EUROPSKA KOMISIJA Bruxelles, 25.5.2016. COM(2016) 283 final 2016/0148(COD) Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o suradnji između nacionalnih tijela odgovornih za provedbu zakona o zaštiti potrošača (Tekst značajan za EGP) {SWD(2016) 164 final}

{SWD(2016) 165 final}



OBRAZLOŽENJE Člankom 21.a Uredbe 2006/2004 o suradnji između nacionalnih tijela odgovornih za provedbu zakona o zaštiti potrošača („Uredba o suradnji u zaštiti potrošača”) propisuje se da Komisija procjenjuje učinkovitost i operativne mehanizme te Uredbe i detaljno preispituje mogućnost uključivanja u Prilog Uredbi dodatnih zakona kojima se štite interesi potrošača. Slijedom te procjene, Komisija, ako je primjereno, daje zakonodavni prijedlog za izmjenu Uredbe. Komisija je 2012. započela i dovršila vanjsku evaluaciju funkcioniranja Uredbe o suradnji u zaštiti potrošača. Nakon toga uslijedili su: javno savjetovanje (2013. – 2014.), Sastanak na vrhu o zaštiti potrošača za 2013., dva dvogodišnja izvješća 2009. i 2012. te Izvješće Komisije o funkcioniranju Uredbe o suradnji u zaštiti potrošača za 2014. Procjena učinka dovršena je 2015. kako bi se procijenila potreba za zakonodavnim prijedlogom. Komisija je isto tako naručila pravne i ekonomske studije kako bi poslužile kao potpora za evaluaciju Uredbe o suradnji u zaštiti potrošača. Zaključak te revizije, prvobitno predviđen za kraj 2014., odgođen je kako bi se u obzir uzeli i politički prioriteti aktualne Komisije. U Strategiji jedinstvenog digitalnog tržišta koju je Komisija donijela 6. svibnja 2015. najavljeno je da će Komisija dostaviti prijedlog revizije Uredbe o suradnji u zaštiti potrošača kako bi se razvili učinkovitiji mehanizmi suradnje među nacionalnim tijelima zaduženima za provedbu zakonodavstva EU-a u području zaštite potrošača. U Strategiji jedinstvenog tržišta koju je Komisija donijela 28. listopada 2015. dodatno se naglašava da će Komisija reformom Uredbe o suradnji u zaštiti potrošača navesti nacionalna tijela da poboljšaju provedbu zakonodavstva Unije u području zaštite potrošača. U izvješću Komisije na temelju članka 21.a Uredbe o suradnji u zaštiti potrošača prikazani su rezultati procjene učinkovitosti i operativnih mehanizama Uredbe o suradnji u zaštiti potrošača, uzimajući u obzir izvješće o procjeni učinka dovršeno 2015. Zaključuje se da je postojeću Uredbu potrebno zamijeniti kako bi se moglo odgovoriti na izazove digitalnog gospodarstva i razvoja prekogranične trgovine na malo u EU-u. To je Izvješće Komisije doneseno zajedno s Komisijinim prijedlogom Uredbe kojom će se zamijeniti trenutačna Uredba o suradnji u zaštiti potrošača. Taj je prijedlog modernizirane Uredbe dio Komisijina programa rada za 2016. i temelji se na iskustvu u suradnji na provedbi mreže CPC-a od 2007. U ovom obrazloženju utvrđuju se razlozi za prijedlog, s naglaskom na njegove glavne elemente te posebno na nove predložene instrumente za suradnju. 1.KONTEKST PRIJEDLOGA 1.1.Kontekst politike: potreba za formalnim mehanizmom za prekograničnu suradnju u provedbi Uredbom o suradnji u zaštiti potrošača usklađuje se okvir za suradnju između nacionalnih tijela u EU-u kako bi njihovim djelovanjem u području provedbe bilo obuhvaćeno cjelokupno jedinstveno tržište. Glavni je cilj Uredbe o suradnji u zaštiti potrošača osigurati pravnu sigurnost na jedinstvenom tržištu usklađenom provedbom ključne pravne stečevine Unije u području zaštite potrošača navedene u Prilogu. Rješenja za provedbu prava Unije o zaštiti potrošača koja trenutačno postoje na nacionalnoj razini, u prekograničnom su kontekstu nedostatna. Stoga je učinkovita prekogranična suradnja u provedbi između javnih tijela diljem Unije ključna kako bi se neusklađene trgovce spriječilo da iskorištavaju nedostatke, teritorijalna i ostala ograničenja provedbenih kapaciteta pojedinačnih država članica. Trenutačno se to obavlja putem mehanizma za upozoravanje i mehanizma uzajamne pomoći, dopunjenih skupom minimalnih ovlasti potrebnih nacionalnim tijelima za učinkovitu i pravno ispravnu prekograničnu suradnju. Postoji i mehanizam za suzbijanje nedopuštenih poslovnih praksi kojima je zahvaćeno više od dvije zemlje, pri čemu države članice, uz potporu Komisije, zajednički rješavaju pitanja od zajedničkog interesa. 1.2.Evaluacija funkcioniranja Uredbe o suradnji u zaštiti potrošača Komisija je 2012. za provedbu evaluacije Uredbe o suradnji u zaštiti potrošača angažirala izvođača koji je zaključio da je Uredba o suradnji u zaštiti potrošača bila korisna za nadležna tijela, potrošače i trgovce te je potvrdio primjerenost i važnost njezinih ciljeva. Istaknuto je i da ti ciljevi nisu u potpunosti ostvareni i da potencijal Uredbe nije u potpunosti iskorišten. Glavni se nalazi odnose na: područje primjene Uredbe o suradnji u zaštiti potrošača: u evaluacijskom izvješću predlaže se ispitivanje potrebe za ažuriranjem Priloga Uredbi o suradnji u zaštiti potrošača kako bi se osigurala usklađenost sektorskog i horizontalnog zakonodavstva koje se trenutačno navodi u tom Prilogu, a posebno u sektorima prometa i financijskih usluga, ograničenja koja proizlaze iz razlika između nacionalnih postupovnih zakona i provedbenih ovlasti: u evaluacijskom izvješću predlaže se ispitivanje mogućnosti da se u Uredbu o suradnji u zaštiti potrošača uvrste i minimalni postupovni standardi i prošire minimalne istražne i provedbene ovlasti tijela za suradnju u zaštiti potrošača kako bi se prevladale određene teškoće u pogledu učinkovitosti suradnje, funkcioniranje mreže CPC-a i zajedničko djelovanje te ulogu Komisije i ostalih subjekata: u evaluacijskom izvješću istaknuto je da se problem raširenih povreda koje se događaju istovremeno u nekoliko država članica ne može u potpunosti riješiti u skladu s trenutačnom Uredbom o suradnji u zaštiti potrošača. U njemu je prepoznata potreba da se mreži CPC-a pruže dodatne smjernice o tome kako iskoristiti i koordinirati zajedničko djelovanje na provedbi, uključujući i pojašnjenje uloge Komisije u tom djelovanju. 1.3.Razlozi i ciljevi prijedloga Uredbom o suradnji u zaštiti potrošača ojačana je provedba zakona o zaštiti potrošača diljem EU-a. Međutim, razina neusklađenosti s ključnim pravilima Unije u području zaštite potrošača i dalje je visoka na glavnim potrošačkim tržištima. Postojeći okvir ne omogućuje snažnu i jednaku provedbu tih zakona diljem Unije, a ona je neophodna za održanje dinamičnog jedinstvenog digitalnog tržišta. Visoka razina neusklađenosti s ključnim pravilima Unije u području zaštite potrošača Iz trenutačne stope neusklađenosti poduzeća s pravnom stečevinom Unije u području zaštite potrošača vidljivo je da provedba nije optimalna. Stope neusklađenosti s osnovnim pravilima o zaštiti potrošača na provjerenim tržištima dobivene koordiniranim ispitivanjima web-mjesta za e-trgovinu („čišćenja”) koja su tijela za zaštitu potrošača provela od 2007. kreću se između 32 % i 69 %. Te rezultate potkrepljuju i podatci europskih potrošačkih centara: dvije trećine od 37 000 pojedinačnih prigovora primljenih 2014. odnosilo se na prekograničnu kupovinu na internetu. Nadalje, iz oprezne procjene koja se temelji na reprezentativnom uzorku od pet internetskih sektora (odjeća, elektronički proizvodi, rekreacija, potrošački krediti i paket aranžmani) vidljivo je da 37 % e-trgovina u EU-u 2014. nije poštovalo pravo Unije u području zaštite potrošača. Zbog toga je za potrošače koji na internetu kupuju preko granice, samo u sektorima obuhvaćenim ispitivanjem, nastala šteta koja se procjenjuje na oko 770 milijuna EUR godišnje. Stoga je u zakonodavnom prijedlogu potrebno riješiti nedostatke utvrđene u Uredbi o suradnji u zaštiti potrošača. Opći je cilj ovog prijedloga razviti suvremene, učinkovite i djelotvorne mehanizme za zaštitu potrošača kojima će se smanjiti šteta koju trpe potrošači zbog prekograničnih i raširenih povreda prava Unije o zaštiti potrošača. To posebno uključuje smanjenje broja situacija u kojima značajne prekogranične i raširene povrede nisu otkrivene ili ih se nedovoljno rješava unutar okvira za zaštitu potrošača i osiguranje da tijela za zaštitu potrošača postižu slične ishode u pogledu istih nedopuštenih poslovnih praksi.

1.4.Usklađenost s postojećim odredbama politike u tom području politike Komisija predlaže modernizaciju trenutačne Uredbe o suradnji u zaštiti potrošača produbljivanjem razine usklađenosti u cilju rješavanja prethodno navedenih problema i jačanja prekogranične provedbe zakona Unije o zaštiti potrošača na jedinstvenom tržištu. U prijedlogu se dodatno razvijaju načela postojeće Uredbe o suradnji u zaštiti potrošača u područjima koja je potrebno ojačati zbog sve većeg opsega i razine povreda na jedinstvenom tržištu, a posebno na internetu. Jedno od tih područja suradnja je na rješavanju raširenih povreda. Uz ostale instrumente, predlaže se zajednički postupak na razini Unije za suzbijanje važnih štetnih povreda koje se odnose na barem 3/4 država članica koje zajedno čine barem 3/4 stanovništva EU-a. Predlaže se da će Komisija odlučivati o pokretanju zajedničkog postupka i u tom će postupku imati obveznu koordinacijsku ulogu. Sudjelovanje u tom zajedničkom djelovanju za isto će tako biti obvezno za predmetne države članice. Predloženi alati značajan su korak naprijed u suradnji u području provedbe kad je riječ o djelotvornom, učinkovitom i proporcionalnom odgovoru na raširene povrede s dimenzijom Unije zbog kojih potrošači i jedinstveno tržište trpe znatnu štetu. S obzirom na to da su predložene promjene višestruke, Komisija u skladu s načelima bolje regulative predlaže da se postojeća Uredba o suradnji u zaštiti potrošača zamijeni novom uredbom u kojoj će te izmjene biti objedinjene. 1.5.Usklađenost s drugim politikama Unije Prijedlog je potpuno dosljedan i usklađen s postojećim politikama Unije, uključujući i one u sektoru prometa, u kojem su posebnim zakonodavstvom o pravima putnika predviđena pravila o odšteti potrošačima. Njime se dopunjuju dogovori o suradnji (razmjena informacija među nadležnim tijelima) dostupni u sektorskim instrumentima obuhvaćenim Uredbom o suradnji u zaštiti potrošača. Prijedlogom se ne udvostručuju postojeća sektorska pravila u tom zakonodavstvu Unije. Postojeća pravila primjenjivat će se na odštete potrošačima u predmetnim sektorima i u kontekstu zaštite potrošača, a posebno za izračun iznosa odštete (npr. u zračnom putničkom prometu). Prijedlogom se dopunjuju ta pravila te su njime predviđene ovlasti i postupak suradnje na rješavanju problema povreda unutar Unije i raširenih povreda. Uredba je u skladu s mehanizmima za prekograničnu suradnju na temelju Direktive o računima za plaćanje i Direktive o hipotekarnim kreditima, čije su odredbe obuhvaćene Uredbom o suradnji u zaštiti potrošača. S obzirom na postojeće mehanizme za suradnju u slučajevima povreda unutar Unije na temelju tih direktiva, poglavlje III. (mehanizam uzajamne pomoći) neće se primjenjivati na povrede tih direktiva unutar Unije. Poglavlje IV. primjenjivat će se u cijelosti na raširene povrede tih direktiva. Kako bi se osigurala usklađenost djelovanja u području financijskih usluga Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo trebalo bi obavijestiti o koordiniranom i zajedničkom djelovanju na temelju poglavlja IV. odjeljaka I. i II. Uredbe u mjeri u kojoj se ono odnosi na povrede tih dviju direktiva (uloga promatrača). 2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST 2.1.Pravna osnova Pravna osnova prijedloga je, kao i u slučaju trenutačne Uredbe o suradnji u zaštiti potrošača, članak 114. UFEU-a. Cilj je prijedloga ukloniti narušavanja tržišnog natjecanja i prepreke na unutarnjem tržištu (članak 26. UFEU-a) te se njime nastoji očuvati i povećati djelotvornost i učinkovitost sustava za prekograničnu provedbu zakonodavstva Unije o zaštiti potrošača. 2.2.Supsidijarnost Zaštita potrošača područje je zajedničke nadležnosti Unije i država članica. U skladu s člankom 169. UFEU-a Unija doprinosi, među ostalim, zaštiti ekonomskih interesa potrošača te promicanju njihova prava na obaviještenost i obrazovanje u svrhu zaštite njihovih interesa. Činjenica da digitalne tehnologije ne poznaju granice predstavlja izazov kad javna tijela trebaju provoditi pravila Unije o zaštiti potrošača jer su njihove ovlasti sputane nacionalnim jurisdiktičkim granicama. Ipak, trgovci na internetu provode svoje modele poslovanja i prakse širom Unije pa čak i svijeta, bez ikakvih ograničenja. Stoga, kako bi se osigurala dosljedna provedba zakona o zaštiti potrošača diljem Unije i kako bi se učinkovito suzbile povrede zakonodavstva Unije u području zaštite potrošača koje obuhvaćaju nekoliko država članica, potrebno je osigurati usklađene odredbe za koordinaciju javnih provedbenih aktivnosti. Budući da ne postoji Unijin okvir za suradnju, države članice trebale bi se osloniti na velik broj bilateralnih sporazuma ili na duge i zahtjevne pravosudne ili konzularne razmjene dokaza i dokumenata. Osim toga, odluke protiv trgovca koji se nalazi u nekoj drugoj državi članici ne bi uvijek bile provedive. Zbog toga bi provedba u prekograničnim predmetima bila spora i često neučinkovita te bi uzrokovala velika kašnjenja i praznine u provedbi. Nadalje, takvim bi se sustavom moglo potaknuti trgovce na premještanje unutar Unije kako bi izbjegli obvezu poštovanja provedbenih odluka donesenih u jednoj državi članici. Time bi se pak poremetili ravnopravni uvjeti na tržištu i tržišno natjecanje na jedinstvenom tržištu te smanjilo povjerenje potrošača u prekogranične transakcije. Sve se mjere u ovom prijedlogu odnose na prekogranične situacije ili raširene povrede koje se događaju u nekoliko država članica. Pojedinačnim djelovanjem država članica ne mogu se u dovoljnoj mjeri ostvariti prekogranični vidovi zakona o zaštiti potrošača Unije. Države članice ne mogu same osigurati učinkovitu suradnju i koordinaciju svojeg provedbenog djelovanja. Posebno je u pitanjima koja se odnose na nekoliko država članica ili cijelu Uniju potrebno osigurati usklađenost ishoda provedbe jer se mjere temelje na pravu Unije u području zaštite potrošača, koje uglavnom sadržava odredbe o najvećoj mogućoj usklađenosti. Zato je Komisija, osobito kad se radi o pitanjima s učinkom na cijelu Uniju (raširene povrede s dimenzijom Unije, pri čemu je povredama pogođena barem 21 država članica), u najboljem položaju da preuzme koordinacijsku ulogu s obzirom na razinu i opseg problema, potrebu da se koordinira rad mnogih tijela i osigura usklađen ishod za potrošače i trgovce. U tom bi pogledu djelovanje na razini Unije prouzročilo jasne pogodnosti (u usporedbi s pojedinačnim djelovanjem država članica) u pogledu poboljšane djelotvornosti i učinkovitosti za sve predmetne subjekte. Istovremeno se prijedlogom predviđa da bi, u skladu s načelom supsidijarnosti i za sve raširene povrede za koje nije ispunjen prag dimenzije Unije, koordinirano djelovanje prije svega koordinirale države članice. Sudjelovanje Komisije u tom djelovanju u svojstvu koordinatora bilo bio neobvezno, prema potrebi, ovisno o razini i opsegu tih povreda. Prijedlogom su, nadalje, slično kao u trenutačnoj Uredbi o suradnji u zaštiti potrošača obuhvaćene povrede unutar Unije, a kao novi element i raširene povrede koje imaju zajedničke značajke i događaju se u nekoliko država članica ili u svima. Njime nisu obuhvaćene domaće povrede koje se događaju unutar jedne države članice. Usklađivanje ovlasti nadležnih tijela koje proizlaze iz ove Uredbe ograničeno je na povrede unutar Unije i raširene povrede i zbog toga se ovlasti dostupne javnim tijelima u nacionalnom pravu ne mogu iskoristiti jer je njihova primjena ograničena samo na domaća pitanja. Države članice ne mogu predložene minimalne ovlasti u prekograničnoj suradnji uvesti pojedinačno jer zbog jurisdiktičkih granica njihova primjena preko državnih granica ne bi bila moguća, u slučajevima koji uključuju potrošače u ostalim državama članicama. Zato se, na primjer, dokaz pribavljen s pomoću pojedinačno dostupnih nacionalnih ovlasti ne bi mogao upotrijebiti u nekoj drugoj državi članici zato što ne bi bio zakonito pribavljen u toj državi članici. Zbog toga minimalne ovlasti koje treba primjenjivati u prekograničnom kontekstu moraju proizlaziti iz instrumenta na razini Unije koji nadilazi nacionalna jurisdiktička ograničenja. Ta jurisdiktička ograničenja provedbenog djelovanja pojedinačnih država članica već su prepoznata u uvodnim izjavama 2., 5., 6., 7. i 18. trenutačne Uredbe o suradnji u zaštiti potrošača. 2.3.Proporcionalnost

