HR Službeni list Europske unije C 377/1

KOMUNIKACIJA KOMISIJE EUROPSKOM PARLAMENTU, VIJEĆU I REVIZORSKOM SUDU

Konsolidirani godišnji financijski izvještaj Europske unije za financijsku godinu 2014.

(2015/C 377/01)

SADRŽAJ

RASPRAVA O FINANCIJSKOM IZVJEŠTAJU I NJEGOVA ANALIZA 2

NAPOMENA UZ KONSOLIDIRANE FINANCIJSKE IZVJEŠTAJE 22

KONSOLIDIRANI FINANCIJSKI IZVJEŠTAJI I BILJEŠKE 23

BILANCA STANJA 24

IZVJEŠTAJ O FINANCIJSKOM REZULTATU 25

IZVJEŠTAJ O NOVČANIM TOKOVIMA 26

IZVJEŠTAJ O PROMJENI NETO IMOVINE 27

BILJEŠKE UZ FINANCIJSKE IZVJEŠTAJE 28

AGREGIRANI IZVJEŠTAJI O IZVRŠENJU PRORAČUNA I BILJEŠKE 99

RASPRAVA O FINANCIJSKOM IZVJEŠTAJU I NJEGOVA ANALIZA

1. EU: INSTITUCIONALNO UPRAVLJANJE I OPERACIJE

Europska unija (EU) gospodarsko je i političko partnerstvo 28 europskih zemalja. Osnovana je 1993. Ugovorom iz Maastrichta i naslijedila je Europsku zajednicu, Europsku zajednicu za ugljen i čelik (EZUČ) i Euratom. Posljednja veilka izmjena ustavne osnove EU-a, Ugovora iz Lisabona, stupila je na snagu 1. prosinca 2009.

Europska unija temelji se na vladavini prava. To znači da je svako djelovanje EU-a utemeljeno na ugovorima koje su u okviru dobrovoljnog demokratskog postupka odobrile sve države članice EU-a. Ona ima jedinstvenu institucionalnu strukturu:

— europski građani izravno biraju članove Europskog parlamenta (EP),

— opsežne prioritete EU-a utvrđuje Europsko vijeće u kojem se okupljaju nacionalni čelnici i čelnici na razini EU-a,

— vlade štite nacionalne interese svoje zemlje u Vijeću Europske unije („Vijeće”),

— interese EU-a u cjelini promiče Europska komisija („Komisija”) čijeg predsjednika bira EP, a čije članove predlažu nacionalne vlade zajedničkim dogovorom s izabranim predsjednikom. Čitavi sastav tijela glasovanjem odobrava Europski parlament.

EU ima vlastiti pravni poredak koji je odvojen od međunarodnog prava i sastavni je dio pravnih sustava država članica. Pravni poredak EU-a temelji se na njegovim vlastitim izvorima prava. S obzirom na različitu prirodu tih izvora, među njima je bilo potrebno uspostaviti hijerarhiju. Primarno zakonodavstvo nalazi se na vrhu hijerarhije i predstavljaju ga Ugovori. Nakon njih slijede međunarodni sporazumi koje je sklopio EU, opća pravna načela i sekundarno zakonodavstvo utemeljeno na Ugovorima.

Izvori i hijerarhija prava EU-a:

— Ugovor o Europskoj uniji (UEU); Ugovor o funkcioniranju Europske unije (UFEU); Povelja o temeljnim pravima Europske unije; ostali ugovori i protokoli

— međunarodni sporazumi,

— opća načela prava Unije,

— sekundarno zakonodavstvo.

Institucionalna uprava EU-a sastoji se od institucija, agencija i drugih tijela EU-a koja su navedena u bilješki 10. bilješki uz financijski izvještaj. Glavne institucije odgovorne za izradu politika i donošenje odluka jesu Europski parlament, Europsko vijeće, Vijeće i Komisija.

Europski parlament

Europski parlament važan je forum za političke rasprave i donošenje odluka na razini EU-a. Članove EP-a izravno biraju glasači u svim državama članicama da zastupaju interese građana u postupku donošenja zakonodavstva EU-a i osiguraju da ostale institucije EU-a rade u skladu s demokratskim načelima.

Tijekom godina i uslijed niza izmjena europskih ugovora, EP je stekao znatne zakonodavne i proračunske ovlasti koje mu omogućuju da određuje smjer europskog projekta, zajedno s predstavnicima vlada država članica u Vijeću. Pritom EP nastoji promicati demokraciju i ljudska prava – ne samo u Europi već i u cijelom svijetu.

Europski parlament zajedno s Vijećem odlučuje o godišnjem proračunu. On sudjeluje u postupku donošenja proračuna od pripremne faze, posebno u utvrđivanju općih smjernica i vrste potrošnje, sve do donošenja. On utvrđuje proračun s Vijećem i nadzire njegovu provedbu. Na preporuku Vijeća, EP daje razrješnicu za provedbu proračuna EU-a. Naposljetku, EU mora dati svoju suglasnost na Višegodišnji financijski okvir (VFO) kojim se osigurava da se proračun EU-a ispravno razvija i unutar granica vlastitih sredstava. Trenutačni predsjednik EP-a je Martin Schulz.

Europsko vijeće i Vijeće Europske unije

Europsko vijeće, sastavljeno od čelnika zemalja ili vlada država članica, njegova predsjednika i predsjednika Komisije daje nužan poticaj razvoju EU-a i određuje političko usmjerenje i prioritete. Trenutačni predsjednik Europskog vijeća jest Donald Tusk.

Zajedno s EP-om, Vijeće donosi zakonodavstvo EU-a u obliku uredbi i direktiva te donosi odluke i neobvezujuće preporuke. Vijeće se sastoji od po jednog predstavnika svake države članice na ministarskoj razini, koji je ovlašten glasovanjem preuzimati obveze u ime vlade te države članice. Osim u slučaju sastava za vanjske poslove, Vijećem predsjeda predstavnik države članice koja obnaša dužnost predsjedanja Unijom na temelju ravnopravne rotacije svakih šest mjeseci. Odbor koji se sastoji od trajnih zastupnika Vlada država članica (Coreper) priprema rad Vijeća.

U svojim područjima nadležnosti, Vijeće donosi odluke kvalificiranom većinom, osim ako je u Ugovorima predviđeno drugačije (npr. jednoglasno ili jednostavnom većinom). Vijeće je jedno od dva tijela (drugo je EP) s ovlastima za donošenje proračuna EU-a. Vijeće donosi i odluke, u skladu s posebnim zakonodavnim postupkom i jednoglasno, u kojima utvrđuje odredbe koje se primjenjuju na sustav vlastitih sredstava i na VFO. U potonjem slučaju EP mora dati svoju suglasnost većinom glasova. Posljednji VFO (2014.–2020.) donijelo je Vijeće u studenome 2013.

Europska komisija

Europska komisija izvršno je tijelo EU-a. Ona zastupa interese EU-a u cjelini (ne interese pojedinih država).

Glavne uloge Komisije uključuju sljedeće:

— predlaganje zakonodavnih akata koje zatim donose suzakonodavci, EP i Vijeće,

— provedba europskog prava (ako je potrebno uz pomoć Suda EU-a),

— utvrđivanje ciljeva i prioriteta djelovanja koji se svake godine iznose u programu rada Komisije te rad na njihovu ostvarivanju,

— upravljanje politikama EU-a i proračunom te provedba tih politika i izvršenje proračuna,

— predstavljanje Unije izvan Europe, primjerice pri sklapanju trgovinskih sporazuma između EU-a i trećih zemalja.

Svakih pet godina imenuje se novi tim od 28 povjerenika (jedan iz svake države članice) . Europsko vijeće Europskom parlamentu predlaže kandidata za predsjednika Komisije na temelju odluke kvalificirane većine i uzimajući u obzir izbore za Europski parlament. Predsjednika Komisije zatim odabire Europski parlament na temelju glasova većine svojih članova, odnosno na temelju najmanje 376 od 751 glasa. Nakon toga izabrani predsjednik odabire ostalih 27 članova Komisije na temelju prijedloga država članica. O konačnom popisu kandidata za povjerenike zatim zajedno odlučuju izabrani predsjednik i Vijeće. Čitavi sastav Komisije treba odobriti Parlament. Prije toga kandidate za povjerenike ocjenjuju različiti odbori EP-a. Mandat sadašnje Komisije završava 31. listopada 2019. Njezin je predsjednik Jean-Claude Juncker.

Prioriteti sadašnje Komisije uključuju sljedeće (1) zapošljavanje, rast i ulaganja, (2) jedinstveno digitalno tržište, (3) energetsku uniju i klimatsku politiku, (4) unutarnje tržište, (5) ekonomsku i monetarnu uniju, (6) slobodnu trgovinu između EU-a i SAD-a, (7) pravosuđe i temeljna prava, (8) migracije, (9) EU kao globalni dionik i (10) demokratske promjene.

Zaposlenici Komisije rade u odjelima koji se nazivaju Glavne uprave (GU). Svaka glavna uprava ima svojeg glavnog direktora, a nadležna je za određeno područje politike. Glavne uprave izrađuju nacrte zakonodavnih akata, ali njihovi prijedlozi postaju službeni tek kada ih donese kolegij povjerenika na svojem tjednom sastanku. Glavne uprave upravljaju i inicijativama za financiranje na razini EU-a, provode javna savjetovanja i komunikacijske aktivnosti.

Komisija upravlja i nizom izvršnih agencija koje pomažu Europskoj komisiji pri upravljanju programima EU-a.

2. INICIJATIVE I STRATEGIJE KOMISIJE

Nova komisija koja je preuzela dužnost u studenome 2014. utvrdila je svoj program rada za 2015. i nove inicijative za Komisiju do 2019. U programu rada utvrđeni su planovi Komisije i mjere kojima će se 2015. ostvariti pozitivni napredak u području zapošljavanja, rasta i ulaganja. Ovaj je program usmjeren na ograničeni skup novih inicijativa kao što su sljedeće:

Novi poticaj za zapošljavanje, rast i ulaganja:

— ulaganja u iznosu od 315 milijardi EUR: donošenje zakona u skladu s Planom najavljenim na kraju 2014., oslobađanje javnih i privatnih ulaganja u stvarno gospodarstvo u posljednje tri godine,

— promicanje integracije radne snage i zapošljivosti, i

— preispitivanje strategije Europa 2020.

Paket za jedinstveno digitalno tržište:

— stvaranje uvjeta za aktivno digitalno gospodarstvo i društvo nadopunjavanjem regulatornog okruženja za telekomunikacije,

— modernizacija pravila o autorskom pravu,

— pojednostavljenje pravila za potrošače za kupovinu na internetu i digitalnu kupovinu,

— jačanje kibernetičke sigurnosti, i

— uvođenje digitalizacije.

Čvrsta energetska unija s naprednom klimatskom politikom:

— stvaranje europske energetske unije: za sigurnu opskrbu energijom, daljnju integraciju nacionalnih energetskih tržišta, smanjivanje potražnje za energijom u Europi i smanjivanje udjela ugljika u kombiniranom iskorištavanju izvora energije, i

— multilateralni odgovor na klimatske promjene.

Bolje povezano i pravednije unutarnje tržište:

— strategija unutarnjeg tržišta,

— paket za mobilnost radne snage,

— akcijski plan Unije za kapitalna tržišta,

— okvir za sanaciju financijskih institucija,

— paket za zrakoplovstvo.

Strategija trgovine i ulaganja za zapošljavanje i rast

Područje pravosuđa i temeljnih prava:

— pristupanje EU-a Europskoj konvenciji o ljudskim pravima, i

— program europske sigurnosti.

Nova migracijska politika:

— razvoj novog pristupa zakonitoj migraciji kako bi EU postao privlačno odredište za talente i vještine, i

— poboljšanje upravljanja migracijama u EU-u na temelju intenzivnije suradnje s trećim zemljama, solidarnosti među državama članicama te borbe protiv trgovanja ljudima.

Jači globalni čimbenik:

— Europska politika susjedstva, i

— ciljevi održivog razvoja nakon 2015.

Pravedno porezno okruženje:

— akcijski plan za suzbijanje utaje poreza i poreznih prijevara, uključujući mjere na razini EU-a u cilju prelaska na sustav na temelju kojeg je zemlja u kojoj dobit nastaje istovremeno i zemlja oporezivanja, uključujući automatsku razmjenu informacija o poreznim rješenjima i stabiliziranje korporativnih poreznih osnova, i

— obvezna razmjena informacija o poreznim rješenjima.

Unija demokratskih promjena:

— sporazum EU-a o boljem zakonodavstvu,

— obvezni registar transparentnost, i i

— preispitivanje postupka donošenja odluka o genetski modificiranim organizmima.

Dublja ekonomska i monetarna unija: nastavak napora za promicanje ekonomske stabilnosti i privlačenje ulagatelja u Europu.

Pripremajući program rada, Komisija je preispitala oko 450 prijedloga koje su dostavili EP i Vijeće i predlaže povlačenje ili izmjenu njih 80. Povlačenje nekih prijedloga predlaže se jer nisu u skladu s prioritetima nove Komisije. U mnogim se slučajevima Komisija i dalje obvezuje ispuniti željene ciljeve, no prijedlozi su beskorisni ako ih se zaboravi na pregovaračkom stolu ili ako se tijekom pregovora toliko razvodne da više ne mogu ispuniti svoju prvotnu svrhu. U tom slučaju Komisija će predložiti nove, bolje načine za postizanje tih ciljeva.

3. PRORAČUN EU-A: OD PRIPREME DO RAZRJEŠNICE

3.1. Proračun i financiranje

VFO sastoji se od naslova za koje su utvrđene godišnje granice za odobrena sredstva. Zbrajanjem gornjih granica svih naslova dobiva se gornja granica za odobrena sredstva. Proračunom EU-a financira se niz politika i programa diljem EU-a. U skladu s prioritetima koje su EP i Vijeće utvrdili u višegodišnjem financijskom okviru (VFO), Komisija provodi posebne programe, djelovanja i projekte u tom području. Izravna veza godišnjeg proračuna i politika EU-a osigurava se izradom proračuna na temelju aktivnosti (ABB). Zahvaljujući proračunskoj nomenklaturi na temelju aktivnosti lako je utvrditi područja politika EU-a i ukupan iznos sredstava dodijeljenih svakom od tih područja. Proračun priprema Komisija, a obično ga sredinom prosinca donose Parlament i Vijeće u skladu s postupkom iz članka 314. UFEU-a. U skladu s načelom proračunske ravnoteže, ukupan prihod mora u financijskoj godini odgovarati ukupnim rashodima.

