HR    HR 
 
 
 EUROPSKA  
KOMISIJA   
Bruxelles, 20.5.2015.  
COM(2015) 205 final  
  
IZVJEŠĆE KOMISIJE EUROPSKOM PARLAMENTU I VIJEĆU  
o obveznom navođenju zemlje podrijetla ili mjesta podrijetla za mlijeko, mlijeko koje se 
koristi kao sastojak u mliječnim proizvodima i za vrste mesa koje nisu goveđe, svinjsko, 
ovčje i kozje meso te meso peradi   
 
2 
 1. UVOD 
Uredbom (EU) br.  1169/2011 Europskog parlamenta i Vijeća o informiranju 
potrošača o hrani (dalje u tekstu „Uredba o informiranju potrošača o hrani”)1 uvodi 
se niz odredbi o označivanju podrijetla hrane.  
Posebno u članku  26. stavcima  5 i 6. Uredbe o informiranju potrošača o hrani 
propisuje se da Komisija podnosi niz izvješća Europskom parlament u i Vijeću o 
mogućnosti proširenja obveznog označivanja podrijetla ostale hrane. Prvo izvješće o 
obveznom označivanju podrijetla mesa koje se koristi kao sastojak u pretpakiranoj 
hrani doneseno je 17. prosinca 2013.2  
Ovim je izvješćem obuhvaćena obveza Ko misije da podnese izvješća Europskom 
parlamentu i Vijeću do 13. prosinca 2014. u pogledu obveznog označivanja zemlje ili 
mjesta podrijetla za mlijeko, mlijeko koje se koristi kao sastojak u mliječnim 
proizvodima i za vrste mesa koje nisu goveđe, svinjsko, ovčje i kozje meso te meso 
peradi. U okviru ovog izvješća primjenjuje se definicija mlijeka i mliječnih 
proizvoda iz Uredbe (EU) br.  1308/2013, Priloga VII. Dijela III. Vrste mesa u pitanju 
jesu svježe i smrznuto konjsko meso, meso kunića, sobova i jelena,  meso uzgojene i 
divlje divljači kao i ptičje meso osim kokošjeg, purećeg, pačjeg i guščjeg mesa te 
mesa biserki.  
Kao što je navedeno u članku 26. stavku 7. Uredbe o informiranju potrošača o hrani, 
ovim se izvješćem uzima u obzir:  
– potreba informiranja potr ošača,  
– izvedivost obveznog navođenja države ili mjesta podrijetla raznih proizvoda i  
– analiza troškova i koristi uvođenja takvih zahtjeva za subjekte u poslovanju s 
hranom i tijela uprave, kao i njihov utjecaj na unutarnje tržište i na 
međunarodnu trgovinu . 
U cilju pažljive ocjene obveznog označivanja podrijetla hrane obuhvaćene ovim 
izvješćem Komisijine službe povjerile su nezavisnom savjetniku ispitivanje3(dalje u 
tekstu „studija”) kojim se analizira učinak različitih scenarija označivanja podrijetla. 
U ovom se izvješću navode njegovi glavni zaključci. Dobrovoljno ili obvezno 
označivanje podrijetla ocijenjeno je u devet država članica za konzumno mlijeko i 
proizvode koji se sastoje od mlijeka kao što su sir, jogurt itd. te u državama koje 
proizvode najviše  konjskog mesa, mesa kunića i mesa divljači.  
2. OBVEZNO I DOBROVOLJNO  OZNAČIVANJE PODRIJET LA  
Pravila obveznog označivanja podrijetla postoje za nekoliko proizvoda kao što su 
med4, voće i povrće5, neprerađena riba6, govedina7, maslinovo ulje8, vino9, jaja10, 
                                                            
1 Uredba (EU) br.  1169/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 25.  listopada 2011. o informiranju 
potrošača o hrani, izmjeni uredbi (EZ) br.  1924/2006 i (EZ) br.  1925/2006 Europskog parlamenta i 
Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive Komisije 87/250/EEZ,  Direktive Vijeća 90/496/EEZ, 
Direktive Komisije 1999/10/EZ, Direktive 2000/13/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, direktiva 
Komisije 2002/67/EZ i 2008/5/EZ i Uredbe Komisije (EZ) br.  608/2004 (SL  L 304, 22.11.2011., str. 
18.).  
2 COM(2013) 755, 17.12.2013.  
3 http://ec.europa.eu/agriculture/external -studies/index_en.htm  
4 Direktiva Vijeća 2001/110/EZ o medu (SL L 164, 3.6.2014., str. 1.).  
 
3 
 uvezeno meso peradi11 i jaka alkoholna pića12. Kao što je utvrđeno Uredbom o 
informiranju potrošača o hrani Komisija je donijela detaljna pravila u pogledu 
obveznog označivanja podrijetla  svježeg, rashlađenog i smrznutog svinjskog, ovčjeg 
i kozjeg mesa te  mesa peradi13. Tim se pravilima zahtijeva obvezno navođenje 
zemlje u kojoj je životinja uzgojena veći dio svojeg života kao i navođenje zemlje 
klanja. Nove će se odredbe primjenjivati od 1. travnja 2015. za pretpakirano meso, 
ali države članice mogu odluči ti proširiti ih i na nepretpakirano meso.  
Iako nisu dostupni detaljni podaci za procjenu tržišnog udjela prehrambenih 
proizvoda koji su obuhvaćeni programima dobrovoljnog označivanja hrane, 
postojeća evidencija pokazuje da u sektorima mlijeka i mesa posto ji relativno veća 
upotreba programâ označivanja hrane. Mliječni i mesni proizvodi koji se prodaju na 
tržištu EU -a već su dobrovoljno označeni, ili preko programa EU -a (ZOI, ZOZP ili 
ZTS14) ili preko privatnih ili javnih organizacija (kao što su skupine subj ekata, 
prodavači na malo, nevladine organizacije ili javna tijela). Takvo se označivanje 
obično odnosi na državu članicu ili na nižu zemljopisnu razinu (regiju). Kriteriji koji 
se koriste u tim dobrovoljnim programima za povezivanje određenih svojstava sa 
zemljopisnim podrijetlom mogu se znatno razlikovati.  
 
