1Ciklusi ugljika

Ugljik je atom života, naših društava i gospodarstava. Ugljik se nalazi u ljudskom DNK-u. Polovinu mase hrane koju jedemo čini ugljik. Pretvaranje vapnenca i željezne rude u cement i čelik koji izgrađuju naše gradove uključuje obradu ugljika. U organskoj se kemiji jedinstvenost ugljika iskorištava za proizvodnju vrlo složenih molekula za lijekove, kemikalije, plastiku i napredne materijale koje svakodnevno upotrebljavamo. Fosilna goriva na osnovi ugljika već više od stoljeća izvor su energije za naše domove, tvornice i vozila. Međutim, emisije iz izgaranja fosilnih goriva, industrijskih procesa i prenamjene zemljišta kumuliraju se u oceanima i znatno povećavaju koncentraciju CO2 u atmosferi. Zbog toga dolazi do globalnog zagrijavanja, nestaje bioraznolikost, oceani su sve kiseliji, a ekstremni vremenski uvjeti sve su češći. S druge strane, poremećeni su kratkoročni ciklusi ugljika između vegetacije i atmosfere, a razina mora raste zbog utjecaja klimatskih promjena na zemljišta, šume, mora i kriosferu. U nekim regijama to je još izraženije zbog neodrživog iskorištavanja prirodnih resursa. Sve te povratne petlje ubrzavaju klimatsku krizu i krizu bioraznolikosti te predstavljaju izravnu prijetnju funkcioniranju ekosustava i ljudskim društvima.

Kao odgovor na hitnost djelovanja u području klime, koja je istaknuta u uzastopnim procjenama Međuvladina panela o klimatskim promjenama, Europska unija zakonski je utvrdila svoj cilj klimatske neutralnosti u cjelokupnom gospodarstvu do 2050. Europskim zakonom o klimi zahtijeva se da emisije i uklanjanje stakleničkih plinova budu uravnoteženi unutar Europske unije najkasnije do 2050. kako bi se nakon toga ostvarile negativne emisije. Usto, Europska unija postavila je cilj da do 2050. bude otporna na klimatske promjene kako bi odoljela neizbježnim utjecajima klimatskih promjena.

Kako bismo ostvarili takve ambiciozne ciljeve, moramo uspostaviti održive cikluse ugljika otporne na klimatske promjene trima ključnim mjerama:

·prije svega moramo drastično smanjiti ovisnost o ugljiku, primjerice poboljšanjem učinkovitosti zgrada, vrsta prijevoza i industrija, smanjenjem potrošnje primarnih resursa i prelaskom na kružno gospodarstvo te povećanjem upotrebe energije iz obnovljivih izvora. Europskim zakonom o klimi čvrsto je postavljen cilj klimatske neutralnosti do 2050., a naša dugoročna analiza ukazuje na to da za postizanje klimatske neutralnosti moramo u krajnjoj potrošnji energije u EU-u za 95 % smanjiti trenutačnu upotrebu energije iz fosilnih goriva koja sadržavaju ugljik. Ta je strategija dekarbonizacije u središtu naših postojećih klimatskih, okolišnih i energetskih politika usmjerenih na postizanje cilja smanjenja emisija stakleničkih plinova u EU-u do 2030. za 55 % u usporedbi s razinama iz 1990.,

·drugo, moramo reciklirati ugljik iz tokova otpada, iz održivih izvora biomase ili izravno iz atmosfere kako bismo ga upotrebljavali umjesto fosilnog ugljika u sektorima gospodarstva koji će neizbježno i dalje biti ovisni o ugljiku. Kružno gospodarstvo i sektori održivog biogospodarstva mogu ostvariti taj cilj te bi trebali promicati tehnološka rješenja za hvatanje i upotrebu ugljika (CCU) i proizvodnju održivih sintetičkih goriva ili drugih proizvoda od nefosilnog ugljika,

·treće, moramo proširiti primjenu rješenja za uklanjanje ugljika kojima se CO2 hvata iz atmosfere i dugoročno skladišti, u ekosustavima s pomoću rješenja za zaštitu prirode i sekvestraciju ugljika u poljoprivredi ili drugim oblicima skladištenja s pomoću industrijskih rješenja, pri čemu treba osigurati da nema negativnog utjecaja na bioraznolikost ili pogoršanja stanja ekosustava u skladu s načelom opreznosti i načelom nenanošenja bitne štete. Razvoj rješenja za uklanjanje ugljika i njihovo uvođenje u odgovarajućim razmjerima neophodni su za klimatsku neutralnost, a iziskuju znatnu ciljanu potporu u sljedećem desetljeću.

