9.Pojačana suradnja uređena je člankom 20. Ugovora o Europskoj uniji (UEU) i člancima od 326. do 334. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU).

7.Od prosinca 2015. do veljače 2016. sedamnaest država članica (Švedska, Belgija, Grčka, Hrvatska, Slovenija, Španjolska, Francuska, Portugal, Italija, Malta, Luksemburg, Njemačka, Češka, Nizozemska, Austrija, Bugarska i Finska) uputilo je zahtjev Komisiji u kojem navode da žele uspostaviti međusobnu pojačanu suradnju u području nadležnosti i mjerodavnog prava te priznavanja i izvršenja odluka u stvarima koje se odnose na režime bračne stečevine, kao i nadležnosti i mjerodavnog prava te priznavanja i izvršenja odluka o imovinskim posljedicama registriranih partnerstava i da bi s tim u vezi Komisija trebala podnijeti prijedlog Vijeću.

5.Do prosinca 2014. riješena je većina tehničkih pitanja i materijal je bio spreman za politički dogovor. Velika većina država članica u tom je trenutku željela donijeti prijedloge. Međutim, neke države članice imale su poteškoće s obzirom na politički osjetljivu prirodu prijedloga. Talijansko predsjedništvo predstavilo je pitanje Vijeću za pravosuđe i unutarnje poslove (PUP), koje je odlučilo odobriti razdoblje prilagodbe do prosinca 2015. onim državama članicama koje su i dalje imale poteškoće. Te su poteškoće uglavnom bile povezane s činjenicom da instituti istospolnih brakova i/ili registriranih partnerstava nisu bili poznati u određenom broju država članica. Neke od tih država članica smatrale su da se kompromisnim tekstovima kao što su oni dostavljeni Vijeću nude dovoljne zaštitne mjere kojima se osigurava da se njihovi sudovi neće morati baviti stranim institutima koji su nepoznati u njihovu pravnom sustavu. Međutim, druge države članice izrazile su zabrinutost da, čak i ako se budućim instrumentima od njih ne bi zahtijevalo uvođenje nepoznatih instituta u njihovo nacionalno pravo, priznavanje imovinskih posljedica takvih stranih instituta u njihovoj zemlji imalo bi neizravan učinak na nacionalno obiteljsko pravo i nacionalnu politiku. Za većinu država članica bilo je ključno oba prijedloga donijeti kao paket kako bi se osiguralo jednako postupanje prema parovima u cijeloj Uniji.

18.Komisija je do danas primila zahtjeve sedamnaest država članica (Švedske, Belgije, Grčke, Hrvatske, Slovenije, Španjolske, Francuske, Portugala, Italije, Malte, Luksemburga, Njemačke, Češke, Nizozemske, Austrije, Bugarske i Finske) u kojima navode da žele uspostaviti međusobnu pojačanu suradnju u području nadležnosti i mjerodavnog prava te priznavanja i izvršenja odluka u stvarima koje se odnose na režime bračne stečevine i imovinske posljedice registriranih partnerstava.

38.Jedan je od zadataka Unije da svojim građanima nudi područje slobode, sigurnosti i pravde bez unutarnjih granica, na kojem je osigurano slobodno kretanje osoba (članak 3. stavak 2. UEU-a). Područje pravosuđa uključuje razvoj pravosudne suradnje u građanskim stvarima s prekograničnim implikacijama na temelju načela uzajamnog priznavanja presuda (članak 81. stavak 1. UFEU-a). U tu svrhu Unija može donijeti mjere kojima se ponajprije nastoji osigurati uzajamno priznavanje i izvršenje presuda među državama članicama, a osim toga i usklađenost pravila država članica koja se primjenjuju u vezi sa sukobom zakona i sukobom nadležnosti (članak 81. stavak 2. točke (a) i (c) UFEU-a).

35.Sedamnaest država članica zatražilo je pojačanu suradnju u području imovinskih režima međunarodnih parova, uključujući režime bračne stečevine i imovinske posljedice registriranih partnerstava: Švedska, Belgija, Grčka, Hrvatska, Slovenija, Španjolska, Francuska, Portugal, Italija, Malta, Luksemburg, Njemačka, Češka, Nizozemska, Austrija, Bugarska i Finska. Ukupan broj stanovnika u tih sedamnaest država članica iznosi 340 milijuna, što je 67 % stanovništva Unije. To znači da će znatan broj od procijenjenih 16 milijuna međunarodnih brakova u EU-u imati koristi od te pojačane suradnje. Što više država članica sudjeluje u pojačanoj suradnji, to će više građana imati koristi od nje.

