10.

U odjeljku 5. točki (h) specifikacije proizvoda (Rukovanje nakon berbe) sljedeći tekst: „To se radi još i danas te znatno doprinosi visokoj kvaliteti krumpira. Nakon što se krumpir osuši, svaki proizvođač prijavljuje svoj urod zadruzi, a zatim se dijele vreće redom prvenstva ovisno o evidenciji žetve. Nakon početnog sortiranja hrpe na polju, krumpir se pakira u vreće, a agronom na polju obavlja prvu provjeru kvalitete. Serija koja se ocijeni prikladnom odnosi se u skladište, gdje će se izvršiti druga provjera kvalitete i ukloniti svi gomolji s nedostacima, kako bi se krumpir nakon provjere mogao ponovno pakirati u vreće.” izmijenjen je i sada glasi: „To se radi još i danas te znatno doprinosi visokoj kvaliteti krumpira koji je namijenjen za upotrebi kao sjemenski krumpir, dok postupak nije obavezan za krumpir koji je namijenjen za prehranu. Druga je mogućnost da lokalni proizvođači nakon berbe i početnog sortiranja, koje se mora obaviti nakon što se krumpir iskopa, krumpir namijenjen potrošnji mogu prevesti u suvremene hladnjače koje su sad dio postrojenja za pakiranje na otoku, a koje prije nisu postojale. U tim hladnjačama krumpir namijenjen za prehranu mjesecima zadržava svoja posebna svojstva kvalitete prije nego se distribuira krajnjim potrošačima u cijeloj Grčkoj. Sušenje ispod slamnatog pokrova više nije obavezno za krumpir namijenjen potrošnji jer: (a) kada se krumpir namijenjen potrošnji odmah nakon berbe u vrećama ili kantama prevozi u odgovarajuća skladišta te se tamo čuva u odgovarajućim uvjetima (temperatura i vlaga), manje je podložan zarazi moljcima gomolja krumpira čiji je razvoj usporen u današnjim hladnjačama, kao što su primijetili lokalni agronomi; te (b) ako se krumpir namijenjen potrošnji nakon berbe prevozi izravno u hladnjače, prije pakiranja u šarže može se obaviti provjera kvalitete, jer se životni ciklus plamenjače ubrzava na hladnoći, a svi se zahvaćeni gomolji mogu ukloniti prije prodaje. Nakon početnog sortiranja na polju, krumpir se stavlja u vreće ili kante, a agronom na polju vrši prvu provjeru kvalitete. Serije koje se ocijene prikladnima odnose se u skladište, gdje će se izvršiti druga provjera kvalitete i ukloniti svi gomolji s nedostacima, kako bi se krumpir nakon provjere mogao ponovno pakirati u vreće.” U skladu s tim u točki 3.4 [ranije točka 3.5] jedinstvenog dokumenta sljedeći tekst: „Ti se proizvodni postupci moraju provesti na određenom zemljopisnom području jer su lokalni uzgajivači krumpira stekli znanje i vještine potrebne za ranu berbu iskorištavajući pritom uvjete u lokalnom okolišu (određivanje vremena sadnje u odnosu na količinu padalina). Osim toga, nakon što se krumpir izvadi provodi se specifičan postupak, odnosno pokriva se slamom kako bi mu kora postala deblja, a on otporniji na oštećenja pri prijevozu te kako bi mu površinske rane mogle zacijeliti.” Izmijenjen je i sada glasi: „Ti se proizvodni postupci moraju provesti na određenom zemljopisnom području jer su lokalni uzgajivači krumpira stekli znanje i vještine potrebne za ranu berbu iskorištavajući pritom uvjete u lokalnom okolišu (određivanje vremena sadnje u odnosu na količinu padalina). Osim toga, nakon što se krumpir izvadi provodi se specifičan postupak, odnosno pokriva se slamom kako bi mu kora postala deblja, a on otporniji na oštećenja pri prijevozu te kako bi mu površinske rane mogle zacijeliti. Taj je postupak obavezan za krumpir namijenjen za upotrebu kao sjemenski