Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o zajedničkim pravilima za uvoz (kodifikacija) /* COM/2014/0321 final - 2014/0166 (COD) */





OBRAZLOŽENJE 1. U kontekstu Europe građana Komisija veliku važnost pridaje pojednostavnjenju i objašnjenju prava Unije kako bi ono bilo jasnije i pristupačnije građanima te kako bi se građanima dala mogućnost i prilika da ostvare svoja posebna prava koja su im njime dana. Taj cilj ne može se ostvariti sve dok su brojne odredbe koje su nekoliko puta izmijenjene, često i znatno, razasute u različitim aktima pa se moraju tražiti dijelom u izvornom aktu, a dijelom u aktima o izmjenama. Kako bi se pronašla pravila na snazi potreban je stoga opsežan istraživački rad i usporedba mnogih različitih akata. Zbog toga je, ako pravo mora biti jasno i transparentno, od ključne važnosti i kodifikacija pravila koja su često mijenjana. 2. Komisija je 1. travnja 1987. donijela odluku[1] da će svojem osoblju dati uputu o tome da bi sve akte trebalo kodificirati nakon najviše deset izmjena, u kojoj je naglasila da je riječ o minimalnom zahtjevu i da bi odjeli morali nastojati tekstove za koje su nadležni kodificirati i u kraćim razmacima kako bi se osiguralo da su odredbe jasno i lako razumljive. 3. To je potvrđeno u Zaključcima predsjedništva Europskog vijeća u Edinburghu (u prosincu 1992.[2] te je naglašena važnost kodifikacije jer se njome osigurava izvjesnost u pogledu prava koje se primjenjuje na određeni predmet u određeno vrijeme. Kodifikacija se mora obaviti u cijelosti u skladu s uobičajenim postupkom za donošenje akata Unije. Budući da se akti koji se kodificiraju sadržajno ne izmjenjuju, Europski parlament, Vijeće i Komisija sporazumjeli su se u međuinstitucijskom sporazumu od 20. prosinca 1994. da se za brzo donošenje kodificiranih akata može primijeniti ubrzani postupak. 4. Svrha je ovog prijedloga kodificirati Uredbu Vijeća (EZ) br. 260/2009 od 26. veljače 2009. o zajedničkim pravilima za uvoz[3]. Novom uredbom nadomjestit će se razni akti koji su u nju ugrađeni[4]; u ovaj se prijedlog u cijelosti prenosi sadržaj akata koji se kodificiraju te se njime oni objedinjuju u jedan akt samo uz one formalne izmjene koje su potrebne za kodifikaciju. 5. Prijedlog kodifikacije izrađen je na temelju privremene konsolidacije, na 22 službena jezika, Uredbe (EZ) br. 260/2009 i akta o njezinoj izmjeni, koju je obavio Ured za publikacije Europske unije s pomoću sustava za obradu podataka. U slučajevima kada su člancima dani novi brojevi, korelacija između starih i novih brojeva prikazana je u tablici u Prilogu III. kodificirane Uredbe. ê 260/2009 (prilagođeno) 2014/0166 (COD) Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o zajedničkim pravilima za uvoz (kodifikacija) EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o Ö funkcioniranju Europske unije Õ, posebno njegov članak Ö 207. stavak 2. Õ, uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije, nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima, uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora[5], u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom, budući da: (1) Uredba Vijeća (EZ) br. Ö 260/2009[6] Õ je značajno izmijenjena[7]. U interesu jasnoće i racionalnosti, ovu Uredbupotrebno je kodificirati. (2) Zajednička trgovinska politika trebala bi se temeljiti na ujednačenim načelima. (3) Ö Europska Õ zajednica je sklopila Sporazum o osnivanju Svjetske trgovinske organizacije, dalje u tekstu: „WTO”. Prilog 1.A tom Sporazumu, između ostalog, sadrži i Opći sporazum o carinama i trgovini iz 1994. (GATT iz 1994.) i Sporazum o zaštitnim mjerama. (4) Sporazum o zaštitnim mjerama udovoljava potrebi pojašnjenja i jačanja disciplina iz GATT-a 1994., a posebno disciplina iz članka XIX. Taj Sporazum zahtijeva ukidanje zaštitnih mjera kojima se ta pravila izbjegavaju, kao što su dobrovoljna ograničenja izvoza, dogovori o uređenju tržišta i svaki drugi sličan uvozni ili izvozni aranžman. (5) Sporazum o zaštitnim mjerama također obuhvaća i proizvode od ugljena i čelika. Zajednička uvozna pravila, posebno ona koja se odnose na zaštitne mjere, primjenjuju se stoga i na te proizvode, a da ne dovode u pitanje sve mjere koje omogućuju primjenu sporazuma posebno namijenjenih proizvodima od ugljena i čelika. (6) Na tekstilne proizvode obuhvaćene Uredbom Vijeća (EZ) br. 517/94[8] primjenjuje se poseban postupak na razini Ö Unije Õ i međunarodnoj razini. Oni bi se stoga trebali izuzeti iz područja primjene ove Uredbe. (7) Države članice trebale bi obavijestiti Komisiju o svakoj opasnosti nastaloj radi kretanja uvoza i koja bi mogla zahtijevati nadzor Ö Unije Õ ili primjenu zaštitnih mjera. (8) U takvim slučajevima Komisija bi trebala ispitati odredbe i uvjete pod kojima se odvija uvoz, kretanja uvoza, različite aspekte stanja u gospodarstvu i trgovini, i prema potrebi, mjere koje se trebaju primijeniti. (9) Ako se primjenjuje prethodni nadzor Ö Unije Õ, puštanje dotičnih proizvoda u slobodan promet