EU ima dva glavna izvora financiranja: prihodi od vlastitih sredstava i ostali prihodi. Prihodi od vlastitih sredstava čine većinu financiranja EU-a i spontano pritječu u EU te zahvaljujući njima EU može financirati svoj proračun bez potrebe za naknadnim odlučivanjem nacionalnih vlasti. Ukupan iznos vlastitih sredstava potrebnih za financiranje proračuna određuje se na temelju ukupnih rashoda bez ostalih prihoda. Ukupan iznos vlastitih sredstava ne smije biti veći od 1,23 % bruto nacionalnog dohotka (BND) EU-a. Vlastita sredstva dijele se na tradicionalna vlastita sredstva (kao što su carinske pristojbe), vlastita sredstva na temelju poreza na dodanu vrijednost (PDV) i sredstva na temelju bruto nacionalnog dohotka (BND). Ostali prihodi koji se prikupljaju iz aktivnosti EU-a (kazne za tržišno natjecanje) obično čine manje od 10 % ukupnih prihoda.

Opće je načelo da EU ne smije posuđivati novac za financiranje svog proračuna na tržištima kapitala ili od financijskih institucija.

3.2. Kako se proračunom EU-a upravlja i kako se troši

Primarni rashodi poslovanja

Rashodima poslovanja EU-a obuhvaćeni su razni naslovi VFO-a i to u različitim oblicima, zavisno o načinu doznačivanja novca i kako se njime upravlja. Od 2014. na dalje, Komisija radi sljedeću podjelu rashoda:

Izravno upravljanje: odnosi se na izvršenje proračuna od strane službi Komisije.

Neizravno upravljanje: odnosi se na slučajeve kada Komisija zadaću izvršenja proračuna povjerava tijelima prava EU-a ili nacionalnog prava, kao što su agencije EU-a.

Podijeljeno upravljanje: zadaće izvršenja proračuna povjeravaju se državama članicama. Na ovaj način upravlja se s gotovo 80 % rashoda, čime su obuhvaćena područja poput poljoprivrede i strukturnih mjera.

Različiti financijski izvršitelji u Komisiji

Kolegij povjerenika preuzima skupnu političku odgovornost, ali se u praksi ne koristi dodijeljenim mu ovlastima izvršenja proračuna. Te zadaće Kolegij svake godine povjerava pojedinačnim službenicima koji su mu odgovorni i na koje se primjenjuje Financijska uredba (FR) i Pravilnik o osoblju (SR). To osoblje – u načelu glavni direktori i voditelji službi – naziva se „dužnosnici za ovjeravanja na osnovi delegiranja” ili „AOD”. Oni mogu dalje povjeriti zadaće izvršenja proračuna „dužnosnicima za ovjeravanje na osnovi daljnjeg delegiranja”.

Dužnosnici za ovjeravanje nadležni su za cjelokupan upravljački proces, od određivanja što treba napraviti za postizanje ciljeva politika koje su utvrdile institucije do upravljanja aktivnostima koje su pokrenute sa stajališta izvođenja i proračuna. Dužnosnici za ovjeravanje dužni su izraditi Godišnje izvješće o radu (AAR) o aktivnostima unutar njegove/njezine nadležnosti. U tim izvještajima oni iznose rezultate politike i svoja razumna jamstva da su sredstva dodijeljena za aktivnosti opisane u ovom izvještaju iskorištena u skladu s njihovom namjenom i načelima dobrog financijskog upravljanja te da se utvrđenim postupcima kontrole osiguralo potrebno jamstvo u pogledu zakonitosti i pravilnosti osnovnih transakcija. Na temelju članka 66. Financijske uredbe Komisija podnosi sažeti izvještaj (objedinjeni izvještaj) o godišnjim izvješćima o radu EP-u i Vijeću, čime Komisija preuzima političku odgovornost za upravljanje proračunom EU-a u skladu s člankom 317. UFEU-a. Taj izvještaj i godišnja izvješća o radu dostupni su na: http://ec.europa.eu/atwork/planning-and-preparing/synthesis-report/index_en.htm.

Računovodstveni službenik izvršava plaćanja i povrat na temelju naloga koje su izradili dužnosnici za ovjeravanja te je nadležan za upravljanje riznicom, utvrđivanje računovodstvenih pravila i metoda, potvrđivanje računovodstvenih sustava, računovodstvo i sastavljanje godišnjih financijskih izvještaja institucije. Osim toga, računovodstveni službenik potpisuje godišnji financijski izvještaj te izjavljuje da je u njemu dan vjeran prikaz, u svim materijalnim aspektima, financijskog položaja, rezultata djelovanja i novčanih tokova.

Preuzimanje obveza za uporabu sredstava iz proračuna EU-a

Prije sklapanja pravne obveze (primjerice ugovora ili sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava) s trećim stranama, u godišnjem proračunu mora postojati proračunska linija na temelju koje je ta aktivnost dopuštena. U proračunskoj liniji mora biti i dovoljno sredstava za pokrivanje rashoda. Ako su ti uvjeti zadovoljeni, u proračunu moraju biti rezervirana potrebna sredstava na temelju proračunske obveze u računovodstvenom sustavu i samo se tada mogu preuzeti pravne obveze. Novac iz proračuna EU-a ne smije se trošiti, osim i sve dok dužnosnik za ovjeravanje ne preuzme proračunsku obvezu.

Nakon odobrenja proračunska obveza bilježi se u proračunskom računovodstvenom sustavu, a odobrena sredstva troše se u skladu s tim. Međutim, to nema utjecaja na financijske izvještaje (ili glavnu knjigu) jer izdaci još nisu nastali.

Plaćanje

Komisija je članica SWIFT-a (Udruženje za međunarodne međubankarske financijske telekomunikacije) i izvršava više od 2 milijuna plaćanja godišnje. Plaćanja se ne smiju izvršavati osim ako je proračunsku obvezu već odobrio dužnosnik za ovjeravanje nadležan za predmetno djelovanje.

Pretfinanciranje je plaćanje koje se vrši kako bi se korisniku osigurao gotovinski predujam, tj. likvidna sredstva. Ono može biti podijeljeno na više plaćanja tijekom razdoblja utvrđenog u odgovarajućoj pravnoj obvezi. Ako ih korisnik ne upotrijebi za opravdane rashode, obvezan je vratiti predujam EU-u. U skladu s tim, pretfinanciranje se ne smatra konačnim izdatkom dok se ne zadovolje relevantni uvjeti te se nakon izvršenja početnog plaćanja ono u bilanci stanja EU-a upisuje u imovinu.

Odgovarajuće tijelo EU-a prima izjavu o troškovima kojom se opravdava način potrošnje iznosa pretfinanciranja u skladu s pravnom obvezom. Učestalost primitka tih zahtjeva za povrat troškova varira ovisno o vrsti aktivnosti koja se financira i uvjetima.

Kriteriji opravdanosti utvrđeni su u temeljnom aktu, pozivima na podnošenje prijedloga, ostalim informativnim dokumentima za korisnike bespovratnih sredstava i/ili u ugovornim odredbama sporazuma ili u odluci o dodjeli bespovratnih sredstava. Opravdani iznosi se nakon analize upisuju u izdatke, a korisnik se obavješćuje o svim neopropisno plaćenim iznosima.

Na temelju Financijske uredbe i ostalog primjenjivog zakonodavstva, osobito u vezi s poljoprivredom i kohezijskim politikama, dana su prava provjere rashoda više godina nakon njihova nastanka. Ako su utvrđene nepravilnosti ili prijevara, primjenjuju se financijske korekcije ili povrati (vidjeti bilješku 6. bilježaka uz financijsko izvješće).

3.3. Financijsko izvještavanje i odgovornost

U konsolidiranom godišnjem financijskom izvještaju Europske unije (EU) navedene su informacije o aktivnostima institucija, agencija i ostalih tijela EU-a sa stajališta proračunskog računovodstva i računovodstva koje se vodi na temelju načela nastanka poslovnih događaja. Godišnji financijski izvještaji država članica ne čine dio ovog izvještaja.

Godišnji financijski izvještaj EU-a sastoji se od dva odvojena, ali povezana dijela:

(a) financijskih izvještaja; i

(b) izvještaja o izvršenju proračuna u kojima je detaljno prikazano izvršenje proračuna.

U nadležnosti je računovodstvenog službenika Komisije pripremiti financijski izvještaj EU-a te osigurati da je u njemu dan vjeran prikaz, u svim materijalnim aspektima, financijskog položaja, rezultata djelovanja i novčanih tokova EU-a.

Pored navedenih godišnjih izvještaja, sastavljaju se i ad-hoc izvještaji o posebnim područjima, kao što je izvještaj o proračunskom i financijskom upravljanju, o financijskim instrumentima, o danim jamstvima i o financijskim korekcijama.

Izvještavanje i odgovornost u Komisiji:

3.4. Revizija i razrješnica

Revizija

Reviziju godišnjeg financijskog izvještaja EU-a i upravljanja resursima vrši Europski revizorski sud (Sud), njegov vanjski revizor, koji, u okviru svojih zadaća, sastavlja sljedeća izvješća za Europski parlament i Vijeće:

1. godišnje izvješće o aktivnostima koje se financiraju iz općeg proračuna;

2. mišljenje na temelju revizije i dano u godišnjem izvještaju u obliku izjave o jamstvu o i. pouzdanosti izvještaja i ii. zakonitosti i pravilnosti osnovnih transakcija što uključuje prihode od oporezivanja i plaćanja krajnjim korisnicima;

3. posebna izvješća s rezultatima revizija posebnih područja.

Razrješnica

Zadnja je faza proračunskog ciklusa razrješnica proračuna za danu financijsku godinu. Razrješnicu EU-u daje Europski parlament. To znači da nakon revizije i dovršenja godišnjeg financijskog izvještaja Vijeće daje preporuku, a Europski parlament razrješnicu Komisiji i ostalim tijelima EU-a za izvršenje proračuna EU-a za danu financijsku godinu. Ta se odluka temelji na preggledu godišnjeg izvještaja, sažetom izvješću Komisije i godišnjem izvješću o ocjenjivanju, godišnjem izvješću, revizijskom mišljenju i posebnim izvješćima Suda te odgovorima Komisije na pitanja i dodatne zahtjeve za informacijama.

Razrješnica je politički aspekt vanjske kontrole izvršenja proračuna i predstavlja odluku kojom Europski parlament, na temelju preporuke Vijeća, „oslobađa” Komisiju (i druga tijela EU-a) odgovornosti za upravljanje određenim proračunom te tako označava njegov kraj. Postoje tri moguća ishoda postupka davanja razrješnice: odobrenje, odgoda ili odbijanje razrješnice. Glavni dio godišnjeg postupka davanja razrješnice za proračun u Europskom parlamentu jesu savjetovanja s povjerenicima koje o područjima politike za koje su nadležni ispituju članovi Odbora Europskog parlamenta za kontrolu proračuna. Završni izvještaj o razrješnici, uključujući poseban zahtjev Komisiji za djelovanje, donosi se na plenarnoj sjednici. Preporuku za razrješnicu u Vijeću donosi ECOFIN. O izvještaju Europskog parlamenta o razrješnici i preporuci Vijeća za razrješnicu sastavlja se godišnji dopunski izvještaj u kojem Komisija opisuje konkretne mjere koje je poduzela za provedbu zahtjeva.

4. KONSOLIDIRANI FINANCIJSKI IZVJEŠTAJ EU-A: FINANCIJSKA SITUACIJA 2014.

4.1. Opći trendovi

Prihod

Petogodišnji trend prihoda u milijunima EUR:

Tijekom 2014. prihod od BND-a smanjio se dok su prihodi iz ostalih izvora ostali na sličnoj razini, a povrat troškova (financijske korekcije i povrati – vidjeti bilješku 3.5 bilježaka uz financijski izvještaj) gotovo se udvostručio s 1,8 milijardi EUR na 3,4 milijarde EUR – to je posljedica napredne faze zaključivanja programskog razdoblja za kohezijske programe 2000.–2006. i povezanih povlačenja izvršenih neprihvatljivih izdataka, te znatnih ispravaka koje je Komisija odredila u poljoprivrednoj politici.

Troškovi

Glavne stavke rashoda plaćanja su prijenosa u kontekstu Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP), Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) i ostalih instrumenata ruralnog razvoja, Europskog fonda za regionalni razvoj (EFRR) i Kohezijskog fonda (KF) te Europskog socijalnog fonda (ESF). U financijskoj godini 2014. oni su činili gotovo 70 % ukupnih troškova.

Troškovi su većinom bili na sličnoj razini kao prošle godine. Međutim, zabiježena su smanjenja za EFRR/Kohezijski fond bzgo toga što se troškovi priznati 2014. odnose samo na programsko razdoblje 2007.–2014., a još nisu uneseni troškovi za tekuće razdoblje 2014.–2020. zbog sporog početka provedbe programa (države članice počele su ih provoditi tek 2015.).

EU isto priznaje buduće platne obveze kao troškove koji još nisu prikazani u proračunskim izvještajima utemeljenima na gotovini. Povećane buduće platne obveze prikazane pod obvezama za poljoprivredu i ruralni razvoj i buduće platne obveze za mirovinska prava povjerenika, MEP-ova i zaposlenika većinom uzrokuju veće troškove i negativni gospodarski rezultat (ta će se plaćanja financirati iz budućih proračuna i još nisu uključena u prihode).

Gospodarski rezultat

Gospodarski rezultat (deficit) razdoblja povećao se s 4 365 milijuna EUR 2013. na 11 280 milijuna EUR 2014. Glavni su razlog za to povećanje znatni aktuarski gubici (neto iznos 9,2 milijarde EUR) povezani s mirovinama i druge obveze za zaposlenike nastale zbog povećanja kamatnih stopa. Takve se nestabilnosti moraju očekivati zbog računovodstvenih pravila koja se primjenjuju na međunarodnoj razini i trenutačnog gospodarskog okruženja. U slučaju povećanja kamata može se očekivati obrnuti učinak.

Nadalje, budući da je ovo aktuarska procjena vrijednosti ukupnih obveza u određenom trenutku u vremenu, 31. prosinca 2014. i temelji se na različitim pretpostavkama koje su vrijedile u tome trenutku, taj gubitak ne upućuje na stvarne promjene u proračunu EU-a niti utječe na iznose koji će se sljedećih godina plaćati umirovljenicima iz proračuna EU-a. Ta su plaćanja već predviđena u VFO-u 2014.–2020. i provodit će se putem godišnjeg proračunskoga postupka.