krumpir, ali ne i za krumpir namijenjen za prehranu.” Sukladno tome, u točki 5.1.C. jedinstvenog dokumenta sljedeća rečenica: „Još je jedno specifično obilježje uzgoja krumpira na Naxosu to što se ubrani krumpir namijenjen za upotrebu kao sjemenski krumpir suši pokriven slamom.” Izmijenjena je i sada glasi: „Još je jedno specifično obilježje uzgoja krumpira na Naxosu to što se ubrani krumpir namijenjen za upotrebu kao sjemenski krumpir suši pokriven slamom. Za krumpir koji je namijenjen za prehranu, taj se postupak zadržava, ali nije obavezan.” Sukladno tome, u točki 5.3. jedinstvenog dokumenta pod naslovom „Uzročno-posljedična veza između zemljopisnog područja i posebne kvalitete, ugleda i drugih karakteristika proizvoda”, sljedeći tekst: „Nakon što se krumpir izvadi, lokalni uzgajivači krumpira na polju obavljaju prvo sortiranje kako bi odstranili strani materijal i oštećene gomolje. Krumpir koji je namijenjen za upotrebu kao sjemenski krumpir potom se stavlja na hrpe na polju i pokriva slojem slame, a zatim i slojem stabljika krumpira kako bi ga se zaštitilo od sunca. Sušenjem na polju pospješuje se trajanje proizvoda te se on manje kvari: kora postaje čvršća i deblja, što ga čini otpornijim na oštećenja pri prijevozu, površinske rane mogu zacijeliti te se smanjuje sadržaj otrovnih glikoalkaloida. Krumpir koji je namijenjen za prehranu odmah se nakon berbe prevozi u poduzeća za razvrstavanje, pakiranje i prodaju krumpira ,Patata Naxou՚ gdje ga se skladišti u odgovarajućim uvjetima (temperatura i vlaga).” Izmijenjen je i sada glasi: „Nakon što se krumpir izvadi, lokalni uzgajivači krumpira na polju obavljaju prvo sortiranje kako bi odstranili strani materijal i oštećene gomolje. Krumpir koji je namijenjen za upotrebu kao sjemenski krumpir potom se stavlja na hrpe na polju i pokriva slojem slame, a zatim i slojem stabljika krumpira kako bi ga se zaštitilo od sunca. Za krumpir koji je namijenjen za prehranu, taj se postupak zadržava, ali nije obavezan. Sušenjem na polju produljuje se trajanje proizvoda te se on manje kvari: kora postaje čvršća i deblja, što ga čini otpornijim na oštećenja pri prijevozu, površinske rane mogu zacijeliti te se smanjuje sadržaj otrovnih glikoalkaloida. Druga je mogućnost da se krumpir koji je namijenjen potrošnji odmah nakon berbe može prevesti u poduzeća za razvrstavanje, pakiranje i prodaju krumpira ,Patata Naxou՚ gdje ga se skladišti u odgovarajućim uvjetima (temperatura i vlaga).” Sukladno tome, u odjeljku 6.c.Ι. specifikacije proizvoda pod nazivom „Poveznica između kvalitete proizvoda i zemljopisnog područja”, sljedeći tekst: „Još je jedna posebna praksa uzgoja na Naxosu, a koja znatno doprinosi visokoj kvaliteti lokalnog krumpira namijenjenoga za upotrebu kao sjemenski krumpir, ta što se ubrani gomolji suše pokriven slamom na polju. Kora postaje čvršća, čime se smanjuje rizik od sekundarnih zaraza i štiti krumpir od oštećenja tijekom prijevoza (Dodatak 23). Tom se praksom smanjuje i rizik od povećanja sadržaja glikoalkaloida (toksina) tijekom daljnjih postupaka rukovanja (Dodatak 24).” Izmijenjen je i sada glasi: „Još je jedna posebna praksa uzgoja na Naxosu, a koja znatno doprinosi visokoj kvaliteti lokalnog krumpira namijenjenoga za upotrebu kao sjemenski krumpir, ta što se ubrani gomolji suše pokriven slamom na polju. Kora postaje čvršća, čime se smanjuje rizik od sekundarnih zaraza i štiti krumpir od oštećenja tijekom prijevoza (Dodatak 23). Tom se praksom