trebalo bi uvjetovati predočenjem isprave o nadzoru, a koja udovoljava jedinstvenim kriterijima. Tu ispravu trebala bi, na jednostavan zahtjev uvoznika, izdati nadležna tijela država članica u određenom roku, ali da time uvoznik ne stječe pravo na uvoz. Isprava o nadzoru stoga bi trebao biti valjan samo tijekom tog razdoblja budući da pravila za uvoz ostaju neizmijenjena. (10) Države članice i Komisija trebale bi razmjenjivati podatke koji proizlaze iz nadzora Ö Unije Õ što je više moguće. (11) Na Komisiji je da donose potrebne zaštitne mjere u interesu Zajednice. Te interese trebalo bi razmotriti u cjelini, a oni bi trebali posebno uključivati interese proizvođača, korisnika i potrošača Ö Unije Õ. (12) Zaštitne mjere protiv članice WTO-a mogu se razmatrati samo ako se dotični proizvod uvozi u Ö Uniju Õ u toliko znatno povećanim količinama i pod takvim uvjetima koji nanose ili prijete nanošenjem ozbiljne štete proizvođačima Ö Unije Õ istovjetnih ili izravno konkurentnih proizvoda, osim ako međunarodna pravila ne dozvoljavaju izuzeća od ovog pravila. (13) Pojmove „ozbiljna šteta”, „prijetnja ozbiljne štete” i „proizvođači Ö Unije Õ ” treba definirati i Ö odrediti Õ točne kriterije za određivanje štete. (14) Svakoj zaštitnoj mjeri trebao bi prethoditi ispitni postupak, ali pod uvjetom da Komisija može zadržati pravo primjene privremenih mjera u hitnim slučajevima. (15) Trebale bi postojati detaljne odredbe o pokretanju ispitnog postupka, potrebnim provjerama i inspekcijama, pristupu zemalja izvoznika i zainteresiranih stranaka prikupljenim podacima, saslušanjima uključenih stranaka i mogućnostima da te stranke dostave svoja stajališta. (16) Odredbe o ispitnim postupcima Ö određene Õ ovom Uredbom ne dovode u pitanje pravila Ö Unije Õ ili nacionalna pravila u vezi čuvanja profesionalne tajne. (17) Potrebno je također odrediti rokove za pokretanje ispitnih postupaka, kao i za utvrđivanje jesu li mjere odgovarajuće ili ne, a s ciljem da se utvrde brzo kako bi se povećala pravna sigurnost dotičnih gospodarskih subjekata. (18) U slučajevima kada se poduzimaju zaštitne mjere u obliku kvota, njihova razina se mora u načelu odrediti tako da ne bude niža od prosječne razine uvoza tijekom reprezentativnog razdoblja od najmanje tri godine. (19) U slučajevima kada se kvota raspoređuje između zemalja dobavljača, kvota za svaku zemlju može se odrediti sporazumom sa samim zemljama ili uzimanjem razine uvoza tijekom reprezentativnog razdoblja kao reference. Odstupanja od ovih pravila ipak trebaju biti moguća kada postoji ozbiljna šteta i nerazmjerni rast uvoza pod uvjetom da se provedu potrebne konzultacije pod pokroviteljstvom Odbora za zaštitne mjere WTO-a. (20) Trebalo bi odrediti najduže trajanje zaštitnih mjera i propisati posebne odredbe o produženju, postupnoj liberalizaciji i reviziji tih mjera. (21) Trebalo bi utvrditi okolnosti u kojima je proizvode podrijetlom iz zemalja u razvoju, članica WTO-a, potrebno izuzeti iz zaštitnih mjera. (22) Mjere nadzora ili zaštitne mjere ograničene na jednu ili više regija Ö Unije Õ mogu se pokazati primjerenijima nego mjere koje se primjenjuju na cijelu Ö Uniju Õ. Međutim, takve bi se mjere trebale samo iznimno odobravati i kada ne postoji druga mogućnost. Potrebno je osigurati da su te mjere privremene i da najmanje ometaju funkcioniranje unutarnjeg tržišta. (23) U interesu ujednačenosti uvoznih pravila, formalnosti koje trebaju obaviti uvoznici trebale bi biti jednostavne i jednake bez obzira na mjesto carinjenja robe. Zbog toga je poželjno predvidjeti da se sve formalnosti obavljaju korištenjem obrazaca koji odgovaraju oglednim primjercima iz priloga Ö ove Õ Uredbe. (24) Isprave o nadzoru izdane u vezi s mjerama nadzora Ö Unije Õ trebale bi vrijediti u cijeloj Ö Uniji Õ bez obzira na državu izdavanja. ê 37/2014 čl. 1. i Prilog, tč. 19 (prilagođeno) (25) Za provedbu Ö ove Uredbe Õ potrebni su jednaki uvjeti za donošenje privremenih i konačnih zaštitnih mjera i za uvođenje prethodnih mjera nadzora. Te bi mjere trebala donijeti Komisija u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća[9]. (26) Savjetodavni postupak bi se trebalo koristiti za donošenje mjera nadzora i privremenih mjera zbog učinka tih mjera i njihove sekvencijalne logike u odnosu na donošenje konačnih zaštitnih mjera. Ako bi odgoda uvođenja mjera uzrokovala štetu koju bi bilo teško popraviti, potrebno je dopustiti Komisiji donošenje odmah primjenjivih privremenih mjera. ê 260/2009 (prilagođeno) DONIJELI SU OVU UREDBU: POGLAVLJE I. Opća načela Članak 1. 1. Ova se Uredba primjenjuje na uvoz proizvoda podrijetlom iz trećih zemalja, osim: (a) tekstilnih proizvoda na koje se primjenjuju posebna uvozna pravila prema Uredbi (EZ) br. 517/94; (b) proizvede podrijetlom iz trećih zemalja navedenih u Uredbi Vijeća (EZ) br. 625/2009[10]. 