Prijedlogom se ne zadire u nadležnosti za provedbu država članica. Neke će države članice, međutim, morati prilagoditi svoja nacionalna postupovna prava kako bi svojim tijelima za zaštitu potrošača osigurale mogućnost učinkovite primjene ažuriranih minimalnih ovlasti u prekograničnom kontekstu kako bi mogla surađivati i rješavati povrede unutar Unije i raširene povrede. Prijedlogom se, slično kao u trenutačnoj Uredbi o suradnji u zaštiti potrošača, predviđa zajednički skup minimalnih ovlasti za sva nadležna tijela u državama članicama u kontekstu povreda unutar Unije i raširenih povreda. Odabrana je razina usklađenosti nužna za ostvarenje nesmetane suradnje i razmjene dokaza među nadležnim tijelima i ispravljanje postojeće situacije u kojoj se određeni dijelovi pravne stečevine Unije u području zaštite potrošača ne mogu dosljedno i usklađeno provoditi na jedinstvenom tržištu jer nadležna tijela u nekim državama članicama nemaju ovlasti neophodne za istraživanje i zaustavljanje tih povreda. Ona, međutim, ne prelazi ono što je potrebno za postizanje tog cilja. Prijedlogom će se stoga poboljšati suradnja u provedbi bez uvođenja neproporcionalnog ili prekomjernog opterećenja za tijela država članica. 2.4.Odabir instrumenta Slično kao u trenutačnoj Uredbi o suradnji u zaštiti potrošača, jedini prikladan instrument za ostvarenje prethodno navedenog cilja je uredba. Direktivom ili okvirnom direktivom ciljevi ne bi bili ostvareni, jer bi nakon njezina prijenosa i dalje postojale jurisdiktičke granice, a time i sukobi nadležnosti. 3.REZULTATI SAVJETOVANJA S DIONICIMA, PROCJENA UČINAKA I IZVJEŠĆA O PROCJENI SURADNJE U ZAŠTITI POTROŠAČA 3.1.Savjetovanja s dionicima Komisija je između listopada 2013. i veljače 2014. održala internetsko javno savjetovanje zbog moguće reforme Uredbe o suradnji u zaštiti potrošača. Dionici su bili pozvani da iznesu svoje stavove o tome kako unaprijediti funkcioniranje i učinkovitost Uredbe o suradnji u zaštiti potrošača, s naglaskom na tri područja: i. metode utvrđivanja tržišnih kretanja i povreda; ii. potreba za dodatnim ovlastima radi suradnje i zajedničkih postupovnih standarda za provedbena tijela; i iii. zbog ograničenih javnih proračuna, može li i kako koordinirana provedba na razini Unije pomoći učinkovitijem rješavaju raširenih povreda prava Unije u području zaštite potrošača zbog kojih štetu trpe potrošači i trgovci diljem Europe. Dobivena su ukupno 222 odgovora koji su, ukupno gledano, bili dovoljno reprezentativni za sve dionike kojih se izravno tiče revizija Uredbe o suradnji u zaštiti potrošača. Svi su dionici spremno poduprli dodatne minimalne ovlasti (javna tijela, udruženja potrošača, europski potrošački centri, poslovni i pojedinačni potrošači), a posebno ovlasti obavljanja probnih kupovina u svrhu istrage, izričitu ovlast (pod definiranim uvjetima) iznošenja imena trgovaca prekršitelja, ovlast zahtijevanja plaćanja kazni za povrat nezakonito stečene dobiti i ovlast zahtijevanja privremenih mjera do završetka cijelog postupka. Te su ovlasti dobile preko 50 % potpore od svake skupine dionika. U pogledu naknade potrošačima tim su mjerama glavnu potporu dala tijela iz Njemačke, Austrije i Ujedinjene Kraljevine. Neke druge države članice (istočnoeuropske zemlje, Italija, Irska i Luksemburg) bile su im manje sklone zbog bojazni da bi takve mjere za tijela mogle biti skupe, dok su ostala tijela bila neutralna. Potpora poslovnih udruženja toj mjeri isto je tako bila slabija. Nasuprot tome, udruge potrošača snažno su poduprle tu mjeru (svih 34 koje su se odazvale u javnom savjetovanju jednoglasno su bile za tu mjeru). U pogledu standarda za postupanje s povredama u Uredbi o suradnji u zaštiti potrošača kako bi se prevladale postojeće razlike u nacionalnim postupovnim pravilima, 88 % ispitanika poduprlo je mogućnost uvođenja zajedničkih postupovnih kriterija/standarda. Područja u kojima se uvođenje standarda razmatralo kao osobito relevantno i koja je poduprlo više od 55 % ispitanika uključivala su: objavljivanje odluka o provedbi, pristup dokumentima, prikupljanje dokaza, istraživanje web-mjesta i prihvaćanje rezultata istrage koju je provelo tijelo-partner. Gotovo su svi ispitanici (190 odgovorilo je na pitanje) potvrdili da su zbog raširenih povreda potrebne konkretne mjere. Više od polovine tijela za provedbu bilo bi zainteresirano za jedinstveni postupak na razini EU-a za borbu protiv tih povreda. Ostala tijela uglavnom potvrđuju da je za učinkovito suzbijanje povreda potrebna bolja koordinacija. Poslovna udruženja podupiru bolju koordinaciju provedbe na razini Unije jer jasno vide koristi za svoje poslovanje od načela „sve na jednom mjestu” i ujednačenih pravila. Udruge potrošača isto tako snažno podupiru postupak suradnje u provedbi na razini Unije. Gotovo su sva tijela za provedbu u načelu poduprla poboljšanje mehanizma za nadzor. Europski potrošački centri (83 %), udruženja potrošača (75 %) i poslovni subjekti (62 %) zatražili su za sebe veće mogućnosti utjecaja na određivanje prioriteta za provedbu i dojave o povredama putem mehanizma upozoravanja. Javna tijela bila su opreznija u pogledu mogućnosti da se u sustav nadzora tržišta uključe i treće osobe, zbog bojazni da bi to moglo nepovoljno utjecati na čuvanje povjerljivosti njihovih istraga. U prijedlogu za zamjenu Uredbe o suradnji u zaštiti potrošača ti su rezultati uzeti u obzir. 3.2.Izvješće Komisije na temelju članka 21.a Uredbe o suradnji u zaštiti potrošača U skladu s člankom 21.a Uredbe o suradnji u zaštiti potrošača Komisija zajedno s ovim prijedlogom donosi Izvješće o procjeni učinkovitosti Uredbe o suradnji u zaštiti potrošača. To je izvješće rezultat preispitivanja i u njemu se potvrđuje da su zahvaljujući provedbi Uredbe o suradnji u zaštiti potrošača 2007. razvijeni učinkoviti javni načini za zaštitu kolektivnih interesa potrošača diljem Europe. U izvješću se utvrđuju i izazovi u okviru suradnje u području zaštite potrošača. Potvrđuju se glavni problemi povezani s učinkovitošću operativnih mehanizama u suradnji u zaštiti potrošača koji su već bili istaknuti u vanjskoj evaluaciji. U izvješću se zaključuje da je potrebno ažurirati Prilog kako bi se proširilo područje primjene Uredbe na važno zakonodavstvo Unije o zaštiti potrošača koje tom Uredbom trenutačno nije obuhvaćeno. Predlaže se da u Prilog Uredbi o suradnji u zaštiti potrošača budu uključeni sljedeći zakonodavni akti: Direktiva o hipotekarnim kreditima, Direktiva o računima za plaćanje, Uredba o pravima putnika u željezničkom prometu, Uredba o pravima osoba s invaliditetom i osoba smanjene pokretljivosti u zračnom prijevozu, odredbe o utvrđivanju cijena Uredbe o obavljanju usluga zračnog prijevoza i članak 20. Direktive o uslugama. U izvješću se naglašava potreba za povećanjem brzine, lakoće i dosljednosti provedbe suradnje u zaštiti potrošača te time i zaštite potrošača, posebno u internetskom okruženju. 3.3.Procjena učinka