Stoga je cilj europskog zelenog plana i povezanih politika brzo smanjiti upotrebu fosilnog ugljika, a dugoročno je postupno ukinuti. Preostali ugljik potreban za funkcioniranje našeg društva više se neće dobivati vađenjem fosilnih goriva; zahvaljujući inovativnim tehnologijama pribavljat će se iz održivih izvora, naših ekosustava i industrija.

Istodobno, trenutačno globalno djelovanje u području klime nije dovoljno za održavanje koncentracije CO2 u atmosferi na razinama koje su u skladu s ciljem Pariškog sporazuma. Znanstvena mišljenja i dalje pokazuju, sve više apelirajući na hitno djelovanje, da će se ta koncentracija u budućnosti morati aktivno smanjivati kako bi se globalno zagrijavanje ograničilo na 1,5 °C. Nadalje, klimatska neutralnost svih velikih gospodarstava do sredine stoljeća vjerojatno će biti tek prvi korak prema obnovi klimatske ravnoteže planeta, barem djelomično, krajem ovog stoljeća. Uklanjanje ugljika bit će sve važnije i postati glavno težište djelovanja nakon postizanja klimatske neutralnosti, kada će biti potrebne negativne emisije kako bi se stabilizirao porast temperature u svijetu. Dostupna rješenja koja se temelje na otpornim prirodnim ekosustavima i hvatanju i skladištenju ugljika (CCS) u industriji trebala bi se primjenjivati na učinkovit i održiv način kojim se uzimaju u obzir njihove posebne značajke. Uklanjanje ugljika uz pomoć ekosustavâ i industrijskih rješenja trebalo bi biti u skladu sa strogim zahtjevima u pogledu praćenja, izvješćivanja i verifikacije kako bi se prepoznalo da pridonosi klimatskim i okolišnim ciljevima EU-a. Neovisno o njihovu podrijetlu, sva uklanjanja ugljika moraju se potpuno transparentno uzeti u obzir vodeći računa o kriterijima kao što su trajanje skladištenja, rizik od poništenja, nesigurnost mjerenja ili rizik od istjecanja ugljika kojim se povećavaju emisije stakleničkih plinova drugdje.

Uspostava održivih ciklusa ugljika u gospodarstvu i ekosustavima EU-a dugoročan je pothvat koji bez obzira na to zahtijeva koordinirano djelovanje u ovom trenutku. Ova je Komunikacija usmjerena na kratkoročne mjere za širu primjenu sekvestracije ugljika u poljoprivredi kao poslovnog modela kojim se potiče praksa u pogledu prirodnih ekosustava kojima se povećava sekvestracija ugljika (odjeljak 2.) te za poticanje novog industrijskog lanca vrijednosti za održivo hvatanje, recikliranje, prijevoz i skladištenje ugljika (odjeljak 3.). Sve će te mjere pridonijeti trudu koji Unija ulaže u ublažavanje klimatskih promjena smanjenjem emisija stakleničkih plinova ili uklanjanjem ugljika iz atmosfere te utrti put politici negativnih emisija u budućnosti, uz velike dodatne koristi za ambiciju Unije da preokrene trend gubitka bioraznolikosti i onečišćenja.

Kako bi se to omogućilo, temeljni je korak uspostava regulatornog okvira za jasno i transparentno utvrđivanje aktivnosti kojima se ugljik nedvojbeno uklanja iz atmosfere i kojima se može smanjiti koncentracija CO2 u atmosferi, čime bi se razvio okvir EU-a za certificiranje uklanjanja ugljika, na temelju pouzdanih pravila za obračun, za visokokvalitetno održivo uklanjanje ugljika s pomoću prirodnih ekosustava i industrijskih rješenja (odjeljak 4.). Imajući u vidu postizanje klimatske neutralnosti do 2050., ovom bi Komunikacijom stoga trebalo započeti promišljanje i o daljnjoj integraciji uklanjanja ugljika u regulatorni okvir EU-a i okvir EU-a za usklađivanje nakon 2030. uzimajući u obzir znanstveno potvrđene metodologije.

