direktive. To je uključivalo usklađenost s pravilima o slobodi poslovnog nastana, slobodi pružanja usluga, profesijama na koje se primjenjuje automatsko priznavanje na temelju usklađenih minimalnih uvjeta osposobljavanja, dokumentaciji i formalnostima, priznavanju stručnog pripravničkog staža i administrativnoj suradnji. Komisija je 27. studenoga 2019. uputila obrazložena mišljenja 22 državama članicama te dodatne službene opomene četirima državama članicama. Ti su postupci još uvijek u tijeku.

Komisija je 19. srpnja 2018. pokrenula prvi ciklus postupaka zbog povrede protiv 27 država članica zbog neusklađenosti njihova nacionalnog zakonodavstva i prakse s revidiranom direktivom. Tim su skupom postupaka zbog povrede („prva serija”) obuhvaćena nova pitanja ključna za funkcioniranje revidirane direktive, a to su nova europska strukovna iskaznica, mehanizam upozoravanja, djelomičan pristup profesionalnoj djelatnosti, proporcionalnost zahtjeva o poznavanju jezika i uspostava centara za pomoć. Osim toga, Komisija je postavila pitanja koja se odnose na transparentnost i proporcionalnost regulatornih prepreka profesionalnim uslugama kao nastavak na svoju Komunikaciju o preporukama za reformu regulative u području profesionalnih usluga iz siječnja 2017.

Rok za prenošenje Direktive 2013/55/EU o izmjeni Direktive 2005/36/EZ bio je 18. siječnja 2016. Većina država članica nije do tog roka dovršila prenošenje. Iz dvogodišnjih izvješća država članica za razdoblje 2016.–2018. vidljivo je da su se države članice koje nemaju centralizirani pristup provedbi (u okviru saveznih, regionalnih ili pokrajinskih zakona) suočile s većim administrativnim opterećenjem zbog potrebe za prilagodbom velikog zakonodavnog korpusa i suradnjom s većim brojem odgovornih tijela i uključivanjem tih tijela. Države članice koje su donijele razmjerno manje odluka o priznavanju upozorile su na složenost postupaka priznavanja i na poteškoće u pronalasku i zadržavanju osoba s potrebnim stručnim znanjem.

Delegirana uredba Komisije (EU) 2019/907 od 14. ožujka 2019. o uspostavljanju zajedničkog testa osposobljenosti za učitelje skijanja na temelju članka 49.b revidirane direktive stupila je na snagu 24. lipnja 2019. To je prvi slučaj upotrebe novog alata pri donošenju delegiranih uredbi.

S obzirom na to Komisija je istodobno s revizijom nacionalnih mjera prenošenja u razdoblju 2017.–2018. naložila izradu studije kako bi prikupila osnovne informacije te neovisnu procjenu prije no što donese informiranu odluku o tome je li potrebno dodatno izmijeniti revidiranu direktivu u dijelu koji se odnosi na medicinske sestre za opću zdravstvenu njegu te, ako je, koliko je treba mijenjati.

Revidiranom direktivom Komisiji su delegirane ovlasti za dodatno ažuriranje zahtjeva u pogledu znanja i vještina i popisa predmetâ osposobljavanja iz Priloga V. revidiranoj direktivi ako to bude potrebno te u okviru općenito priznatog znanstvenog i tehničkog napretka.

Osiguravanje dosljedne i učinkovite provedbe odredbi o privremenom i povremenom pružanju usluga u državama članicama u korist građana i poslovnih subjekata ključna je sastavnica učinkovitog jedinstvenog tržišta usluga za regulirane profesije. To je ključno za osiguravanje primjene članka 56. UFEU-a i zaštitu temeljne slobode pružanja usluga.

Države članice s kojima je provedeno savjetovanje u okviru skupine koordinatora uglavnom su izrazile pozitivna stajališta o uvođenju zajedničkih načela osposobljavanja inženjera i učitelja skijanja, no u pogledu drugih profesija zauzele su oprezniji stav.

Otprilike 30 strukovnih organizacija navelo je da su zainteresirane za zajednička načela osposobljavanja, a nije bilo nikakvih službenih prijedloga od država članica. Na temelju daljnje analize iskazanog interesa pokazalo se da u pogledu nekoliko takvih profesija nije dosegnut traženi prag država članica u kojima se regulira ta profesija ili obrazovanje i osposobljavanje, npr. u slučaju osteopata, kiropraktičara i instruktora tjelovježbe. Ostali prijedlozi mogli bi dovesti do proširenja regulative na nacionalnoj razini, a to bi moglo imati negativan učinak na pristup profesiji i mobilnost. Takvim se mjerama u konačnici ne bi ispunio glavni cilj zajedničkih načela osposobljavanja da se stručnjacima omogući jednostavnije kretanje po državama članicama.