2. Proizvodi iz stavka 1. slobodno se uvoze u Ö Uniju Õ i na njih se prema tome, ne dovodeći u pitanje zaštitne mjere koje se mogu poduzeti prema poglavlju V., ne primjenjuju nikakva količinska ograničenja. POGLAVLJE II. Postupak obavješćivanja i konzultacija u Ö Uniji Õ Članak 2. Države članice obavješćuju Komisiju ako kretanja uvoza pokazuju potrebu za mjerama nadzora ili zaštitnim mjerama. Ta obavijest sadrži dostupne dokaze, a kako su utvrđeni na temelju kriterija propisanih člankom 9. Komisija, bez odgađanja, tu obavijest prenosi svim državama članicama. ê 37/2014 čl. 1. i Prilog, tč. 19(2) Članak 3. 1. Komisiji pomaže Odbor za zaštitne mjere. Navedeni odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011. 2. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 4. Uredbe (EU) br. 182/2011. 3. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011. 4. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 8. Uredbe (EU) br. 182/2011 u vezi s njezinim člankom 5. 5. Prema članku 3. stavku 5. Uredbe (EU) br. 182/2011 u kojem se navodi mogućnost primjene pisanog postupka za donošenje konačnih mjera u skladu s člankom 16. ove Uredbe, takav postupak prekida se bez rezultata, ako, u roku koji definira predsjednik, on to odluči ili to zahtijeva većina članova odbora, kako je definirano u članku 5. stavku 1. Uredbe (EU) br. 182/2011. Pri upotrebi pisanog postupka u drugim slučajevima kada je u odboru održana rasprava o nacrtu mjere, takav postupak prekida se bez rezultata ako, u roku koji utvrdi predsjednik, on to odluči ili to zahtijeva većina članova odbora. Pri upotrebi pisanog postupka u drugim slučajevima kada u odboru nije održana rasprava o nacrtu mjere, takav postupak prekida se bez rezultata ako, u roku koji utvrdi predsjednik, on to odluči ili to zahtijeva barem četvrtina članova odbora. ê 260/2009 (prilagođeno) POGLAVLJE III. Ispitni postupak UNIJE Članak 4. 1. Ne dovodeći u pitanje članak 7., ispitni postupak Ö Unije Õ provodi se prije primjene svake zaštitne mjere. 2. Uzimanjem čimbenika iz članka 9. za temelj u ispitnom se postupku nastoji odrediti da li uvoz dotičnog proizvoda nanosi li ili prijeti li nanošenjem ozbiljne štete dotičnim proizvođačima Ö Unije Õ. 3. Primjenjuju se sljedeće definicije: (a) „ozbiljna šteta” znači značajno opće pogoršanje stanja proizvođača Ö Unije Õ; (b) „prijetnja ozbiljne štete” znači ozbiljna šteta koja predstavlja jasnu prijetnju; (c) „proizvođači Ö Unije Õ ” znači proizvođače u cjelini istovjetnih ili izravno konkurentskih proizvoda koji posluju na području Ö Unije Õ ili one čija ukupna proizvodnja Ö istovjetnih ili izravno konkurentskih proizvoda Õ predstavlja većinski udio u ukupnoj proizvodnji Zajednice navedenih proizvoda. Članak 5. ê 37/2014 čl. 1. i Prilog, tč. 19(3) (prilagođeno) 1. Ako je Komisiji očigledno da postoje dostatni dokazi koji opravdavaju pokretanje ispitnog postupka, Komisija ispitni postupak pokreće u roku od mjesec dana od primitka informacije od države članice i objavljuje obavijest u Službenom listu Europske unije. Ta obavijest: ê 260/2009 (a) sadrži sažetak primljenih podataka, kao i zahtjev da se svi relevantni podaci dostavljaju Komisiji; (b) navodi rok u kojemu zainteresirane stranke mogu iznijeti svoja stajališta u pisanom obliku i dostaviti podatke, ako ta stajališta i ti podaci trebaju biti uzeti u obzir u ispitnom postupku; (c) navodi rok u kojemu zainteresirane stranke mogu zatražiti da ih Komisija usmeno sasluša u skladu sa stavkom 4. Komisija započinje ispitni postupak, surađujući s državama članicama. ê 37/2014 čl. 1. i Prilog, tč. 19(3) Komisija državama članicama pruža informacije o svojoj analizi podataka i to obično u roku od 21 dan od dana kada su Komisiji podneseni podaci. 2. Komisija traži sve podatke koje smatra potrebnima, a prema potrebi i nakon što je o tome obavijestila države članice, nastoji provjeriti te podatke s uvoznicima, trgovcima, zastupnicima, proizvođačima, trgovačkim udruženjima i organizacijama. ê 260/2009 (prilagođeno) Komisiji u toj zadaći pomažu službenici države članice na čijem državnom područje se provode provjere pod uvjetom da navedena država članica to želi. 3. Države članice dostavljaju Komisiji, na zahtjev ili prema postupcima koje ona utvrdi, podatke kojima raspolažu o razvoju tržišta proizvoda nad kojim se provodi ispitni postupak. 4. Zainteresirane stranke, koje su istupile sukladno Ö prvom podstavku Õ stavka 1. i predstavnici zemlje izvoznika mogu, na pisani zahtjev, pregledati sve podatke kojima Komisija raspolaže u vezi ispitnog postupka osim internih dokumenata koje su pripremila tijela Ö Unije Õ ili njihove države članice, a pod uvjetom da su ti podaci bitni za prezentaciju njihovog slučaja i da nisu povjerljivi u smislu članka 8. te da ih Komisija koristi u ispitnom postupku. Zainteresirane stranke koje su istupile mogu dostaviti Komisiji svoja stajališta o tim podacima. Ta se stajališta mogu uzeti u obzir ako su potkrijepljeni dostatnim dokazima. 5. Komisija može saslušati zainteresirane stranke. Te stranke moraju biti saslušane ako su podnijele pisani zahtjev u roku utvrđenom u obavijesti objavljenoj u Službenom listu Europske unije koja pokazuje da postoji stvarna vjerojatnost da će biti pogođeni ishodom ispitnog postupka i da postoje posebni razlozi za njihovo usmeno saslušanje. 