3. MLIJEKO I OSTALE VRST E MESA – PREGLED SEKTORA  
3.1. Lanci opskrbe i prerade  
Mljekare, klaonice i pogoni za preradu ključni su sudionici u prenošenju podataka o 
podrijetlu na sljedećeg sudionika u pre hrambenom lancu. Što je stupanj vertikalne 
integracije veći, to je lakše osigurati prenošenje podataka o podrijetlu u 
                                                                                                                                                                                          
5 Provedbena uredba Komisije (EU) br.   543/2011 od 7. lipnja 2011. o utvrđivanju detaljnih pravila za 
primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br.  1234/2007 za sektore voća i povrća te prerađevina voća i povrća (SL 
L 157, 15.6.2011., str. 1.).  
6 Uredba (EU) br.  1379/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 11.  prosinca  2013. o zajedničkom 
uređenju tržišta proizvodima ribarstva i akvakulture (SL L  354, 28.12.2013., str. 1.).  
7 Uredba (EZ) br.  1760/2000 Europskog parlamenta i Vijeća o uvođenju sustava označivanja i 
registracije životinja vrste goveda te označiva nju goveđeg mesa i proizvoda od goveđeg mesa (SL 
L 204, 11.8.2000., str.  1.).  
8 Provedbena uredba Komisije (EU) br.  29/2012 od 13. siječnja 2012. o tržišnim standardima za 
maslinovo ulje (SL L 12, 14.1.2012., str. 14.).  
9 Uredba (EU) br.  1308/2013 od 17.  prosinca 2013. o uspostavljanju zajedničke organizacije tržišta 
poljoprivrednih proizvoda i stavljanju izvan snage uredbi Vijeća (EEZ) br.  922/72, (EEZ) br.  234/79, 
(EZ) br.  1037/2001 i (EZ) br.  1234/2007 (SL  L 347, 20.12.2013., str. 671.).  
10 Uredba Komisi je (EZ) br.  589/2008 od 23. lipnja 2008. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu 
Uredbe Vijeća (EZ) br.  1234/2007 u pogledu tržišnih standarda za jaja (SL  L 163, 24.6.2008., str. 6.).  
11 Uredba Komisije (EZ) br. 543/2008 od 16.  lipnja 2008. o utvrđivanj u detaljnih pravila za primjenu 
Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 u pogledu tržišnih standarda za meso peradi (SL  L 157, 17.6.2008., 
str. 46.).  
12 Uredba (EZ) br.  110/2008  Europskog parlamenta i Vijeća od 15.  siječnja 2008. o definiciji, opisivanju, 
prezentiranju, označivanju i zaštiti zemljopisnih oznaka jakih alkoholnih pića i stavljanju izvan snage 
Uredbe Vijeća (EEZ) br.  1576/89  (SL L 39, 13.2.2008., str.  16.). 
13 Provedbena uredba Komisije (EU) br.  1337/2013 оd 13.  prosinca 2013. o utvrđivanju pravila za 
primjenu Ure dbe (EU) br.  1169/2011 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu navođenja zemlje 
podrijetla ili mjesta podrijetla za svježe, rashlađeno i smrznuto svinjsko, ovčje i kozje meso te meso 
peradi (SL  L 335, 14.12.2013., str. 19.).  
14  ZOI = Zaštićena oznaka izvor nosti; ZOZP = Zaštićena oznaka zemljopisnog podrijetla; ZTS = 
Zajamčeno tradicionalni specijalitet  
 