Izvješćem o procjeni učinka koje je pripremila Komisija obuhvaćeni su aspekti koji se odnose na ovaj prijedlog. Komisijin Odbor za nadzor regulative u studenome 2015. dao je pozitivno mišljenje podložno primjedbama, koje su propisno uzete u obzir. Ispitano je pet opcija politika. Odabrana opcija je mogućnost revidiranja Uredbe o suradnji u zaštiti potrošača tako što će se proširiti njezino područje primjene i pojačati njezina učinkovitost. Ta opcija politike ugrađena je u ovaj prijedlog. Iako odabrana opcija politike podrazumijeva i veće troškove od troškova opcije politike „bez promjene” ili „neobvezujućeg zakonodavstva” (1. i 2.) njom će se ostvariti svi ciljevi politike uz razumne troškove za nacionalna tijela i Komisiju, a posebno u usporedbi s opcija politike 4. i 5. Njom će se poboljšati učinkovitost javnog djelovanja i uređenje tržišta prekogranične trgovine na malo u Uniji koja će postati pravednija i transparentnija prema trgovcima i potrošačima. Smanjit će se trošak javnog djelovanja i transakcija za gospodarske subjekte. Time će se općenito poboljšati konkurentnost gospodarstva Unije. Prijedlogom se ne mijenjaju nadležnosti za provedbu država članica. Države članice ostaju odgovorne za svoj institucionalni ustroj i imenovanje tijela za suradnju u zaštiti potrošača te ostalih tijela na temelju Uredbe o suradnji u zaštiti potrošača. Na koga će i kako utjecati Ovaj prijedlog utjecat će na potrošače koji kupuju usluge i robu preko granice u internetskom okruženju i izvan njega, a njegov je glavni cilj povećati njihovu zaštitu na tim tržištima. Prijedlogom će se za potrošače djelomično otkloniti rizik od štete koju bi mogli pretrpjeti, na primjer kad im roba kupljena u inozemstvu nije isporučena ili kad im se daju obmanjujući podatci u pogledu načina plaćanja ili kad ih se tereti preko zadanih postavki bez njihova izričita pristanka. Potrošači će imati koristi od veće razine zaštite pri prekograničnoj kupnji, posebice na internetu. Za proučeni podskup od pet internetskih tržišta u procjeni učinka procjenjuje se da bi smanjenje stope neusklađenosti od 37 % za 10 postotnih bodova rezultiralo smanjenjem štete s procijenjenih 770 milijuna EUR godišnje na otprilike 539 milijuna EUR godišnje, odnosno za 30 %. Novim mjerama u području suradnje u zaštiti potrošača protiv raširenih povreda mogla bi se znatno smanjiti šteta za potrošače diljem EU-a. Iako će stvarno smanjenje štete koju trpe potrošači u pojedinoj mjeri ovisiti o okolnostima slučaja, procjenjuje se da bi se koordiniranim djelovanjem protiv obmanjujuće marketinške prakse u kupovinama unutar aplikacija šteta koju trpe potrošači smanjila za 68 milijuna EUR. Predstavnici interesa potrošača i europski potrošački centri (mreža ECC-ova) mogli bi imati vrijedne informacije i stručna znanja, ali trenutačno te podatke ne dostavljaju sustavno tijelima za suradnju u zaštiti potrošača. Novom uredbom bit će pozvani da to učine. To će tijelima za suradnju u zaštiti potrošača pomoći da odrede prioritetna područja u Uniji ili će tijela za suradnju u zaštiti potrošača upozoriti na pojavu prekograničnih nedopuštenih poslovnih praksi ili njihovo širenje. Tijela za suradnju u zaštiti potrošača i jedinstveni uredi za vezu trenutačno snose veće administrativne troškove, što je posljedica neučinkovitosti prekogranične suradnje (kao što su veći troškovi istraga). Nacionalna tijela će zbog pojačane koordinacije provedbene suradnje izbjeći udvostručavanje napora. Točnije, udruživanjem sredstava radi rješavanja raširenih povreda dovest će se do ušteda: na primjer, jednim koordiniranim djelovanjem može se zamijeniti 28 nacionalnih djelovanja, što dovodi do uštede u rasponu od oko 180 000 EUR (u slučaju uspješno koordiniranog djelovanja) do otprilike 815 000 EUR (u slučaju neuspjelog djelovanja). Neke će države članice možda trebati prilagoditi svoje nacionalne zakone kako bi svojim nadležnim tijelima omogućile da osiguraju neometanu upotrebu dokaza/ishoda istraga ostalih tijela za suradnju u zaštiti potrošača i kako bi osigurale da se dodatne minimalne ovlasti za suradnju u prekograničnom kontekstu mogu učinkovito ostvarivati u skladu s nacionalnim postupovnim pravilima. Srednjoročno, procijenjene su uštede koje će se ostvariti koordinacijom i time će se prebiti trošak prilagodbe. Gospodarski subjekti: proizvođači, trgovci, prodavatelji, internetska tržišta, posrednici, posebno oni koji posluju u više od jedne države članice, na internetu i izvan njega, trpe zbog nesigurnosti i viših troškova prouzročenih složenošću i raznolikošću postojećih 28 režima provedbe u EU-u. Zbog različitih pristupa koji postoje u državama članicama, trgovci moraju pribaviti stručan pravni savjet o svakom od tih sustava. Nadalje, svi trgovci trpe zbog nepoštene konkurencije neusklađenih trgovaca koji su razvili modele poslovanja koji im omogućuju izbjegavanje zakona i nanošenje štete potrošačima u nekoj drugoj zemlji. Prijedlogom će se povećati pravna sigurnost za poduzeća, a dosljednijom i usklađenijom provedbom ojačat će se konkurentnost trgovaca koji poštuju zakone i unaprijediti ravnopravni uvjeti na jedinstvenom tržištu. Prijedlogom se za poslovni sektor ne uvode nikakve zakonske obveze. Raširene povrede koje pogađaju potrošače diljem Unije iziskuju snažan i dosljedan odgovor na razini Unije. Uloga Komisije u mreži za suradnju u zaštiti potrošača povećat će se, a posebno u koordinaciji mjera protiv raširenih povreda za koje je prijeđen prag pa imaju dimenziju Unije. 3.4.Temeljna prava Prijedlog će se pozitivno odraziti na temeljna prava jer će se njime omogućiti jačanje potrošačkih prava, a posebno poštenim i otvorenim pristupom proizvodima i uslugama diljem Unije. U skladu s člankom 52. Povelje o temeljnim pravima, svako ograničenje pri ostvarivanju temeljnih prava podliježe poštovanju načela proporcionalnosti i nužnosti i prava na pravni lijek dostupan na nacionalnim sudovima. Uredbom će se osigurati i propisan postupak, transparentnost i prava na obranu za poduzeća na koja bi se mogle odnositi mjere nadležnih tijela na temelju poglavlja IV. Uredbe o suradnji u zaštiti potrošača. 4.UTJECAJ NA PRORAČUN Procjenjuje se da će protiv raširenih povreda s dimenzijom Unije godišnje biti četiri zajednička djelovanja. To će Komisiji prouzročiti dodatni posao za koji se procjenjuje da će iziskivati dvoje službenika s punim radnim vremenom za koordiniranje tih zajedničkih djelovanja. Ti će se resursi pribaviti preraspodjelom i preusmjeravanjem postojećeg osoblja. Komisija će dodatne troškove imati i zbog nadgledanja funkcioniranja mehanizama uzajamne pomoći i upozoravanja. Procjenjuje se da će ukupni dodatni troškovi Komisije zbog obavljanja pojačane uloge koordinacije i nadgledanja biti manji od 300 000 EUR godišnje, a namirit će se internom preraspodjelom sredstava. Tako da je utjecaj na proračun već predviđen u postojećem programu zaštite potrošača za razdoblje 2014 – 2020. i u skladu je s višegodišnjim financijskim okvirom. Pojedinosti su navedene u financijskom izvještaju koji je priložen ovom prijedlogu. 5.OSTALI ELEMENTI 5.1.Početak primjene i baza podataka o suradnji u zaštiti potrošača U prijedlog je uključena odgoda početka primjene uredbe za godinu dana kako bi se državama članicama, nadležnim tijelima i Europskoj komisiji omogućilo da nađu potrebna praktična rješenja i donesu zakonodavne izmjene. Postojeće provedbene mjere morat će se zamijeniti kako bi se u obzir uzele promjene sadržane u prijedlogu. Baza podataka o suradnji u zaštiti potrošača i platforma za razmjenu informacija morat će se izmijeniti kako bi se u obzir uzele promjene sadržane u prijedlogu. 5.2.Objašnjenje glavnih odredbi prijedloga Prijedlog se sastoji od osam poglavlja sastavljenih od 53 članka i jedan prilog. Poglavlje I. – Uvodne odredbe

U poglavlju se definiraju područje primjene i glavni pojmovi upotrijebljeni u uredbi. Usporedimo li ga s trenutačnom Uredbom, definicije su u njemu ažurirane kako bi se u obzir uzelo proširenje uredbe na raširene povrede i prestale povrede (kratkotrajne povrede koje su prestale prije nego što je bilo moguće poduzeti mjere, ali koje štetu mogu prouzročiti kasnije, kao što su obmanjujuće kratkotrajne internetske reklamne kampanje). Radi osiguranja usklađene i dosljedne provedbe za prestale povrede i radi pravne sigurnosti u prekograničnom kontekstu, uredbom se uvodi zastara mogućnosti određivanja sankcija (pet godina od završetka tih povreda) i utvrđuju se pravila za izračun roka zastare i njezinu obustavu. Poglavlje II. – Nadležna tijela i njihove ovlasti U poglavlju se utvrđuje kako imenovati nadležna tijela i jedinstvene urede za vezu u skladu s tom uredbom. U njemu se iznova pojašnjuje uloga jedinstvenih ureda za vezu. Pozivaju se države članice da na svojem državnom području osiguraju nesmetanu suradnju među članicama mreže za provedbu. Od država članica zahtijeva se da osiguraju potporu ostalih nacionalnih tijela radu nadležnih tijela, jer je to nužno u posebnim slučajevima u kojima su za zaustavljanje povrede potrebne kaznene mjere. U poglavlju se utvrđuju i minimalne ovlasti nadležnih tijela potrebne za suradnju i provedbu pravne stečevine Unije u području zaštite potrošača u prekograničnom kontekstu. U odnosu na trenutačnu Uredbu, dodane su dodatne minimalne ovlasti kao što su: ovlast obavljanja probnih kupnji i kupnji u ulozi tajnog kupca, ovlast donošenja privremenih mjera, blokiranje web-mjesta i ovlast određivanja sankcija i čuvanja odštete potrošačima u prekograničnom kontekstu. Neke od postojećih minimalnih ovlasti pojašnjene su kako bi se osiguralo jednako područje primjene i jednaka provedba u svim državama članicama, na primjer, ovlast zahtijevanja informacija i dokumenata ili ovlast obavljanja inspekcija na licu mjesta. Države članice zadržavaju mogućnost odlučivanja o tome hoće li nadležna tijela svoje minimalne ovlasti ostvariti izravno na temelju vlastite nadležnosti ili podnošenjem zahtjeva sudu. Poglavlje III. – Mehanizam uzajamne pomoći Mehanizam uzajamne pomoći sastoji se od dvaju instrumenata: zahtjeva za informacije, koji nadležnim tijelima omogućuju dobivanje informacija i dokaza preko granica i zahtjeva za provedbene mjere, koji jednom nadležnom tijelu omogućuju da od drugog nadležnog tijela u drugoj državi članici zatraži poduzimanje mjera za provedbu. Mehanizam uzajamne pomoći upotrebljava se za rješavanje povreda unutar Unije koje pogađaju potrošače u jednoj državi članici, ali imaju prekogranični element (npr. odgovorni trgovac nalazi se u drugoj državi članici). Uredbom se iznova utvrđuje obveza tijela primatelja zahtjeva da odgovori na zahtjev za uzajamnu pomoć u roku koji se utvrđuje provedbenim mjerama. Osim ovlastima utvrđenim uredbom, tijelo primatelj zahtjeva može se koristiti ostalim ovlastima koje su mu nacionalnim zakonom dane za zaustavljanje povrede. Nakon što je podnesen zahtjev za uzajamnu pomoć, tijelo primatelj zahtjeva djeluje u ime potrošača iz države članice tijela podnositelja zahtjeva kao da se radi o njegovim vlastitim potrošačima. Kako bi se državama članicama sa sustavima provedbe koji obuhvaćaju udruge potrošača omogućilo da u potpunosti iskoriste mehanizam uzajamne pomoći, uredbom je definirana uloga imenovanih tijela kojima nadležna tijela mogu dati nalog za zaustavljanje povrede ili pribavljanje potrebnih dokaza. Mehanizam uzajamne pomoći može se upotrijebiti u djelovanjima protiv raširenih povreda (poglavlje IV.), posebno onda kad se dokaz nalazi u državi članici koja nije zahvaćena tom raširenom prijevarom. Uredbom se iznova pojačava mehanizam za rješavanje neslaganja među nadležnim tijelima unutar mehanizma uzajamne pomoći. Uloga Komisije unutar mehanizma uzajamne pomoći ojačana je sustavnim nadgledanjem, usmjeravanjem nadležnih tijela i mogućnošću donošenja mišljenja na zahtjev nadležnih tijela ili na vlastitu inicijativu. Poglavlje IV. – Mehanizam koordiniranog nadzora, istrage i provedbe za raširene povrede Ovim se poglavljem predviđaju instrumenti za suzbijanje raširenih povreda. To uključuje koordinirana djelovanja (odjeljak I.), zajednička djelovanja protiv raširenih povreda s dimenzijom Unije (odjeljak II.) i usklađene istrage potrošačkih tržišta (članak 32.) Odjeljak I. Koordinirana djelovanja za suzbijanje raširenih povreda koje ne dosežu prag dimenzije Unije fleksibilan su instrument koji nadležnim tijelima omogućuje da među sredstvima predviđenima Uredbom izaberu ono najprimjerenije za suzbijanje raširenih povreda. U načelu bi te mjere trebala koordinirati nadležna tijela. Komisija može preuzeti koordinacijsku ulogu samo onda kad je to nužno s obzirom na opseg povrede ili kad se može očekivati da će povreda prouzročiti znatnu štetu kolektivnim interesima potrošača. U odjeljku se utvrđuju mogućnosti za koordinirane mjere istrage i provedbe. Prema potrebi, ishod koordinirane istrage i procjena slučaja utvrđuju se zajedničkim stajalištem. Radi osiguranja usklađenosti s pravom Unije o zaštiti potrošača, nadležna tijela mogu ovlastiti određeno tijelo za poduzimanje mjera za provedbu u ime potrošača u drugim državama članicama zahvaćenima povredom. Nadležna tijela isto tako mogu djelovati istovremeno u svim ili u nekim zahvaćenim državama članicama. Iako sudjelovanje u koordiniranom djelovanju nije moguće prenijeti na imenovana tijela, tim se tijelima smije naložiti poduzimanje popratnih mjera za provedbu u okviru koordiniranog djelovanja. To je, međutim, moguće samo ako su se suglasila ostala nadležna tijela i ako je osigurano poštovanje profesionalne i poslovne tajne na temelju te uredbe. Odjeljak II. Ovim se odjeljkom uspostavlja nov instrument za rješavanje raširenih povreda s dimenzijom Unije koje će vjerojatno naštetiti potrošačima u velikom dijelu Unije. Utvrđuje se prag prema kojem se određuje koja od sumnjivih povreda ima dimenziju Unije. Postojanje praga temelji se na dvama kriterijima, prema zahvaćenih zemalja i broju zahvaćenih stanovnika, a oba moraju biti ispunjena. Komisija utvrđuje jesu li ispunjeni pragovi za dimenziju Unije i odlukom pokreće zajedničko djelovanje. Komisija isto tako ima obvezu koordinirati istragu i druge mjere koje države članice moraju poduzeti za zaustavljanje povrede. Sudjelovanje u zajedničkom djelovanju obvezno je za nadležna tijela u državama članicama zahvaćenima povredom. U odjeljku se još utvrđuju razlozi zbog kojih nadležno tijelo može odbiti sudjelovati u zajedničkom djelovanju. Komisija djelovanje zaključuje odlukom kad su ispunjeni razlozi za zatvaranje. Glavni instrument zajedničkog djelovanja je zajedničko stajalište predmetnih nadležnih tijela koje sadržava ishod istrage. O zajedničkom stajalištu trebalo bi obavijestiti trgovca odgovornog za povredu te mu dati mogućnost da se o njemu izjasni.