6. Ako podaci nisu dostavljeni u roku utvrđenom ovom Uredbom ili u roku kojega je utvrdila Komisija u skladu s ovom Uredbom ili ako se ispitni postupak znatno ometa, nalazi se mogu donijeti na temelju raspoloživih činjenica. Ako Komisija utvrdi da joj je zainteresirana stranka ili treća stranka dostavila lažne ili obmanjujuće podatke, te podatke ne uzima u obzir i može koristiti raspoložive činjenice. ê 37/2014 čl. 1. i Prilog, tč. 19(3) 7. Ako Komisija ustanovi da nema dovoljno dokaza koji bi opravdali ispitni postupak, o svojoj odluci obavješćuje države članice u roku od mjesec dana od primitka podataka od strane država članica. ê 260/2009 Članak 6. 1. Na kraju ispitnog postupka Komisija podnosi odboru izvješće o rezultatima. ê 37/2014 čl. 1. i Prilog, tč. 19(4) (prilagođeno) 2. Ako Komisija u roku od devet mjeseci od pokretanja ispitnog postupka smatra da mjere nadzora ili zaštitne mjere na razini Unije nisu potrebne, ispitni se postupak Ö završava Õ u roku od mjesec dana. Komisija Ö završava Õ ispitni postupak u skladu sa savjetodavnim postupkom iz članka 3. stavka 2. ê 260/2009 (prilagođeno) 3. Ako Komisija smatra da su mjere nadzora ili zaštitne mjere Ö Unije Õ potrebne, donosi potrebne odluke u skladu s glavama IV. i V. najkasnije u roku od devet mjeseci od pokretanja ispitnog postupka. U izvanrednim okolnostima, ovaj se rok može produljiti za daljnje najduže razdoblje od dva mjeseca; Komisija objavljuje obavijest u Službenom listu Europske unije i utvrđuje trajanje produljenja i sažetak obrazloženja. Članak 7. 1. Odredbe ove glave ne dovode u pitanje korištenje, u bilo koje vrijeme, mjera nadzora u skladu s člancima 10. do 14. ili privremenih zaštitnih mjera u skladu s člancima 15., 16. i 17. Privremene se zaštitne mjere primjenjuju: (a) u kritičnim okolnostima kada bi odgoda nanijela teško popravljivu štetu, što predstavlja potrebu neodgodivog djelovanja; Ö i Õ (b) ako je u prethodnim razmatranjima utvrđen jasni dokaz da povećani uvoz nanosi ili prijeti nanošenjem ozbiljne štete. Ove mjere ne traju dulje od 200 dana. 2. Privremene zaštitne mjere su u obliku povećanja postojeće razine carine, bilo da je ona nula ili viša, ako bi takva mjera mogla spriječiti ili popraviti ozbiljnu štetu. 3. Komisija odmah provodi sve ispitne mjere koje su još potrebne. 4. Ako privremene zaštitne mjere treba ukinuti jer ne postoji ozbiljna šteta ili prijetnja ozbiljne štete, što je ranije moguće automatski se izvršava povrat naplaćene carine, kao rezultat privremenih mjera. Primjenjuje se postupak utvrđen u članku 79. et seq. Uredbe (EZ) br. 450/2008 Europskog parlamenta i Vijeća[11]. Članak 8. 1. Podaci primljeni prema ovoj Uredbi koriste se samo u svrhu za koju su traženi. ê 37/2014 čl. 1. i Prilog, tč. 19(5) 2. Ni Komisija, ni države članice, ni njihovi dužnosnici ne smiju otkriti bilo kakve informacije povjerljive prirode koje su primili u skladu s ovom Uredbom ili informacije dobivene na povjerljivoj osnovi, bez posebne dozvole davatelja takve informacije. ê 260/2009 (prilagođeno) 3. Svaki zahtjev za povjerljivim postupanjem navodi razloge povjerljivosti podatka. Međutim ako se pokaže da zahtjev za povjerljivošću nije opravdan i ako pružatelj podatka ne želi objaviti podatak ili odobriti njegovo objavljivanje bilo u općem ili sažetom obliku, navedeni se podatak ne uzima u obzir. 4. Podaci se uobičajeno smatraju povjerljivima ako je vjerojatno da bi njihovo objavljivanje moglo imati značajan štetan učinak na davatelja ili izvor tog podatka. 5. Stavci 1. do 4. ne sprečavaju nadležna tijela Ö Unije Õ da upućuju na opće podatke, posebno razloge na kojima se temelje odluke donesene prema ovoj Uredbi. Ta nadležna tijela ipak moraju uzeti u obzir Ö opravdani Õ interes dotičnih pravnih i fizičkih osoba kako se ne bi otkrile njihove poslovne tajne. Članak 9. 1. Ispitivanje uvoznih kretanja, uvjeta pod kojima se on odvija i ozbiljne štete ili prijetnje ozbiljne štete nastale radi takvog uvoza za proizvođače Ö Unije Õ posebno obuhvaća sljedeće čimbenike: (a) obujam uvoza, posebno kada dolazi do značajnog rasta, bilo u apsolutnim iznosima ili relativno u odnosu na proizvodnju ili potrošnju u Ö Uniji Õ ; (b) cijene uvoza, posebno kada dolazi do značajnog sniženja cijena u usporedbi s cijenom istovjetnog proizvoda u Ö Uniji Õ ; (c) posljedični učinak na proizvođače Ö Unije Õ kako određeni gospodarski čimbenici pokazuju, kao što su: – proizvodnja, – iskorištenost kapaciteta, – zalihe, – prodaja, – udjel na tržištu, – cijene (tj. pad cijena ili sprečavanje rasta cijene koji bi se uobičajeno dogodio), – dobit, – povrat od uloženog kapitala, – novčani tok, – zapošljavanje; (d) čimbenici osim kretanja uvoza koji nanose ili su mogli nanijeti štetu dotičnim proizvođačima Ö Unije Õ. 2. Kada se radi o navodnoj prijetnji ozbiljne štete, Komisija također ispituje i je li jasno predvidljivo da se određena situacija može razviti u stvarnu štetu. U tom pogledu moguće je također voditi računa o čimbenicima kao što su: (a) stopa rasta izvoza u Ö Uniju Õ; (b) izvozni kapacitet zemlje podrijetla ili izvoza, kakav postoji ili je moguć u skoroj budućnosti, kao i vjerojatnost da će se taj kapacitet koristiti za izvoz u Ö Uniju Õ. POGLAVLJE IV. Nadzor Članak 10. 