4 
 prehrambenom lancu. Nasuprot tomu, što je prerada složenija i sofisticiranija, to 
označivanje podrijetla predstavlja veće opterećenje.  
Podaci o strukturi mliječne industrije EU -a dostupni iz istraživanja provedenog u 
listopadu i studenome 2009. pokazuju da mala i srednja poduzeća koja proizvode 
manje od 100 000 tona mlijeka čine 81  % prerađivača mlijeka i da su preradila 
28,5 % ukupne količi ne mlijeka. U državama članicama velikim proizvođačima oko 
50 % prerade često je koncentrirano u pet najvećih poduzeća. Poljoprivrednici u 
velikoj mjeri ovise o lokalnim prerađivačima zbog kvarljivosti proizvoda i 
kontinuiranog tijeka proizvodnje. Prerađiv ači mlijeka obično kupuju sirovo mlijeko i 
druge mliječne sastojke iz raznih izvora, a u mljekarama smještenima u graničnim 
regijama uobičajeno je da se mlijeko iz različitih izvora zajedno prerađuje u istom 
pogonu.  
Vrste mesa obuhvaćene ovim izvješćem ta kođer su obično povezane s kratkim 
lancima opskrbe, često unutar iste države članice. Trgovci na malo kupuju to meso 
uglavnom od trgovaca na promptnim tržištima, u klaonicama ili u rasjekavaonicama. 
Konjsko meso može imati duže lance opskrbe s više uključe nih sudionika i više 
trgovine unutar EU -a i izvan njega.  
3.2. Potrošnja mlijeka, mliječnih proizvoda i vrsta mesaobuhvaćenih ovim izvješćem  
Prosječna potrošnja po stanovniku EU -a za konzumno mlijeko iznosi oko 62 kg, za 
sir 17 kg, za zakiseljeno mlijeko 1 6 kg, za vrhnje 5 kg, za maslac 4 kg te za druge 
svježe mliječne proizvode 9 kg (Eurostat, 2013.).  
Tržište mlijeka u EU -u relativno je zrelo i vjerojatnost znatnog povećanja u potrošnji 
po stanovniku postoji samo u državama članicama koje su pristupile EU -u u 
posljednjem desetljeću, dok se u „starim” državama članicama očekuje samo 
marginalno povećanje.  
Potrošnja vrsta mesa obuhvaćenih ovim izvješćem čini samo 3  % ukupne potrošnje 
mesa u EU -u15 iako brojčani podaci dostupni iz država članica nisu uvijek ažur irani. 
Potrošnja konjskog mesa i mesa kunića veća je u Italiji, Francuskoj, Španjolskoj, 
Belgiji i Nizozemskoj. Meso divljači uglavnom se konzumira tijekom sezone lova, tj. 
od listopada do prosinca.  
3.3. Proizvodnja i trgovina  
EU je u velikoj mjeri samodo statan u pogledu mlijeka i mliječnih proizvoda s gotovo 
65 % prikupljenog mlijeka prerađenog u potrošačke proizvode, uglavnom za domaće 
tržište. Proizvodnja sireva i svježih proizvoda čini najvažniji segment u pogledu 
upotrebe mlijeka (53 odnosno 43 miliju na tona ekvivalenta mlijeka). Količinska 
proizvodnja mlijeka u prahu (obrano, punomasno i sirutka u prahu) i maslaca 
relativno je mala (12 odnosno 25 milijuna tona ekvivalenta mlijeka). Međutim 
trgovina tim proizvodima unutar EU -a je znatna (1,6 odnosno 0, 6 milijuna tona), 
iako manja od trgovine sirom (3,6 milijuna tona). Količina svake godine neznatno 
varira ovisno o opskrbi i tržišnim uvjetima.  
Uvoz mliječnih proizvoda ograničen je na preferencijalni pristup dodijeljen 
određenim trećim zemljama u sklopu bilateralnih i multilateralnih sporazuma, dok 
                                                            
15 Ocjena učinka – Radni dokument službi Komisije – Obvezno navođenje podrijetla za neprerađeno 
svinjsko meso, meso peradi, ovčje i kozje meso.  
http://ec.europa.eu/smart -regulation/impact/ia_carried_out/docs/ia_2013/ia_meat_origin_labelling.pdf   
 
 
5 
 izvoz mliječnih proizvoda čini otprilike 10  % mliječne proizvodnje. Ukupno 
gledajući, EU je neto izvoznik mliječnih proizvoda.  
Procjenjuje se da godišnja proizvodnja ostalih vrsta mesa obuhvaćenih ovim 
izvješć em čini samo 2  % ukupne proizvodnje mesa u EU -u. Meso kunića, konjsko 
meso i meso divljači čine redom 490, 73 i 131 tisuću tona (FAO, 2012.) dok su 
brojčani podaci o proizvodnji ostalih vrsta mesa obuhvaćenih ovim izvješćem znatno 
niži. Trgovina unutar EU -a uključuje gotovo 52 odnosno 22 tisuće tona konjskog 
mesa i mesa kunića, dok se iz trećih zemalja uvozi oko 25 tisuća tona bilo konjskog 
mesa, uglavnom iz Argentine, SAD -a, Kanade i Meksika, bilo mesa kunića, 
uglavnom iz Kine (više od 7 tisuća tona). Uvoz  divljači podrijetlom je uglavnom iz 
Novog Zelanda.  
3.4. Sustavi sljedivosti u EU -u 
Cilj je sustava sljedivosti u EU -u za prehrambene proizvode osigurati sigurnost hrane 
te on nije nužno primjeren za prenošenje podataka o podrijetlu u prehrambenom 
lancu:  
–  Sigurnost hrane16 zahtijeva registriranje podataka na temelju načela „jedan 
korak natrag – jedan korak naprijed” u prehrambenom lancu: subjekti u 
poslovanju s hranom moraju biti u mogućnosti identificirati poduzeća koja su 
opskrbljena njihovim proizvodima i  ona od kojih su oni nabavili sirovine. Za 
hranu životinjskog podrijetla nameću se zahtjevi za detaljnije podatke17 iako se 
ne traži sustavna veza sa zemljom ili mjestom podrijetla korištene sirovine.  
– Oznaka proizvoda životinjskog podrijetla mora sadržavati  oznaku zdravstvene 
ispravnosti ili identifikacijsku oznaku kojom se navodi zadnji pogon 
proizvodnje/prerade/pakiranja i država članica u kojoj se nalazi (članak 5. i 
odjeljak I. Priloga II. Uredbi 853/2004)18, ali to se ne odnosi nužno na 
podrijetlo korišt ene sirovine.  
– Iako postoje sustavi označivanja i registracije živih životinja, njihova se 
primjena razlikuje od vrste do vrste i u većini slučajeva nisu dovoljno jak 
temelj za pružanje informacija za potpuno označivanje podrijetla 
(rođeno/uzgojeno/zaklano ).  
– Za meso obuhvaćeno ovim izvješćem jedini slučaj u kojem postoji sustav 
označivanja i registracije živih životinja jest za kopitare (npr. konji). U skladu s 
Odlukom Komisije 2000/68/EZ i Uredbom Komisije (EZ) br.  504/2008 kojom 
se utvrđuju pravila ident ifikacije kopitara rođenih u Uniji ili uvezenih u Uniju 
prilikom kretanja na području EU -a kopitari moraju imati identifikacijski 
dokument ili putovnicu. Međutim, taj sustav ne uključuje obveznu 
centraliziranu bazu podataka za praćenje kretanja životinja. U tijeku je rad na 
                                                            