Imovina

Najvažnije stavke na strani imovine u bilanci financijska su imovina (ulaganja, zajmovi, novac) i iznosi pretfianciranja, koji čine gotovo 85 % imovine EU-a. Iznos zajmova stabilan je na oko 60 milijardi EUR (vidjeti napomenu 4.3.2 u nstavku) dok se iznos financijskih instrumenata koji se financiraju iz proračuna EU-a povećao za gotovo 2 milijarde EUR (vidjeti napomenu 4.3.1 u nastavku). Na strani imovine pod Nekretnine, postrojenja i oprema nalazi se imovina koja se odnosi na program Kopernik (1,5 milijardi EUR) i imovinu u izgradnji za program Galileo (1,5 milijardi EUR).

Posljednjih godina institucije EU-a uspjele su zadržati iznose koji se drže kao novac i ekvivalenti novca na niskoj razini na kraju godine. Visoka bilanca novca u iznosu od 17,5 milijardi EUR 31. prosinca 2014. povezana je s proračunskim postupkom i posljedica doprinosa vlastitih sredstava povezanih s bilancama PDV-a i BND-a dobivenih od država članica u prosincu 2014. (vidjeti napomenu 2.8.1 bilježaka uz financijski izvještaj).

Novac i novčani ekvivalenti na kraju godine

163 milijarde EUR imovine i 221 milijarda EUR obveza na bilanci EU-a za 2014.

Imovina Obveze

Obveze

Strana obveza sastoji se uglavnom od četiri ključne stavke: mirovine i ostala primanja zaposlenih, financijske obveze, poslovne obveze i obračunani troškovi Najveća promjena u odnosu na 2013. povećanje je obveza za mirovine i ostala primanja zaposlenih s 46,8 milijardi EUR 2013. na 58,6 milijardi EUR 2014. uglavnom zbog znatnog povećanja kamatnih stopa (vidjeti prethodni tekst).

Višak obveza nad imovinom ne znači da se institucije EU-a nalaze u financijskim teškoćama već znači da će se odgređene obveze financirati iz budućih godišnjih proračuna. Mnogi izdaci priznaju se u skladu s računovodstvenim pravilima za 2014. iako mogu biti plaćeni 2015. (ili kasnije) i financirani iz budućih proračuna. Najveći iznosi koje treba istaknuti uključuju aktivnosti Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) (plaćene 2015.) i primanja zaposlenika (koja će se plaćati sljedećih 30 i više godina).

4.2. Pretfinanciranje

Komisija ulaže sve napore kako bi mogla osigurati održavanje pretfinanciranja na odgovarajućoj razini. Treba uspostaviti ravnotežu između dovoljnih kontrola i pravovremenog priznavanja izdataka. Treba napomenuti da na razinu pretfinanciranja znatno utječe ciklus VFO-a – na primjer na početku razdoblja VFO-a može se očekivati plaćanje velikih predujmova državama članicama u okviru kohezijske politike.

Ukupan iznos pretfinanciranja (bez predujmova državama članicama) na bilanci EU-a iznosi 45,2 milijarde EUR od čega se 99,8 % odnosi na aktivnosti Komisije. Oko 76 % pretfinanciranja Komisije provodi se putem podijeljenog upravljanja što znači da je provedba proračuna delegirana na države članice (Komisija zadržava nadzornu ulogu).

Pretfinanciranje Komisije prema načinu upravljanja

Većinom izdataka u okviru podijeljenog upravljanja obuhvaćena je potrošnja na poljoprivredu i strukturne mjere. Najznačajniji iznosi pretfinanciranja odnose se na Europski fond za regionalni razvoj i Kohezijski fond (EFRR i KF), Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj (EPFRR) i Europski socijalni fond (ESF).

Potrošnja u okvir podijeljenog upravljanja prema fondu

4.3. Financijski instrumenti

4.3.1. Financijski instrumenti koji se financiraju iz proračuna EU-a u okviru izravnog i neizravnog upravljanja

Važnost i količina financijskih instrumenata za provedbu proračuna povećavaju se iz godine u godinu. Osnovni pojam na kojem se temelji ovaj pristup, za razliku od tradicionalnog načina provedbe proračuna davanjem bespovratnih sredstava i subvencija, jest da za svaki euro potrošen iz proračuna putem financijskih instrumenata, krajnji korisnik dobiva više od 1 EUR financijske potpore zbog učinka poluge. Pametnim korištenjem proračuna EU-a nastoji se maksimalno povećati učinak dostupnih sredstava.

Financijska imovina raspoloživa za prodaju financijskih instrumenata koji se financiraju iz proračuna EU-a

U načelu se upotrebljavaju tri glavne vrste financijskih instrumenata:

— vlasnički instrumenti,

— zajmovi, i

— jamstveni instrumenti

Pojedinosti o glavnim instrumentima opisane su u nastavku:

Jamstveni fond za vanjska djelovanja (1 966 milijuna EUR imovine)

Jamstvenim fondom za vanjska djelovanja obuhvaćeni su zajmovi za koje EU jamči na temelju odluke Vijeća, osobito kad je riječ o davanju zajmova Europske investicijske banke (EIB) za aktivnosti izvan EU-a i zajmova mikrofinancijske pomoći (MFA) i Euratoma izvan EU-a. To je dugoročni instrument (trajni dio: 1 489 milijuna EUR) kojim upravlja EIB i čija je svrha pokriti neplaćene zajmove za koje je EU jamčio. Sredstva fonda osiguravaju se plaćanjima iz općeg proračuna EU-a (koja odgovaraju 9 % kapitalne vrijednosti aktivnosti), primicima od kamata na ulaganja iz imovine fonda i iznosima koje su vratili dužnici koji su kasnili s plaćanjem i za koje je fond morao aktivirati jamstva. Sav nastali godišnji višak vraća se u proračun EU-a kao prihod.

Od EU-a se zahtijeva da za pokrivanje zajmova trećim zemljama uključi jamstvenu pričuvu. Ta je pričuva namijenjena pokrivanju zahtjeva Jamstvenog fonda i, ako je potrebno, aktiviranih jamstava koji premašuju raspoloživa sredstva fonda tako da se za te iznose može teretiti proračun. Ta pričuva odgovara ciljnom iznosu od 9 % nepodmirenih zajmova na kraju godine.

Instrument za financiranje na temelju podjele rizika (961 milijuna EUR imovine)

Instrumentom za financiranje na temelju podjele rizika (RSFF) upravlja EIB, a ulagački portfelj Komisije koristi se za rezerviranje financijskog rizika zajmova i jamstava EIB-a za opravdane istraživačke projekte. Ukupno je za RSFF predviđen proračun Komisije u iznosu do 1 milijardu EUR, od čega je do 800 milijuna EUR osigurano iz posebnog programa „Suradnja”, a do 200 milijuna EUR iz posebnog programa „Kapaciteti”. EIB se obvezao da će osigurati isti iznos. U okviru VFO-a za 2014.–2020. neće biti novih doprinosa iz proračuna u RSFF. Doprinos Komisije RSFF-u do 31. prosinca 2014., uključujući doprinose EFTA-e i trećih zemalja, iznosio je 856 milijuna EUR. Tijekom 2015. ukupno 375 milijuna EUR doprinosa EU-a RSFF-u preneseno je na njegov nasljednički dužnički instrument u okviru programa Obzor 2020. Iznos od 958 milijuna EUR iskazan kao nepredviđena obveza (bilješka 5.2.1. bilježaka uz financijske izvještaje) predstavlja najveći gubitak 31. prosinca 2014. koji bi nastao za Komisiju u slučaju neotplaćivanja zajmova ili jamstava koje je u okviru RSFF-a dao EIB. Treba napomenuti da je cjelokupni rizik Komisije ograničen na iznos kojim pridonosi ovom instrumentu.

Obzor 2020. (643 milijuna EUR imovine)

Obzor 2020. novi je vlasnički instrument u okviru VFO-a 2014.–2020. Obzor 2020., koji se smatra sredstvom za poticanje gospodarskog rasta i stvaranje radnih mjesta, ima političku potporu europskih vođa i zastupnika u EP-u. Oni su se složili da je istraživanje ulaganje u budućnost i zato su ga stavili u sjedište programa EU-a za pametan, održivi i uključivi rast i radna mjesta. Spajanjem istraživanja i inovacija, Obzorom 2020. to se nastoji ostvariti s naglaskom na izvrsnu znanost, industrijsko vodstvo i uklanjanje društvenih izazova. Cilj je osigurati izvrsnu znanost u Europi, ukloniti prepreke inovacijama i olakšati suradnju javnog i privatnih sektora na ostvarivanju inovacija. Obzorom 2020. upravlja EIF.

ETF za novoosnovana poduzeća (524 milijuna EUR imovine)

Instrumentom Europskog tehnološkog mehanizma (ETF) za novoosnovana poduzeća obuhvaćeni su Program za rast i zapošljavanje, Višegodišnji program za poduzeća i poduzetništvo (MAP), Okvirni program za konkurentnost i inovacije (CIP) i pilot-projekt za prijenos tehnologije, pod pokroviteljstvom EIF-a, kojima se podupire osnivanje i financiranje novih MSP-ova ulaganjem u pogodne specijalizirane fondove poduzetničkog kapitala.

Instrument za kreditna jamstva za projekte TEN-T (235 milijuna EUR imovine)

Iz Instrumenta za kreditna jamstva za projekte TEN-T (LGTT) izdaju se jamstva za ublažavanje prihodovnih rizika u početnim godinama projekata TEN u području prijevoza. Posebno se jamstvom mogu u cijelosti pokriti rezervne kreditne linije, koje se mogu aktivirati samo u slučajevima kad novčani tokovi projekta nisu dovoljni za otplatu nadređenog duga. Instrument je zajednički financijski proizvod Komisije i EIB-a. Doprinos u kapitalu instrumentu LGITT-a za financijsko razdoblje 2007.–2013. izvorno je utvrđen na 1 milijardu EUR koja je jednako podijeljena između Komisije i EIB-a. Uredbom (EU) br. 670/2012 Europskog parlametna i Vijeća, o izmjeni, preraspodijeljeno je 200 milijuna EUR u Inicijativu obveznica projekta i još 50 milijuna EUR za financiranje bespovratnih sredstava pa stoga ukupan iznos doprinosa EU-a koji je još uvijek dostupan instrumentu iznosi 250 milijuna EUR

Doprinos Komisije LGTT-u do 31. prosinca 2014. iznosio je 212 milijuna EUR. Iznos priznat kao nepredviđena obveza (bilješka 5.2.1. bilješki financijskim izvještajima) predstavlja najveći gubitak 31. prosinca 2014. koji bi nastao za Komisiju u slučaju neotplaćivanja zajmova ili jamstava koje je u okviru RSFF-a dao EIB. Treba napomenuti da je cjelokupni rizik Komisije ograničen na iznos kojim pridonosi ovom instrumentu.

Financijski instrumenti (FI) prema vrsti

(u milijunima EUR) Ukupna imovina Ukupne obveze Dana jamstva Zajam/udjeli/instrumenti tehničke pomoći: MEDA Instrument gospodarske i financijske suradnje na temelju euro-mediteranskog partnerstva 290 (3) Instrument za europsko susjedstvo i partnerstvo (ENPI) 167 (7) 457 (9) Zajmovi: Zajmovi za pomoć MSP-ovima 19 — Vlasnički instrumenti: Instrument za pomoć za brzo rastuće i inovativne MSP-ove u okviru Okvirnog programa za konkurentnost i inovacije 323 (0) COSME – Konkurentnost poduzeća i MSP-ova 31 — Europski fond za jugoistočnu Europu (EFSE) 118 — Fond za razvoj poduzeća u okviru Instrumenta za razvoj poduzetništva i inovacija na zapadnom Balkanu 10 0 Fond za inovacije u poduzećima (EIF) u okviru Instrumenta za razvoj poduzetništva i inovacija na zapadnom Balkanu. 21 0 Instrument Europskog tehnološkog mehanizma (ETF) za novoosnovana poduzeća 1998. 19 (0) Fond za globalnu energetsku učinkovitost i obnovljivu energiju (GEEREF) 72 — Vlasnički instrument Višegodišnjeg okvirnog programa (MAP) 183 (0) Fond Marguerite 37 — Europski mikrofinancijski instrument „Progress” (PMF) za zapošljavanje i socijalnu uključenost 60 — SE4F – Fond za zeleni rast Jugoistočne Europe 52 — Europski fond za energetsku učinkovitost 89 — Pilot projekt za prijenos tehnologije 2 (0) Inicijativa za mikrofinanciranje za azijski dužnički fond 10 — Fond SANAD – Fond MENA za mikro, mala i srednja poduzeća 9 — 1 035 (1) Jamstveni instrumenti: Instrument za davanje jamstava MSP-ovima u okviru Okvirnog programa za konkurentnost i inovacije 151 (259) — COSME LGF – Konkurentnost poduzeća i MSP-ova 39 (1) (42) Obzor 2020. – Financiranje EU-a za inovatore 478 (11) (98) Obzor 2020. – Jamstva za MSP-ove 165 (1) (267) Instrument za kreditna jamstva za projekte TEN-T (LGTT) 235 (3) (209) Jamstveni instrument u okviru instrumenta za razvoj poduzetništva i inovacija na zapadnom Balkanu 21 (2) (10) Višegodišnji program (MAP) za poduzeća 26 (41) — Instrument za financiranje prirodnog kapitala 3 — — Inicijativa projektnih obveznica 149 (2) (138) Instrument za privatno financiranje energetske učinkovitosti (PF4EE) 6 (0) — Europski instrument mikrofinanciranja Progress (PMF TA) 13 (9) — Instrument za financiranje na temelju podjele rizika (RSFF) 961 (32) (883) Instrument za davanje jamstava MSP-ovima 60 (15) — 2 309 (376) (1 647) Ukupno 3 820 (386) (1 647) Jamstveni fond za vanjska djelovanja 1 996 (25) (19 198)

4.3.2. Aktivnosti zaduživanja i kreditiranja kojima upravlja Komisija

U skladu s Ugovorom o EU-u EU-u su dane ovlasti za donošenje poslova zaduživanja kako bi se mobilizirala financijska sredstva potrebna za izvršenje posebnih zadaća. Djelujući u ime EU-a Europska komisija trenutačno vodi tri glavna programa, makrofinancijsku pomoć (MFA), platnu bilancu (BOP) i Mehanizam za europsku financijsku stabilnost (EFSM), na temelju kojih može dodjeljivati bespovratna sredstva te ih financirati izdavanjem dužničkih instrumenata na tržištima kapitala ili preko financijskih institucija.