1. Ako kretanja uvoza proizvoda podrijetlom iz treće zemlje, a koji je obuhvaćen ovom Uredbom, prijeti nanošenjem štete proizvođačima Ö Unije Õ , a ako je to u interesu Ö Unije Õ , na uvoz tog proizvoda, po potrebni, može se primijeniti: (a) odgovarajući nadzor Ö Unije Õ koji se provodi u skladu s odredbama odluke iz stavka 2.; (b) prethodni nadzor Ö Unije Õ koji se provodi u skladu s člankom 11. ê 37/2014 čl. 1. i Prilog, tč. 19(6) 2. Odluku o uvođenju nadzora donosi Komisija putem provedbenih akata u skladu sa savjetodavnim postupkom iz članka 3. stavka 2. ê 260/2009 (prilagođeno) 3. Trajanje mjera nadzora je ograničeno. Ako nije drukčije propisano, mjera prestaje važiti na kraju drugog šestomjesečnog razdoblja koje slijedi šest mjeseci nakon što je mjera uvedena. Članak 11. 1. Proizvodi pod prethodnim nadzorom Ö Unije Õ mogu se staviti u slobodan promet samo uz predočenje isprave o nadzoru. Ispravu izdaju nadležna tijela koja odredi država članica, besplatno za zahtijevanu količinu i u roku od najviše pet radnih dana od kada nacionalno nadležno tijelo zaprimi zahtjev uvoznika u Ö Uniju Õ bez obzira na mjesto poslovanja u Ö Uniji Õ. Osim ako se ne dokaže suprotno, smatra se da je nacionalno nadležno tijelo zaprimilo zahtjev najkasnije tri radna dana od dostave. 2. Isprava o nadzoru sastavlja se na obrascu koji odgovora predlošku iz Priloga I. Osim ako odluka o uvođenju nadzora ne predviđa suprotno, zahtjev uvoznika za ispravu o nadzoru sadrži samo sljedeće: (a) puno ime i adresu podnositelja zahtjeva (uključujući brojeve telefona i telefaksa i sve ostale brojeve za identifikaciju od strane nadležnog nacionalnog tijela), kao i broj obveznika PDV-a ako je podnositelj zahtjeva obveznik PDV-a; (b) ako je potrebno, puno ime i adresu podnositelja deklaracije ili predstavnika imenovanog od strane podnositelja zahtjeva (uključujući brojeve telefona i telefaksa); (c) opis robe, navodeći Ö njezin Õ : – trgovački naziv, – tarifni broj iz kombinirane nomenklature, – mjesto podrijetla i mjesto Ö otpreme Õ; (d) deklariranu količinu, u kilogramima, ako je potrebno neku drugu dodatnu jedinicu (parovi, komadi itd.); (e) vrijednost robe, CIF na granici Ö Unije Õ, u eurima; (f) sljedeću izjavu, s označenim datumom i potpisnu od strane podnositelja zahtjeva, s imenom podnositelja zahtjeva ispisanim velikim tiskanim slovima: „Ja, nižepotpisani, potvrđujem da su podaci navedeni u ovom zahtjevu točni i dani u dobroj vjeri, te da imam poslovni nastan u Ö Uniji Õ.” 3. Isprava o nadzoru valjana je na čitavom području Ö Unije Õ, bez obzira u kojoj je državi članici izdana. 4. Nalaz da je jedinična cijena po kojoj se provodi transakcija, viša od one navedene u ispravi o nadzoru za manje od 5 % ili da ukupna vrijednost ili količina proizvoda predstavljenih za uvoz prelazi vrijednost ili količine iz isprave o nadzoru za manje od 5 %, ne sprečava puštanje navedenog proizvoda u slobodan promet. Nakon što je saslušala mišljenja iznesena u okviru odbora i uzimajući u obzir prirodu proizvoda i ostale specifična obilježja predmetne transakcije, Komisija može odrediti različite postotke, a koji ipak uobičajeno ne smiju prelaziti 10 %. 5. Isprave o nadzoru mogu se koristiti samo tijekom razdoblja dok su aranžmani za liberalizaciju uvoza na snazi u pogledu dotičnih transakcija. Isprave o nadzoru ne smiju se koristiti nakon isteka razdoblja utvrđenog u isto vrijeme i u istom postupku kao i kod uvođenja nadzora te vode računa o prirodi proizvoda i ostalim specifičnim obilježjima transakcije. 6. Ako odluka donesena prema članku 10. tako zahtijeva, podrijetlo proizvoda pod nadzorom Unije mora se dokazati potvrdom o podrijetlu. Ovaj stavak nema utjecaja na ostale odredbe o izradi druge takve potvrde. 7. Ako se na proizvod pod nadzorom Ö Unije Õ primjenjuju regionalne zaštitne mjere u državi članici uvozno odobrenje koje je izdala ta država članica može zamijeniti ispravu o nadzoru. 8. Obrasci isprave o nadzoru i njenih izvoda sastavljaju se u dva primjerka, od kojih se jedan primjerak, označen kao „primjerak za podnositelja” i obilježen brojem 1. i izdaje podnositelju zahtjeva, a drugi, označen kao „primjerak za nadležno tijelo” i obilježen brojem 2., zadržava nadležno tijelo koje izdaje ispravu. Za potrebe administracije, nadležno tijelo može priložiti dodatne primjerke obrascu 2. 9. Obrasci se tiskaju na bijelom papiru bez mehaničke pulpe, pripremljenom za pisanje, a koji teži između 55 i 65 grama po četvornom metru. Njihova veličina iznosi 210 × 297 mm; razmak između redaka iznosi 4,24 mm (jednu šestinu Ö palca Õ ); izgled obrazaca točno se slijedi. Obje strane primjerka br. 1, koji predstavlja samu ispravu o nadzoru, k tome imaju i žuto tiskanu pozadinu guilloche uzorka kako bi se otkrilo bilo kakvo krivotvorenje mehaničkim ili kemijskim sredstvima. 