16 Članak  18. Uredbe (EZ) br.  178/2002 Europskog  parlamenta i Vijeća od 28.  siječnja 2002. o 
utvrđivanju općih načela i uvjeta zakona o hrani, osnivanju Europske agencije za sigurnost hrane te 
utvrđivanju postupaka u područjima sigurnosti hrane (SL  L 31, 1.2.2002., str. 1.).  
17 Provedbena odluka Komisij e (EU) br.  931/2011 od 19.  rujna 2011. o zahtjevima sljedivosti utvrđenima 
Uredbom (EZ) br.  178/2002 Europskog parlamenta i Vijeća za hranu životinjskog podrijetla (SL  L 242, 
20.9.2011., str. 2.).  
18 Uredba (EZ) br.  853/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od  29. travnja 2004. o utvrđivanju određenih 
higijenskih pravila za hranu životinjskog podrijetla (SL L 139, 30.4.2004., str. 55.).  
 
6 
 jačanju zahtjeva za registraciju te će novi zahtjevi biti primjenjivi počevši od 
2016.19 
 4. STAJALIŠTE POTROŠAČA U VEZI S OBVEZNIM OZ NAČIVANJEM PODRIJETL A MLIJEKA 
I DRUGIH VRSTA MESA  
Prema anketi Eurobarometra iz 2013.20 većina građana EU -a smtra da je nužno 
navesti podrijetlo mlijeka, bilo da se prodaje kao takvo ili se koristi kao sastojak u 
mliječnim proizvodima (84  %). Sličan postotak (88  %) utvrđen je za meso 
obuhvaćeno ovim izvješćem. Međutim čak i u tim slučajevima postoje vrlo razl ičita 
očekivanja u pogledu konkretnih podataka koje bi potrošači htjeli imati u okviru 
pojma „podrijetlo”.  
Za mlijeko i mliječne proizvode daju prednost navođenju zemlje mužnje ili prerade, 
dok ih u pogledu mesa zanima prije svega mjesto na kojem je životi nja uzgojena i 
zaklana, a za mjesto rođenja postoji manji interes. Ispitanici smatraju podatke na 
razini države članice ili treće zemlje primjerenijima nego na regionalnoj razini ili na 
razini „podrijetlo iz EU -a / izvan EU -a”. 
Potrošačka ispitivanja pokaz uju da je podrijetlo važan čimbenik u kupnji mlijeka, 
mliječnih proizvoda i proizvoda od mesa, ali tek nakon cijene, okusa i roka trajanja.  
Ipak većina upućuje i na znatne razlike u potrošačkim navikama među državama 
članicama i nepodudaranje zanimanja pot rošača za označivanje podrijetla i njihove 
volje da plate za tu informaciju.  Stoga unatoč svojoj želji da budu informirani 
potrošači nisu nužno spremni kupiti proizvod po višoj cijeni kako bi dobili tu 
informaciju. Različite metode pokazuju da je teško pr ocijeniti stvarnu volju 
potrošača da plate, i to zbog metodološke pristranosti ili zbog nepodudaranja 
odgovora na ispitivanja i kupovnog ponašanja potrošača. U anketi Eurobarometra iz 
2013. samo polovina potrošača izjavila je da su spremni platiti 1 - 2 % više kako bi 
imali podatke o podrijetlu za proizvode obuhvaćene ovim izvješćem.  
5. MOGUĆI SCENARIJI I NA ČINI OZNAČIVANJA POD RIJETLA  
Za mlijeko i mlijeko koje se koristi kao sastojak  
Ispitani su sljedeći scenariji:  
– Scenarij 1. – status quo (dobrovoljno označivanje podrijetla),  
– Scenarij 2. – obvezno označivanje podrijetla na temelju načela „podrijetlom iz 
EU-a / izvan EU -a” (ili „podrijetlom iz EU -a / iz treće zemlje”),  
– Scenarij 3. – obvezno označivanje podrijetla navođenjem države članice ili 
treće zemlje u kojoj je mlijeko (a) pomuženo ili (b) prerađeno.  
Za vrste mesa  
Proučeni su sljedeći scenariji:  
– Scenarij 4. – status quo (dobrovoljno označivanje podrijetla),  
                                                            
19  Provedbena uredba Komsiije (EU) br.  2015/262 od 17. veljače 2015. o utvrđivanju pravila u skladu s 
direktivama Vijeća 90/42 7/EEZ i 2009/156/EEZ s obzirom na metode za identifikaciju kopitara 
(Uredba o putovnici za kopitare, SL L 59, 3.3.2015., str.  1.). 
20 http://ec.europa.eu/public_opinion /archives/eb_special_419_400_fr.htm   
 