Prvenstveni je cilj zajedničkog djelovanja zaustaviti povredu i osigurati, ako je potrebno, naknadu štete potrošaču tako što će se trgovac odgovoran za povredu na to obvezati. Ako nije vjerojatno da će trgovac preuzeti takvu obvezu (npr. povrede u koje su uključeni nepošteni trgovci), nadležna tijela mogu izravno provoditi mjere nužne za zaustavljanje povrede. Ta mogućnost mora biti dostupna nadležnim tijelima kako bi se osiguralo da trgovci neće zloupotrijebiti postupak za izbjegavanje provedbe. Za naknadne provedbene mjere nadležna tijela trebala bi odabrati jedno nadležno tijelo koje je najprimjerenije da poduzme provedbene mjere za zaustavljanje povrede. Kada se nadležna tijela slože da će jednom tijelu dati punomoć da djeluje u njihovo ime, tom tijelu omogućuju da nastupa u ime potrošača iz ostalih država članica kao da se radi o njegovim potrošačima. Prema potrebi, nadležna tijela mogu istovremeno poduzimati provedbene mjere. Odjeljak III. Ovim se odjeljkom predviđaju zajedničke odredbe o postupcima za koordinirano i zajedničko djelovanje kao što je pravo trgovaca da budu saslušani, uloga koordinatora, donošenje odluka i jezični režim. Osim toga, iznova se utvrđuje pravna osnova za usklađene istrage potrošačkih tržišta (čišćenja). Poglavlje V. – Mehanizam nadzora Trenutačni sustav upozoravanja u skladu s Uredbom o suradnji u zaštiti potrošača zamjenjuje se novim nadzornim mehanizmom. U njemu su objedinjena upozorenja u skladu s trenutačnom Uredbom o suradnji u zaštiti potrošača i šira razmjena informacija relevantnih i neophodnih za pravovremeno otkrivanje raširenih povreda. Ostali subjekti u mehanizmu za upozoravanje mogu sudjelovati preko vanjskih upozorenja. U mehanizam upozoravanja mogu biti uključene dvije kategorije subjekata. Imenovana tijela i europski potrošački centri uključeni su u skladu s Uredbom. Drugu kategoriju čine subjekti koje su odabrale države članice i Komisija među udrugama potrošača, trgovinskim udruženjima i ostalim subjektima sa stručnim znanjima i legitimnim interesom za zaštitu potrošača koji smiju sudjelovati u mehanizmu upozoravanja. Pristup tih subjekata mehanizmu upozoravanja ograničen je na objave „obavijesti o upozorenju”. U skladu sa zahtjevima o čuvanju profesionalne tajne, oni nemaju pristup ostalim informacijama ili upozorenjima koje nadležna tijela uzajamno razmjenjuju. Poglavlje VI. – Ostale aktivnosti koje se provode diljem EU-a Slično kao postojećom Uredbom o suradnji u zaštiti potrošača, ovim se poglavljem predviđaju koordinacija, suradnja i razmjena informacija o ostalim aktivnostima povezanima sa suradnjom u provedbi. Poglavlje VII. – Čuvanje profesionalne i poslovne tajne i ostala rješenja Čuvanje profesionalne tajne od najveće je važnosti ne samo radi zaštite interesa trećih osoba, nego i kako bi se osigurala učinkovitost istrage i spriječilo uništenje dokaza. Uredbom se jamči zaštita profesionalnih i poslovnih tajni. Njom se predviđa i da će se informacije prikupljene primjenom minimalnih ovlasti u skladu s Uredbom upotrebljavati samo u svrhu osiguranja usklađenosti sa zakonima o zaštiti interesa potrošača. Uredbom se dodatno osigurava da se dokazi i nalazi istraga pribavljeni upotrebom minimalnih ovlasti mogu neometano upotrebljavati preko granica, posebno kad je potrebno rješavati pitanje raširenih povreda. Uredbom se obveza dvogodišnjeg izvješćivanja u skladu s postojećom Uredbom zamjenjuje dvogodišnjim nacionalnim provedbenim planovima koji bi trebali omogućiti određivanje prioritetnih aktivnosti i učinkovitije iskorištavanje sredstava za borbu protiv povreda na jedinstvenom tržištu. Zbog prekogranične prirode povreda iz ove Uredbe čiji se učinci šire izvan jurisdikcijskih granica pojedinačne države članice, uredbom se uspostavljaju načela za određivanje sankcija za takve povrede. Prilog Prilogom koji sadržava popis zakona o zaštiti interesa potrošača utvrđuje se područje primjene rationae materiae Uredbe. U odnosu na postojeću Uredbu, prilog je ažuriran kako bi se uklonili pravni akti koji više nisu na snazi i izmijenjen radi proširenja primjene Uredbe na dodatne instrumente prava Unije o zaštiti potrošača. Proširenje priloga na dodatne instrumente prava Unije o zaštiti potrošača trebalo bi se početi primjenjivati već prije početka primjene ove Uredbe. 2016/0148 (COD) Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o suradnji između nacionalnih tijela odgovornih za provedbu zakona o zaštiti potrošača

(Tekst značajan za EGP) EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske unije, a posebno njegov članak 114., uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije, nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima, uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora, u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom, budući da: (1)Uredbom (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća predviđena su usklađena pravila i postupci za olakšanje suradnje između nacionalnih tijela odgovornih za provedbu prekograničnih zakona o zaštiti potrošača. Člankom 21.a. predviđa se preispitivanje učinkovitosti i operativnih mehanizama te Uredbe i u skladu s tim člankom Komisija zaključuje da Uredba (EZ) br. 2006/2004 nije dovoljna za učinkovito rješavanje izazova provedbe na jedinstvenom tržištu, a osobito na jedinstvenom digitalnom tržištu, (2)U Strategiji jedinstvenog digitalnog tržišta koju je Komisija donijela 6. svibnja 2015. kao jedan od prioriteta utvrđena je potreba za jačanjem povjerenja potrošača s pomoću brže, lakše i dosljednije provedbe pravila o zaštiti potrošača. Strategijom jedinstvenog digitalnog tržišta koju je Komisija donijela 28. listopada 2015. ponovno je istaknuto da bi provedbu zakonodavstva Unije o zaštiti potrošača trebalo dodatno ojačati Uredbom o suradnji u zaštiti potrošača, (3)Zbog neučinkovite provedbe u slučajevima prekograničnih povreda, posebno u digitalnom okruženju, trgovcima je omogućeno da premještanjem unutar Unije izbjegnu provedbu zakona, što dovodi do narušavanja tržišnog natjecanja za trgovce koji poštuju zakone i posluju na domaćem tržištu ili prekogranično, čime se izravno šteti potrošačima i potkopava povjerenje potrošača u prekogranične transakcije i jedinstveno tržište. Stoga je viša razina usklađenosti kojom se među nadležnim javnim provedbenim tijelima utvrđuje djelotvorna i učinkovita suradnja u provedbi neophodna za prepoznavanje, istraživanje i nalog o prestanku povreda unutar Unije i raširenih povreda. (4)Uredbom (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća uspostavljena je mreža nadležnih javnih tijela diljem Unije. Potrebna je učinkovita koordinacija među različitim nadležnim tijelima koja sudjeluju u mreži te ostalim javnim tijelima na razini država članica. Koordinacijsku ulogu jedinstvenog ureda za vezu trebalo bi povjeriti jednom nadležnom tijelu u svakoj državi članici koje ima dovoljno ovlasti i sredstava da preuzme glavnu ulogu u mreži nadležnih tijela. (5)Potrošače bi trebalo zaštititi i od kratkotrajnih povreda unutar Unije i raširenih povreda čije je trajanje kratko, ali čiji se štetni učinci mogu nastaviti dugo nakon što povreda prestane. Nadležna tijela trebala bi imati potrebne ovlasti kako bi mogla istražiti i naložiti prestanak takvih povreda u budućnosti. (6)Nadležna tijela trebala bi imati skup minimalnih ovlasti za istraživanje i provedbu kako bi učinkovito provodila ovu Uredbu, uzajamno surađivala i odvratila trgovce od povreda unutar Unije i raširenih povreda. Te bi ovlasti trebale biti dostatne za rješavanje izazova u provedbi u okviru e-trgovine i digitalnog okruženja u kojima posebno zabrinjavaju mogućnosti da trgovac lako sakrije ili promijeni svoj identitet. Tim bi ovlastima trebalo osigurati valjanu razmjenu dokaza među nadležnim tijelima radi postizanja učinkovite provedbe na jednakoj razini u svim državama članicama. (7)Države članice mogu odabrati hoće li nadležna tijela te ovlasti izvršavati izravno na temelju vlastite nadležnosti ili podnošenjem zahtjeva nadležnim sudovima. Odaberu li države članice da nadležna tijela svoje ovlasti izvršavaju podnošenjem zahtjeva nadležnim sudovima, države članice trebale bi osigurati učinkovito i pravovremeno izvršavanje tih ovlasti te se pobrinuti da troškovi njihova izvršavanja budu proporcionalni i ne ometaju primjenu ove Uredbe. (8)Kad nadležna tijela odgovaraju na zahtjeve upućene putem mehanizma uzajamne pomoći, trebala bi, prema potrebi, iskoristiti i ostale ovlasti ili mjere koje su im dane na nacionalnoj razini, uključujući ovlast za pokretanje kaznenog progona ili prosljeđivanje predmeta u kazneni progon. Od najveće je važnosti da sudovi i ostala tijela, posebno ona uključena u kazneni progon, imaju sredstva i ovlasti potrebne za učinkovitu i pravovremenu suradnju s nadležnim tijelima. (9)Nadležna tijela trebala bi biti u mogućnosti samostalno otvarati istrage, ako za povrede unutar Unije ili raširene povrede saznaju na neki drugi način osim prigovora potrošača. To je naročito potrebno kako bi se osigurala učinkovita suradnja među nadležnim tijelima kada rješavaju problem raširenih povreda. (10)Nadležna tijela trebala bi imati pristup svim potrebnim dokazima, podatcima i informacijama kako bi utvrdila je li došlo do povrede unutar Unije ili do raširene povrede, a posebno kako bi odredila odgovornog trgovca, bez obzira na to tko je u posjedu tih dokaza, informacija ili podataka, gdje se nalaze i u kojem su obliku. Nadležna tijela trebala bi moći izravno zahtijevati da treće osobe u digitalnom vrijednosnom lancu dostave sve potrebne dokaze, podatke i informacije. (11)Nadležna tijela trebala bi moći provjeriti usklađenost sa zakonodavstvom o zaštiti potrošača i pribaviti dokaze o povredama unutar Unije ili raširenim povredama, a posebno onima koje se događaju tijekom i nakon kupovine robe i usluga. Zato bi trebali imati ovlast za obavljanje probnih kupnji i kupnji robe i usluga pod prikrivenim identitetom. (12)U digitalnom okruženju posebno, nadležna tijela trebala bi moći brzo i učinkovito zaustaviti povrede, osobito kad trgovac koji prodaje robu ili usluge skriva svoj identitet ili se premješta unutar Unije ili u neku treću zemlju kako bi izbjegao provedbu. U slučajevima kad postoji rizik da će potrošačima biti nanesena ozbiljna i nepopravljiva šteta, nadležna tijela trebala bi moći donositi privremene mjere radi sprječavanja štete ili njezina smanjenja, uključujući, prema potrebi, suspenziju web-mjesta, domene ili sličnog digitalnog mjesta, usluge ili sličnog računa. Nadalje, nadležna tijela trebala bi imati ovlast ukinuti web-mjesto, domenu ili slično digitalno mjesto, uslugu ili sličan račun, ili treću osobu koja je pružatelj usluga navesti da to učini.