30.Trenutačno se građani koji su u međunarodnom braku ili partnerstvu suočavaju s različitim praktičnim problemima povezanima s planiranjem imovine. Građani Unije sve se više kreću izvan nacionalnih granica, što je dovelo do većeg broja međunarodnih parova ili parova s međunarodnom dimenzijom: supružnika različitih državljanstava, parova koji žive u državi članici čiji nisu državljani, koji imaju imovinu u različitim državama članicama ili koji se razvode ili umiru u zemlji koja nije njihova matična država. Problem je u tome da je osobama vrlo teško saznati koji su sudovi nadležni i koji se zakoni primjenjuju na njihovu osobnu situaciju i stanje njihove imovine. Zbog toga se suočavaju s nenamjernim i negativnim posljedicama ne samo u svakodnevnom upravljanju svojom imovinom, nego i u slučaju rastave para ili smrti jednog od njegovih članova.

42.Pojačana suradnja neće imati utjecaj na postojeću pravnu stečevinu. Ona će biti uspostavljena u području koje je obuhvaćeno zajedničkim nadležnostima Unije, ali u kojem danas ne postoje zajednička pravila Unije. Prvim instrumentom Unije donesenim u području obiteljskog prava, Uredbom Vijeća (EZ) br. 1347/2000, utvrđena su pravila o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i sporovima o roditeljskoj odgovornosti za zajedničku djecu, koje su donesene u bračnim predmetima. On, međutim, nije uključivao pravila o mjerodavnom pravu u vezi s razvodom braka ili imovinskim posljedicama parova. Donošenje Uredbe (EZ) br. 2201/2003, kojom je od 1. ožujka 2005. stavljena izvan snage i zamijenjena Uredba (EZ) br. 1347/2000, nije dovelo do nikakve promjene u tom pogledu. U okviru pojačane suradnje 16 je država članica Uredbom (EU) br. 1259/2010 donijelo kolizijska pravila koja se odnose na razvod braka i zakonsku rastavu. Kolizijska pravila koja se odnose na oporuke i nasljeđivanje donesena su Uredbom (EU) br. 650/2012. Pitanjem kolizijskih pravila u području imovinskih režima međunarodnih parova, uključujući režime bračne stečevine i imovinske posljedice registriranih partnerstava, trebalo bi upotpuniti pravni okvir koji se primjenjuje na međunarodne parove u Uniji.

58.Stoga Komisija predlaže da se odobri uspostavljanje pojačane suradnje među državama članicama koje su je zatražile. Komisija ističe da je pojačana suradnja u području nadležnosti i mjerodavnog prava te priznavanja i izvršenja odluka u stvarima koje se odnose na imovinske režime međunarodnih parova, uključujući režime bračne stečevine i imovinske posljedice registriranih partnerstava, u svakom trenutku otvorena za sve države članice, u skladu s člankom 328. UFEU-a, i potiče države članice koje to još nisu učinile da zatraže sudjelovanje u pojačanoj suradnji i time ostvare koristi i prednosti pojačane suradnje.

57.Zajedničkim kolizijskim pravilima u području imovinskih režima međunarodnih parova znatno će se olakšati životi mnogih parova u državama članicama sudionicama. To je u skladu sa Stockholmskim programom, u kojem je Europsko vijeće smatralo da bi proces usklađivanja kolizijskih pravila na razini Unije trebalo nastaviti u područjima u kojima je to nužno, kao što su „imovinska prava supružnika i imovinske posljedice rastave parova”.

(7)U skladu sa zahtjevima država članica za uspostavljanje pojačane suradnje Komisija predlaže dva materijalna akta o provedbi pojačane suradnje, jedan koji se odnosi na režime bračne stečevine i drugi koji se odnosi na imovinske posljedice registriranih partnerstava. Kako bi se obuhvatilo cijelo područje primjene pojačane suradnje u području imovinskih režima međunarodnih parova i osigurala nediskriminacija građana, dva materijalna provedbena akta trebalo bi donijeti istodobno.

(8)Ispunjeni su uvjeti iz članka 20. Ugovora o Europskoj uniji i članaka 326. – 329. Ugovora o funkcioniranju Europske unije.

(9)Područje pojačane suradnje, to jest područje nadležnosti i mjerodavnog prava te priznavanja i izvršenja odluka u stvarima koje se odnose na imovinske režime međunarodnih parova, uključujući režime bračne stečevine i imovinske posljedice registriranih partnerstava, utvrđeno je člankom 81. stavkom 2. točkama (a) i (c) te člankom 81. stavkom 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije kao jedno od područja obuhvaćenih Ugovorima. To nije područje isključive nadležnosti Unije.