7 
 – Scena rij 5. – obvezno označivanje podrijetla navođenjem države članice ili 
treće zemlje u kojoj je životinja bila uzgajana duže vrijeme prije klanja kao i 
mjesta klanja,  
– Scenarij 6. – obvezno označivanje podrijetla navođenjem države članice ili 
treće zemlje u kojoj je životinja rođena, uzgojena i zaklana.  
Jedini scenarij koji je uzet u obzir za meso divljači jest navođenje mjesta lova.  
Osim toga, scenarij „podrijetlom iz EU -a / izvan EU -a” (ili „podrijetlom iz EU -a / iz 
treće zemlje”) napušten je za vrste mesa  obuhvaćene ovim izvješćem zbog 
ograničenog zanimanja potrošača za tako širok zemljopisni okvir koje je utvrđeno 
tijekom studije i procjene utjecaja obveznog označivanja podrijetla svinjskog mesa, 
mesa peradi, ovčjeg i kozjeg mesa21.  
Osim toga, opcija obve znog označivanja na regionalnoj razini unutar EU -a napuštena 
je zbog vrlo visokih troškova njezine provedbe (koja bi zahtijevala utvrđivanje 
detaljnijih sustava sljedivosti i uključivala veću rascjepkanost lanca opskrbe) i zbog 
nedostatka ujednačene pravne  definicije te zemljopisne razine diljem Unije.  
6. ANALIZA UČINAKA , TROŠKOVA I KORISTI R AZLIČITIH SCENARIJA  
6.1. Učinak na ponašanje potrošača  
Teško je procijeniti učinak označivanja podrijetla na potrošače u smislu analize 
troškova i koristi. Označivanj em podrijetla potrošačima se pružaju dodatni podaci 
kako bi bili upućeniji pri izboru hrane koju kupuju i konzumiraju. Sveukupno 
gledajući označivanje podrijetla potrošači obično kvalificiraju pozitivnim 
komentarima, uključujući one o kvaliteti.  
U scenari jima statusa quo s dobrovoljnim označivanjem podrijetla opseg podataka o 
podrijetlu proizvoda navodio bi se ovisno o zahtjevima potrošača. Time se ne bi u 
potpunosti udovoljilo zahtjevima potrošača za sustavne podatke o podrijetlu nego bi 
se više udovoljil o ograničenoj spremnosti potrošača da plaćaju za obvezne podatke o 
podrijetlu.  
Kada sudionici dobrovoljno odluče označiti podrijetlo proizvoda, to se prikazuje kao 
dodana vrijednost tog proizvoda i utječe na odluke o kupovini kod onih potrošača 
kojima je t a informacija bitna.  
Za mlijeko i mlijeko koje se koristi kao sastojak  
Scenarijima s obveznim označivanjem podrijetla na temelju načela „podrijetlom iz 
EU-a / izvan EU -a” ili načela „države članice podrijetla” potrošačima bi se sustavno 
pružali podaci o po drijetlu.  
Opcijom „podrijetlom iz EU -a / izvan EU -a” samo bi se razlikovalo proizvode iz 
EU-a od onih iz trećih zemalja. Budući da se smatra preopćenitom, ta opcija prema 
stajalištu potrošača ne bi trebala iziskivati povećanje cijena. S druge strane, scen arij 
kojim se navodi „država članica podrijetla” čini se značajnijim za potrošače, posebno 
kada je riječ o označivanju podrijetla u pogledu mjesta mužnje. Suprotno tomu, 
mljekare radije navode mjesto prerade što je puno jednostavnije provesti.  
Za vrste mes a 
                                                            
21 http://ec.europa.eu/smart -regulation/impact/ia_carried_out/docs/ia_2013/ia_meat_origin_labelling. pdf  
  
 
8 
 Ispitivanja pokazuju da potrošače uglavnom zanima mjesto na kojem je životinja 
uzgojena i zaklana (ili ulovljena).  
Slučaj sektora konjskog mesa s nedavnim aferama i pratećom negativnom 
percepcijom u javnosti doveo je do zahtjeva iz raznih organizacija i  institucija za 
detaljnije podatke.  
6.2. Ekonomski učinci  
6.2.1.  Operativni troškovi subjekata u poslovanju s hranom (SPH)  
Kako je pokazala studija, osim u slučaju dobrovoljnog označivanja za koje bi 
operativni troškovi ostali isti, nove obveze označivanja dovele bi do dodatnih 
troškova subjekata u poslovanju s hranom.  
Za mlijeko i mlijeko koje se koristi kao sastojak  
Scenariji „podrijetlom iz EU -a / izvan EU -a” i „država članica podrijetla” 
predstavljali bi operativne izazove i zahtijevali znatn e prilagodbe, osobito u pogledu 
mliječnih sastojaka miješanog podrijetla.  
Trošak označivanja podrijetla konzumnog mlijeka ovisio bi o utvrđenim pravilima i 
o značajkama svakog postrojenja. Dok bi označivanje mjesta prerade bilo mnogo 
jednostavnije, navođen je mjesta mužnje bilo bi veći izazov za prerađivače koji 
nabavljaju mlijeko iz više izvora, a njegova provedba dovela bi do dodatnih 
operativnih troškova. U slučaju miješanog podrijetla određenog proizvoda troškovi 
se mogu razlikovati prilikom označivanja nekoliko država članica / trećih zemalja. 
Ako bi taj scenarij bio prihvaćen, bio bi potreban dodatan tehnički rad radi 
utvrđivanja pragova odstupanja i nižih vrijednosti iznad kojih bi se morala navesti 
država članica podrijetla (budući da je mlijeko tekuć i proizvod, ono se prirodno 
povezuje pri miješanju).  
Za razliku od mlijeka za izravnu potrošnju, označivanje podrijetla mlijeka koje se 
koristi kao sastojak u mliječnim proizvodima pokazuje se mnogo težim u praksi i 
time skupljim, posebno u slučaju visoko prerađenih mliječnih proizvoda s više faza 
proizvodnje i čiji mliječni sastojci obično prelaze velike udaljenosti. Subjekti u 
poslovanju s hranom koji koriste mliječne sastojke iz više izvora bili bi oštećeni na 
temelju sljedećeg:   
– najrelevantnije troškov ne stavke koje su opisane u studiji jesu sljedeće: 
prilagođavanje praksi nabave, moguće izmjene u kombinaciji dobavljača, 
prelazak na manje proizvodne serije, prilagođavanje proizvodnog procesa radi 
odvajanja prema podrijetlu, prilagođavanje pakiranja/ozna čivanja i 
provedba/prilagođavanje sustava sljedivosti,  
– troškovi se mogu razlikovati ovisno o specifičnoj operativnoj situaciji 
predmetnih subjekata u poslovanju s hranom, predmetnim mliječnim 
proizvodom i mliječnim sastojkom i vrsti postojećih sustava slj edivosti.  
Analizom je utvrđeno da bi dodatni troškovi vjerojatno bili između zanemarivog 
postotka i 8 % troškova proizvodnje na razini prerađivača, ali neka poduzeća tvrde 
da bi mogla dostići i do 45  % u posebno nepovoljnim okolnostima.  
Za vrste mesa  
– troškovi bi bili relativno niski (manje od 3  %) u usporedbi s veleprodajnom 
cijenom i varirali bi ovisno o veličini i mjestu poduzeća. Veća poduzeća koja 
nabavljaju iz domaćih izvora ili iz jedne treće zemlje bila bi u stanju lakše 
 