(13)Kako bi se osiguralo da preventivni učinak bude dovoljan da trgovce odvrati od činjenja ili ponavljanja povrede i da od tih povreda trgovci nemaju dobit, pravila o kaznama koja su države članica donijele u skladu sa zahtjevima prava Unije o zaštiti interesa potrošača trebalo bi primjenjivati i na povrede unutar Unije i na raširene povrede. Zbog istih bi razloga potrošači trebali imati pravo na naknadu štete prouzročene tim povredama. (14)U pogledu naknade potrošačima, nadležna tijela trebala bi odabrati razmjerne, pravedne i razumne mjere kojima će se spriječiti ili smanjiti rizik od ponovne pojave ili ponavljanja povreda, uzimajući posebno u obzir očekivane koristi za potrošače i opravdane administrativne troškove koji će vjerojatno biti povezani s provedbom tih mjera. Ako nije moguće odrediti tko su predmetni potrošači ili to nije moguće bez nerazmjernih troškova za odgovornog trgovca, nadležno tijelo može naložiti da se povrat dobiti ostvarene povredom plati u državnu blagajnu ili korisniku kojeg odredi nadležno tijelo ili koji se određuje u skladu s nacionalnim zakonodavstvom. (15)Trebalo bi unaprijediti djelotvornost i učinkovitost mehanizma uzajamne pomoći. Zatražene informacije trebalo bi dostaviti na vrijeme te bi i potrebne provedbene mjere trebalo donijeti na vrijeme. Komisija bi stoga putem provedbenih mjera trebala utvrditi obvezujuće rokove unutar kojih će nadležna tijela odgovarati na zahtjeve za informacije i provedbu, te pojasniti postupovne i druge aspekte obrade zahtjeva za informacije i provedbu, (16)Komisija mora poboljšati koordiniranje i nadgledanje funkcioniranja mehanizma uzajamne pomoći, izdavanjei smjernica te davanje preporuka i mišljenja državama članicama kad se pojave problemi. Komisija mora isto tako učinkovitije i brže pomoći nadležnim tijelima da riješe sporove oko tumačenja obveza koje proizlaze iz mehanizma uzajamne pomoći. (17)Trebalo bi propisati usklađena pravila o utvrđivanju postupka za koordinaciju nadgledanja, istraživanja i provedbe raširenih povreda. Koordiniranim djelovanjima protiv raširenih povreda trebalo bi nadležnim tijelima osigurati mogućnost da biraju najprimjerenije i najučinkovitije alate za zaustavljanje raširenih povreda i osiguranje odštete potrošačima, (18)Koordinirano ispitivanje web-mjesta za e-trgovinu („čišćenja”) još je jedan oblik koordinacije provedbe koji se pokazao učinkovitim alatom protiv povreda koji bi ubuduće trebalo zadržati i pojačati. (19)Raširene povrede s dimenzijom Unije mogu prouzročiti štetu velikih razmjera za većinu potrošača u Uniji. Stoga je za njih potreban poseban koordinacijski postupak na razini Unije koji obvezno koordinira Komisija. Kako bi se osigurali pravovremeno, usklađeno i učinkovito pokretanje postupka i ujednačena provjera uvjeta, Komisija bi trebala biti zadužena da provjeri jesu li ispunjeni uvjeti za pokretanje postupka. Dokazi i informacije prikupljeni tijekom zajedničkog djelovanja trebali bi se neometano upotrebljavati u nacionalnim postupcima, kad je to potrebno, (20)U kontekstu raširenih povreda i raširenih povreda s dimenzijom Unije, trebalo bi poštovati pravo predmetnih trgovaca na obranu. Za to je posebno potrebno trgovcu dati pravo da bude saslušan i da se tijekom postupka koristi jezikom koji odabere. (21)Ako trgovac odgovoran za raširenu povredu ili raširenu povredu s dimenzijom Unije ne prestane s povredom dobrovoljno, nadležna tijela zahvaćene države članice trebala bi imenovati jedno nadležno tijelo u nekoj državi članici da poduzme djelovanje radi provedbe koje će biti prilagođeno tako da se očuvaju prava potrošača s boravištem u ostalim državama članicama zahvaćenima povredom. To nadležno tijelo trebalo bi biti imenovano uzimajući u obzir njegov kapacitet za poduzimanje učinkovitog djelovanja protiv trgovca, na primjer kad trgovac ima poslovni nastan u državi članici tog tijela. Imenovano nadležno tijelo trebalo bi djelovati kao da su potrošači iz ostalih država članica njegovi potrošači. Prema potrebi, kako bi se izbjegla izvanteritorijalna primjena zakona, nekolicini država članica zahvaćenih povredom ili svim državama članicama zahvaćenima povredom trebalo bi dozvoliti da donesu provedbene mjer i da istovremeno zaštite svoje vlastite potrošače ili potrošače koji imaju boravište u ostalim državama članicama. To, na primjer, može biti potrebno kako bi se zaustavile povrede slične prirode koje vrše društva kćeri nekog društva s poslovnim nastanom u više od jedne države članice, koje pogađaju samo potrošače tih država članica i nemaju očigledan prekogranični element (usporedne povrede). (22)Potrebno je pojačati nadzorni mehanizam i mehanizam upozoravanja kako bi se osiguralo pravovremeno i učinkovito otkrivanje raširenih povreda. Potrebno je pojasniti koje bi informacije trebalo razmjenjivati i koje popratne radnje moraju uslijediti nakon razmjene informacija, kako bi se osigurala reakcija po primitku upozorenja koja iziskuju djelovanje i rješavanje. Komisija bi trebala koordinirati funkcioniranje nadzornog mehanizma. (23)Udruge potrošača imaju važnu ulogu u obavješćivanju potrošača o njihovim pravima, u njihovu obrazovanju i zaštiti njihovih interesa, uključujući rješavanje sporova. Potrošače bi trebalo poticati da surađuju s nadležnim tijelima na jačanju primjene ove Uredbe. Udruge potrošača, a posebno one na koje se mogu prenijeti zadaće provedbe na temelju ove Uredbe, i europski potrošački centri trebali bi imati mogućnost obavijestiti nadležna tijela o sumnjama na povrede i s njima podijeliti informacije potrebne za otkrivanje, istraživanje i zaustavljanje povreda unutar Unije i raširenih povreda. (24)Povrede raširene diljem Unije trebalo bi rješavati djelotvorno i učinkovito. Zbog toga bi određivanje prioriteta u provedbi i planiranje na razini država članica trebalo koordinirati te udružiti dostupna sredstva nadležnih tijela. Kako bi se to postiglo, trebalo bi uspostaviti sustav dvogodišnjih tekućih planova provedbe. (25)Podatci koji se odnose na prigovore potrošača mogu pomoći tvorcima politika na nacionalnoj razini i na razini Unije prilikom ocjenjivanja funkcioniranja potrošačkih tržišta i otkrivanja povreda. Radi olakšanja razmjene takvih podataka na razini Unije Komisija je donijela Preporuku o primjeni usklađene metodologije za razvrstavanje prigovora i upita potrošača. Tu bi Preporuku trebalo provesti kako bi se dokraja poduprla suradnja u provedbi i olakšalo otkrivanje povreda unutar Unije i raširenih povreda, (26)Izazove u provedbi koji prelaze granice Unije te interese potrošača u Uniji treba zaštititi od nepoštenih trgovaca u trećim zemljama. Zato bi s trećim zemljama trebalo pregovarati o međunarodnim sporazumima u vezi s uzajamnom pomoći u provedbi zakona kojima se štite interesi potrošača. Tim bi međunarodnim sporazumima trebalo obuhvatiti predmet utvrđen ovom Uredbom, a o njima bi trebalo pregovarati na razini Unije kako bi se osigurala optimalna zaštita potrošača u Uniji i nesmetana suradnja s trećim zemljama, (27)Kako bi se osigurali ujednačeni uvjeti za provedbu i ostvarenje minimalnih ovlasti nadležnih tijela, utvrdili rokovi i odredile ostale pojedinosti postupaka za rješavanje povreda unutar Unije, raširenih povreda i pojedinosti u vezi s nadzornim mehanizmom i administrativnom suradnjom između nadležnih tijela, provedbene ovlasti trebalo bi prenijeti na Komisiju. Te bi se ovlasti trebale izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća. (28)Postupak ispitivanja trebao bi se primjenjivati za donošenje akata u skladu s člancima 10., 11., 12., 13., 15., 20., 27., 31., 32., 34., 35., 36., 37., 39., 43. i 46. ove Uredbe jer se radi o općim pravnim aktima. (29)Ovom se Uredbom nadopunjuju sektorska pravila Unije o suradnji među sektorskim regulatorima i sektorska pravila Unije o odšteti potrošačima za štetu nastalu zbog povreda tih pravila. Ovom se Uredbom ne dovode u pitanje ostali sustavi i mreže suradnje utvrđeni sektorskim zakonodavstvom Unije. Ovom se Uredbom unaprjeđuju suradnja i koordinacija između mreže za zaštitu potrošača i mreža regulatornih tijela i tijela uspostavljenih sektorskim zakonodavstvom Unije. (30)Ovom se Uredbom ne dovode u pitanje postojeća pravila Unije o ovlastima nacionalnih regulatornih tijela uspostavljenih sektorskim zakonodavstvom Unije. Kad je to primjereno i moguće, ta bi se tijela trebala ovlastima koje su im dostupne u skladu s pravom Unije i nacionalnim pravom trebala koristiti za obustavljanje ili zabranu povreda unutar Unije ili raširenih povreda ili kako bi u obavljaju tih zadaća pomagala nadležnim tijelima. (31)Za izračunavanje odštete za štetu nanesenu kolektivnim interesima potrošača trebala bi se primjenjivati sektorska pravila Unije koja se odnose na putnike, kao što su Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća, Uredba (EZ) br. 1371/2007 Europskog parlamenta i Vijeća, Uredba (EU) br. 1177/2010 Europskog parlamenta i Vijeća, Uredba (EU) br. 181/2011 Europskog parlamenta i Vijeća. Ako sektorskim zakonodavstvom Unije nije obuhvaćena odšteta za štetu prouzročenu povredama unutar Unije ili raširenim povredama, odštetu bi trebalo utvrditi na temelju primjenjivog nacionalnog prava. (32)Ovom se Uredbom ne dovode u pitanje uloga i ovlasti nadležnih tijela i Europskog nadzornog tijela za bankarstvo u vezi sa zaštitom kolektivnih ekonomskih interesa potrošača u pitanjima koja se odnose na usluge u vezi s računima za plaćanje i ugovore o potrošačkim kreditima koji se odnose na stambene nekretnine na temelju Direktive 2014/17/ЕU Europskog parlamenta i Vijeća i Direktive 2014/92/ЕU Europskog parlamenta i Vijeća.

(33)S obzirom na postojeće mehanizme suradnje na temelju Direktive 2014/17/ЕU Europskog parlamenta i Vijeća te Direktive 2014/92/ЕU Europskog parlamenta i Vijeća, mehanizmi uzajamne pomoći (poglavlje III.) ne primjenjuju se na povrede tih Direktiva unutar Unije. (34)Ovom se Uredbom ne dovode u pitanje kazne utvrđene sektorskim zakonodavstvom Unije i zakonodavstvom Unije o zaštiti potrošača i koje se primjenjuju na povrede unutar država. Nadležna tijela trebala bi, prema potrebi, primjenjivati odredbe nacionalnog prava o provedbi tih odredbi, uzimajući u obzir stvarnu razinu i opseg povrede i štetu prouzročenu potrošaču u drugoj državi članici zbog te povrede. (35)Ovom se Uredbom poštuju temeljna prava i načela koja su posebno priznata Poveljom Europske unije o temeljnim pravima. U skladu s tim, ovu bi Uredbu trebalo tumačiti i primjenjivati s obzirom na ta prava i načela. Kad nadležna tijela izvršavaju svoje minimalne ovlasti utvrđene ovom Uredbom trebala bi postići odgovarajuću ravnotežu između interesa zaštićenih temeljnim pravima, kao što su visoka razina zaštite potrošača, sloboda poslovanja i sloboda informiranja. (36)Budući da ciljeve ove Uredbe, tj. suradnju između nacionalnih tijela odgovornih za provedbu zakona o zaštiti potrošača države članice ne mogu dostatno ostvariti zato što suradnju i koordinaciju ne mogu jamčiti ako djeluju same, a taj se cilj na bolji način može ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti kako je utvrđeno u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti, kako je utvrđeno u tom članku, ova Uredba ne prelazi okvire koji su potrebni za postizanje navedenog cilja, (37)Uredbu (EZ) br. 2006/2004 stoga bi trebalo staviti izvan snage, DONIJELI SU OVU UREDBU: POGLAVLJE I. UVODNE ODREDBE Članak 1. Predmet Ovom se Uredbom određuju uvjeti pod kojima tijela u državama članicama određena kao odgovorna za izvršavanje zakona koji štite interese potrošača surađuju međusobno i s Komisijom kako bi osigurali usklađenost s tim zakonima i nesmetano funkcioniranje unutarnjeg tržišta i kako bi poboljšali zaštitu ekonomskih interesa potrošača. Članak 2. Područje primjene 1. Ova se Uredba primjenjuje na povrede unutar Unije i raširene povrede utvrđene u članku 3. točkama (b) i (c). 2. Ova se Uredba primjenjuje i na kratkotrajne povrede unutar Unije i raširene povrede, čak i na one povrede koje su prestale prije nego što je provedba započela ili prije nego što je mogla završiti. 3. Ovom se Uredbom ne dovode u pitanje pravila Unije o međunarodnom privatnom pravu, a posebno pravila koja se odnose na nadležnost sudova i primjenjiva prava. 4. Ovom se Uredbom ne dovodi u pitanje primjena mjera u državama članicama koje se odnose na pravosudnu suradnju u kaznenim i građanskim stvarima, posebno rad Europske pravosudne mreže. 5. Ovom se Uredbom ne dovodi u pitanje ispunjenje bilo koje dodatne obveze od strane država članica povezane s uzajamnom pomoći u zaštiti kolektivnih ekonomskih interesa potrošača, uključujući kaznene stvari, koji proizlaze iz drugih pravnih akata, uključujući bilateralne ili multilateralne sporazume. 6. Ovom se Uredbom ne dovode u pitanje uloga i ovlasti nadležnih tijela i Europskog nadzornog tijela za bankarstvo u skladu s Direktivom 2014/17/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 4. veljače 2014. o ugovorima o potrošačkim kreditima koji se odnose na stambene nekretnine i Direktivom 2014/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 23. srpnja 2014. o usporedivosti naknada povezanih s računima za plaćanje, prebacivanju računa za plaćanje i pristupu računima za plaćanje.