Zajednički test osposobljenosti za učitelje skijanja osmišljen je u bliskoj suradnji s organizacijama iz svih zainteresiranih zemalja EU-a koje zastupaju učitelje skijanja. To je dobrovoljan okvir za automatsko priznavanje kvalifikacija učitelja skijanja na temelju službenog pravnog instrumenta EU-a. Učitelji skijanja s relevantnim kvalifikacijama mogu polagati ispit kojim se procjenjuje njihova tehnička sposobnost te ispit kojim se procjenjuju njihove kompetencije povezane sa sigurnošću. Polože li uspješno te standardizirane testove, učitelji skijanja mogu ostvariti pravo na automatsko priznavanje i pritom se jamči visoka razina osposobljenosti i vještina. Međutim, Delegiranom uredbom Komisije (EU) 2019/907 ne usklađuje se nacionalno osposobljavanje i ne određuju se državama članicama dodatni propisi. Kada je riječ o učiteljima skijanja koji nemaju kvalifikacije stečene zajedničkim testom osposobljenosti, i dalje se na temelju revidirane direktive primjenjuje opći sustav priznavanja kvalifikacija.

Sustav IMI pridonio je nesmetanom funkcioniranju Direktive 2005/36/EZ od 2008. tako što su nadležna nacionalna tijela dobila mogućnost izravne, brze i jednostavne komunikacije putem sigurne internetske platforme te prevladavanja jezičnih prepreka s obzirom na to da platforma uključuje unaprijed prevedeni skup standardnih pitanja i odgovora.

Isto je tako zanimljivo primijetiti da su u dvogodišnjim izvješćima neke države članice istaknule problem primjene djelomičnog pristupa onda kada se u regulativi utvrđuju samo zaštićeni profesionalni nazivi (s obzirom na to da se djelomičan pristup ustvari odnosi na pristup profesionalnim djelatnostima, a ne na nazive za obavljanje tih profesija).

Kao drugo, Komisija je uporno isticala da bi se djelomičan pristup trebao primijeniti kao odluka ex officio, a ne samo na poseban i isključiv zahtjev podnositelja. Većina osoba vjerojatno neće biti potpuno svjesna mogućnosti dobivanja djelomičnog pristupa profesiji te stoga često neće biti u mogućnosti podnijeti zahtjev za njega nakon što njihov zahtjev za priznavanje pristupa cijeloj profesiji bude odbijen. Stoga bi nadležna tijela, onda kada se može primijeniti djelomičan pristup, trebala procijeniti mogućnost djelomičnog pristupa u okviru tog postupka priznavanja ili barem jasno informirati podnositelja zahtjeva o toj mogućnosti. O tome se raspravljalo s dvjema državama članicama koje su ostvarile napredak u predlaganju praktičnih rješenja.

Države članice ostvarile su napredak u rješavanju svih problema povezanih s upozorenjima (osim jedne države članice). Komisija vodi rasprave s predmetnom državom članicom. Važno je ujedno napomenuti da se broj nadležnih tijela registriranih u sustavu IMI za različite module upozoravanja 2018. i 2019. znatno povećao (vidjeti dijagram 7. u Dijelu IV. Radnog dokumenta službi). To povećanje može se objasniti Komisijinim radom na osiguravanju primjene koji je započeo u srpnju 2018.

Problemi povezani s europskom strukovnom iskaznicom koji su utvrđeni u Komisijinoj procjeni mjera prenošenja o kojima su izvijestile države članice bili su pretežito tehnički i odnosili su se na postupovna pravila. To je uključivalo nepostojanje specifikacije rokova u zakonodavstvu ili pogrešnu specifikaciju te automatsko priznavanje koje nije bilo omogućeno u svim slučajevima kako se zahtijeva u revidiranoj direktivi. U nekoliko slučajeva pravila o europskoj strukovnoj iskaznici nisu bila prenesena u pogledu određenih profesija ili u određenim dijelovima državnog područja države članice. Nakon što je Komisija uputila pisma opomene zbog povrede, države članice ostvarile su napredak u rješavanju svih slučajeva neusklađenosti (vidjeti Dio III. Radnog dokumenta službi, tablica „Europska strukovna iskaznica”).

U ovom se izvješću neće ponovno istaknuti nalazi Radnog dokumenta službi iz 2018. koji se mogu detaljno pregledati u tom dokumentu. Međutim, s obzirom na to da je došlo do izmjene potkrepljujućih statističkih podataka od njihove objave, u odjeljku 3. Dijela IV. Radnog dokumenta službi priloženom uz ovo izvješće iznosi se ažurirani pregled podataka, uključujući posljednje razdoblje 2018.–2019.