9 
 amortizirati troškove. Ti b i troškovi uključivali potrebu pojačanja sljedivosti 
prema natrag u lancu prerade i opskrbe,  
– što su pravila označivanja složenija, to je prilagodba sustava registracije živih 
životinja skuplja,  
– subjekti u poslovanju s hranom koji rade s mesom iz više izvo ra prilagodili bi 
opskrbu pretežno homogenim izvorima kako bi smanjili operativne troškove.  
6.2.2.  Konkurentnost, trgovinski i investicijski tokovi  
Savjetnici zaduženi za studiju procjenjuju da bi obvezno označivanje podrijetla 
možda potaklo potrošače da se okrenu robi proizvedenoj na domaćem tržištu. Kao 
rezultat toga došlo bi do određene renacionalizacije jedinstvenog tržišta.  
Za mlijeko i mlijeko koje se koristi kao sastojak  
– U slučaju scenarija „podrijetlom iz EU -a / izvan EU -a” očekuje se da neće biti 
velikih posljedica za unutarnje tržište. Vjerojatno je da će doći do pomaka 
prerađivača prema manjem broju opskrbljivača mliječnih sastojaka kako bi 
izbjegli složeno navođenje podrijetla iz više država članica EU -a ili trećih 
zemalja, što bi moglo imati uč inak na međunarodnu trgovinu.  
– Došlo bi do smanjenja mogućnosti plasmana mlijeka i mliječnih sastojaka 
miješanog podrijetla kada bi označivanje države članice postalo obvezno. 
Cijena sirovina koje upotrebljavaju subjekti u poslovanju s hranom vjerojatno 
bi se povećala jer bi se njihova ukupna opskrba smanjila.  
Za vrste mesa  
– značaj učinka različitih scenarija bio bi skroman za većinu vrsta mesa 
obuhvaćenih ovim izvješćem. S druge strane, promjene u lancu opskrbe 
konjima mogu dovesti do segmentiranja trgovine  unutar EU -a i smanjenja 
broja posrednika. Osim toga, subjekti u poslovanju s hranom mogli bi smatrati 
da je isplativije prilagoditi strukturu opskrbe (nabava, veličina serija, smanjenje 
broja posrednika), nego nadograditi interne sustave sljedivosti kako bi mogli 
istovremeno raditi s nekoliko izvora,  
– obvezno označivanje podrijetla posebno bi utjecalo na one treće zemlje koje 
trenutno izvoze određene količine neprerađenog mesa u Uniju. Vanjska 
trgovina mesom male divljači i divljih ptica gotovo je nepostojeća, a trgovina 
tim proizvodima unutar Zajednice  vrlo je ograničena.  
6.2.3.   Regulatorno opterećenje za poduzeća  
Zbog obveze navođenja podrijetla opskrbe i obveze prilagodbe sustava sljedivosti 
subjekti u poslovanju s hranom imali bi dodatne administrativne troškove.   
Općenito gledajući, manje mljekar e koje ovise o lokalnim opskrbljivačima bile bi 
manje oštećene od središta prikupljanja velikih kompanija. Također, manje klaonice i 
rasjekavaonice koje obično nabavljaju životinje od lokalnih opskrbljivača ne bi bile 
obvezne u velikoj mjeri prilagođavati svoje nabavne prakse i to ne bi dovelo do 
visokih dodatnih troškova. Stoga bi se najveći dio opterećenja odnosio na 
mljekare/klaonice u graničnim regijama i područjima koja nisu samodostatna u 
smislu opskrbe sirovim mlijekom/mesom.  
 