10. Države članice odgovorne su za tiskanje obrazaca. Obrasce mogu tiskati i tiskari koje imenuju države članice u kojoj oni imaju poslovni nastan. Tada se na svakom obrascu mora nalaziti naznaka da ih je angažirala država članica. Na svakom se obrascu navodi ime i adresa tiskara ili oznaka koja omogućuje utvrđivanje njegovog identiteta. ê 37/2014 čl. 1. i Prilog, tč. 19(7) Članak 12. Ako za uvoz proizvoda nije određeno da je podložan prethodnom nadzoru Unije, Komisija u skladu s člankom 17. može uvesti nadzor ograničen na uvoz u jednu ili više regija Unije. Nakon što odluči uvesti nadzor, Komisija o tome pruža informacije državama članicama. ê 260/2009 (prilagođeno) Članak 13. 1. Proizvodi pod regionalnim nadzorom mogu se staviti u slobodan promet u predmetnoj regiji samo uz predočenje isprave o nadzoru. Ispravu izdaju nadležna tijela koja odredi država članica(e), besplatno, za bilo koju zahtijevanu količinu i u roku od najviše pet radnih dana od kada nacionalno nadležno tijelo zaprimi zahtjev uvoznika u Ö Uniju Õ bez obzira na mjesto poslovanja u Ö Uniji Õ . Osim ako se ne dokaže suprotno, smatra se da je nacionalno nadležno tijelo zaprimilo zahtjev najkasnije tri radna dana od dostave. Isprave o nadzoru mogu se koristiti samo tijekom razdoblja dok uvozni aranžmani ostaju liberalizirani u vezi dotičnih transakcija. 2. Primjenjuje se članak 11. stavak 2. Članak 14. 1. U slučaju nadzora Ö Unije Õ ili regije, države članice dostavljaju Komisiji u okviru prvih deset dana svakog mjeseca: (a) ako se radi o privremenom nadzoru, podatke o iznosima novca (izračunane na temelju CIF cijena) i količina robe u pogledu koje su izdane isprave o nadzoru u prethodnome razdoblju; (b) u svim slučajevima, podatke o uvozu tijekom razdoblja koje je prethodilo razdoblju iz točke (a). Podaci koje dostavljaju države članice razvrstani su prema proizvodu i zemlji. U isto vrijeme i u istom postupku kao aranžmani o nadzoru, mogu se utvrditi različite odredbe. 2. Ako priroda proizvoda i posebne okolnosti zahtijevaju, Komisija može na zahtjev države članice ili na vlastitu inicijativu izmijeniti rokove za dostavu ovih podataka. 3. Komisija o tome obavješćuje države članice. POGLAVLJE V. Zaštitne mjere Članak 15. 1. Ako se proizvod uvozi u Ö Uniju Õ u tako znatno povećanim količinama i/ili pod takvim uvjetima da nanosi ili prijeti nanošenjem ozbiljne štete proizvođačima Ö Unije Õ, kako bi zaštitila interese Ö Unije Õ Komisija može, postupajući na zahtjev države članice ili na vlastitu inicijativu: (a) ograničiti trajanje valjanosti isprava o nadzoru u smislu članka 11. koji se izdaje nakon stupanja na snagu ove mjere; (b) izmijeniti pravila za uvoz dotičnog proizvoda tako da se njegovo puštanje u slobodan promet uvjetuje odobrenjem za uvoz, a izdavanje koje se rukovodi odredbama te podliježe ograničenjima koje propisuje Komisija. Mjere iz točke (a) i (b) odmah stupaju na snagu. 2. U pogledu članica WTO-a mjere iz stavka 1. poduzimaju se tek nakon što se zadovolje oba uvjeta navedena u prvom podstavku tog stavka. 3. Ako se uvode kvote, posebno treba voditi računa o: (a) poželjnosti zadržavanja, u što je više mogućoj mjeri, tradicionalnih trgovinskih tokova; (b) obujmu robe izvezene prema ugovorima sklopljenima prema uobičajenim odredbama i uvjetima prije stupanja na snagu zaštitne mjere u smislu ovog poglavlja, a ako je dotična država članica o tim ugovorima obavijestila Komisiju; (c) potrebi da se izbjegne ugrožavanje postizanja cilja radi kojega se uvodi kvota. Ne određuje se niža kvota od prosječne razine uvoza tijekom zadnje tri reprezentativne godine za koje su na raspolaganju statistički podaci osim ako nije potrebna različita razina radi sprečavanja ili otklanjanja ozbiljne štete. 4. U slučajevima kada se kvota raspoređuje između zemalja dobavljača, raspodjela se može dogovoriti s onima koji imaju značajan interes za dobavljanje dotičnog proizvoda u Ö Uniju Õ. U protivnom, kvota se raspoređuje između zemalja dobavljača proporcionalno udjelu njihovog uvoza dotičnog proizvoda u Ö Uniju Õ tijekom prethodnog reprezentativnog razdoblja, uzimajući pritom u obzir sve posebne čimbenike koji su mogli utjecati ili bi mogli utjecati na trgovinu proizvodom. Pod uvjetom da nije zanemarena obaveza vođenja konzultacija pod okriljem Odbora za zaštitne mjere WTO-a, Ö Unija Õ ipak može odstupiti od ovog načina raspodjele u slučaju ozbiljne štete ako uvoz podrijetlom iz jedne ili više zemalja dobavljača poraste u nerazmjernom postotku u odnosu na ukupan rast uvoza dotičnog proizvoda tijekom prethodnog reprezentativnog razdoblja. 