Komisija je pomno pratila funkcioniranje tih dvaju novih instrumenata. Dvije godine nakon početka njihove primjene Komisija je ocijenila iskustvo dionika u upotrebi europske strukovne iskaznice i mehanizma upozoravanja. Svoje nalaze i potkrepljujuće statističke podatke objavila je 9. travnja 2018. u Radnom dokumentu službi („Radni dokument službi iz 2018.”). Iz Radnog dokumenta službi iz 2018. vidljivo je da države članice i dionici pozitivno doživljavaju europsku strukovnu iskaznicu i mehanizam upozoravanja, no u njemu je ipak istaknuta važnost stalnog davanja pravnih i tehničkih smjernica i podešavanja funkcionalnosti platforme.

IMI je postao uspješna platforma za funkcioniranje dvaju novih instrumenata uvedenih posljednjom revizijom Direktive, a to su europska strukovna iskaznica i mehanizam upozoravanja.

Moduli sustava IMI za prijavu kvalifikacija navedenih u Prilogu V. revidiranoj direktivi uvedeni su 2014. te su zamijenili prethodni sustav prijave slanjem službenih dopisa putem stalnih predstavništava država članica. Komisija je za tu svrhu izradila module sustava IMI namijenjene određenoj profesiji koji su dostupni od stupanja na snagu revidirane direktive. Više od 70 % izmjena naziva kvalifikacija koje su prijavljene u sustavu IMI već su unesene u Prilog V. revidiranoj direktivi kako je ažurirana periodičnim delegiranim odlukama Komisije. S obzirom na to, ključan preduvjet za Komisijino redovito ažuriranje Priloga V. jest taj da države članice pravodobno prijave izmjene naziva kvalifikacija putem sustava IMI.

Pristup internetskim informacijama, postupcima i smanjivanje birokracije

Zakonodavni okviri na nacionalnoj i europskoj razini znatno su se izmijenili kako bi podnošenje, pohrana i obrada dokumenata bili lakši, moderniji i jednostavniji. Direktiva o uslugama i revidirana direktiva sadržavaju članke kojima se od država članica traži elektroničko dostavljanje informacija putem jedinstvenih kontaktnih točaka te omogućavanje elektroničkih postupaka pružateljima usluga i stručnjacima. U okviru europske strukovne iskaznice promiče se i upotreba elektroničkih postupaka za zahtjeve za priznavanje.

Unatoč očitim koristima elektroničke obrade zahtjeva države članice još uvijek primjenjuju nekoliko zahtjeva kojima se obezvređuje trenutačni pomak prema digitalnom okviru, ali i povređuje pravo EU-a. Komisija je tijekom provjera prenošenja utvrdila niz nezakonitih postupaka ili zahtjeva koji se odnose na traženje dokumenata u nekoliko država članica, na primjer traže se dokumenti koji se ne zahtijevaju Direktivom (npr. životopisi ili fotografije koje ispunjavaju određenu normu, zahtjevi za dostavu originalnih dokumenata, ovjereni prijevodi kao dokaz kvalifikacija iz Priloga V., ovjerene preslike i/ili prijevodi osobnih iskaznica ili putovnica, informacije o osposobljavanju u određenom obliku, dokumenti čiju vjerodostojnost treba potvrditi jedno određeno tijelo ili vrsta tijela u matičnoj državi članici ili u državi članici domaćinu).

Komisija je 15 predmetnih država članica upozorila na probleme povezane s tim nedvojbeno nezakonitim postupcima ili zahtjevima. Nakon Komisijinih mjera zbog povrede države članice dokazale su napredak u pronalasku praktičnih rješenja u većini utvrđenih slučajeva (11 od sveukupno 15). Međutim, još uvijek su u tijeku rasprave s preostale četiri države članice o zahtjevima za dokumente (vidjeti Dio III. Radnog dokumenta službi, tablica „Pristup internetskim informacijama, postupcima i smanjivanje birokracije”).

Obveze država članica koje se odnose na zahtjeve da se građanima omoguće internetske informacije i e-uprava nisu nove s obzirom na to što su izmjene uvedene Direktivom 2013/55/EU tek dopuna Direktivi o uslugama. Države članice dužne su uspostaviti jedinstvene kontaktne točke i osigurati da se putem tih kontaktnih točaka pružateljima usluga omogući pristup informacijama i e-postupcima. To u praksi znači da bi svaki pružatelj usluga (bez obzira na to ima li već poslovni nastan u nekoj državi članici, želi li početi pružati svoje usluge ili jednostavno pružati prekogranične usluge privremeno i povremeno) trebao biti u mogućnosti, na internetu ili preko jedinstvenih kontaktnih točaka:

-dobiti sve relevantne informacije o važećim pravilima kojima se uređuje pristup uslugama i pružanje usluga,

-dovršiti sve postupke i formalnosti potrebne za pristup uslugama i pružanje usluga,

-primiti pomoć od nadležnih tijela u obliku informacija o načinu na koji se općenito tumače i primjenjuju posebni zahtjevi.