10 
 Prema procjenama studije  to opterećenje ne bi se promijenilo u odnosu na sadašnju 
situaciju ako bi označivanje podrijetla ostalo dobrovoljno te bi se tek neznatno 
povećalo kad bi navođenje države članice postalo obvezno za konzumno mlijeko.   
S druge strane, dodatni troškovi mogl i bi biti veliki ako se mora navoditi država 
članica podrijetla za visoko prerađene i složene proizvode kao što su jogurti i 
mliječni deserti. Nametanje strože kontrole proizvođačima hrane primoralo bi ih da 
nabavljaju mlijeko iz manjeg broja zemalja, što bi naštetilo jedinstvenom tržištu.  
Za vrste mesa obuhvaćene ovim izvješćem savjetnici koji su izradili studiju smatraju 
da bi poduzeća uspjela smanjiti dodatne jedinične troškove nakon nužnog razdoblja 
prilagodbe, posebno u pogledu administrativnih troškov a. Učinak bi bio značajan 
samo za subjekte u poslovanju s konjskim mesom za koje bi postojale velike razlike 
između konja uzgajanih radi mesa u specijaliziranim poljoprivrednim sustavima 
(ograničenog značaja u smislu količine) i ostalih.  
6.2.4.  Opterećenje  javnih tijela  
Iako se u studiji ne pružaju detaljni podaci, ona upućuje na malo povećanje troškova 
kontrole u slučaju obveznog označivanja „podrijetla unutar EU -a / izvan EU -a” za 
konzumno mlijeko.  
U slučaju obveznog označivanja države članice podrijetla troškovi bi bili viši i u 
velikoj bi mjeri ovisili o razini detalja podataka o podrijetlu koji se zahtijevaju, tj. 
podataka o mjestu uzgoja/mužnje ili prerade/klanja.  
Provedba modela „rođeno/uzgojen o/zaklano” za konjsko meso bila bi skupa. Osim 
toga, postojećim sustavom sljedivosti i registracije nadležnim tijelima ne pružaju se 
uvijek sveobuhvatni podaci u vezi s mjestom uzgoja i rođenja konja.  
Općenito govoreći, rezultat jačeg opterećenja jest već a potreba za osobljem koje bi 
izvodilo provjere dokumenata. Ako se sredstva dodijeljena nadzornim tijelima iz 
državnih proračuna ne povećaju, očekivano povećanje potrebne satnice moglo bi 
dovesti do smanjenja učestalosti kontrola ili promjena prioriteta, č ime bi se isto tako 
mogla povećati opasnost od prijevare. Opterećenje javnih tijela moglo bi se ublažiti 
uvođenjem pristojbi za provođenje službenih kontrola. Obično te troškove subjekti u 
poslovanju s hranom putem cijena prenose na niže stupnjeve u lancu.  
6.2.5.  Troškovi za potrošače  
Status quo vjerojatno neće dovesti do općeg povećanja cijena. U slučajevima u 
kojima je navedeno podrijetlo dodatni troškovi obično se prenose na potrošače time 
što se proizvodi prodaju po premijskoj cijeni.  
Očekuje se da će odredba o obveznim podacima o podrijetlu na razini država članica 
dovesti do povećanja troškova za koje se očekuje da će se prenijeti uglavnom na 
potrošače, ali i na proizvođače. Točne stope povećanja variraju ovisno o sektoru, 
državi članici i stupnju ver tikalne integracije i koncentracije tržišta.  
6.2.6.  Ekološki i društveni učinci  
U studija nisu analizirani ti učinci. Međutim, može se pretpostaviti da bi pružanjem 
detaljnijih informacija o podrijetlu potrošači davali prednost „lokalnoj hrani” ili čak 
aktivno odbijali proizvode iz drugih zemalja. To bi moglo utjecati na prijevoz živih 
životinja, sirovog mlijeka, mliječnih sastojaka i mliječnih/mesnih proizvoda. 
Nemoguće je procijeniti bi li to imalo pozitivne učinke na okoliš (npr. u smislu 
smanjenja emis ija stakleničkih plinova) jer se većina trgovine unutar EU -a odvija 
 
11 
 među susjednim zemljama među kojima udaljenost zapravo može biti manja nego 
unutar određenih država članica. Scenariji koji ne uključuju dobrovoljno označivanje 
mogli bi dovesti do neznatn og povećanja otpadaka proizvoda.  
Svaka opcija kojom se označivanje države članice podrijetla čini obveznim mogla bi 
također dovesti do ponašanja kupaca koje je sve više usmjereno na lokalne proizvode 
i do mogućih pomaka u potrošnji, do uklanjanja posrednik a, te promjena u slučaju 
nabavljača i prerađivača. To bi moglo uključivati i neizravne posljedice na 
zaposlenost ako povećanje cijena dovede do određenog smanjenja potrošnje.  
6.3. Prednosti i nedostaci različitih načina obveznog označivanja podrijetla za 
mlijeko, mlijeko koje se koristi kao sastojak u mliječnim proizvodima i za druge 
vrste mesa  
U sljedećim tablicama nalazi se sažetak prednosti i nedostataka mogućih načina 
obveznog označivanja podrijetla:  
– za mlijeko i mlijeko koje se koristi kao sastojak:  
Način obveznog označivanja podrijetla  Prednosti  Nedostaci  
Mlijeko  Mjesto primarne 
prerade   Niski troškovi 
(< 1 %).  Nedostatak podataka 
o podrijetlu sirovog 
mlijeka.  
Mjesto mužnje   Niski troškovi 
(< 1 %); 
 Značajni podaci za 
potrošače na razini 
države 
članice/zemlje.   Zahtjev za dodatne 
sustave sljedivosti od 
pogona koji 
nabavljaju mlijeko iz 
više izvora.  
 Tehnički zahtjevno 
ako je uključeno više 
izvora nabave.  
 Utječe na 
prekograničnu 
trgovinu.  
 Potreba za 
utvrđivanjem 
najmanjeg 
dozvoljenog 
odstupanja za nabavu 
iz više izvora.  
Mlijeko koje se 
koristi kao 
sastojak u 
mliječnim 
proizvodima  Mjesto primarne 
prerade sirovog 
mlijeka   Niski troškovi (<  1 %) 
ako je odabran 
modalitet 
„podrijetlo iz EU -a / 
izvan EU -a”, osim za 
visokoprerađene 
proizvode.  
  Nedostatak podataka 
o podrijetlu mlijeka.  
 Zahtjev za dodatne 
sustave sljedivosti od 
pogona koji 
nabavljaju mlijeko iz 
više izvora.  
 Tehnički zahtjevno u 
slučaju višestrukih 
podrijetla.  
 Utjecaj na trgovinske 
tokove.  
 Potreb a za 
utvrđivanjem 
 
12 
 najmanjeg 
dozvoljenog 
odstupanja za nabavu 
iz više izvora.  
 Visoki troškovi ako je 
odabrano podrijetlo iz 
više zemalja (do 8  % 
na razini država 
članica i do 45  % na 
razini pojedinačnog 
proizvodnog 
postrojenja).  
 