7. Poglavlje III. ove Uredbe ne primjenjuje se na povrede unutar Unije sljedećih pravnih akata: (a)Direktive 2014/17/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 4. veljače 2014. o ugovorima o potrošačkim kreditima koji se odnose na stambene nekretnine; (b)Direktive 2014/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 23. srpnja 2014. o usporedivosti naknada povezanih s računima za plaćanje, prebacivanju računa za plaćanje i pristupu računima za plaćanje s osnovnim uslugama. 8. Ovom se Uredbom ne dovodi u pitanje Direktiva 2009/22/EZ Europskog parlamenta i Vijeća. Članak 3. Definicije Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije: (a)„zakoni kojima se štite interesi potrošača” znači direktive kako su prenesene u unutarnji pravni poredak država članica i uredbe navedene u Prilogu; (b)„povreda unutar Unije” znači svaki čin ili propust koji je prestao ili je u tijeku, suprotan zakonima kojima se štite interesi potrošača, kojim je nanesena ili se nanosi šteta ili će vjerojatno biti nanesena šteta kolektivnim interesima potrošača koji imaju boravište u državi članici različitoj od one u kojoj je čin ili propust nastao ili se dogodio, u kojoj odgovorni trgovac ima poslovni nastan ili u kojoj se pronađu dokazi ili sredstva tog trgovca koja se odnose na navedeni čin ili propust; (c)„raširena povreda” znači: (1)svaki čin ili propust suprotan zakonima kojima se štite interesi potrošača, kojim je nanesena ili se nanosi šteta ili će vjerojatno biti nanesena šteta kolektivnim interesima potrošača koji imaju boravište u barem dvije države članice različite od one u kojoj je čin ili propust nastao ili se dogodio ili u kojoj odgovorni trgovac ima poslovni nastan ili u kojoj se pronađu dokazi ili sredstva koja se odnose na navedeni čin ili propust; bez obzira na to je li čin ili propust i tijeku ili je prestao; ili (2)svaki čin ili propust suprotan zakonima kojima se štite interesi potrošača koji ima zajedničke značajke, kao što su ista nezakonita poslovna praksa, povreda istog interesa ili koji se odvijaju istodobno, u najmanje dvije države članice; (d)„tijelo podnositelj zahtjeva” znači nadležno tijelo koje podnosi zahtjev za uzajamnu pomoć; (e)„tijelo primatelj zahtjeva” znači nadležno tijelo koje prima zahtjev za uzajamnu pomoć; (f)„trgovac” znači svaka fizička ili pravna osoba, neovisno o tome je li u privatnom ili javnom vlasništvu, koja djeluje u svrhe povezane sa svojom trgovačkom, poslovnom, obrtničkom ili profesionalnom djelatnošću, uključujući i preko bilo koje druge osobe koja djeluje u njezino ime ili za njezin račun; (g)„nadzor tržišta” znači aktivnosti, djelovanja ili mjere nadležnog tijela određenog kako bi otkrilo je li došlo do povreda unutar Unije ili raširenih povreda ili jesu li one u tijeku; (h)„prigovor potrošača” znači izjava, potkrijepljena opravdanim dokazima, da je trgovac počinio ili će vjerojatno počiniti povredu zakona kojima se štite interesi potrošača; (i)„šteta nanesena kolektivnim interesima potrošača” znači stvarna ili potencijalna šteta interesima određenog broja potrošača zahvaćenih povredama unutar Unije ili raširenim povredama, pri čemu se posebno pretpostavlja da je povredom šteta, potencijalno ili stvarno, nanesena ili se nanosi ili će vjerojatno biti nanesena znatnom broju potrošača u sličnoj situaciji. Članak 4. Rokovi zastare za povrede

1. Nadležna tijela mogu istražiti povrede iz članka 2. i trgovcima zabraniti da se u njih ubuduće upuštaju. Nadležna tijela mogu za te povrede odrediti sankcije u roku od pet godina od prestanka povrede. 2. Zastara za određivanje sankcija počinje teći na dan prestanka povrede. 3. Svakom mjerom koju nadležno tijelo poduzme u svrhu postupka istrage ili provedbe u vezi s povredom obustavlja se rok zastare za određivanja sankcija sve do donošenja konačne odluke o predmetu. Rok zastare za izricanje kazni ostaje obustavljen sve dok je odluka, nalog ili neko drugo djelovanje nadležnog tijela predmet postupka koji je u tijeku pred sudom. POGLAVLJE II. NADLEŽNA TIJELA I NJIHOVE OVLASTI Članak 5. Nadležna tijela i jedinstveni uredi za vezu 1. Svaka država članica kao nadležna tijela imenuje javna tijela uspostavljena na nacionalnoj, regionalnoj ili lokalnoj razini s posebnim odgovornostima za provedbu zakona kojima se štite interesi potrošača. 2. Nadležna tijela svoje obveze ispunjavaju u skladu s ovom Uredbom kao da djeluju u ime potrošača u svojoj državi članici i za svoj račun. 3. Svaka država članica imenuje jedno nadležno tijelo kao jedinstveni ured za vezu. 4. Jedinstveni ured za vezu odgovoran je za koordiniranje poslova istrage i provedbe povezanih s povredama unutar Unije i raširenim povredama koje obavljaju nadležna tijela, ostala tijela iz članka 6., imenovana tijela iz članka 13. i subjekti koji sudjeluju u mehanizmu upozoravanja iz članka 34. 5. Države članice osiguravaju da nadležna tijela i jedinstveni uredi za vezu imaju odgovarajuća sredstva potrebna za primjenu ove Uredbe i učinkovitu primjenu svojih ovlasti u skladu s člankom 8., uključujući dovoljna proračunska sredstva, stručna znanja, postupke i ostala rješenja. 6. Ako na državnom području država članica postoji više od jednog nadležnog tijela, države članice osiguravaju jasno određenje njihovih zadaća i njihovu blisku suradnju kako bi svako tijelo moglo učinkovito obavljati svoje zadaće. Članak 6. Suradnja s ostalim javnim tijelima i imenovanim tijelima 1. Svaka država članica može ostalim javnim tijelima uvesti obvezu pomaganja nadležnim tijelima u ispunjavanju njihovih obveza. 2. Nadležno tijelo može od ostalih javnih tijela iz stavka 1. zatražiti da poduzmu sve neophodne provedbene mjere koje su im dostupne u skladu s nacionalnim pravom koje će dovesti do prestanka ili zabrane povreda unutar Unije i raširenih povreda. 3. Države članice osiguravaju da ostala javna tijela posjeduju nužna sredstva i ovlasti za djelotvornu suradnju s nadležnim tijelima pri primjeni ove Uredbe. Ta ostala javna tijela moraju redovito obavješćivati nadležno tijelo o mjerama poduzetim pri primjeni ove Uredbe. 4. Svaka država članica može odrediti tijela koja imaju legitimni interes u prekidu ili zabrani povreda („imenovana tijela”) za prikupljanje nužnih informacija i poduzimanje nužnih mjera za provedbu koje su im raspoložive u okviru nacionalnog zakonodavstva u ime nadležnog tijela primatelja zahtjeva. 5. Države članice osiguravaju suradnju među nadležnim tijelima i imenovanim tijelima, posebno kako bi se zajamčilo da se nadležna tijela bez odgode obavješćuju o povredama iz članka 2.

Članak 7. Informacije i popisi 1. Sve države članice bez odgode obavješćuju Komisiju i druge države članice o identitetu nadležnih tijela, jedinstvenog ureda za vezu, imenovanih tijela kako je utvrđeno u članku 13. i subjekata koji sudjeluju u mehanizmu upozoravanja kako je utvrđeno u članku 34. te o svim izmjenama koje se na njih odnose. 2. Komisija na svojemu web-mjestu održava i ažurira javnosti dostupan popis koji obuhvaća jedinstveni ured za vezu, nadležna tijela, imenovana tijela i subjekte. Članak 8. Minimalne ovlasti nadležnih tijela 1. Sva nadležna tijela imaju ovlasti za istragu i provedbu koje su potrebne za primjenu ove Uredbe, a izvršavaju ih u skladu s nacionalnim pravom. 2. Sva nadležna tijela imaju barem sljedeće ovlasti i izvršavaju ih u skladu s uvjetima utvrđenima u članku 9.: (a) pristupiti svim relevantnim dokumentima, podatcima ili informacijama povezanim s povredama na temelju ove Uredbe, u bilo kojem obliku i bez obzira na medij ili mjesto na kojemu su pohranjeni; (b) zatražiti dostavljanje svih relevantnih informacija, podataka ili dokumenata u bilo kojem formatu ili obliku te bez obzira na medij ili mjesto na kojemu su pohranjeni od svih fizičkih ili pravnih osoba, uključujući banke, pružatelje internetskih usluga, registre za domene i pružatelje usluga smještaja na poslužitelju (hosting) , između ostalog, radi utvrđivanja i praćenja financijskih i podatkovnih tokova ili provjeru identiteta osoba uključenih u financijske i podatkovne tokove, informacije o bankovnim računima i vlasništvu web-mjesta; (c) zatražiti dostavljanje svih relevantnih informacija, podataka ili dokumenata u bilo kojem formatu ili obliku te bez obzira na medij ili mjesto na kojemu su pohranjeni od svih javnih tijela, tijela ili agencija u državama članicama nadležnog tijela, između ostalog, radi utvrđivanja i praćenja financijskih i podatkovnih tokova ili provjeru identiteta osoba uključenih u financijske i podatkovne tokove, informacije o bankovnim računima i vlasništvu web-mjesta; (d) provoditi nužne inspekcije na licu mjesta, uključujući posebice ovlasti za ulazak u sve poslovne prostore, prijevozna sredstva ili na posjed ili zahtijevanje od drugih nadležnih tijela da to učine kako bi se ispitale, zaplijenile, uzele ili pribavile kopije informacija, podataka ili dokumenata, bez obzira na medij na kojemu su pohranjeni; zapečatiti poslovne prostore ili informacije, podatke ili dokumente na potrebno razdoblje te u mjeri potrebnoj za inspekciju; zatražiti objašnjenja od bilo kojeg predstavnika ili člana osoblja predmetnog trgovca u pogledu činjenica, informacija ili dokumenata koji se odnose na predmet inspekcije te bilježenje njihovih odgovora; (e) kupovati robu ili usluge, odnosno obavljati probne kupnje kako bi se otkrile povrede na temelju ove Uredbe te pribavili dokazi; (f)kupovati robu ili usluge pod prikrivenim identitetom kako bi se otkrile povrede na temelju ove Uredbe te pribavili dokazi; (g)donositi privremene mjere kako bi se spriječio rizik od ozbiljne i nepopravljive štete za potrošače, odnosno privremenog ukidanja web-mjesta, domene ili sličnog digitalnog mjesta, usluge ili računa; (h) započeti istrage ili postupke za prekid ili zabranu povreda unutar Unije ili raširenih povreda na vlastitu inicijativu te, prema potrebi, objaviti informacije o tome; (i)ishoditi preuzimanje obveze od strane trgovca odgovornog za povredu unutar Unije ili raširenih povreda da će prekinuti povredu te, prema potrebi, platiti naknadu za prouzročenu štetu potrošačima; (j)zatražiti, u pisanom obliku, prekid povrede trgovca; (k)prekinuti ili zabraniti povrede; (l)zatvoriti web-mjesto, domenu ili slično digitalno mjesto, uslugu ili račun ili njegov dio, uključujući zahtijevanjem provedbe takvih mjera od treće strane ili drugog javnog tijela,

(m)odrediti sankcije, uključujući globe i novčane kazne, za povrede unutar Unije i raširene povrede te za nepoštovanje bilo koje odluke, naloga, privremene mjere, obveze ili druge mjere donesene u skladu s ovom Uredbom; (n) naložiti trgovcu odgovornom za povrede unutar Unije ili raširene povrede plaćanje naknade potrošačima koji su pretrpjeli štetu kao posljedicu povreda koje uključuju, između ostalog, novčanu naknadu, koje potrošačima osiguravaju mogućnost prekida ugovora ili druge mjere koje osiguravaju pravnu zaštitu potrošačima koji su pretrpjeli štetu kao posljedicu povrede; (o)naložiti povrat dobitaka ostvarenih kao posljedicu povreda, uključujući nalog da se ti dobitci uplate u državnu blagajnu ili korisniku kojega je odredilo nadležno tijelo ili koji je određen u skladu s nacionalnim zakonodavstvom; (p)objaviti sve konačne odluke, privremene mjere ili naloge, uključujući objavu identiteta trgovca odgovornog za povrede unutar Unije ili raširene povrede; (q)savjetovati se s potrošačima, udrugama potrošača, imenovanim tijelima i drugim predmetnim osobama o djelotvornosti predloženih obveza pri prekidu povrede i uklanjanju štete koju je ona prouzročila. Članak 9. Izvršavanje minimalnih ovlasti 1. Nadležna tijela izvršavaju ovlasti utvrđene u članku 8. u skladu s ovom Uredbom i nacionalnim pravom: (a)izravno unutar vlastite ovlasti ili (b)podnošenjem zahtjeva sudovima nadležnima za donošenje potrebne odluke te, prema potrebi, s pomoću žalbe, ako zahtjev za donošenje potrebne odluke nije bio uspješan. 2. U mjeri u kojoj nadležna tijela izvršavaju svoje ovlasti podnošenjem zahtjeva sudovima, ti sudovi imaju ovlast donijeti potrebne odluke te djeluju u okviru ove Uredbe. 3. Države članice osiguravaju da su sudske naknade i drugi troškovi povezani s donošenjem sudskih odluka o postupcima pokrenutima primjenom ove Uredbe razmjerni i ne otežavaju primjenu ove Uredbe. Članak 10. Provedbene ovlasti Komisija može donijeti provedbene akte u kojima se navode uvjeti za provedbu i izvršavanje minimalnih ovlasti nadležnih tijela iz članka 8. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 48. stavka 2. POGLAVLJE III. MEHANIZAM UZAJAMNE POMOĆI Članak 11. Zahtjevi za informacije