Aktivnosti zaduživanja i kreditiranja nisu proračunske aktivnosti. Kapital potreban za financiranje kreditiranja EU-a u okviru navedenih programa uzima se na tržištima kapitala ili od financijskih institucija. EU-u nije dopušteno zaduživati se radi financiranja svojih redovnih proračunskih izdataka ili proračunskog manjka. Visina uzetih zajmova varira od malih privatnih plasmana od najviše 500 milijuna EUR do standardnih izdavanja obveznica (najmanje 1 milijarda EUR). Opća sredstva prikupljaju se naizmjeničnim zajmom državi korisnici, tj. s istim kuponom, dospijećem i iznosom. Ne dovodeći u pitanje metodu naizmjeničnosti, servisiranje duga instrumenata financiranja pravna je obveza EU-a kojom se osigurava da se sva plaćanja vrše na vrijeme i u cijelosti. Komisija je uspostavila postupke za osiguranje otplate posuđenih iznosa čak i u slučaju neotplaćivanja zajma. Odlukama Vijeća i Komisije određuju se za programe svih zemalja cjelokupni iznos danog zajma, (najveći) broj rata za isplatu i najviše (prosječno) dospijeće zajmovnih paketa. Potom se Komisija i zemlja korisnik dogovaraju o zajmovnim parametrima, uključujući rate i plaćanje tranši. Osim toga, sve rate zajma osim prve ovise o poštovanju strogih uvjeta, dogovorenih uvjeta sličnih potpori Međunarodnog monetarnog fonda (MMF) u kontekstu zajedničke financijske potpore EU-a i MMF-a, što utječe i na vremenski raspored financiranja. To znači da vremenski raspored i dospijeće danih sredstava ovise o povezanim poslovima kreditiranja EU-a. Financiranje se iskazuje isključivo u eurima s rasponom dospijeća od 3 do 30 godina.

Zaduživanje EU-a čini izravne i bezuvjetne obveze EU-a za koje jamči 28 članica država. Zaduživanje u cilju financiranja zajmova zemljama izvan EU-a pokriveno je Jamstvenim fondom za vanjska djelovanja, ako je moguće. Ako država članica ne ispuni obvezu servisiranja duga, sredstva se, ako je moguće, uzimaju iz raspoložive riznice Komisije. Ako to nije moguće, Komisija potrebna sredstva uzima od država članica. U skladu sa zakonodavstvom EU-a o vlastitim sredstvima (članak 12. Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1150/2000), države članice zakonski su obvezne na raspolaganje staviti dovoljna sredstva za ispunjavanje obveza EU-a. Tako su ulagači izloženi samo kreditnom riziku EU-a, a ne riziku korisnika zajma. Zahvaljujući „naizmjeničnim” zajmovima za proračun EU-a ne postoji rizik kamatne stope ili tečajni rizik.

Platna bilanca

U okviru financijskog instrumenta BOP koji se temelji na politikama, državama članicama EU-a daje se srednjoročna financijska pomoć. Njime se omogućuje kreditiranje država članica koje imaju poteškoće sa svojim platnim bilancama ili im takve poteškoće ozbiljno prijete. Ovim instrumentom mogu se koristiti samo države članice koje nisu uvele euro. Pomoć iz BOP-a za Latviju dana je prije uvođenja eura 1. siječnja 2014. Najviši nepodmireni iznosi zajmova danih u okviru ovog instrumenta ograničeni su na 50 milijardi EUR. Za uzete zajmove povezane sa zajmovima u okviru BOP-a daju se jamstva iz proračuna EU-a – stoga je u pogledu tih zajmova na dan 31. prosinca 2014. proračun izložen najvišem mogućem riziku u iznosu od 8,6 milijardi EUR (iznos ispod 8,4 milijarde EUR jest nominalna vrijednost).

(u milijunima EUR) Mađarska Latvija Rumunjska Ukupno Ukupni odobreni zajmovi 6 500 3 100 8 400 18 000 Isplaćeno na dan 31.12.2013. 5 500 2 900 5 000 13 400 Isplaćeno 2014. — — — — Zajmovi isplaćeni na dan 31.12.2014. 5 500 2 900 5 000 13 400 Vraćeni zajmovi na dan 31.12.2014. (4 000) (1 000) — (5 000) Nepodmireni iznos na dan 31.12.2014. 1 500 1 900 5 000 8 400

Tablica s rasporedom vraćanja tih zajmova prikazana je u nastavku.

Između studenoga 2008. i svibnja 2009. Mađarskoj, Latviji i Rumunjskoj odobrena je financijska pomoć u iznosu od 14,6 milijardi EUR od čega je 13,4 milijarde EUR isplaćeno do sredine 2011. Potrebno je napomenuti da je program pomoći iz BOP-a za Mađarsku istekao u studenome 2010. (od čega nije povučena 1 milijarda EUR), a prve dvije otplate, jedna od 2 milijarde EUR u prosincu 2011. i druga od 2 milijarde EUR u studenome 2014. primljene su prema planu. Program pomoći iz BOP-a za Latviju istekao u siječnju 2012. (od čega nije povučena 200 milijarda EUR), a prve dvije otplate, jedna od 1 milijardu EUR u travnju 2014. i druga od 1,2 milijarde EUR u siječnju 2015. isto su primljene na vrijeme. Prvi program pomoći iz BOP-a za Rumunjsku istekao je u svibnju 2012., a sva su dana sredstva, 5 milijuna EUR, isplaćena. Prva otplata od 1,5 milijardi EUR u siječnju 2015. primljena je prema planu.

Rumunjska je u veljači 2011. zatražila popratni program preventivne financijske pomoći u okviru instrumenta BOP za potporu ponovnom uzletu gospodarskog rasta. Vijeće je 12. svibnja 2011. odlučilo Rumunjskoj na raspolaganje staviti preventivnu pomoć EU-a (PFA) u okviru BOP-a u iznosu od najviše 1,4 milijarde EUR (Odluka Vijeća 2011/288/EU), ali ona je istekla krajem ožujka 2013. i ostala neiskorištena. Nakon drugog je zahtjeva Rumunjske za preventivnu pomoć Vijeće 22. listopada 2013. odlučilo osigurati novu preventivnu pomoć EU-a u okviru BOP-a u iznosu od najviše 2 milijarde EUR (Odluka Vijeća 2013/531/EU) koja je na raspolaganju za aktiviranje do 30. rujna 2015. Ako se ikad zatraži njezino aktiviranje, pomoć se osigurava u obliku zajma s najvećim prosječnim dospijećem od osam godina. Budući da je ovaj PFA u iznosu od 2 milijarde EUR trenutačno jedini aktivni program u okviru instrumenta BOP, to je jedini iznos koji je još uvijek dostupan.

Mehanizam za europsku financijsku stabilnost

(u milijunima EUR) Irska Portugal Ukupno Ukupni odobreni zajmovi 22 500 26 000 48 500 Isplaćeno na dan 31.12.2013. 21 700 22 100 43 800 Isplaćeno 2014. 800 2 200 3 000 Zajmovi isplaćeni na dan 31.12.2014. 22 500 24 300 46 800 Vraćeni zajmovi na dan 31.12.2014. — — — Nepodmireni zajmovi na dan 31.12.2014. 22 500 24 300 46 800

Tablica s rasporedom vraćanja tih zajmova prikazana je u nastavku.

Vijeće je 11. svibnja 2010. osnovalo EFSM radi očuvanja financijske stabilnosti u Europi (Uredba Vijeća (EU) br. 407/2010.). Tim mehanizmom koji se temelji na članku 122. stavku 2. UFEU-a omogućuje se odobravanje financijske pomoći državi članici koja ima poteškoće ili kojoj zbog izvanrednih okolnosti koje su izvan njezine kontrole prijete ozbiljne poteškoće. Pomoć se može dati u obliku zajma ili kreditne linije. Komisija u ime EU-a uzima zajmove na tržištima kapitala ili od financijskih institucija te ih kao zajmove daje državama članicama korisnicama. Prije isplate rate za svaku zemlju koja prima zajam u okviru EFSM-a vrši se tromjesečna ocjena poštovanja uvjeta politike povezanih sa zajmom.

Zaključcima Vijeća ECOFIN-a od 9. svibnja 2010. mehanizam se ograničava na 60 milijardi EUR, no pravni limit utvrđen je u članku 2. stavku 2. Uredbe Vijeća (EU) br. 407/2010 kojim je nepodmireni iznos zajmova ili kreditnih linija ograničen na maržu dostupnu u okviru gornje granice vlastitih sredstava. Za uzete zajmove povezane sa zajmovima isplaćenima u okviru EFSM-a daju se jamstva iz proračuna EU-a – stoga je u pogledu tih zajmova na dan 31. prosinca 2014. proračun izložen najvišem mogućem riziku u iznosu od 47,5 milijardi EUR (iznos iznad 46,8 milijardi EUR jest nominalna vrijednost). S obzirom na to da su za uzete zajmove u okviru EFSM-a dana jamstva iz proračuna EU-a, Europski parlament pažljivo ispituje aktivnosti Komisije u vezi EFSM-a te vrši nadzor u kontekstu proračunskog postupka i davanja razrješnice. Budući da su oba programa iz ESFM-a istekla, u navedenoj tablici nisu iskazani nepovučeni iznosi.

Vijeće je Provedbenom odlukom iz prosinca 2010. odobrilo davanje zajma Irskoj u najvišem iznosu od 22,5 milijardi EUR te Provedbenom odlukom iz svibnja 2011. davanje zajma Portugalu u najvišem iznosu od 26 milijardi EUR. U početnim provedbenim odlukama utvrđena je kamata s maržom kako bi uvjeti bili slični uvjetima za potporu MMF-a. Provedbenim odlukama Vijeća br. 682/2011 i 683/2011 od 11. listopada 2011. Vijeće je retroaktivno ukinulo kamatnu maržu te produljilo prosječno dospijeće sa 7,5 na 12,5 godina, a dospijeće individualnih tranši na najviše 30 godina. Provedbenim odlukama Vijeća br. 313/2013 i 323/2013 od 21. lipnja 2013. Vijeće je dodatno produljilo najveće prosječno dospijeće zajmova EFSM-a Irskoj i Portugalu za 7 godina na 19,5 godina. Tim produljenjem ublažava se profil otplate duga za obje zemlje te se smanjuju njihove potrebe refinanciranja nakon završetka programa.

Posljednje tri rate isplaćene su 2014.: 0,8 milijardi EUR za Irsku i 1,8 milijardi EUR za Portugal u ožujku 2014. i naposljetku 0,4 milijardi EUR za Portugal u studenome 2014. 1,7 milijardi EUR financijske pomoći koja je odobrena Portugalu bez zahtjeva. Trenutačno nema dostupnih iznosa u okviru EFSM-a.

U tablici u nastavku prikazan je pregled planiranog rasporeda otplaćivanja u nominalnoj vrijednosti za nepodmirene iznose zajmova iz EFSM-a i BOP-a (u milijardama EUR) na datum potpisivanja ovog izvještaja:

Godina BOP EFSM Ukupno Mađarska Latvija Rumunjska Ukupno Irska Portugal Ukupno 2015. 0 5,0 5,0 5,0 2016. 1,5 1,5 4,75 4,75 6,25 2017. 1,15 1,15 0 1,15 2018. 1,35 1,35 3,9 0,6 4,5 5,85 2019. 0,5 1,0 1,5 0 1,5 2021. 0 3,0 6,75 9,75 9,75 2022. 0 2,7 2,7 2,7 2024. 0 0,8 1,8 2,6 2,6 2025. 0,2 0,2 0 0,2 2026. 0 2,0 2,0 4,0 4,0 2027. 0 1,0 2,0 3,0 3,0 2028. 0 2,3 2,3 2,3 2029. 0 0,4 0,4 0,4 2032. 0 3,0 3,0 3,0 2038. 0 1,8 1,8 1,8 2042. 0 1,5 1,5 3,0 3,0 Ukupno 1,5 0,7 3,5 5,7 22,5 24,3 46,8 52,5

Makrofinancijska pomoć (MFA)

MFA je financijski instrument, utemeljen na politikama, za nevezanu i nenamjensku platnu bilancu i/ili proračunsku potporu partnerskim trećim zemljama koje su prostorno bliske području EU-a. Upotrebljava se u obliku srednjoročnih/dugoročnih zajmova ili bespovratnih sredstava ili njihove odgovarajuće kombinacije te se njime općenito dopunjuju sredstva dana u kontekstu programa prilagodbe i reforme koje podupire MMF. Ti zajmovi zajamčeni su za vanjska djelovanja (vidjeti bilješku 2.4 financijskog izvještaja).

4.3.3. Međuvladini financijski mehanizmi za stabilnost izvan okvira Ugovora o EU-u: Europski instrument za financijsku stabilnost i Europski mehanizam za stabilnost

Europski fond za financijsku stabilnost (EFSF) osnovale su države članice europodručja u svrhu očuvanja financijske stabilnosti Europe pružanjem financijske pomoći državama članicama europodručja. EFSF nije tijelo EU-a i potpuno je odvojen od izvještaja EU-a i nije s njima konsolidiran. Za EFSF se ne daju jamstva iz proračuna EU-a. Stoga EFSF nema utjecaja na financijski izvještaj EU-a, osim mogućih prihodovnih sankcija opisanih u nastavku. Stupanjem ESM-a na snagu (vidjeti u nastavku), EFSF nije osigurao novu financijsku pomoć nakon 1. srpnja 2013.

Komisija je nadležna za pregovore o uvjetima politike vezane uz financijsku pomoć i praćenje poštovanja tih uvjeta. Na temelju Uredbe (EU) br. 1173/2011 Europskog parlamenta i Vijeća moguće je državama članicama čija je valuta EUR nametati sankcije u obliku novčanih kazni. Te se novčane kazne, u visini 0,2 % BNP-a države članice iz prethodne godine, mogu određivati u slučajevima kada država članica nije poduzela odgovarajuće mjere da ispravi prekomjeran proračunski manjak ili ako su statistički podaci prepravljeni. Slično tomu, Uredbom (EU) br. 1174/2011 o makroekonomskim neravnotežama omogućava se nametanje godišnjih novčanih kazni državama članicama europodručja u visini 0,1 % BNP-a u slučajevima kad država članica nije poduzela potrebnu korektivnu mjeru ili nije podnijela dostatan korektivni akcijski plan. Uredbom (EU) br. 1177/2011 ažurirana je Uredba (EZ) br. 1467/97 o ubrzavanju i pojašnjavanju provođenja postupka u vezi s prekomjernim manjkom. U ažuriranoj Uredbi predviđena je i mogućnost određivanja novčanih kazni državama članicama europodručja (u visini 0,2 % BNP-a uvećano za varijabilnu komponentu). Novčane kazne prenosit će se preko proračuna EU-a u EFSF. To bi značilo da se ti iznosi iskazuju kao proračunski prihod i izdatak te stoga nema učinka na cjelokupni proračunski rezultat. Isto tako nemaju učinka ni na poslovni rezultat koji se prikazuje u financijskim izvještajima EU-a.

