HR Službeni list Europske unije C 121/1

MIŠLJENJE br. 4/2015

(u skladu s člankom 287. stavkom 4. Ugovora o funkcioniranju Europske unije)

o prijedlogu Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o Europskom fondu za strateška ulaganja i o izmjeni uredaba (EU) br. 1291/2013 i (EU) br. 1316/2013

(2015/C 121/01)

SADRŽAJ

Odlomci Stranica I. UVOD 1.–4. 3 Plan ulaganja za Europu 1.–4. 3 II. OPĆE PRIMJEDBE 5.–26. 4 Upravljanje EFSU-om 6.–8. 4 Zakonodavni okvir 9.–12. 4 Odgovornost Komisije 13.–16. 5 Revizijski mandat Europskog revizorskog suda 17.–20. 6 Financijske obveze za javne financije 21.–24. 6 Srednjoročni pregled/izmjena višegodišnjeg financijskog okvira 25.–26. 7 III. POSEBNE NAPOMENE 27.–45. 7 Članak 1. stavak 1. – Sposobnost podnošenja rizika 28. 8 Članak 2. stavak 2. – Europski savjetodavni centar za ulaganja 29.–31. 8 Članak 5. stavak 3. – Troškovi EIB-a 32. 8 Članak 5. stavak 4. – Sufinanciranje iz ESIF-a 33. 8 Članak 7. stavak 2. – Pružanje potpunog jamstva 34. 8 Članak 8. – Jamstveni fond EU-a 35.–37. 8 Članak 10. – Izvješćivanje i računovodstvo 38.–41. 9 Članak 12. – Evaluacija i preispitivanje 42.–43. 9 Članak 13. – Transparentnost i javna objava informacija 44. 9 Članak 20. – Prijelazne odredbe 45. 9 PRILOG – Kratice i reference 10

REVIZORSKI SUD EUROPSKE UNIJE,

uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji (UEU), a posebno članak 13. stavak 2. i članak 17. stavak 1.,

uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije (UFEU), a posebno članke 172. i 173., članak 175. treći podstavak, članak 182. stavak 1., članak 287. stavak 4., članke 317. do 319. i članak 322. stavak 1.,

uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju, a posebno njegov članak 106.a,

uzimajući u obzir prijedlog Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o Europskom fondu za strateška ulaganja i o izmjeni uredaba (EU) br. 1291/2013 i (EU) br. 1316/2013 (1),

DONIO JE SLJEDEĆE MIŠLJENJE:

I. UVOD

Plan ulaganja za Europu

1. Kako bi pružila odgovor na pad ulaganja od 2007. godine, Komisija je u studenome 2014. uvela „Plan ulaganja za Europu” („Plan”) (2). Logika intervencije na kojoj se Plan temelji jest da „Europa ima velike potrebe za ulaganjima i ekonomski održive projekte kojima je potrebno financiranje. Izazov je produktivno iskoristiti štednju i financijsku likvidnost kao potporu održivom zapošljavanju i rastu u Europi” (3). Planom se ne bi trebale opteretiti javne financije država ili stvoriti novi dug. Komisija očekuje da će se potpunom provedbom Plana otvoriti između 1 i 1,3 milijuna novih radnih mjesta u sljedeće tri godine.

2. Plan se temelji na tri glavna područja djelovanja (vidjeti grafikon): — uspostavi novog Europskog fonda za strateška ulaganja (EFSU) s pomoću kojeg će se u sljedeće tri godine (2015.–2017.) mobilizirati dodatna (pretežno dugoročna) ulaganja u vrijednosti od najmanje 315 milijardi eura, — uspostavi portfelja projekata koji je povezan s programom pomoći kako bi se ulaganja usmjerila tamo gdje su najpotrebnija, — planu čiji je cilj učiniti Europu privlačnijom za ulaganja i ukloniti regulatorne prepreke. Grafikon Plan ulaganja za Europu Izvor: COM(2014) 903 završna verzija, str. 5.

3. Komisijinim prijedlogom Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o Europskom fondu za strateška ulaganja i o izmjeni uredaba (EU) br. 1291/2013 i (EU) br. 1316/2013 („Prijedlog”) uspostavlja se pravni okvir i osiguravaju proračunska sredstva za prva dva područja djelovanja Plana (4).