1. Tijelo primatelj zahtjeva, na zahtjev tijela podnositelja zahtjeva, dostavlja sve relevantne informacije potrebne za utvrđivanje je li došlo do povrede unutar Unije te za prekid te povrede. Tijelo primatelj zahtjeva bez odgode obavješćuje Komisiju o zahtjevu za informacije i dostavlja svoj odgovor. 2. Tijelo primatelj zahtjeva obavlja potrebne istrage ili poduzima druge nužne ili odgovarajuće mjere kako bi prikupilo potrebne informacije. Ako je potrebno, te se istrage provode uz pomoć drugih javnih tijela ili imenovanih tijela. 3. Na zahtjev tijela podnositelja zahtjeva, tijelo primatelj zahtjeva može dozvoliti nadležnoj službenoj osobi tijela podnositelja zahtjeva da bude prisutna u istragama koje provode službene osobe tijela primatelja zahtjeva. 4. Tijelo primatelj zahtjeva odgovara na zahtjev upotrebljavajući postupak za zahtjev za informacije i u roku koji je Komisija utvrdila provedbenim aktom. 5. Komisija donosi provedbene akte kojima se utvrđuju rokovi, standardni obrasci i pojedinosti u pogledu postupaka zahtjeva za informacije. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 48. stavka 2. Članak 12. Zahtjevi za provedbene mjere 1. Tijelo primatelj zahtjeva na zahtjev tijela podnositelja zahtjeva poduzima sve potrebne provedbene mjere kako bi prekinula ili zabranila povrede unutar Unije, uključujući određivanje sankcija i nalaganje ili omogućivanje plaćanje naknade potrošačima za štetu prouzročenu povredom. 2. Kako bi ispunio svoje obveze iz stavka 1., tijelo primatelj zahtjeva izvršava ovlasti utvrđene u članku 8. i sve dodatne ovlasti koje su mu dodijeljene u skladu s nacionalnim zakonodavstvom. Tijelo primatelj zahtjeva utvrđuje odgovarajuće provedbene mjere kako bi prekinulo ili zabranilo povrede unutar Unije na razmjeran, učinkovit i djelotvoran način. Ako je potrebno, te se mjere utvrđuju i provode uz pomoć drugih javnih tijela. 3. Tijelo primatelj zahtjeva redovito obavješćuje tijelo podnositelja zahtjeva te se s njim savjetuje o poduzetim koracima i mjerama. Tijelo primatelj zahtjeva putem baze podataka iz članka 43. bez odgode obavješćuje tijelo podnositelja zahtjeva, nadležna tijela drugih država članica i Komisiju o poduzetim mjerama i njihovom učinku na povrede unutar Unije, uključujući sljedeće: (a)jesu li uvedene privremene mjere; (b)je li povreda prekinuta; (c)koje su sankcije određene; (d)u kojoj je mjeri potrošačima isplaćena naknadama; (e)jesu li poduzete mjere provedene. 4. Tijelo primatelj zahtjeva odgovara na zahtjev upotrebljavajući postupke za zahtjeve za provedbene mjere i u roku koji je Komisija utvrdila provedbenim aktom. 5. Komisija donosi provedbene akte kojima se utvrđuju rokovi, standardni obrasci i pojedinosti u pogledu postupaka mjera za provedbu. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 48. stavka 2. Članak 13. Uloga imenovanih tijela 1. Tijelo primatelj zahtjeva može uputiti imenovano tijelo na prikupljanje nužnih informacija ili poduzeti provedbene mjere nužne za prekid ili zabranu povrede. Tijelo primatelj zahtjeva može to učiniti ako je vrlo vjerojatno da će imenovano tijelo dobiti zatražene informacije ili da će biti jednako učinkovito i djelotvorno u prekidu ili zabrani povrede kao i tijelo primatelj zahtjeva.

2. Tijelo primatelj zahtjeva osigurava da davanje uputa imenovanom tijelu ne dovede do objave informacija koje podliježu pravilima o povjerljivosti i čuvanju profesionalne i poslovne tajne navedenim u članku 41. 3. Ako imenovano tijelo ne uspije prekinuti ili zabraniti povredu unutar Unije u roku određenom u skladu s člankom 11. stavkom 4. i člankom 12. stavkom 4., samo tijelo primatelj zahtjeva djeluje na temelju zahtjeva u skladu s člancima 11. i 12. 4. Prije davanja uputa imenovanom tijelu, nadležno tijelo primatelj zahtjeva savjetuje se s tijelom podnositeljem zahtjeva o njegovoj namjeri davanja uputa imenovanom tijelu. Ako se tijelo podnositelj zahtjeva ne slaže s uputama imenovanog tijela, ono bez odgode obavješćuje tijelo primatelj zahtjeva u pisanom obliku i navodi pravnu osnovu za njegov prigovor. U tom slučaju tijelo primatelj zahtjeva ne daje upute imenovanom tijelu i djeluje na zahtjev. 6. Komisija donosi provedbene akte kojima se utvrđuju rokovi, standardni obrasci i pojedinosti u pogledu postupaka koji uključuju imenovana tijela. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 48. stavka 2. Članak 14. Zahtjevi za postupak za uzajamnu pomoć 1. U zahtjevima za uzajamnu pomoć, tijelo podnositelj zahtjeva osigurava dostatnu količinu informacija kako bi tijelu primatelju zahtjeva omogućilo ispunjenje zahtjeva, uključujući sve potrebne dokaze koje je moguće pribaviti samo u državi članici tijela podnositelja zahtjeva. 2. Tijelo podnositelj zahtjeva u informativne svrhe šalje zahtjeve jedinstvenom uredu za vezu države članice tijela primatelja zahtjeva i jedinstvenom uredu za vezu države članice tijela podnositelja zahtjeva. Jedinstveni ured za vezu države članice tijela primatelja zahtjeva bez odgode prosljeđuje zahtjeve odgovarajućim nadležnim tijelima. 3. Zahtjevi za uzajamnu pomoć i sva s njima povezana komunikacija obavlja se u pisanom obliku putem standardnih obrazaca te se dostavljaju u elektroničkom obliku putem baze podataka uspostavljene u skladu s člankom 43. 4. Predmetna nadležna tijela dogovaraju jezike koji će se upotrebljavati u zahtjevima za uzajamnu pomoć i za svu s njima povezanu komunikaciju. 5. Ako ne dođe do dogovora u pogledu jezika, zahtjevi se podnose na službenom jeziku države članice tijela podnositelja zahtjeva, a odgovori na službenom jeziku države članice tijela primatelja zahtjeva. U tom slučaju svako nadležno tijelo osigurava nužne prijevode zahtjeva, odgovora i drugih dokumenata koje primi od drugog nadležnog tijela. 6. Tijelo primatelj zahtjeva izravno odgovara tijelu podnositelju zahtjeva i jedinstvenim uredima za vezu države članice tijela podnositelja zahtjeva i tijela primatelja zahtjeva. Članak 15. Odbijanje rješavanja zahtjeva za uzajamnu pomoć 1. Tijelo primatelj zahtjeva može odbiti riješiti zahtjev za informacije iz članka 11. ako je primjenjiva jedna ili više stavki u nastavku: (a) po njegovu mišljenju, nakon savjetovanja s tijelom podnositeljem zahtjeva, tražene informacije nisu potrebne da bi tijelo podnositelj zahtjeva ustanovilo je li došlo do povrede unutar Unije ili da bi ustanovilo postoji li opravdana sumnja da će do nje doći; (b) tijelo podnositelj zahtjeva nije suglasno da informacije podliježu odredbama o povjerljivosti i čuvanju profesionalne i poslovne tajne navedenim u članku 41. (c) kaznene istrage ili sudski postupci već su započeti ili je pravomoćna odluka u pogledu istih povreda unutar Unije i protiv istih trgovaca već donesena kod sudskih tijela u državi članici tijela podnositelja zahtjeva ili tijela primatelja zahtjeva. 2. Tijelo primatelj zahtjeva može odbiti riješiti zahtjev za provedbene mjere iz članka 12. nakon savjetovanja s tijelom podnositeljem zahtjeva ako je primjenjiva jedna ili više stavki u nastavku: (a) kaznene istrage ili sudski postupci već su započeti ili je pravomoćna odluka u pogledu istih povreda unutar Unije i protiv istih trgovaca već donesena kod sudskih tijela u državi članici tijela podnositelja zahtjeva ili tijela primatelja zahtjeva;

(b) po njegovu mišljenju, nakon odgovarajuće istrage koju je provelo tijelo primatelj zahtjeva nije došlo do povrede unutar Unije; (c) po njegovu mišljenju, tijelo podnositelj zahtjeva nije dostavilo dostatne informacije u skladu s člankom 12. stavkom 1. Zahtjev za provedbene mjere ne može se odbiti na osnovi toga da su dostavljene nedostatne informacije ako je zahtjev za informacije o istoj povredi unutar Unije odbijen na osnovi toga da su kaznene istrage ili sudski postupci već započeti ili je pravomoćna odluka u pogledu istih povreda unutar Unije i protiv istih trgovaca već donesena, kako je navedeno u stavku 1. točki (c). 3. Tijelo primatelj zahtjeva obavješćuje tijelo podnositelja zahtjevaa i Komisiju o odbijanju rješavanja zahtjeva za uzajamnu pomoć i dostavlja razloge za odbijanje. 4. U slučaju neslaganja tijela podnositelja zahtjeva i tijela primatelja zahtjeva, tijelo podnositelj zahtjeva ili tijelo primatelj zahtjeva bez odgode upućuje predmet Komisiji koja izdaje mišljenje. Komisija može na vlastitu inicijativu izdati mišljenje bez obzira na to je li joj predmet upućen ili ne. 5. Komisija prati funkcioniranje mehanizma uzajamne pomoći, usklađenost nadležnih tijela s postupcima i vremenske rokove za rješavanje zahtjeva za uzajamnu pomoć. Komisija ima pristup zahtjevima za uzajamnu pomoć te informacijama i dokumentima koje razmjenjuju tijelo podnositelj zahtjeva i tijelo primatelj zahtjeva. 6. Prema potrebi, Komisija može izdati smjernice i savjetovati države članice kako bi osigurala djelotvorno i učinkovito funkcioniranje mehanizma za uzajamnu pomoć. 7. Komisija može donijeti provedbene akte kojima se utvrđuju pojedinosti postupaka za rješavanje slučajeva neslaganja između nadležnih tijela iz stavaka 3. i 4. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 48. stavka 2. POGLAVLJE IV.: MEHANIZAM KOORDINIRANOG NADZORA, ISTRAGE I PROVEDBE ZA RAŠIRENE POVREDE Odjeljak I. Raširene povrede Članak 16. Započinjanje koordiniranog djelovanja i imenovanje koordinatora 1. Ako nadležno tijelo ima opravdanu sumnju da je u tijeku raširena povreda, ono bez odgode obavješćuje nadležna tijela druge države članice na koju se raširena povreda odnosi i Komisiju. 2. Ako Komisija ima opravdanu sumnju da je u tijeku raširena povreda, ona bez odgode obavješćuje nadležna tijela druge države članice na koju se raširena povreda odnosi. 3. Nakon primanja obavijesti iz stavaka 1. i 2. nadležna tijela na koja se raširena povreda odnosi konsenzusom imenuju nadležno tijelo koje koordinira djelovanje. 4. Predmetna nadležna tijela mogu pozvati Komisiju na preuzimanje uloge koordinatora. Komisija bez odgode obavješćuje predmetna nadležna tijela prihvaća li ulogu koordinatora. 5. Komisija može predložiti preuzimanje uloge koordinatora pri obavješćivanju nadležnog tijela u skladu sa stavkom 2. Predmetna nadležna tijela bez odgode obavješćuju Komisiju prihvaćaju li da Komisija koordinira djelovanje.

6. Ako Komisija odbije preuzimanje uloge ili predmetna nadležna tijela ne prihvate da Komisija koordinira djelovanje, predmetna nadležna tijela imenuju nadležno tijelo koje koordinira djelovanje. Ako nadležna tijela nisu postigla dogovor, nadležno tijelo koje je prvo prijavilo moguću povredu drugim nadležnim tijelima koordinira djelovanje. Članak 17. Istražne mjere u koordiniranom djelovanju 1. Predmetna nadležna tijela osiguravaju da se nužni dokazi, podatci i informacije prikupljaju djelotvorno i učinkovito. Predmetna nadležna tijela osiguravaju da se istrage i inspekcije obavljaju istodobno te da se privremene mjere primjenjuju istodobno. 2. Predmetna nadležna tijela mogu se koristiti mehanizmom uzajamne pomoći u skladu s poglavljem III., posebno kako bi prikupila dokaze i informacije od država članica, osim onih na koje se odnosi koordinirano djelovanje ili kako bi osigurala da predmetni trgovac ne izbjegne provedbene mjere. 3. Prema potrebi, predmetna nadležna tijela mogu navesti rezultate istrage i procjene raširene povrede u međusobno usuglašenom zajedničkom stajalištu. 4. Prema potrebi i ne dovodeći u pitanje pravila o čuvanju profesionalne i poslovne tajne iz članka 41., predmetna nadležna tijela mogu odlučiti objaviti svoje zajedničko stajalište ili njegove dijelove na svojim web-mjestima i web-mjestu Komisije i zatražiti stavove drugih predmetnih strana. Članak 18. Provedbene mjere u koordiniranom djelovanju 1. Predmetna nadležna tijela mogu pozvati trgovca odgovornog za povredu da predloži preuzimanje obveza o prekidu povrede te, prema potrebi, isplate naknade ili poduzimanja drugih mjera kojima se omogućuje plaćanje naknade potrošačima koji su pretrpjeli štetu. Trgovac može i na vlastitu inicijativu predložiti preuzimanje obveze o prekidu povrede i plaćanje naknade potrošačima. 2. Ako trgovac predloži preuzimanje obveze, predmetna nadležna tijela mogu, prema potrebi, objaviti predložene obveze na svojim web-mjestima ili, ako je to prikladnije, na web-mjestu Komisije kako bi omogućila preglede drugih predmetnih strana te provjerila jesu li obveze dostatne za prekid povreda i plaćanje naknade potrošačima. 3. Predmetna nadležna tijela mogu imenovati jedno nadležno tijelo za poduzimanje provedbenih mjera u ime drugih nadležnih tijela radi prekida ili zabrane raširenih povreda, osiguranja plaćanja naknade potrošačima ili određivanja sankcija. Pri imenovanju nadležnog tijela za poduzimanje mjera za provedbu nadležna tijela u obzir uzimaju lokaciju predmetnog trgovca. Nakon što su nadležno tijelo za poduzimanje provedbenih mjera imenovala druga predmetna nadležna tijela, ono postaje nadležno za djelovanje u ime potrošača svake države članice kao da su oni potrošači iz njegove države članice. 4. Nadležna tijela mogu odlučiti istodobno poduzeti provedbene mjere u svim ili nekim državama članicama na koje se raširene povrede odnose. U takvom slučaju nadležna tijela osiguravaju istodobno pokretanje tih mjera za provedbu u svim predmetnim državama članicama. 5. Davanje uputa imenovanom tijelu da poduzme provedbene mjere u skladu sa stavcima od 1. do 4. moguće je jedino ako predmetna nadležna tijela pristanu na takvo davanje uputa te u slučaju kada takvo davanje uputa ne dovede do otkrivanja informacija koje podliježu pravilima o povjerljivosti i čuvanju profesionalne i poslovne tajne navedenim u članku 41. Članak 19. Zaključenje koordiniranog djelovanja Tijelo za koordinaciju bez odgode obavješćuje Komisiju i nadležna tijela predmetnih država članica o prekidu ili zabrani raširene povrede. Članak 20. Provedbene ovlasti Komisija može donijeti provedbene akte kojima se utvrđuju pojedinosti postupaka za zajedničko djelovanje za raširene povrede, posebno u pogledu standardnih obrazaca i drugih razmjena između nadležnih tijela i Komisije. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 48. stavka 2.