Europski stabilizacijski mehanizam (ESM) međuvladina je organizacija u skladu s međunarodnim javnim pravom i izvan okvira Ugovora o EU-u. Ugovor o ESM-u potpisalo je 17 država članica europodručja i stupio je na snagu u listopadu 2012. Na ESM su prenijete zadaće koje su izvršavali EFSM te i EFSF te je tako ESM postao jedini i trajni mehanizam odgovora na nove zahtjeve za financijsku pomoć državama članicama europodručja. Shodno tome se EFSF i EFSM više neće upotrebljavati za financiranje novih programa ili sklapanje novih sporazuma o davanju zajmova. Treba napomenuti i da se za uzete zajmove za ESM neće davati jamstva iz proračuna EU-a. S obzirom na to da ima pravnu osobnost te da ga financiraju države članice europodručja, ovaj mehanizam nije tijelo EU-a te nema utjecaja na financijski izvještaj ili proračun EU-a, osim mogućih prihodovnih sankcija opisanih u nastavku.

Prikupljene kazne proći će kroz proračun EU-a i prenosit će se na ESM kada ESFS više ne bude operativan. Nadalje, u Ugovoru o stabilnosti, usklađivanju i upravljanju predviđeno je plaćanje kazni za bilo koju od ugovornih stranaka ako država članica ne poduzme potrebne mjere u slučaju kršenja kriterija manjka. Propisane kazne (koje ne smiju prelaziti 0,1 % BNP-a) uplaćivat će se u ESM ako se odnose na države članice europodručja (te neće imati utjecaja na proračunski rezultat EU-a, kao primjerice EFSF) ili u proračun EU-a ako se odnose na države koje nisu članice europodručja. U drugom slučaju iznos kazne u proračunu EU-a knjižit će se kao prihod te će se kao takav iskazati u financijskom izvještaju.

5. GOSPODARSKI I FINANCIJSKI KONTEKST PROVEDBE PRORAČUNA EU-A

Makroekonomsko okruženje

U kontekstu krize državnog duga, gospodarski rast u državama članicama EU-a usporio je od 2012. do 2013. i povećao se u razdoblju od 2013. do 2014. Ta se opća gospodarska situacija u državama članicama odražava u prihodima od vlastitih sredstava EU-a, što je dovelo do blagog povećanja tradicionalnih vlastitih sredstava i prihoda od PDV-a. Budući da je prihod od BND-a preostala komponenta koja je izravno povezana s ukupnom razinom izdvojenih sredstava za plaćanje koja je donijelo proračunsko tijelo (i ta su izdvojena sredstva države članice smanjile u VFO-u 2014.–2020.), iznos prihoda od BND-a 2014. se smanjio.

Pojačavanjem Pakta za stabilnost i rast EU-a popločen je put za održive javne financije predmetnih država članica EU-a. Svrha je fiskalnog pakta konsolidirati javne financije država članica i omogućiti im da u narednim godinama povećaju BDP.

Politikom Europske središnje banke (ESB) koja se se sastoji od održavanja kamatnih stopa na niskoj razini podupire se stabilizacija gospodarstva u europodručju. ESB svojim mandatom pridonosi povećanju rasta u europodručju.

Bruto domaći proizvod u tržišnim cijenama EU 28

Prihod od BND-a

Neplaćeni zahtjevi za plaćanje

Zbog makroekonomskog okruženja u EU-u, zbog pritiska na nacionalne proračune država članica nastaje pritisak na plaćanje odobrenih sredstava u proračunu EU-a. Ova situacija ima izravni utjecaj na zahtjeve za plaćanje zaprimljene od država članica i drugih korisnika. Ukupan iznos neplaćenih zahtjeva za plaćanje na kraju godine povećao se s 24,3 milijarde EUR 2013. na 25,8 milijarde EUR 2014. Iako će uvijek biti neplaćenih potraživanja zbog iznosa koji se podnose krajem godine, glavni je razlog iznimnih iznosa zabilježenih posljednjih godina manjak plaćanja odobrenih sredstava.

Neplaćeni zahtjevi za plaćanje moraju se financirati iz budućih proračuna. Imajući to na umu, u svibnju 2015. EP, Vijeće i Komisija dogovorili su plan otplate u cilju ponovne uspostave održivosti proračuna EU-a. Za EU je od ključne važnosti uzeti u obzir plaćanje odobrenih sredstava za dugoročne potrebe jer o njima odlučuje proračunsko tijelo i bez njih nije moguće izvršavati plaćanja ili prenositi novac. Kada su dogovorena, sredstva za plaćanje automatski se pretvaraju u dostupni novac EU-a postupkom mjesečnog prikupljanja vlastitih sredstava.

U Komisiji se tjedno (ponekad svakodnevno) izvšavaju predviđanja kratkoročnih novčanih tokova kako bi se osiguralo da se neposredne obveze plaćanja EU-a mogu izvršiti poštujući ograničenja sredstava za plaćanje dostupnih u proračunu. Ovo kratkoročno predviđanje osnova je koja se upotrebljava za procjenu iznosa vlastitih sredstava koja će se mjesečno povlačiti iz država članica. Prvog radnog dana svakog mjeseca države članice moraju na račune Komisije za vlastita sredstva uplatiti jednu dvanaestinu ukupnog iznosa PDV-a i sredstava utemeljenih na BDN-u unesenih u proračun Unije. Ovisno o gotovinskom stanju Komisije, od država članica može se tražiti u prvom tromjesečju godine da prenesu unaprijed, za jedan ili dva mjeseca, sredstva PDV-a i sredstva utemeljena na BDN-u. Ti se predujmovi moraju oduzeti od zahtjeva za sredstva kasnijih mjeseci, ovisno o predviđeni potrebama za novcem.

Komisija srednjoročno i dugoročno prati zahtjeve za plaćanje EU-a kao dio svojih redovnih aktivnosti. Na primjer, to je potrebno za pripreme prijedloga Komisije o MFF-u, kao dio pripreme godišnjeg proračuna i kod pripreme izmjena proračuna. U fazi pregovora o MFF-u, redovito se prate korišteni modeli i osnovne pretpostavke i prema potrebi se ažuriraju. Rezultati modela simulacije uključuju se u pregovore o proračunu u kojima se određuje gornja granica plaćanja MFF-a.

NAPOMENA UZ KONSOLIDIRANE FINANCIJSKE IZVJEŠTAJE

Konsolidirani godišnji financijski izvještaji Europske unije za 2014. pripremljeni su na temelju informacija dobivenih od institucija i tijela u skladu s člankom 148. stavkom 2. Financijske uredbe koja se primjenjuje na opći proračun Europske unije. Ovime izjavljujem da su pripremljeni u skladu s glavom IX. Financijske uredbe i računovodstvenim načelima, pravilima i metodama iznesenima u bilješkama uz financijske izvještaje.

Računovodstveni službenici tih institucija i tijela dostavili su mi sve informacije potrebne za izradu financijskih izvještaja u kojima su prikazani imovina i obveze Europske unije te izvršenje proračuna te potvrđuju njihovu pouzdanost.

Ovime potvrđujem da na temelju tih informacija i provjera koje sam smatrao potrebnima za potpisivanje financijskih izvještaja Europske komisije mogu u razumnoj mjeri jamčiti da su financijsko stanje, rezultati djelovanja i novčani tokovi Europske unije u svim bitnim vidovima u izvještaju točno iskazani.

[potpis] Manfred KRAFF Računovodstveni službenik Komisije 17. srpnja 2015.

KONSOLIDIRANI FINANCIJSKI IZVJEŠTAJI I BILJEŠKE (1)

SADRŽAJ

BILANCA STANJA 24

IZVJEŠTAJ O FINANCIJSKOM REZULTATU 25

IZVJEŠTAJ O NOVČANIM TOKOVIMA 26

IZVJEŠTAJ O PROMJENI NETO IMOVINE 27

BILJEŠKE UZ FINANCIJSKE IZVJEŠTAJE 28

1. BITNE RAČUNOVODSTVENE POLITIKE 28

2. BILJEŠKE UZ BILANCU STANJA 39

3. BILJEŠKE UZ IZVJEŠTAJ O FINANCIJSKOM REZULTATU 61

4. BILJEŠKE UZ IZVJEŠTAJ O NOVČANIM TOKOVIMA 73

5. NEPREDVIĐENA IMOVINA I OBVEZE TE OSTALE VAŽNE OBJAVE 73

6. ZAŠTITA PRORAČUNA EU-a 77

7. UPRAVLJANJE FINANCIJSKIM RIZIKOM 83

8. OBJAVLJIVANJE POVEZANIH STRANAKA 94

9. DOGAĐAJI NAKON DATUMA BILANCE STANJA 96

10. OPSEG KONSOLIDACIJE 96

BILANCA STANJA

(u milijunima EUR) Bilješka 31.12.2014. 31.12.2013. DUGOTRAJNA IMOVINA Nematerijalna imovina 2.1. 282 237 Nekretnine, postrojenja i oprema 2.2. 7 937 6 104 Ulaganja obračunana metodom udjela 2.3. 409 349 Financijska imovina 2.4. 56 438 59 844 Pretfinanciranje 2.5. 18 358 38 072 Primici od razlika u tečaju i povrati nepovezani s razlikama 2.6. 1 198 498 84 623 1 05 104 KRATKOTRAJNA IMOVINA Financijska imovina 2.4. 11 811 5 571 Pretfinanciranje 2.5. 34 237 21 367 Primici od razlika u tečaju i povrati nepovezani s razlikama 2.6. 14 380 13 182 Zalihe 2.7. 128 128 Novac i novčani ekvivalenti 2.8. 17 545 9 510 78 101 49 758 UKUPNA IMOVINA 1 62 724 1 54 862 DUGOROČNE OBVEZE Mirovine i ostala primanja zaposlenih 2.9. (58 616) (46 818) Rezerviranja 2.10. (1 537) (1 323) Financijske obveze 2.11. (51 851) (56 369) (1 12 005) (1 04 510) KRATKOROČNE OBVEZE Rezerviranja 2.10. (745) (545) Financijske obveze 2.11. (8 828) (3 163) Poslovne obveze 2.12. (43 180) (36 213) Obračunani troškovi i odgođeni prihodi 2.13. (55 973) (56 282) (1 08 726) (96 204) UKUPNE OBVEZE (2 20 730) (2 00 714) NETO IMOVINA (58 006) (45 852) Pričuve 2,14. 4 435 4 073 Iznosi koji se pozivaju od država članica (2) 2.15. (62 441) (49 925) NETO IMOVINA (58 006) (45 852)

IZVJEŠTAJ O FINANCIJSKOM REZULTATU

(u milijunima EUR) Bilješka 2014. 2013. (reklasificirano) (20) PRIHODI Prihodi iz nerazmjenskih poslova Sredstva na temelju BND-a 3.1. 1 04 688 1 10 194 Tradicionalna vlastita sredstva 3.2. 17 137 15 467 Sredstva na temelju PDV-a 3.3. 17 462 14 019 Novčane kazne 3.4. 2 297 2 757 Povrat izdataka 3.5. 3 418 1 777 Ostalo 3.6. 5 623 4 045 Ukupno 1 50 625 1 48 259 Prihodi iz razmjenskih poslova Financijski prihodi 3.7. 2 298 1 991 Ostalo 3.8. 1 066 1 443 Ukupno 3 364 3 434 1 53 989 1 51 693 TROŠKOVI (22) Države članice 3.9. Europski fond za jamstva u poljoprivredi (44 465) (45 067) Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj i ostali instrumenti ruralnog razvoja (14 046) (13 585) Europski fond za regionalni razvoj i Kohezijski fond (43 345) (47 767) Europski socijalni fond (12 651) (12 126) Ostalo (2 307) (1 525) Komisije i izvršnih agencija 3.10. (15 311) (12 519) Drugih agencija i tijela EU-a 3.11. (1 025) (656) Trećih zemalja i međunarodnih organizacija 3.11. (2 770) (2 465) Drugih tijela 3.11. (1 799) (1 694) Troškovi zaposlenika i troškovi mirovina 3.12. (9 662) (9 058) Davanja za aktuarske pretpostavke davanja za zaposlenike 3.13. (9 170) (2 033) Financijski troškovi 3.14. (2 926) (2 383) Udio u neto manjku zajedničkih pothvata i pridruženih subjekata 3.15. (640) (608) Ostali troškovi 3.16. (5 152) (4 572) (1 65 269) (1 56 058) POSLOVNI REZULTAT GODINE (11 280) (4 365)

IZVJEŠTAJ O NOVČANIM TOKOVIMA

(u milijunima EUR) Bilješka 2014. 2013. Poslovni rezultat godine (11 280) (4 365) Poslovne aktivnosti 4.2. Amortizacija nematerijalne imovine 61 48 Amortizacija 408 401 (Povećanje)/smanjenje zajmova (1 298) 20 (Povećanje)/smanjenje pretfinanciranja 6 844 (1 695) (Povećanje)/smanjenje primitaka od razlika u tečaju i povrati nepovezani s razlikama (1 898) 923 (Povećanje)/smanjenje zaliha — 10 Povećanje/(smanjenje) mirovina i ostalih primanja zaposlenih 11 798 4 315 Povećanje/(smanjenje) rezerviranja 414 (196) Povećanje/(smanjenje) financijskih obveza 1 146 (330) Povećanje/(smanjenje) poslovnih obveza 6 967 14 655 Povećanje/(smanjenje) obračunanih troškova i odgođenih prihoda (309) (12 154) Proračunski višak iz prethodne godine kao nenovčani prihod (1 005) (1 023) Ostala nenovčana kretanja 130 (50) Ulagačke aktivnosti 4.3. (Povećanje)/smanjenje nematerijalne imovine te nekretnina, postrojenja i opreme (2 347) (624) (Povećanje)/smanjenje ulaganja obračunana metodom udjela (60) 43 (Povećanje)/smanjenje financijske imovine raspoložive za prodaju (1 536) (1 142) NETO NOVČANI TOK 8 035 (1 164) Neto povećanje/(smanjenje) novca i novčanih ekvivalenata 8 035 (1 164) Novac i novčani ekvivalenti na početku godine 2.8. 9 510 10 674 Novac i novčani ekvivalenti na kraju godine 2.8. 17 545 9 510

IZVJEŠTAJ O PROMJENI NETO IMOVINE

(u milijunima EUR) Pričuve (A) Iznosi koji će se zatražiti od država članica (B) Neto imovina = (A)+(B) Pričuva poštene vrijednosti Ostale pričuve Akumulirani višak/(manjak) Poslovni rezultat godine STANJE NA DAN 31.12.2012. 150 3 911 (39 148) (5 329) (40 416) Kretanje u pričuvi Jamstvenog fonda — 46 (46) — — Kretanja poštene vrijednosti (51) — — — (51) Ostalo — 12 (9) — 3 Dodjela poslovnog rezultata za 2012. — 5 (5 334) 5 329 — Proračunski rezultat knjižen u državama članicama za 2012. — — (1 023) — (1 023) Poslovni rezultat godine — — — (4 365) (4 365) STANJE NA DAN 31.12.2013. 99 3 974 (45 560) (4 365) (45 852) Kretanje u pričuvi Jamstvenog fonda — 247 (247) — — Kretanja poštene vrijednosti 139 — — — 139 Ostalo — (24) 16 — (8) Dodjela poslovnog rezultata za 2013. — (0) (4 365) 4 365 — Proračunski rezultat knjižen u državama članicama za 2013. — — (1 005) — (1 005) Poslovni rezultat godine — — — (11 280) (11 280) STANJE NA DAN 31.12.2014. 238 4 197 (51 161) (11 280) (58 006)

BILJEŠKE UZ FINANCIJSKE IZVJEŠTAJE

1. BITNE RAČUNOVODSTVENE POLITIKE

1.1. PRAVNA OSNOVA I RAČUNOVODSTVENA PRAVILA

Proračunsko računovodstvo EU-a vodi se u skladu s Uredbom (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 (SL L 298, 26.10.2012., str. 1.) dalje u tekstu „Financijska uredba”, i s Delegiranom uredbom Komisije (EU) br. 1268/2012 od 29. listopada 2012. (SL L 362, 31.12.2012., str. 1.) o utvrđivanju pravila za primjenu te Financijske uredbe.