Mjesto mužnje  Značajni podaci za 
potrošače na razini 
države 
članice/zemlje.   Zahtjev za dodatne 
sustave sljedivosti od 
pogona koji 
nabavljaju mlijeko iz 
više izvora.  
 Osobito zahtjevno u 
slučaju višestrukih 
podrijetla.  
 Utjecaj na trgovinske 
tokove.  
 Potreba za 
utvrđivanjem 
najmanje g 
dozvoljenog 
odstupanja za nabavu 
iz više izvora.  
 Visoki troškovi ako je 
odabrano podrijetlo iz 
više zemalja (do 8  % 
na razini država 
članica i do 45  % na 
razini pojedinačnog 
proizvodnog 
postrojenja).  
 
– za vrste mesa obuhvaćene ovim izvješćem:  
 
13 
 Modalitet obveznog označivanja 
podrijetla  Prednosti  Nedostaci  
Konjsko meso  Mjesto rođenja, 
mjesto uzgoja i 
mjesto klanja   Potrošaču se pružaju 
značajni podaci na 
razini države 
članice/zemlje.  
 Jača se povjerenje 
potrošača.   Dodatni sustavi 
sljedivosti.  
 Poteškoće s 
davanjem informacija 
o rođenju ako se 
pravila o registraciji 
ne nadziru pravilno.  
 Poteškoće u slučaju 
više mjesta uzgoja.  
 Ograničena primjena 
zbog niskog udjela 
pretpakiranog 
konjskog mesa.  
Mjesto minimalnog 
uzgoja prije klanja i 
mjesto klanja   Stavlja veći naglasak 
na posljednje faze 
života životinje.   Dodatni sustavi 
sljedivosti.  
 Potreba da se utvrdi 
minimalno razdoblje 
uzgoja tijekom života 
životinje.  
 Ograničena primjena 
zbog niske količin e 
pretpakiranog mesa.  
Meso kunića i  
uzgojena divljač i 
ptičje meso  
 Mjesto rođenja, 
mjesto uzgoja i 
mjesto klanja   Potrošaču se pružaju 
značajni podaci na 
razini države 
članice/zemlje.   Mjesto rođenja:  nije 
važno za kratke 
proizvodne cikluse.  
 Zahtijevalo bi dodatni 
sustav registracije.  
 Dodatni sustavi 
sljedivosti.  
 Moglo bi biti 
posljedica za 
trgovinske tokove.  
Mjesto minimalnog 
uzgoja prije klanja i 
mjesto klanja   Stavlja veći naglasak 
na mjesto rasta i 
konačnog 
usmrćivanja 
životinje.  
 Potrošaču se pružaju  
značajni podaci na 
razini države 
članice/zemlje.   Dodatni sustavi 
sljedivosti.  
 Potreba da se utvrdi 
minimalno razdoblje 
uzgoja tijekom života 
kratkog ciklusa.   
 Moglo bi biti 
posljedica na 
trgovinske tokove.  
Divljač i ptičje 
meso  Mjesto lova   
 Potrošaču se pružaju 
značajni podaci na 
razini države 
članice/zemlje.   Dodatni sustavi 
sljedivosti.  
 Moglo bi biti 
posljedica za 
trgovinske tokove.  
 Ograničena primjena 
zbog niske količine 
pretpakiranog mesa.  
 
14 
 7. ZAKLJUČCI  
Za hranu obuhvaćenu ovim izvješćem potrošači se trenutno mogu, ako to žele, 
odlučiti za mliječne ili mesne proizvode na kojima su subjekti u poslovanju s hranom 
dobrovoljno naveli podatke o podrijetlu. To može biti odgovarajuća opcija bez 
nametanja dodatno g opterećenja industriji i javnim tijelima.  
Obvezno označivanje podrijetla značilo bi veće regulatorno opterećenje za većinu 
proizvoda ocijenjenih u ovom izvješću i stoga se postavlja pitanje procjene 
opravdava li ravnoteža između troškova i koristi obvez no označivanje.  
Dodatni zaključci koji proizlaze iz ovog izvješća su sljedeći:  
– Unatoč zanimanju potrošača za podrijetlo mlijeka, mlijeka koje se koristi kao 
sastojak u mliječnim proizvodima i mesa obuhvaćenog ovim izvješćem, čini se 
da potrošači općenito nisu voljni plaćati za te podatke.  
– U pogledu scenarija za obvezno označivanje podrijetla čini se da potrošači daju 
prednost označivanju na razini država članica.  
– Iako bi trošak označivanja podrijetla mlijeka mogao biti uglavnom nizak, 
njegov bi učinak na subjekte u poslovanju s hranom bio nejednak jer bi neki od 
njih morali uvesti dodatne sustave sljedivosti uz veliko povećanje troškova, 
posebno oni smješteni u graničnim regijama ili u područjima koja nisu 
samodostatna u opskrbi mlijekom.  
– Studijom se pokaz uje da obvezno označivanje podrijetla mlijeka koje se koristi 
kao sastojak u mliječnim proizvodima može dovesti do negativnih 
gospodarskih posljedica i dodatnih zahtjeva o sljedivosti te da bi to bilo 
opterećenje za visokoprerađene proizvode.  
– Uvođenje obve znog označivanja podrijetla mesa obuhvaćenog ovim izvješćem 
dovest će do dodatnih operativnih troškova.