5. Mjere iz ovog članka primjenjuju se na svaki proizvod koji je stavljen u slobodan promet nakon njihovog stupanja na snagu. U skladu s člankom 17. one se mogu ograničiti na jednu ili više regija Ö Unije Õ. Te mjere ipak ne sprečavaju puštanje u slobodan promet proizvoda koji su već na putu u Ö Uniju Õ pod uvjetom da se odredište tih proizvoda ne može promijeniti i da te proizvode, koji sukladno člancima 10. i 11., mogu biti stavljeni u slobodan promet samo uz predočenje isprave o nadzoru stvarno prati takva isprava. ê 37/2014 čl. 1. i Prilog, tč. 19(8) 6. Ako je intervenciju Komisije zatražila država članica, Komisija, djelujući u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 3. stavka 3., ili u hitnom slučaju, u skladu s člankom 3. stavkom 4., donosi odluku u roku od najviše pet radnih dana od dana primitka takvog zahtjeva. ê 37/2014 čl. 1. i Prilog, tč. 19(9) Članak 16. Ako je to potrebno zbog interesa Unije, Komisija, djelujući u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 3. stavka 3. i uvjeta iz poglavlja III. može donijeti odgovarajuće mjere za sprečavanje uvoza proizvoda u Uniju u toliko povećanom opsegu i/ili pod takvim uvjetima da bi mogao uzrokovati, ili prijeti uzrokovanju, ozbiljne štete proizvođačima Unije koji proizvode slične ili izravno konkurentske proizvode. Primjenjuje se članak 15. stavci od 2. do 5. ê 260/2009 (prilagođeno) Članak 17. Ako se dogodi da, prije svega na temelju čimbenika iz članka 9., su se ispunili uvjeti utvrđeni za donošenje mjera Ö na temelju Õ članaka 10. i 15. u jednoj ili više regija Ö Unije Õ, Komisija može, nakon što je ispitala druge mogućnosti, iznimno dozvoliti primjenu mjera nadzora ili zaštitnih mjera ograničenih na dotičnu regiju (regije) ako smatra da je primjena mjera na toj razini primjerenija od primjene mjera u cijeloj Ö Uniji Õ. Ove mjere moraju biti privremene te najmanje ometati funkcioniranje unutarnjeg tržišta. Mjere se donose u skladu s odredbama članaka 10. i 15. Članak 18. Na proizvod podrijetlom iz zemlje u razvoju, članice WTO-a, ne može se primijeniti zaštitna mjera sve dok udio te zemlje u uvozu dotičnog proizvoda u Ö Uniju Õ ne prelazi 3 % pod uvjetom da na zemlje u razvoju, članice WTO-a, s manje od 3 % udjela u uvozu, ukupno ne otpada više od 9 % ukupnog uvoza dotičnog proizvoda u Ö Uniju Õ. Članak 19. 1. Trajanje zaštitnih mjera mora se ograničiti na razdoblje potrebno kako bi se spriječila ili otklonila ozbiljna šteta i olakšala prilagodba proizvođača Ö Unije Õ . Razdoblje ne smije biti duže od četiri godine uključujući trajanje svih privremenih mjera. 2. Početno se razdoblje može produljiti, osim u slučaju mjera iz trećeg podstavka, stavka 4., članka 15., pod uvjetom da se utvrdi: (a) da je zaštitna mjera i dalje potrebna kako bi se spriječila ili otklonila ozbiljna šteta; (b) da postoji dokaz da se proizvođači Ö Unije Õ prilagođavaju. 3. Produljenja se donose u skladu s uvjetima iz poglavlja III. i korištenjem istih postupaka kako i kod početnih mjera. Na taj način produljena mjera nije restriktivnija nego što je bila na kraju početnog razdoblja. 4. Ako trajanje mjere prelazi godinu dana, mjera se mora postepeno liberalizirati u pravilnim intervalima tijekom razdoblja primjene uključujući i razdoblje produljenja. 5. Ukupno razdoblje primjene zaštitne mjere, uključujući i razdoblje primjene svih privremenih mjera, početnog razdoblja primjene i svakog njegovog produljenja, ne može prelaziti osam godina. ê 37/2014 čl. 1. i Prilog, tč. 19(10) Članak 20. 1. Dok je na snazi neka mjera nadzora ili zaštitna mjera u skladu s poglavljima IV. i V., Komisija može, na zahtjev države članice ili na vlastitu inicijativu te ne kasnije od sredine razdoblja primjene mjera koje traju dulje od tri godine: (a) ispitati učinke mjere; (b) utvrditi je li primjereno i na koji je način primjereno ubrzati tempo liberalizacije; (c) utvrditi je li primjena mjere još uvijek potrebna. Ako Komisija smatra da je primjena neke mjere i dalje potrebna, o tome obavještava države članice. 2. Ako Komisija smatra da bi neku mjeru nadzora ili zaštitnu mjeru iz članaka 10., 12., 15., 16. i 17. trebalo opozvati ili izmijeniti, Komisija opoziva ili mijenja tu mjeru djelujući u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 3. stavka 3. Ako se odluka odnosi na regionalne mjere nadzora, ona se primjenjuje od šestog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije. ê 260/2009 Članak 21. 1. Ako se kod uvoza proizvoda već primjenjuju zaštitne mjere, na uvoz tog proizvoda ne primjenjuju se dodatne mjere do isteka razdoblja jednakog razdoblju prethodne mjere. To razdoblje nije kraće od dvije godine. 