U skladu s člankom 143. Financijske uredbe, EU priprema svoj financijski izvještaj na temelju računovodstvenih pravila nastanka poslovnih događaja koji se temelje na Međunarodnim računovodstvenim standardima za javni sektor (IPSAS). Ta računovodstvena pravila, koje za Komisiju donosi računovodstveni službenik, moraju primjenjivati sve institucije i tijela EU-a obuhvaćena opsegom konsolidacije kako bi se utvrdio jedinstven niz pravila za računovodstvo, vrednovanje i predstavljanje izvještaja u cilju usklađivanja postupka sastavljanja financijskog izvještaja i konsolidacije. Poslovne knjige vode se u eurima na temelju kalendarske godine.

1.2. RAČUNOVODSTVENA NAČELA

Cilj je financijskih izvještaja pružiti podatke o financijskom položaju, uspješnosti i novčanim tokovima subjekta koji su korisni širokom krugu korisnika. Za EU kao subjekt iz javnog sektora posebni su ciljevi dati informacije korisne za donošenje odluka i prikazati odgovornost subjekta za povjerena mu sredstva. Ovaj su izvještaji sastavljeni vodeći računa o tim ciljevima.

Opće pretpostavke (ili računovodstvena načela) koje treba pratiti u pripremi financijskih izvještaja utvrđena su u računovodstvenom pravilu EU-a br. 2, a to su pravila opisana u IPSAS-u 1: točno prezentiranje, osnova nastanka događaja, vremenska neograničenost, dosljedno prezentiranje, agregacija, prijeboj i usporedne informacije. Kvalitativna su svojstva financijskog izvještavanja u skladu s člankom 144. Financijske uredbe relevantnost, pouzdanost, razumljivost i usporedivost.

U pripremi financijskih izvještaja u skladu s navedenim pravilima i načelima uprava mora procijeniti što utječe na navedene iznose određenih stavki u bilanci stanja i izvještaju o financijskom rezultatu te objaviti nepredviđenu imovinu i obveze u vezi s financijskim instrumentima.

1.3. KONSOLIDACIJA

Opseg konsolidacije

Konsolidirani financijski izvještaji EU-a sastoje se od svih važnih nadziranih subjekata (tj. institucija EU-a (uključujući Komisiju) i agencija EU-a), pridruženih subjekata i zajedničkih pothvata, a to su 52 nadzirana subjekta, 7 zajedničkih pothvata i 1 pridružena subjekta. Cijeli popis konsolidiranih tijela nalazi se u bilješci 10. izvještaja EU-a. U odnosu na 2013. opseg konsolidacije ostao je isti, s tim da je 1 pridruženi subjekt ponovno razvrstan kao zajednički pothvat i nakon spajanja 2 druga pridružena subjekta rezultat je klasificiran kao zajednički pothvat.

Nadzirani subjekti

Odluka o uključivanju subjekta u opseg konsolidacije temelji se na načelu nadzora. Nadzirani subjekti jesu svi subjekti nad kojima EU ima izravne ili neizravne ovlasti upravljanja financijskim i operativnim politikama kako bi od njihovih aktivnosti ostvario korist. Te se ovlasti moraju trenutačno primjenjivati. Nadzirani subjekti u potpunosti su konsolidirani. Konsolidacija počinje na prvi dan nadzora i završava po prestanku nadzora.

Najčešći pokazatelji nadzora unutar EU-a sljedeći su: osnivanje subjekta na temelju osnivačkih akata ili sekundarnog zakonodavstva, financiranje subjekta iz općeg proračuna, postojanje glasačkih prava u upravnim tijelima, revizija koju vrši Sud i razrješnica Europskog parlamenta. Jasno je da treba napraviti procjenu za svaki subjekt kako bi se donijela odluka o tome je li barem jedan od gore navedenih kriterija dovoljan za pokretanje nadzora.

U skladu s tim pristupom smatra se da su institucije EU-a (osim Europske središnje banke – ESB-a) i agencije (osim agencije nekadašnjeg 2. stupa) pod isključivim nadzorom EU-a te su stoga uključene u opseg konsolidacije. Osim toga, Europska zajednica za ugljen i čelik u postupku likvidacije (EZUČ) isto se tako smatra nadziranim tijelom.

Izostavljaju se sve materijalne transakcije među društvima i salda među nadziranim subjektima EU-a, a neostvarena dobit i gubici u takvim transakcijama među subjektima nisu značajni te stoga nisu izostavljeni.

Zajednički pothvati

Zajednički pothvat jest ugovorni sporazum kojime EU i najmanje jedna stranka („pothvatnik”) poduzimaju gospodarsku aktivnost podložnu zajedničkome nadzoru. Zajednički nadzor ugovorna je podjela nadzora, izravno ili neizravno, nad djelatnošću kojom može biti obuhvaćena moguća usluga. Udjeli u zajedničkim pothvatima obračunavaju se s pomoću metode udjela (vidjeti 1.5.4 u nastavku).

Pridruženi članovi

Pridruženi subjekti jesu subjekti na koje EU, izravno ili neizravno, znatno utječe, ali ih ne nadzire. Smatra se da je riječ o znatnom utjecaju ako EU izravno ili neizravno ima najmanje 20 % glasačkih prava. Udjeli u zajedničkim pothvatima obračunavaju se s pomoću metode udjela (vidjeti 1.5.4 u nastavku).

Nekonsolidirani subjekti čijim fondovima upravlja komisija

Fondovima Sustava zdravstvenog osiguranja za osoblje EU-a, Europskog razvojnog fonda i Jamstvenog fonda sudionika u njihovo ime upravlja Komisija, ali, s obzirom na to da te subjekte ne nadzire EU, oni nisu konsolidirani u njezinu izvještaju.

1.4. TEMELJ ZA PRIPREMU

1.4.1. Valuta i temelj za konverziju

Funkcijska i izvještajna valuta

Financijski izvještaj iznosi se u milijunima eura, a euro je funkcijska i izvještajna valuta EU-a.

Transakcije i bilance

Transakcije u stranoj valuti pretvaraju se u eure na temelju tečaja koji vrijede na dan transakcije. Dobit i gubici od tečajnih razlika koje su rezultat zaključenja transakcija u stranoj valuti i izračuna tečaja koji vrijede na kraju godine, a odnose se na monetarnu imovinu i obveze izražene u stranoj valuti, prikazuju se u izvještaju o financijskom rezultatu.

Drugačije metode konverzije primjenjuju se na imovinu, postrojenja i opremu te nematerijalnu imovinu, čija se vrijednost u eurima iskazuje po tečaju koji se primjenjivao na dan njihove kupnje.

Bilance monetarne imovine i obveza na kraju godine izražene u stranim valutama pretvaraju se u euro na temelju tečaja koji se primjenjuju 31. prosinca:

Tečajevi EUR-a

Valuta 31.12.2014. 31.12.2013. BGN 1,9558 1,9558 CZK 27,7350 27,4270 DKK 7,4453 7,4593 GBP 0,7789 0,8337 HRK 7,6580 7,6265 HUF 315,5400 297,0400 LVL — 0,7028 LTL 3,4528 3,4528 PLN 4,2732 4,1543 RON 4,4828 4,4710 SEK 9,3930 8,8591 CHF 1,2024 1,2276 JPY 145,2300 144,7200 USD 1,2141 1,3791

Promjene u poštenoj vrijednosti monetarnih financijskih instrumenata izražene u stranoj valuti i razvrstane kao raspoložive za prodaju, a koje se odnose na tečajne razlike, priznaju se u izvještaju o financijskom rezultatu. Tečajne razlike nemonetarne financijske imovine i obveza uknjiženih prema poštenoj vrijednosti kroz račun dobiti i gubitka priznaju se u izvještaju o financijskom rezultatu. Tečajne razlike nemonetarnih financijskih instrumenata razvrstane kao spremne za prodaju uključene su u pričuvu poštene vrijednosti.

1.4.2. Uporaba procjena

U skladu s IPSAS-om i općenito prihvaćenim računovodstvenim načelima, financijski izvještaj obvezno sadržava iznose u skladu s procjenama i pretpostavkama uprave izrađene na temelju najpouzdanijih dostupnih informacija. Znatne procjene uključuju, između ostalog, iznose za obveze za primanja zaposlenih, rezerviranja, financijski rizik u vezi sa zalihama i potraživanjima, uračunani prihod i pristojbe, nepredviđenu imovinu i obveze te stupanj umanjenja vrijednosti nematerijalne imovine, nekretnina, postrojenja i opreme i iznose navedene u obavijestila povezanima s financijskim instrumentima. Stvarni rezultati mogu se razlikovati od tih procjena. Promjene procjena odražavaju se u razdoblju njihova objavljivanja.

1.5. BILANCA STANJA

1.5.1. Nematerijalna imovina

Kupljene licencije za računalni softver prikazuju se kao povijesni trošak umanjen za akumuliranu amortizaciju i gubitke od umanjenja vrijednosti. Imovina se amortizira na linearnoj osnovi tijekom njezina procijenjenog vijeka uporabe. Procijenjeni vijek uporabe nematerijalne imovine ovisi o njezinu specifičnom ekonomskom vijeku ili zakonskom vijeku određenom ugovorom. Interno razvijena nematerijalna imovina kapitalizira se kad se zadovolje kriteriji računovodstvenih pravila EU-a i odnosi se samo na fazu razvoja imovine. Kapitalizirani troškovi uključuju sve izravne troškove potrebne za stvaranje, proizvodnju i pripremu imovine kako bi djelovala u skladu s namjerama rukovodstva. Troškovi povezani s istraživačkim aktivnostima, nekapitalizirani troškovi razvoja te troškovi održavanja priznaju se kao nastali izdaci.

1.5.2. Nekretnine, postrojenja i oprema

Sve nekretnine, postrojenja i oprema prikazuju se kao povijesni trošak umanjen za akumuliranu amortizaciju i gubitke od umanjenja vrijednosti. Povijesni trošak uključuje rashode koji se mogu izravno pripisati kupovini, izgradnji ili prijenosu imovine.

Naknadni troškovi uključuju se u knjigovodstveni iznos imovine ili se priznaju kao posebna imovina, prema potrebi, samo ako je vjerojatno da će buduće gospodarske koristi ili moguće djelovanje te stavke ići u korist EU-a i ako se taj trošak može pouzdano utvrditi. Troškovi popravaka i održavanja upisuju se u izvještaj o financijskom rezultatu tijekom financijskog razdoblja u kojem su nastali.

Ne vrši se amortizacija zemljišta i umjetničkih djela jer se smatra da je njihov korisni vijek uporabe neodređen. Ne vrši se amortizacija imovine u izgradnji jer ona još nije dostupna za upotrebu. Amortizacija ostale imovine izračunava na temelju linearne metode kako bi se trošak ostatka njihove vrijednosti rasporedio unutar razdoblja korisnog vijeka uporabe kako slijedi:

Vrsta imovine Stopa linearne amortizacije Zgrade 4 % do 10 % Postrojenja i oprema 10 % do 25 % Namještaj i vozila 10 % do 25 % Ugradbena oprema 10 % do 33 % Računalni hardver 25 % do 33 % Ostalo 10 % do 33 %

Dobici ili gubici otuđenja utvrđuju se usporedbom prihoda umanjenih za troškove prodaje s knjigovodstvenom vrijednosti otuđene imovine te se uključuju u izvještaj o financijskim rezultatima.

Najmovi

Najmovi materijalne imovine, za koju EU u znatnoj mjeri drži sve rizike i koristi vlasništva, razvrstavaju se u poslovne najmove. Poslovni najmovi kapitaliziraju se na početku najma po nižoj poštenoj vrijednosti iznajmljene imovine i sadašnje vrijednosti najmanje visine plaćanja najma. Svako plaćanje najma upisuje se u obveze i financijske troškove kako bi se na nepodmirenu bilancu primijenila stalna stopa. Obveze najma bez financijskih troškova uključuju se u ostale financijske obveze (dugoročne i kratkoročne). Kamate na financijske troškove terete se u izvještaju o financijskom rezultatu tijekom razdoblja najma kako bi se dobila stalna periodična kamatna stopa na preostali saldo obveze za svako razdoblje. Imovina pod poslovnim najmovima amortizira se tijekom njezina korisnog vijeka uporabe ili razdoblja najma, ovisno o tome što je kraće.

Najmovi kod kojih najmodavac ima znatan udio rizika i koristi od vlasništva razvrstavaju se u poslovne najmove. Plaćanja izvršena za poslovne najmove terete se u izvještaju o financijskom rezultatu linearno tijekom razdoblja trajanja najma.

1.5.3. Umanjenje vrijednosti nefinancijske imovine

Imovina s neodređenim korisnim vijekom uporabe nije predmet amortizacije te se na godišnjoj osnovi ispituje umanjenje njezine vrijednosti. Ispituje se umanjenje vrijednosti imovine koja je predmet amortizacije uvijek kad događaji ili promjene okolnosti upućuju na to da se knjigovodstvena vrijednost ne može nadoknaditi. Gubitak od umanjenja priznaje se za iznos za koji knjigovodstvena vrijednost imovine premašuje njezinu nadoknadivu vrijednost. Nadoknadiva vrijednost (usluge) jest iznos neto poštene vrijednosti imovine umanjen za troškove prodaje ili iznos njezine vrijednosti pri uporabi, ovisno o tome što je više.