(10)Zahtjev krajnjeg sredstva iz članka 20. stavka 2. Ugovora o Europskoj uniji ispunjen je jer je Vijeće 3. prosinca 2015. zaključilo da Unija kao cjelina ne može u razumnom roku ostvariti ciljeve predloženih uredbi.

(11)Cilj je pojačane suradnje u području nadležnosti i mjerodavnog prava te priznavanja i izvršenja odluka u stvarima koje se odnose na imovinske režime međunarodnih parova, uključujući režime bračne stečevine i imovinske posljedice registriranih partnerstava, razvoj pravosudne suradnje u civilnim stvarima s prekograničnim implikacijama na temelju načela uzajamnog priznavanja presuda i osiguravanje usklađenosti pravila država članica koja se primjenjuju u vezi sa sukobom zakona. Stoga se njome unapređuju ciljevi Unije, štite njezini interesi i jača proces njezine integracije u skladu s člankom 20. stavkom 1. Ugovora o Europskoj uniji.

(12)Pojačana suradnja u području nadležnosti i mjerodavnog prava te priznavanja i izvršenja odluka u stvarima koje se odnose na imovinske režime međunarodnih parova, uključujući režime bračne stečevine i imovinske posljedice registriranih partnerstava, u skladu je s Ugovorima i pravom Unije i njome se ne šteti unutarnjem tržištu ili gospodarskoj, socijalnoj i teritorijalnoj koheziji. Ona ne predstavlja prepreku ili diskriminaciju u trgovini među državama članicama niti se njome narušava tržišno natjecanje među njima.

(13)Pojačana suradnja u području nadležnosti i mjerodavnog prava te priznavanja i izvršenja odluka u stvarima koje se odnose na imovinske režime međunarodnih parova, uključujući režime bračne stečevine i imovinske posljedice registriranih partnerstava, posebno je usklađena s pravom Unije o pravosudnoj suradnji u građanskim stvarima jer se pojačanom suradnjom ne utječe ni na jedan dio postojeće pravne stečevine.

(14)Pojačanom suradnjom u području nadležnosti i mjerodavnog prava te priznavanja i izvršenja odluka u stvarima koje se odnose na imovinske režime međunarodnih parova, uključujući režime bračne stečevine i imovinske posljedice registriranih partnerstava, poštuju se nadležnosti, prava i obveze onih država članica koje u njoj ne sudjeluju. Zajedničkim pravilima o nadležnosti, sukobu zakona, priznavanju i izvršenju u državama članicama sudionicama ne utječe se na pravila država članica koje ne sudjeluju u pojačanoj suradnji. Sudovi država članica koje ne sudjeluju u pojačanoj suradnji nastavit će primjenjivati postojeća domaća pravila pri utvrđivanju nadležnosti i mjerodavnog prava te pri priznavanju i izvršenju odluka u stvarima koje se odnose na imovinske režime međunarodnih parova, uključujući režime bračne stečevine i imovinske posljedice registriranih partnerstava.

(15)Ovom se Odlukom poštuju načela iz Povelje o temeljnim pravima Europske unije, posebno njezinih članaka 9. i 21.

(16)Pojačana suradnja u području nadležnosti i mjerodavnog prava te priznavanja i izvršenja odluka u stvarima koje se odnose na imovinske režime međunarodnih parova, uključujući režime bračne stečevine i imovinske posljedice registriranih partnerstava, u svakom je trenutku otvorena za sve države članice, u skladu s člankom 328. Ugovora o funkcioniranju Europske unije,

DONIJELO JE OVU ODLUKU:

Članak 1.

Kraljevini Belgiji, Republici Bugarskoj, Češkoj Republici, Saveznoj Republici Njemačkoj, Helenskoj Republici, Kraljevini Španjolskoj, Francuskoj Republici, Republici Hrvatskoj, Talijanskoj Republici, Velikom Vojvodstvu Luksemburgu, Republici Malti, Kraljevini Nizozemskoj, Republici Austriji, Portugalskoj Republici, Republici Sloveniji, Republici Finskoj i Kraljevini Švedskoj ovime se odobrava uspostavljanje međusobne pojačane suradnje u području nadležnosti i mjerodavnog prava te priznavanja i izvršenja odluka u stvarima koje se odnose na imovinske režime međunarodnih parova, uključujući režime bračne stečevine i imovinske posljedice registriranih partnerstava, primjenom relevantnih odredbi Ugovora.

Članak 2.

Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

Sastavljeno u Bruxellesu