smanjuje i rizik od povećanja sadržaja glikoalkaloida (toksina) tijekom daljnjih postupaka rukovanja (Dodatak 24). Sušenje pod slamom na polju obavezan je postupak nakon berbe za krumpir koji je namijenjen za upotrebu kao sjemenski krumpir, dok isti postupak za krumpir namijenjen za prehranu nije obavezan. Druga je mogućnost da lokalni proizvođači nakon berbe i početnog sortiranja, koje se mora obaviti nakon što se krumpir iskopa, krumpir namijenjen potrošnji mogu prevesti u suvremene hladnjače koje su sad dio postrojenja za pakiranje na otoku, a koje prije nisu postojale. U tim hladnjačama krumpir namijenjen za prehranu mjesecima zadržava svoja posebna svojstva kvalitete prije nego se distribuira krajnjim potrošačima u cijeloj Grčkoj.” Razlog za te izmjene jest to što je većina proizvedenog krumpira bila namijenjena za upotrebu kao sjemenski krumpir kada je u ožujku 2011. godine odobrena prijava za registraciju „Patata Naxou” kao zaštićene oznake zemljopisnog podrijetla. Međutim, posljednjih šest godina većina proizvodnje krumpira „Patata Naxou” namijenjena je za prehranu, a samo je mali postotak namijenjen za upotrebu kao sjemenski krumpir. Iz tog razloga, sušenje pod slamom više ne mora biti obavezno za krumpir namijenjen za prehranu. Pad potražnje za sjemenskim krumpirom najvećim je dijelom uzrokovan žestokom konkurencijom sjemenskog krumpira s Cipra, koji se bere ranije nego na Naxosu te stoga ispunjava potrebe u pogledu ranije sadnje u raznim dijelovima Grčke. Kao i dosad, sušenje na polju ispod slame obavezan je postupak za krumpir koji je namijenjen za upotrebu kao sjemenski krumpir, jer kora krumpira „Patata Naxou” ispod pokrivača postaje čvršća i deblja, što ga čini otpornijim na oštećenja pri prijevozu te omogućava zacjeljivanje površinskih rana. Navedena su svojstva poželjna jer se sjemenski krumpir dugo skladišti za upotrebu u sljedećem vegetacijskom razdoblju i jer se prevozi na velike udaljenosti u cijeloj Grčkoj. Ovom se praksom smanjuje i rizik od povećanja sadržaja glikoalkaloida (toksina) kod sjemenskog krumpira tijekom daljnjih postupaka rukovanja. Sušenje ispod slame više nije obavezno za krumpir namijenjen za prehranu jer: (a) kada se krumpir namijenjen potrošnji odmah nakon berbe u vrećama ili kantama prevozi u odgovarajuća skladišta te se tamo čuva u odgovarajućim uvjetima (temperatura i vlaga), manje je podložan zarazi moljcima gomolja krumpira čiji je razvoj usporen u današnjim hladnjačama, kao što su primijetili lokalni agronomi; te (b) budući da se krumpir namijenjen za prehranu nakon berbe prevozi izravno u hladnjače, prije pakiranja u pošiljke može se obaviti provjera kvalitete, jer se životni ciklus plamenjače ubrzava na hladnoći, a svi se zahvaćeni gomolji mogu ukloniti prije prodaje. Prijevoz proizvoda u suvremene hladnjače nakon berbe i prvog sortiranja na polju stoga pridonosi poboljšanju svojstava kvalitete „Patata Naxou” (krumpira namijenjenoga za prehranu). Izmjena koja glasi „nakon što je krumpir osušen, svaki uzgajivač prijavljuje svoj urod zadruzi, a zatim se dijele vreće redom prvenstva ovisno o evidenciji žetve” izbrisan je zbog izmjena navedenih u odjeljku Dokaz podrijetla. Naposljetku, razlog zašto su kante uvedene kao alternativa vrećama za prijevoz i skladištenje je taj što se na taj način krumpir manje oštećuje, što manje šteti njegovoj kvaliteti jer se u kantama manje sudara nego u vrećama i bolje diše tijekom skladištenja, zbog čega i dulje traje.