Ostatak vrijednosti i korisni vijek uporabe nematerijalne imovine te nekretnina, postrojenja i opreme ispituju se, ako je to potrebno, barem jednom godišnje. Knjigovodstvena vrijednost imovine odmah se upisuje u njezinu nadoknadivu vrijednost (usluge) ako je njezina knjigovodstvena vrijednost veća od procijenjene nadoknadive vrijednosti(usluge). Ako razlozi za umanjenje vrijednosti priznati za prethodne godine više ne vrijede, ispituju se gubici od umanjenja.

1.5.4. Ulaganja obračunana metodom udjela

Udjeli u pridruženim subjektima i zajedničkim pothvatima

Udjeli u pridruženim subjektima i zajedničkim pothvatima obračunavaju se s pomoću metode udjela koji se u početku priznaju po nabavnoj vrijednosti. Interes EU-a za rezultate njegovih pridruženih subjekata i zajedničkih pothvata prikazuje se u izvještaju o financijskom rezultatu, a njegov interes u kretanje pričuve prikazuje se u pričuvama. Početni trošak i sva kretanja (daljnji doprinosi, podjela poslovnih rezultata i kretanje pričuve, smanjenje vrijednosti i dividende) daju knjigovodstvenu vrijednost zajedničkog pothvata u financijskom izvještaju na dan bilance stanja. Raspoređena dobit primljena od pridruženog subjekta ili zajedničkog pothvata u koji je izvršeno ulaganje smanjuje knjigovodstvenu vrijednost imovine.

Ako je udio EU-a u deficitu zajedničkog pothvata jednak ili premašuje njegov interes u zajedničkom pothvatu, EU prestaje priznavati njegov udio u budućim gubicima („nepriznati gubici”). Nepriznati udjel gubitaka rezultat je tehničkog računovodstvenog preračunavanja potrebnog u slučaju upotrebe računovodstvene metode udjela. Ti nepriznati gubici za EU ne predstavljaju gubitke, a posljedica su činjenice da do priznavanja troškova obično dolazi prije povećanja kapitala za doprinose u naravi pothvatnika koji nisu iz EU-a.

Neostvarena dobiti i gubici u transakcijama između EU-a i njegovih pridruženih subjekata ili zajedničkih pothvata nisu značajni te stoga nisu izostavljeni. Računovodstvene politike zajedničkih pothvata mogu se razlikovati od onih koje je donio EU za slične transakcije i događanja u sličnim okolnostima.

Ako postoje indicije umanjenja vrijednosti, potrebno je upisati njihovu nižu nadoknadivu vrijednost. Nadoknadiva vrijednost utvrđuje se kako je opisano u točki 1.5.3. Ako razlozi za umanjenje vrijednosti prestanu vrijediti, gubitak od umanjenja poništava se za knjigovodstveni iznos koji bi bio utvrđen da umanjenje vrijednosti nije bilo priznato.

U slučajevima u kojima ima najmanje 20 % fonda ulagačkog kapitala, EU ne nastoji vršiti znatan utjecaj. Stoga se ti fondovi smatraju financijskim instrumentima te se razvrstavaju u financijsku imovinu raspoloživu za prodaju.

1.5.5. Financijska imovina

Razvrstavanje

EU svoju financijsku imovinu razvrstava u sljedeće kategorije: financijska imovina određena po poštenoj vrijednosti kroz račun dobiti i gubitka, zajmovi i potraživanja, ulaganja koja se drže do dospijeća i financijska imovina raspoloživa za prodaju. Razvrstavanja financijskih instrumenata utvrđuje se pri početnom priznavanju i ponovno procjenjuju na svaki datum bilance stanja.

i. Financijska imovina određena po poštenoj vrijednosti kroz račun dobiti i gubitka

Financijska imovina razvrstava se u ovu kategoriju ako je nabavljena prvenstveno u svrhu prodaje u kratkom roku ili ako je tako odredio EU. U nju se razvrstavaju i izvedeni instrumenti. Imovina u ovoj kategoriji razvrstava se u kratkotrajnu imovinu ako se njezina realizacija očekuje u roku od 12 mjeseci od datuma bilance. Tijekom ove financijske godine u ovoj kategoriji nije bilo financijske imovine EU-a.

ii. Zajmovi i potraživanja

Zajmovi i potraživanja neizvedena su financijska imovina s fiksnim ili odredivim plaćanjima, koja nije kotirana na aktivnom tržištu. Oni nastaju kad EU osigurava novac, robu ili usluge izravno dužniku bez namjere trgovanja potraživanjem. Pripadaju trajnoj imovini, osim ako dospijevaju u roku od 12 mjeseci od datuma bilance stanja čak ako datum dospijeća cijelog zajma prethodi datumu bilance za više od 12 mjeseci.

iii. Ulaganja koja se drže do dospijeća

Ulaganja koja se drže do dospijeća su neizvedena financijska imovina s fiksnim ili odredivim plaćanjima i fiksnim dospijećima koju EU namjerava i može držati do dospijeća. Tijekom ove financijske godine u ovoj kategoriji nije bilo ulaganja EU-a.

iv. Financijska imovina raspoloživa za prodaju

Financijska imovina raspoloživa za prodaju jest neizvedena imovina koja se razvrstava ili u ovu kategoriju ili ni u jednu od ostalih kategorija. Razvrstava se kao kratkotrajna ili dugotrajna imovina ovisno o razdoblju u kojem EU očekuje da tom imovinom može raspolagati, a to je obično preostalo razdoblje dospijeća na dan bilance stanja. Ulaganja u nekonsolidirane subjekte i ostala kapitalna ulaganja (npr. aktivnosti rizičnog kapitala) koja se ne obračunavaju s pomoću metode udjela isto se tako razvrstavaju u kategoriju imovine raspoložive za prodaju.

Početno priznavanje i mjerenje

Kupnja i prodaja financijske imovine po poštenoj vrijednosti kroz račun dobiti i gubitka, ulaganja koja se drže do dospijeća i financijska imovina raspoloživa za prodaju priznaju se na datum trgovanja – datum na koji EU preuzima obvezu kupnje ili prodaje imovine. Zajmovi se priznaju kad se novac doznači zajmoprimcima. Financijski instrumenti početno se priznaju po poštenoj cijeni. Za svu financijsku imovinu koja se ne iskazuje po poštenoj vrijednost kroz račun dobiti i gubitka transakcijski troškovi dodaju se poštenoj vrijednosti pri početnom priznavanju. Financijska imovina koja se iskazuje po poštenoj vrijednosti kroz račun dobiti i gubitka početno se priznaje po poštenoj vrijednosti, a transakcijski troškovi u izvještaju o financijskom rezultatu prikazani su kao izdaci.

Poštena vrijednost financijske imovine prilikom početnog priznavanja obično je cijena transakcije (odnosno poštena vrijednost primljene naknade). Međutim, kad se daje dugoročni zajam bez kamata ili s kamatama nižima od tržišnih, njegova poštena vrijednost može se procijeniti kao sadašnja vrijednost svih budućih primitaka novca koji se diskontiraju uporabom prevladavajuće tržišne kamate stope za slični instrument sličnog kreditnog rejtinga.

Odobreni zajmovi mjere se po njihovom nominalnom iznosu koji se smatra poštenom vrijednošću zajma. Razlozi su sljedeći:

— „Tržišno okruženje” za davanje zajmova EU-a vrlo je specifično te različito od tržišta kapitala na kojem se uobičajeno izdaju komercijalne ili državne obveznice. S obzirom na to da zajmodavci na tim tržištima imaju priliku birati alternativna ulaganja, mogućnost prilike je u tržišnim cijenama uzeta u obzir. Međutim, EU nema mogućnost alternativnih ulaganja jer mu nije dopušteno ulagati novac na tržištima kapitala. On samo posuđuje sredstva u svrhu posuđivanja po istoj stopi. To znači da za pozajmljena sredstva EU-a ne postoji alternativna mogućnost davanja zajmova ili ulaganja. Stoga nema oportunitetnog troška te tako ni temelja za usporedbu s tržišnim stopama. Zapravo, aktivnost EU-a u pogledu davanja zajmova sama je po sebi tržište. U biti, s obzirom na neprimjenjivost opcije troška za tu mogućnost, tržišna cijena ne odražava vjerno bit aktivnosti davanja zajmova EU-a. Stoga nije prikladno utvrđivati poštenu vrijednost zajmova EU-a u odnosu na komercijalne ili državne obveznice.

— Nadalje, s obzirom na to da ne postoji mogućnost usporedbe s aktivnim tržištem ili sličnim transakcijama, kamatna stopa koju EU treba primjenjivati za izračun poštene vrijednosti svojih aktivnosti davanja zajmova u okviru Mehanizma za europsku financijsku stabilnost (EFSM), platne bilance (BOP) i ostalih sličnih zajmova morala bi biti zaračunana kamatna stopa.

— Osim toga, kod tih zajmova riječ je o učinku kompenzacije između danih i primljenih zajmova zbog njihove uzajamne naravi. Stoga je efektivna kamatna stopa za zajmove jednaka efektivnoj kamatnoj stopi predmetnog zajma. Nastali transakcijski troškovi za EU koji su potom zaračunani korisniku zajma izravno se priznaju u izvještaju o financijskom rezultatu.

Financijski instrumenti prestaju se priznavati kad prava na primitak novčanih tokova iz ulaganja isteknu ili su prenesena, a EU je prenio gotovo sve rizike i koristi od vlasništva.

Naknadna mjerenja

i. Financijska imovina po poštenoj vrijednosti kroz račun dobiti i gubitka naknadno je iskazana po poštenoj vrijednosti. Dobici i gubici koji nastaju zbog promjena u poštenoj vrijednosti u kategoriji „financijskih instrumenata po poštenoj vrijednosti kroz račun dobiti i gubitka” unose se u izvještaj o financijskom rezultatu u razdoblju u kojem nastaju.

ii. Najmovi i potraživanja te ulaganja koja se drže do dospijeća iskazuju se po amortiziranom trošku metodom efektivne kamate. U slučaju zajmova danih na temelju posuđenih sredstava, ista efektivna kamata primjenjuje se na dane i uzete zajmove jer su ti zajmovi uzajamne naravi, a razlike između uvjeta kreditiranja i zaduživanja zajma nisu značajne. Nastali transakcijski troškovi za EU koji su potom zaračunani korisniku zajma izravno se priznaju u izvještaju o financijskom rezultatu.

iii. Držanje do dospijeća – EU trenutačno ne drži ulaganja koja se drže do dospijeća.

iv. Financijska imovina raspoloživa za prodaju naknadno se iskazuje po poštenoj vrijednosti. Dobici i gubici koji nastaju zbog promjena poštene vrijednosti financijske imovine raspoložive za prodaju priznaju se u pričuvi poštene vrijednosti. Kad se imovina razvrstana u financijsku imovinu raspoloživu za prodaju ne priznaje ili joj se umanji vrijednost, prilagodbe kumulativne poštene vrijednosti prethodno priznate u pričuvi poštene vrijednosti priznaju se u izvještaju o financijskom rezultatu. Kamata na financijsku imovinu raspoloživu za prodaju uz primjenu metode efektivne kamate priznaje se u izvještaju o financijskom rezultatu. Dividende za vlasničke instrumente raspoložive za prodaju priznaju se kad se utvrdi pravo EU-a na primitak plaćanja.

Poštene vrijednosti navedenih ulaganja na aktivnim tržištima temelje se na tekućim ponuđenim cijenama. Ako tržište za financijsku imovinu nije aktivno (i za neizlistane vrijednosne papire), EU određuje poštenu vrijednost metodom procjene. To uključuje uporabu tržišnih uvjeta, upućivanje na ostale instrumente koji su sadržajno isti, analizu diskontiranih novčanih tokova, modele utvrđivanja cijena i ostale metode procjene koje obično koriste sudionici na tržištu.

U slučajevima kada se poštena vrijednost ulaganja u vlasničke instrumente bez kotirane tržišne cijene na aktivnom tržištu ne može pouzdano izmjeriti, ta se ulaganja vrednuju kroz trošak umanjen za gubitke od umanjenja.

Umanjenje vrijednosti financijske imovine

Na svaki datum bilance EU utvrđuje postoje li objektivni dokazi mogućeg umanjenja vrijednosti financijske imovine. Vrijednost financijske imovine umanjena je i postoje gubici od umanjenja ako i isključivo ako postoje objektivni dokazi o umanjenju, što je posljedica jednoga ili više događaja koji su nastali nakon početnog priznavanja, a taj događaj povezan s gubitkom (ili događaji) utječe na procijenjene buduće novčane tokove od financijske imovine koju je moguće pouzdano procijeniti.

(a) Imovina koja se iskazuje po amortiziranom trošku

Ako postoje objektivni dokazi o nastanku gubitka od umanjenja vrijednosti najmova i potraživanja ili ulaganja koja se drže do dospijeća i iskazuju po amortiziranom trošku, iznos gubitka mjeri se kao razlika između knjigovodstvene vrijednosti imovine i sadašnje vrijednosti procijenjenih budućih novčanih tokova (osim budućih kreditnih gubitaka koji nisu nastali) diskontiranih po izvornoj efektivnoj kamatnoj stopi financijske imovine. Iskazani iznos imovine smanjuje se, a iznos gubitka priznaje se u izvještaju o financijskom rezultatu. Ako najam ili ulaganje koje se drži do dospijeća imaju promjenjivu kamatnu stopu, diskontna stopa za mjerenje gubitka od umanjenja jest tekuća efektivna kamatna stopa utvrđena ugovorom. Izračun sadašnje vrijednosti procijenjenih budućih novčanih tokova financijske imovine koja služi kao osiguranje plaćanja odražava novčane tokove koji mogu nastati ovrhom, umanjene za troškove stjecanja i prodaje osiguranja plaćanja, bez obzira na to je li ovrha vjerojatna. Ako se u narednome razdoblju iznos gubitka od umanjenja vrijednosti smanji, a to je smanjenje objektivno moguće dovesti u vezu s događajem koji je nastao nakon priznavanja umanjenja, prethodno se priznati gubitak od umanjenja poništava kroz izvještaj o financijskom rezultatu.