Kako bi provjerili mogu li građani i poslovni subjekti stvarno pronaći relevantne informacije i dovršiti administrativni postupak na internetu, Komisija je 2018./2019. izvršila procjenu usluga nacionalnih jedinstvenih kontaktnih točaka u EU-u usredotočivši se na uzorak usluga i profesija. Procjenom se provjerila internetska dostupnost informacija i elektroničkih postupaka putem jedinstvenih kontaktnih točaka povezanih s registracijom arhitektonskog društva, inženjerskog društva i društva za porezno savjetovanje te zahtjevima za posebne građevinske dozvole. Kada je riječ o priznavanju kvalifikacija, procjena je bila usmjerena na liječnike, arhitekte, inženjere građevinarstva, turističke vodiče, gorske vodiče te nastavnike u srednjim školama.

Procjenom je utvrđeno da je poboljšanje moguće u svim državama članicama u različitoj mjeri. Stoga je Komisija 6. lipnja 2019. odlučila svim državama članicama uputiti službene opomene u pogledu dostupnosti internetskih informacija i postupaka. Glavni utvrđeni nedostaci odnosili su se na manjak traženih informacija koje se dostavljaju putem jedinstvenih kontaktnih točaka, probleme s kvalitetom informacija, manjak internetskih postupaka te općenitije na probleme na koje nailaze korisnici koji žele pristupiti prekograničnom postupku ili ga dovršiti. To uključuje manjak mogućnosti za prekogranične korisnike da pristupe internetskom postupku ili manjak elektroničkih plaćanja. Komisija trenutačno procjenjuje odgovore država članica na službene opomene i provodi potrebno daljnje praćenje rada država članica.

S obzirom na prethodno navedeno, unatoč koristima elektroničkih postupaka i dobro razvijenoj administrativnoj suradnji neke države članice još uvijek primjenjuju postupovne zahtjeve zbog kojih je teže pristupiti uslugama e-uprave ili su čak stroži u odnosu na postupke dopuštene u revidiranoj direktivi. Kada je riječ o omogućavanju dostupnosti informacija i internetskih postupaka, u većini država članica u različitoj mjeri treba poboljšati funkcioniranje nacionalnih jedinstvenih kontaktnih točaka.

Obveze transparentnosti

U članku 59. revidirane direktive naglasak je stavljen na mjere postizanja transparentnosti te se od svih država članica traži da dostave informacije o profesijama koje reguliraju, uključujući regulativu na regionalnoj razini.

Naime, države članice bile su dužne do 18. siječnja 2016. dostaviti sljedeće informacije upotrebom baze podataka o reguliranim profesijama (i osigurati ažuriranje tih informacija):

-popis postojećih reguliranih profesija u kojemu se navode djelatnosti obuhvaćene svakom profesijom, popis reguliranog obrazovanja i osposobljavanja te osposobljavanja s posebnom strukturom,

-popis profesija u pogledu kojih se na temelju članka 7. stavka 4. revidirane direktive smatra da treba izvršiti provjeru kvalifikacija prije prvog pružanja usluge kao i obrazloženje za unos profesija na taj popis,

-informacije o zahtjevima kojima se ograničava pristup reguliranim profesijama ili obavljanje tih profesija te razloge zašto se smatra da su ti zahtjevi u skladu s načelima nediskriminacije i proporcionalnosti.

Člankom 59. stavcima 3. i 5. revidirane direktive stvorena je pravna osnova za aktivnost uzajamnog ocjenjivanja koja je provedena u razdoblju 2014.–2016. Njome se državama članicama omogućila međusobna usporedba regulatornih pristupa i obvezalo ih se na pojednostavnjenje, prema potrebi, vlastitih nacionalnih pravnih okvira kojima se uređuju regulirane profesije. Države članice bile su dužne na temelju tog postupka do 18. siječnja 2016. dostaviti nacionalne akcijske planove u kojima prikazuju ishode procjena proporcionalnosti i utvrđuju potrebu za reformama. Iz planova je bilo vidljivo da su razine ambicija među državama članicama različite, a procjene proporcionalnosti izvršene tijekom aktivnosti uzajamnog ocjenjivanja često su bile loše.

Konačno, na temelju članka 59. stavka 5. revidirane direktive države članice bile su dužne u roku od šest mjeseci nakon donošenja Komisiji dostaviti informacije o svim zahtjevima uvedenima nakon 18. siječnja 2016. te razloge zašto se smatra da su ti zahtjevi u skladu s načelima nediskriminacije i proporcionalnosti.

Države članice morale su do 18. siječnja 2016. te moraju svake dvije godine nakon toga izvijestiti i o svim zahtjevima koji su ukinuti ili ublaženi.