Odjeljak II. Raširena povreda s dimenzijom Unije Članak 21. Zajedničko djelovanje za raširene povrede s dimenzijom Unije 1. Ako postoji opravdana sumnja da je raširena povreda prouzročila, uzrokuje ili će vjerojatno prouzročiti štetu potrošačima u barem tri četvrtine država članica koje zajedno čine barem tri četvrtine stanovništva Unije („raširena povreda s dimenzijom Unije”), Komisija pokreće zajedničko djelovanje. U tu svrhu Komisija može zatražiti potrebne informacije ili dokumente od nadležnih tijela. 2. Odluka o pokretanju zajedničkog djelovanja priopćava se jedinstvenim uredima za vezu država članica na koje se odnosi zajedničko djelovanje. 3. Nadležno tijelo može odbiti sudjelovanje u zajedničkom djelovanju zbog jednog od sljedećih razloga: (a)u toj su državi članici već započeti sudski postupci u pogledu iste povrede protiv istog trgovca; (b)u toj je državi članici već donesena pravomoćna presuda ili konačna upravna odluka u pogledu iste povrede protiv istog trgovca. 4. Nakon obavijesti o odluci o započinjanju zajedničkog djelovanja u skladu sa stavkom 2., ako nadležno tijelo odluči ne sudjelovati u zajedničkom djelovanju, ono bez odgode obavješćuje Komisiju i druga predmetna nadležna tijela o odluci, navodi svoje razloge u skladu sa stavkom 3. i dostavlja potrebnu popratnu dokumentaciju. 5. Komisija koordinira zajedničko djelovanje. Članak 22. Istražne mjere 1. Predmetna nadležna tijela koja koordinira Komisija istodobno provode istrage kako bi utvrdila postojanje raširene povrede s dimenzijom Unije. 2. Predmetna nadležna tijela mogu se koristiti mehanizmom uzajamne pomoći u skladu s poglavljem III., posebno kako bi prikupila dokaze i informacije od država članica, osim onih na koje se odnosi zajedničko djelovanje ili kako bi osigurala da predmetni trgovac ne izbjegne provedbene mjere. Članak 23. Zajedničko stajalište 1. Rezultati istraga i procjene raširenih povreda s dimenzijom Unije navode se u zajedničkom stajalištu o kojem su se međusobno usuglasila nadležna tijela. 2. Ako ne postoji vjerojatnost da će povreda biti prekinuta kao posljedica obveza trgovca odgovornog za povredu, nadležna tijela mogu poduzeti provedbene mjere u skladu s člankom 25. bez sastavljanja zajedničkog stajališta i pozivajući trgovca odgovornog za povredu na predlaganje obveza. 3. Prema potrebi i ne dovodeći u pitanje pravila o čuvanju profesionalne i poslovne tajne iz članka 41., nadležna tijela mogu odlučiti objaviti svoje zajedničko stajalište ili njegove dijelove na svojim web-mjestima i web-mjestu Komisije ili prema potrebi zatražiti stavove drugih predmetnih strana.

Članak 24. Obveze 1. Predmetna nadležna tijela koja koordinira Komisija mogu pozvati trgovca odgovornog za raširenu povredu s dimenzijom Unije na predlaganje obveza o prekidu povrede i plaćanje naknade potrošačima koji su pretrpjeli štetu kao posljedicu povrede. Trgovac može i na vlastitu inicijativu predložiti preuzimanje obveze o prekidu povrede i plaćanje naknade potrošačima. 2. Ako trgovac predloži obveze, predmetna nadležna tijela mogu, prema potrebi, objaviti predložene obveze na svojim web-mjestima ili na web-mjestu Komisije kako bi omogućila preglede drugih predmetnih strana te provjerila jesu li obveze dostatne za prekid povreda i plaćanje naknade potrošačima. 3. Predmetna nadležna tijela procjenjuju predložene obveze i putem zajedničkog stajališta obavješćuju trgovca o rezultatima procjene. Ako su obveze dostatne za prekid povrede i, prema potrebi, za plaćanje naknade potrošačima, nadležna tijela ih prihvaćaju i utvrđuju rok unutar kojeg se obveze moraju provesti. 4. Predmetna nadležna tijela prate provedbu obveza. Točnije, ona osiguravaju da predmetni trgovac redovito izvješćuje Komisiju o napretku provedbe obveza. Nadležna tijela mogu, prema potrebi, zatražiti mišljenje udruga potrošača, drugih predmetnih strana i stručnjaka kako bi provjerila jesu li koraci koje je trgovac poduzeo u skladu s obvezama. Članak 25. Provedbene mjere 1. Predmetna nadležna tijela usuglašavaju se o tome koje je nadležno tijelo potrebno ili koja su nadležna tijela potrebna te poduzimaju provedbene mjere protiv trgovca u ime drugih nadležnih tijela ako je primjenjiva jedna od sljedećih stavki: (a) ne postoji vjerojatnost da će povreda biti prekinuta kao posljedica obveza trgovca odgovornog za povredu; (b) trgovac ne predloži obveze; (c) trgovac predloži obveze koje su nedostatne za prekid povrede i plaćanje naknade potrošačima; (d) trgovac ne uspije provesti obveze u roku navedenom u stavku 3. 2. Nakon što su nadležno tijelo za poduzimanje mjera za provedbu imenovala druga predmetna nadležna tijela, ono postaje nadležno za djelovanje u ime potrošača svake države članice kao da su oni potrošači iz njegove države članice. Pri imenovanju nadležnog tijela za poduzimanje mjera za provedbu nadležna tijela u obzir uzimaju lokaciju predmetnog trgovca. 3. Ako nadležna tijela ne djeluju u skladu sa stavkom 2., ona istodobno poduzimaju provedbene mjere u nekoliko država članica ili svim državama članicama na koje se odnose raširene povrede s dimenzijom Unije. Nadležna tijela osiguravaju istodobno pokretanje tih mjera za provedbu u svim predmetnim državama članicama. 4. Davanje uputa imenovanom tijelu da poduzme provedbene mjere u skladu sa stavcima od 1. do 3. moguće je jedino ako nadležna tijela države članice na koja se te mjere odnose pristanu na takvo davanje uputa te u slučaju kada takvo davanje uputa ne dovede do otkrivanja informacija koje podliježu pravilima o povjerljivosti i čuvanju profesionalne i poslovne tajne navedenima u članku 41. Članak 26. Zaključenje zajedničkog djelovanja za raširene povrede s dimenzijom Unije 1. Komisija odlučuje o zaključenju zajedničkog djelovanja ako je primjenjiva jedna od sljedećih stavki: (a) ako nisu ispunjeni uvjeti za zajedničko djelovanje u skladu s člankom 21. stavkom 1.;

(b) predmetna nadležna tijela zaključila su da nije došlo do raširene povrede s dimenzijom Unije; (c) predmetna nadležna tijela zaključila su da je povreda prekinuta te je, prema potrebi, potrošačima isplaćena naknada nakon što je trgovac proveo obveze; (d) predmetna nadležna tijela zaključila su da je povreda prekinuta ili zabranjena te je, prema potrebi, potrošačima isplaćena naknada nakon poduzimanja mjera za provedbu u skladu s člankom 25. 2. Komisija obavješćuje jedinstveni ured za vezu države članice na koju se odnosi odluka o zaključenju zajedničkog djelovanja. Članak 27. Provedbene ovlasti Komisija može donijeti provedbene akte kojima se utvrđuju pojedinosti postupaka za zajedničko djelovanje za raširene povrede s dimenzijom Unije, a posebno u pogledu standardnih obrazaca i drugih razmjena između nadležnih tijela i Komisije. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 48. stavka 2. Odjeljak III. Opće odredbe primjenjive na koordinirano djelovanje i zajedničko djelovanju na temelju ovog poglavlja Članak 28. Postupak donošenja odluka među državama članicama Za pitanja iz ovog poglavlja predmetna nadležna tijela djeluju konsenzusom. Članak 29. Uloga koordinatora 1. Koordinator imenovan u skladu s člankom 16., 21. ili 32.: (a)osigurava da su sva predmetna nadležna tijela i Komisija pravodobno i na odgovarajući način obaviještena o napretku provedbenog djelovanja, očekivanim sljedećim koracima i mjerama koje će se donijeti; (b)koordinira istrage, inspekcije i donošenje privremenih mjera za koje su se odlučila predmetna nadležna tijela u skladu s odjeljcima I. i II., prati istrage, inspekcije i privremene mjere, kao i ostale mjere, u skladu s člankom 8.; (c)koordinira pripremu i razmjenu cjelokupne potrebne dokumentacije između predmetnih nadležnih tijela i Komisije; (d)održava kontakte s trgovcima i drugim stranama na koje se odnose nadzor, istraga i provedbene mjere, osim ako su predmetna nadležna tijela i Komisija dogovorili drukčije;

(e)koordinira procjenu, savjetovanje i praćenje predmetnih nadležnih tijela, kao i ostale korake potrebne za obradu i provedbu obveza koje su predložili trgovci; (f)koordinira druge provedbene mjere koje su donijela predmetna nadležna tijela, uključujući zahtjeve upućene sudovima u pogledu nužnih naloga i odluka, određivanje sankcija i donošenje mjera kojima se osigurava plaćanje naknade potrošačima; (g)koordinira zahtjeve za uzajamnu pomoć koje podnose predmetna nadležna tijela u skladu s poglavljem III. 2. Koordinator se ne smatra odgovornim za djelovanje ili propuste predmetnih nadležnih tijela pri iskorištavanju ovlasti iz članka 8. Članak 30. Dužnost suradnje i jezični režim 1. Nadležna tijela koordiniraju svoje djelovanje u pogledu nadzora tržišta i svoje istražne i provedbene mjere kako bi se riješile raširene povrede u skladu s odjeljcima I. i II. Ona razmjenjuju sve potrebne informacije i bez odgode jedna drugima i Komisiji pružaju bilo koju drugu vrstu pomoći. 2. Nadležna tijela stavljaju na raspolaganje odgovarajuće resurse za provođenje koordiniranih istraga i provedbenih djelovanja. Nadležna tijela mogu pozvati službene osobe Komisije i drugo prateće osoblje koje je ovlastila Komisija na sudjelovanje u koordiniranim istragama, provedbenim djelovanjima i drugim mjerama u skladu s ovim poglavljem. 3. Predmetna nadležna tijela i Komisija dogovaraju jezike koje upotrebljavaju za obavijesti i sva priopćenja povezana s koordiniranim djelovanjem, zajedničkim djelovanjem i usklađenim istraživanjima tržišta potrošača u skladu s ovim poglavljem. 4. Ako ne dođe do dogovora, obavijesti i druga priopćenja šalju se na službenom jeziku države članice koja dostavlja obavijest ili drugo priopćenje. U tom slučaju svako predmetno nadležno tijelo osigurava nužne prijevode obavijesti, priopćenja i drugih dokumenata koje primi od drugih nadležnih tijela. 5. Koordinator poziva Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo na preuzimanje uloge promatrača ako se koordinirano ili zajedničko djelovanje u skladu s odjeljcima I. i II. odnosi na raširene povrede sljedećeg zakonodavstva Unije: (a)Direktive 2014/17/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. veljače 2014. o ugovorima o potrošačkim kreditima koji se odnose na stambene nekretnine; (b)Direktive 2014/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 23. srpnja 2014. o usporedivosti naknada povezanih s računima za plaćanje, prebacivanju računa za plaćanje i pristupu računima za plaćanje s osnovnim uslugama. Članak 31. Zajedničko stajalište i saslušanje trgovaca 1. Zajedničko stajalište iz članaka 17. i 23. dostavlja se trgovcu odgovornom za povredu. Trgovcu odgovornom za povredu pružit će se prilika da ga se sasluša u pogledu pitanja koja su dio zajedničkog stajališta. 2. Trgovac ima pravo komunicirati na službenom jeziku države članice u kojoj ima poslovni nastan ili u kojoj ima boravište. Trgovac se može odreći tog prava ili zahtijevati upotrebu drugog službenog jezika Unije za komunikaciju s nadležnim tijelima. 3. Komisija može donijeti provedbene akte kojima se utvrđuju pojedinosti u pogledu provedbe prava trgovca na obranu u koordiniranom i zajedničkom djelovanju. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 48. stavka 2. Članak 32. Usklađena istraživanja tržišta potrošača

1. Ako kretanja na tržištu, prigovori potrošača ili drugi pokazatelji ukazuju na to da je možda došlo raširenih povreda, da do njih dolazi ili da