(b) Imovina koje se iskazuje po poštenoj vrijednosti

Kad se vlasnička ulaganja razvrstavaju kao financijska imovina raspoloživa za prodaju, a želi se utvrditi umanjuje li se vrijednost vrijednosnih papira, razmatra se znatan ili stalan (produljeni) pad poštene vrijednosti vrijednosnog papira ispod njegova troška. Ako za financijsku imovinu raspoloživu za prodaju postoji takav dokaz, kumulativni gubitak – koji se mjeri kao razlika između troška stjecanja i tekuće poštene vrijednosti umanjena za svaki gubitak od umanjenja te financijske imovine prethodno priznate u izvještaju o financijskom rezultatu – uklanja se iz pričuva i priznaje u izvještaju o financijskom rezultatu. Gubici od umanjenja priznati u izvještaju o financijskom rezultatu za kapitalna ulaganja ne poništavaju se kroz izvještaj o financijskom rezultatu. Ako se u narednom razdoblju poštena vrijednost dužničkog instrumenta razvrstanog kao financijska imovina raspoloživa za prodaju poveća i to je povećanje moguće objektivno povezati s događajem koji je nastao nakon priznavanja gubitka od umanjenja, gubitak od umanjenja poništava se kroz izvještaj o financijskom rezultatu.

Ulaganja u fondove poduzetničkog kapitala

Ulaganja u fondove poduzetničkog kapitala razvrstavaju se kao financijska imovina raspoloživa za prodaju te se u skladu s tim prenose po poštenoj vrijednosti s dobicima i gubicima koji nastaju zbog promjena poštene vrijednosti (uključujući tečajne razlike) priznate u pričuvi poštene vrijednosti. S obzirom na nepostojanje izlistane tržišne cijene na aktivnom tržištu, ulaganja u fondove poduzetničkog kapitala vrjednuju se linearno prema nižem trošku pripisane neto vrijednosti imovine. Neostvarena dobit koja je rezultat mjerenja poštene vrijednosti priznaje se u pričuvama, a neostvareni gubici procjenjuju se prema umanjenju vrijednosti kako bi se utvrdilo priznaju li se kao gubici od umanjenja u izvještaju o financijskom rezultatu ili kao promjene u pričuvi poštene vrijednosti.

1.5.6. Zalihe

Zalihe se iskazuju prema trošku ili neto utrživoj vrijednosti, ovisno o tome što je manje. Trošak se utvrđuje s pomoću metode procjene zaliha FIFO (eng. first-in, first-out). Trošak gotovih proizvoda i nedovršenih radova sastoji se od sirovina, izravnog rada, ostalih troškova koji se mogu izravno pripisati i povezanih općih troškova proizvodnje (na temelju redovitog poslovnog kapaciteta). Neto utrživa vrijednost jest procijenjena prodajna cijena u sklopu redovnoga poslovanja, umanjena za troškove dovršenja i prodaje. Ako se drže za distribuciju uz naknadu ili bez nje, zalihe se mjere po trošku i tekućem zamjenskom trošku, ovisno o tome koji je niži. Tekući zamjenski trošak jest trošak koji bi nastao kad bi EU nabavljao imovinu na datum izvještaja.

1.5.7. Iznosi pretfinanciranja

Pretfinanciranje je plaćanje koje se vrši kako bi se korisniku osigurao gotovinski predujam, tj. likvidna sredstva. Može se podijeliti na više plaćanja tijekom razdoblja utvrđenog u odgovarajućem ugovoru o pretfinanciranju. Likvidna sredstva ili predujam vraćaju se ili koriste u skladu s namjenom za koju su dodijeljena tijekom razdoblja utvrđenog u ugovoru. Ako ih korisnik ne upotrijebi za opravdane rashode, obvezan je vratiti predujam EU-u. Iznos sredstava iz pretfinanciranja može se smanjiti (u potpunosti ili djelomično) na temelju opravdanih troškova (koji se priznaju kao izdaci) i vraćenih iznosa.

Na kraju godine neobračunani iznosi pretfinanciranja vrjednuju se po izvorno plaćenom iznosu (iznosima) umanjenom za vraćene iznose, opravdane iznose prikazane kao izdaci, procijenjene opravdane iznose koji krajem godine još nisu obračunani i umanjenja vrijednosti.

Iznosi definirani u Financijskoj uredbi kao „financijski instrumenti u okviru podijeljenog upravljanja” s računovodstvenog stajališta sada su razvrstani kao iznosi pretfinanciranja. Iznosi pretfinanciranja vrjednuju se po izvorno plaćenim iznosima državama članicama umanjenima procijenjene iskorištene iznose.

Priznaje se kamata na pretfinanciranje jer je ostvarena u skladu s odredbama odgovarajućeg sporazuma. Na kraju godine vrši se procjena prihoda od obračunane kamate, na temelju najpouzdanijih informacija, te se upisuje u bilancu stanja.

1.5.8. Primici od razlika u tečaju i povrati nepovezani s razlikama

Budući da je u skladu s računovodstvenim pravilima EU-a potrebno zasebno prikazati transakcije povezane s tečajem i ne koje nisu povezane s tečajem, primici se definiraju kao primici od razlika u tečaju, a povrati kao povrati nepovezani s razlikama koji ne proizlaze iz ugovora (državni povrati).

Primici od razlika u tečaju obuhvaćeni su definicijom financijskih instrumenata i stoga se razvrstavaju kao zajmovi i primici i u skladu s time i obračunavaju (vidjeti prethodnu bilješku 1.5.5). Bilješke o financijskim instrumentima u vezi s primicima od razlika u tečaju uključuju nastali prihod i odgođene troškove od razmjenskih transakcija jer nisu značajne.

Sredstva za povrat od nerazmjenskih transakcija prenose se u izvornom iznosu (prilagođenom za iznos kamata i kazni) umanjenom otpis zbog umanjenja. Otpis zbog umanjenja sredstava za povrat od nerazmjenskih transakcija utvrđuje se ako postoji objektivan dokaz da EU neće moći naplatiti iznose u skladu s izvornim uvjetima sredstava za povrat od nerazmjenskih transakcija. Iznos otpisa jest razlika između iznosa knjigovodstvene vrijednosti i nadoknadivog iznosa. Iznos otpisa priznaje se u izvještaju o financijskom rezultatu. Opći otpis na temelju prošlih iskustava vrši se i za nepodmirene naloge za povrat za koje ranije nije izvršen poseban otpis. Za obradu uračunanih prihoda krajem godine vidjeti bilješku 1.5.14. Iznosi koji se prikazuju i priznaju kao sredstva za povrat od nerazmjenskih transakcija nisu financijski instrumenti jer ne proizlaze iz ugovora. Međutim, u bilješkama iz financijskog izvještaja sredstva za povrat od nerazmjenskih transakcija navode se zajedno s primicima od razmjenskih transakcija, ako je primjenjivo.

1.5.9. Novac i novčani ekvivalenti

Novac i novčani ekvivalenti jesu financijski instrumenti i razvrstavaju se kao financijska imovina raspoloživa za prodaju. Oni uključuju novčana sredstva u blagajni, bankovne depozite po viđenju, ostala kratkoročna visoko likvidna ulaganja s izvornim dospijećem od najviše tri mjeseca.

1.5.10. Mirovine i ostala primanja zaposlenih

Mirovinske obveze

EU upravlja utvrđenim mirovinskim planovima. Osoblje iz svojih plaća uplaćuje jednu trećinu očekivanih troškova, a obveze se ne financiraju. Obveza koja se priznaje u bilanci stanja u odnosu na utvrđene mirovinske planove jest sadašnja vrijednost utvrđenih mirovinskih obveza na datum bilance stanja. Utvrđene mirovinske obveze izračunavaju aktuari s pomoću metode predviđenih kreditnih točaka. Sadašnja vrijednost utvrđene mirovinske obveze utvrđuje se diskontiranjem procjene budućih odljeva novca upotrebom kamata na državne obveznice izražene u valuti u kojoj će se doprinosi plaćati, a čiji su uvjeti dospijeća usklađeni s uvjetima povezane mirovinske obveze.

Aktuarska dobit i gubitak koji nastaju iz podešavanja iskustava i promjena aktuarskih pretpostavki odmah se priznaju u izvještaju o financijskom rezultatu. Troškovi za proteklo službovanje odmah se priznaju u izvještaju o financijskom rezultatu, osim ako je mirovinski plan uvjetovan ostankom zaposlenika u službi za određeno razdoblje (razdoblje ostvarenje prava). U tom se slučaju trošak proteklog rada amortizira linearno tijekom razdoblja ostvarenja prava.

Doprinosi za zdravstvo nakon prestanka zaposlenja

EU svojim zaposlenicima plaća doprinose za zdravstvo naknadom zdravstvenih izdataka. Za svakodnevne administrativne poslove osnovan je poseban fond. Taj se sustav primjenjuje na sadašnje zaposlenike, umirovljenike, udovice i njihove korisnike osiguranja. Primanja namijenjena „neaktivnim osobama” (umirovljenici, siročad itd.) razvrstavaju se kao „primanja nakon prestanka zaposlenja”. S obzirom na prirodu tih primanja potreban je aktuarski izračun. Obveza u bilanci stanja utvrđuje se na sličnim temeljima kao za mirovinske obveze (vidjeti prethodno navedenu bilješku).

1.5.11. Rezerviranja

Rezerviranja se priznaju u slučaju tekućih zakonskih ili izvedenih obveza EU-a prema trećim stranama na temelju prošlih događaja, pa je vjerojatnije da za podmirenje obveze neće biti potreban odljev sredstava, a iznos se može pouzdano procijeniti. Rezerviranja se ne priznaju za gubitke iz budućeg poslovanja. Iznos rezerviranja najbolja je procjena rashoda koji se očekuju za podmirenje sadašnje obveze na datum izvješćivanja. Ako rezerviranje uključuje veliki broj stavki, obveza se procjenjuje uspoređivanjem svih mogućih ishoda s vjerojatnostima koje su s njima povezane (metoda očekivane vrijednosti).

1.5.12. Financijske obveze

Financijske obveze razvrstavaju se kao financijske obveze po poštenoj vrijednosti kroz račun dobiti i gubitka ili kao financijske obveze iskazane po amortiziranom trošku (uzeti zajmovi). Uzeti zajmovi sastoje se od zajmova uzetih od kreditnih institucija i dugovanja zabilježenih u potvrdama. Oni se početno priznaju po poštenoj vrijednosti jer su njihovi prihodi od izdavanja (poštena vrijednost primljene naknade) bez nastalih troškova, a zatim se iskazuju po amortiziranom trošku metodom efektivne kamate; sve razlike između prihoda, bez transakcijskih troškova, i otkupne vrijednosti priznaju se u izvještaju o financijskom rezultatu za razdoblje uzetog zajma s pomoću metode efektivne kamate.

Financijske obveze razvrstavaju se kao trajne obveze, osim ako dospijevaju za manje od 12 mjeseci nakon datuma bilance stanja. U slučaju zajmova danih iz uzetih zajmova, metoda efektivne kamate ne mora se koristiti za kreditiranje i zaduživanje na temelju razmatranja značajnosti. Nastali transakcijski troškovi za EU koji su potom zaračunani korisniku zajma izravno se priznaju u izvještaju o financijskom rezultatu.

Financijske obveze određene po poštenoj vrijednosti kroz račun dobiti i gubitka uključuju izvedene instrumente kad je njihova poštena vrijednost negativna. One se računovodstveno obrađuju kao financijska imovina po poštenoj vrijednosti kroz račun dobiti i gubitka, vidjeti bilješku 1.5.5. Tijekom ove financijske godine u ovoj kategoriji nije bilo financijskih obveza EU-a.

1.5.13. Poslovne obveze

Znatan iznos poslovnih obveza EU-a nije povezan nerazmjenskim transakcijama kao što je kupovina robe ili usluga – to su neplaćeni zahtjevi za povrat troškova korisnika bespovratnih sredstava ili drugih sredstava EU-a (nerazmjenske transakcije). Prilikom primitka zahtjeva za povrat troškova knjiže se kao poslovne obveze plaćanja traženog iznosa. Nakon provjere i primitka opravdanog troška, poslovne obveze vrjednuju se po primljenom i opravdanom iznosu.

Poslovne obveze koje nastaju zbog kupnje robe ili usluga priznaju se po primanju računa za izvorni iznos, a odgovarajući izdatak upisuje se u izvještaj prilikom isporuke robe ili usluga i njihova primitka u EU-u.

1.5.14. Obračunani i odgođeni prihodi i troškovi

Transakcije i događaji u financijskom izvještaju priznaju se u razdoblju na koji se odnose. Na kraju godine, ako za pruženu uslugu još nije izdan račun, EU je isporučio robu ili postoji ugovor (tj. upućivanjem na temeljni ugovor), uračunani prihodi priznaju se u financijskom izvještaju. Osim toga, na kraju godine, ako je za uslugu koja još nije pružena izdan račun ili roba još nije isporučena, prihod se odgađa i priznaje u narednom obračunskom razdoblju.

Prihodi se obračunavaju u razdoblju na koji se odnose. Na kraju obračunskog razdoblja, obračunani izdaci priznaju se na temelju procijenjenog iznosa obveze prijenosa u tom razdoblju. Obračunani izdaci izračunavaju se u skladu s detaljnim operativnim i praktičnim smjernicama Komisije kojima Komisija želi osigurati da se u financijskim izvještajima točno prikazuju gospodarske i ostale pojave koje se u njima trebaju prikazati.

1.6. IZVJEŠTAJ O FINANCIJSKOM REZULTATU

1.6.1. Prihod

PRIHOD OD NERAZMJENSKIH TRANSAKCIJA

Velika većina prihoda EU-a odnosi se na nerazmjenske transakcije:

Sredstva na temelju BND-a i PDV-a

Prihod se priznaje za razdoblje za koje je Komisija zatražila doprinose od država članica. On se mjeri po njegovu „traženom iznosu”. S obzirom na to da se sredstva na temelju BND-a i PDV-a temelje na procjeni podataka za predmetnu proračunsku godinu, mogu biti revidirani jer do promjena može doći prije no što države članice pošalju konačne podatke. Učinak promjene u procjeni uključuje se pri utvrđivanju neto viška ili manjka za razdoblje u kojem je do promjene došlo.

Tradicionalna vlastita sredstva

Sredstva za povrat od nerazmjenskih transakcija i povezani prihodi priznaju se po primitku relevantnih mjesečnih izvještaja A (uključujući prikupljene carine i zajamčene, ali neosporavane iznose) od država članica. Na datum izvještavanja prihodi koje prikupljaju države članice za to razdoblje, ali koji Komisiji još nisu plaćeni procjenjuju se i priznaju kao obračunani prihodi. Tromjesečni izvještaji B (uključujući neprikupljene i nezajamčene carine te zajamčene iznose koje je dužnik osporio) od država članica priznaju se kao prihod umanjen za zajamčene troškove prikupljanja (25 %). Osim toga, priznaje se smanjenje vrijednosti za iznos procijenjene razlike povrata.

Novčane kazne

Prihod od novčanih kazni priznaje se kad EU donese odluku o novčanoj kazni i o tom