2. Bez obzira na stavak 1., zaštitna mjera od 180 dana ili kraće može se ponovo uvesti na proizvod ako: (a) je istekla najmanje godina dana od dana uvođenja zaštitne mjere na uvoz tog proizvoda; i (b) ako se ta zaštitna mjera nije primjenjivala na isti proizvod više od dva puta u petogodišnjem razdoblju koje je neposredno prethodilo datumu uvođenja mjere. POGLAVLJE VI. Završne odredbe ê 37/2014 čl. 1. i Prilog, tč. 19(11) Članak 22. Ako je to potrebno radi interesa Unije, Komisija, djelujući u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 3. stavka 3., može donijeti odgovarajuće mjere provedbom zakonodavnih akta kako bi se dozvolilo izvršavanje i poštivanja prava i obaveza Unije ili svih njezinih država članica, posebice onih koje se odnose na trgovinu robom, na međunarodnoj razini. ê 37/2014 čl. 1. i Prilog, tč. 19(12) Članak 23. U skladu s člankom 22.a Uredbe (EZ) br. 1225/2009[12] o primjeni i provedbi mjera trgovinske zaštite, Komisija u svoje godišnje izvješće Europskom parlamentu i Vijeću uključuje podatke o provedbi ove Uredbe. ê 260/2009 (prilagođeno) Članak 24. 1. Ova Uredba ne isključuje ispunjenje obveza koje proizlaze iz posebnih pravila sadržanih u sporazumima sklopljenim između Ö Unije Õ i trećih zemalja. 2. Bez obzira na ostale odredbe Ö Unije Õ, ova Uredba ne isključuje da države članice donose ili primjenjuju: (a) zabrane, količinska ograničenja ili mjere nadzora na temelju javnog morala, javnog poretka i javne sigurnosti, zaštite zdravlja i života ljudi, životinja ili bilja, zaštite nacionalnog blaga umjetničke, povijesne ili arheološke vrijednosti ili zaštite industrijskog i komercijalnog vlasništva; (b) posebne formalnosti o deviznom poslovanju; (c) formalnosti Ö uvedene na temelju Õ međunarodnih sporazuma u skladu s Ugovorom. Države članice obavješćuju Komisiju o mjerama ili formalnostima koje namjeravaju uvesti ili izmijeniti u skladu s prvim podstavkom. U slučaju iznimne žurnosti, dotične nacionalne mjere ili formalnosti dostavljaju se Komisiji odmah nakon donošenja. Članak 25. 1. Ova Uredba ne dovodi u pitanje funkcioniranje instrumenata o osnivanju zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta ili Ö Unije Õ ili iz njih proizašlih nacionalnih administrativnih odredbi ili posebnih instrumenata koji se primjenjuju na robu nastalu preradom poljoprivrednih proizvoda. Ona funkcionira tako da je komplementarna tim instrumentima. 2. U slučaju proizvoda obuhvaćenih instrumentima iz stavka 1. članaka 10. do 14. i članka 21. ne primjenjuju se na one u pogledu kojih pravila o trgovini Ö Unije Õ s trećim zemljama zahtijevaju predočenje dozvole ili druge uvozne isprave. Članci 15., 17. i članci 20. do 24. ne primjenjuju se na one proizvode u pogledu kojih ta pravila propisuju primjenu uvoznih količinskih ograničenja. Članak 26. Uredba (EZ) br. Ö 260/2009 Õ , stavlja se izvan snage. Upućivanja na Uredbu stavljenu izvan snage tumači se kao upućivanje na ovu Uredbu i čita se u skladu s korelacijskom tablicom iz Priloga III. Članak 27. Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije. Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama. Sastavljeno u Bruxellesu, Za Europski parlament Za Vijeće Predsjednik /Predsjednica Predsjednik /Predsjednica [1] COM(87) 868 PV. [2] Vidi Prilog 3. dijelu A. Zaključaka. [3] Unesena u zakonodavni program za 2014. [4] Vidi Prilog II. ovog prijedloga. [5] SL C […], […], str. […]. [6] Uredba Vijeća (EZ) br. 260/2009 od 26. veljače 2009. o zajedničkim pravilima za uvoz (SL L 84, 31.3.2009., str. 1.). [7] Vidi Prilog II. [8] Uredba Vijeća (EZ) br. 517/94 od 7. ožujka 1994. o zajedničkim pravilima za uvoz tekstilnih proizvoda iz određenih trećih zemalja koji nisu obuhvaćeni bilateralnim sporazumima, protokolima ili drugim dogovorima, ili drugim posebnim uvoznim pravilima Zajednice (SL L 67, 10.3.1994., str. 1.). [9] Uredba (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (SL L 55, 28.2.2011., str. 13.). [10] Uredba Vijeća (EZ) br. 625/2009 od 7. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za uvoz iz određenih trećih zemalja (SL L 185, 17.7.2009., str. 1.). [11] Uredba (EZ) br. 450/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o Carinskom zakoniku Zajednice (Modernizirani carinski zakonik) (SL L 145, 4.6.2008., str. 1.). [12] Uredba Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenog 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL L 343, 22.12.2009., str. 51.). ê 260/2009 PRILOG I. ____________________ é PRILOG II. Uredba stavljena izvan snage i njezina izmjena Uredba Vijeća (EZ) br. 260/2009 (SL L 84, 31.3.2009., str. 1.) || || || Uredba (EU) br. 37/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 18, 21.1.2014., str. 1.) || Samo točka 19. Priloga _____________ PRILOG III. Korelacijska Tablica Uredba (EZ) br. 260/2009 || Ova Uredba Članak 1. || Članak 1. Članak 2. || Članak 2. Članak 4. || Članak 3. Članak 5. || Članak 4. Članak 6. || Članak 5. Članak 7. || Članak 6. Članak 8. || Članak 7. Članak 9. || Članak 8. Članak 10. || Članak 9. Članak 11. || Članak 10. Članak 12. || Članak 11. Članak 13. || Članak 12. Članak 14. || Članak 13. Članak 15. || Članak 14. Članak 16. || Članak 15. Članak 17. || Članak 16. Članak 18. || Članak 17. Članak 19. || Članak 18. Članak 20. || Članak 19. Članak 21. || Članak 20. Članak 22. || Članak 21. Članak 23 || Članak 22. Članak 23.a || Članak 23. Članaci 24. do 27. || Članci 24. to 27. Prilog I. || Prilog I. Prilog II. || Prilog II. Prilog III. || Prilog III. _____________