2Sekvestracija ugljika u poljoprivredi kao poslovni model za zdravije ekosustave

2.1Uloga sekvestracije ugljika u poljoprivredi

Održivo upravljanje zemljištem bit će ključno za postizanje cilja klimatske neutralnosti EU-a do 2050. jer će se njime povećati količina ugljika uhvaćenog i uskladištenog u biljkama i tlima. Dok za šume postoje podaci o godišnjim neto uklanjanjima ugljika na razini EU-a, za sve druge namjene zemljišta kao što su poljoprivredna zemljišta, travnjaci, močvarna zemljišta i naselja postoje samo podaci o ukupnim godišnjim neto emisijama, uz znatne razlike među državama članicama. Nadalje, nacionalni inventari stakleničkih plinova dostavljeni UNFCCC-u ukazuju na to da se neto uklanjanja iz kopnenih ekosustava u EU-u smanjuju već desetak godina, uglavnom zbog sve lošijeg stanja šumskih ekosustava. Otprilike od 2013. godišnja uklanjanja na šumskom zemljištu smanjuju se za više od 12 Mt ekvivalenta CO2 godišnje. Taj je trend vidljiv u nizu regija EU-a, u različitim razmjerima. Promjene od 2013. prouzročilo je više čimbenika, kako je opisano u strategiji EU-a za šume i procjeni učinka za izmjenu Uredbe o LULUCF-u . Dostupna su rješenja za zaustavljanje tog smanjenja i brz povratak na prethodne razine neto uklanjanja ugljika znatno iznad 300 milijuna tona ekvivalenta CO2, no potrebno je olakšati njihovo uvođenje.

Imajući to na umu, Komisija je predložila izmjenu Uredbe (EU) 2018/841 o LULUCF-u („prijedlog o LULUCF-u”) utvrđivanjem cilja Unije za neto godišnja uklanjanja od 310 milijuna tona ekvivalenta CO2 do 2030., što je razina posljednji put zabilježena 2013., te dodjelom ciljeva za svaku državu članicu. Prijedlog uključuje i cilj postizanja klimatske neutralnosti u cijelom zemljišnom sektoru do 2035., što znači da bi uklanjanjem ugljika u kopnenim ekosustavima trebalo uravnotežiti emisije stakleničkih plinova iz ukupnog korištenja zemljišta, stoke i gnojiva. Međutim, prijedlogom Komisije ne uspostavljaju se izravni poticaji na razini upravitelja zemljišta za povećanje uklanjanja ugljika i zaštitu zaliha ugljika, a sustavom takvih poticaja potaknulo bi se izravno djelovanje na terenu. Ovom se Komunikacijom prihvaća izazov pokretanja inicijative EU-a za sekvestraciju ugljika u poljoprivredi, kako je najavljeno u strategiji „od polja do stola” i ponovljeno u strategiji EU-a za šume do 2030., te se nastoji ključnim dionicima u zemljišnom sektoru omogućiti da odigraju odlučujuću ulogu u održivom upravljanju ugljikom na putu prema klimatskoj neutralnosti. Ujedno će se njome pridonijeti oporavku bioraznolike i otporne prirode u cijelom EU-u.

Sekvestracija ugljika u poljoprivredi kao poslovni model

Sekvestracija ugljika u poljoprivredi može se definirati kao zeleni poslovni model u okviru kojeg se upravitelje zemljišta nagrađuje za primjenu poboljšane prakse upravljanja zemljištem, a koja dovodi do povećane sekvestracije ugljika u živoj biomasi, mrtvim organskim tvarima i tlima povećanjem hvatanja ugljika i/ili smanjenjem ispuštanja ugljika u atmosferu, u skladu s ekološkim načelima koja pogoduju bioraznolikosti i ukupnom prirodnom kapitalu. Financijski poticaji mogu potjecati iz javnih ili privatnih izvora, a njima se upravitelje zemljišta nagrađuje zbog njihove prakse upravljanja kojom se povećava skladištenje ugljika iz atmosfere ili stvarna količina sekvestriranog ugljika.