4. EFSU će se uspostaviti unutar Europske investicijske banke (EIB) u obliku uzajamnog fonda (5) uz neograničeno trajanje u svrhu financiranja rizičnijih dijelova projekata. Dodatni rizik koji EIB snosi nadoknadit će se jamstvom u iznosu do 16 milijardi eura (6). Jamstvo će se pokriti iz proračuna EU-a, i to neiskorištenim sredstvima iz postojećih okvira proračuna EU-a (2 milijarde eura), Instrumenta za povezivanje Europe (3,3 milijarde eura) i programa Obzor 2020. (2,7 milijardi eura), što ukupno čini 8 milijardi eura. EIB bi rezervirao sredstva u iznosu od 5 milijardi eura. Države članice mogu pridonijeti EFSU-u ili na razini podnošenja rizika (nadopunjavanjem postojećih doprinosa) s pomoću platforme za ulaganja ili sufinanciranjem pojedinačnih projekata i aktivnosti.

II. OPĆE PRIMJEDBE

5. Napomene iznesene u odlomcima u nastavku odnose se na Prijedlog. Sud je na raspolaganju Vijeću i Europskom parlamentu u slučaju potrebe za bilo kakvim daljnjim iznošenjem mišljenja u okviru trenutačnog zakonodavnog postupka.

Upravljanje EFSU-om

6. Iako u Prijedlogu nije utvrđen njegov pravni status, EFSU ima vlastitu upravljačku strukturu. Upravni odbor utvrđuje strateško usmjerenje, stratešku dodjelu sredstava te operativne politike i postupke, uključujući politiku ulaganja za projekte koje EFSU može podupirati i profil rizika EFSU-a. Članstvo u upravnom odboru razmjerno je doprinosima, ali odluke se donose konsenzusom. I Komisija i EIB imat će pravo ulaganja veta ako i kada se pridruže novi subjekti koji daju doprinos.

7. Na temelju politika ulaganja i smjernica koje je utvrdio upravni odbor, neovisni odbor za ulaganja odabirat će projekte koji zadovoljavaju uvjete za potporu jamstvom EU-a, i to prema njihovim pojedinačnim značajkama i ne uzimajući u obzir geografsku ili sektorsku raspodjelu sredstava. Za dodjelu potpore iz EFSU-a potrebna je pozitivna procjena odbora za ulaganja. Međutim, stvarnu odluku o financiranju projekata EFSU-a donosit će upravljačka tijela EIB-a nakon savjetovanja s Komisijom, u skladu sa Statutom EIB-a i njegovim unutarnjim postupcima (7).

8. U Prijedlogu se navodi da operacije financiranja i ulaganja EIB-a pokrivene jamstvom EU-a nose nezanemariv financijski rizik te postoji znatna vjerojatnost aktivacije jamstva (8), no većinski udio proračuna EU-a u EFSU-u ne odražava se u njegovoj upravljačkoj strukturi. Riječ je o dvojnom mehanizmu. Komisija će snositi izravnu odgovornost samo za upravljanje fondovima jamstva EU-a, dok će upravljačka tijela EIB-a snositi odgovornost za stvarna ulaganja sredstava.

Zakonodavni okvir

9. Prijedlogom se niz ključnih aspekata prepušta budućem sporazumu između Komisije i EIB-a, kao što su uspostava EFSU-a kao zasebnog instrumenta za davanje jamstva u okviru računa EIB-a, upravljanje EFSU-om i mehanizmi unutarnje revizije te procjena njegove uspješnosti. Odredbe ugovora imat će znatne posljedice za pružanje i uporabu jamstva EU-a.

10. Nadalje, iako Financijska uredba (9) čini pravni okvir za izvršenje proračuna EU-a (članak 317. UFEU-a) iz kojeg će se osigurati većina financijskih sredstava EFSU-a, posebne odredbe Financijske uredbe neće se primjenjivati na jamstvo EU-a EIB-u i jamstvenom fondu (10). Te su odredbe uvedene radi otklanjanja niza nedostataka u vezi s uporabom financijskih instrumenata (11), no nije pruženo prikladno objašnjenje za takvo izuzeće (12). Bilo bi korisno znati smatra li se Financijska uredba preprekom za privlačenje privatnih ulaganja. U tom bi slučaju trebalo utvrditi šire posljedice i za druge slične programe.

11. Primjenjivat će se pravila EIB-a, ali nije jasno u kojoj mjeri će se tim pravilima provoditi temeljna načela utvrđena Financijskom uredbom kao što su dobro financijsko upravljanje, transparentnost, proporcionalnost, nediskriminacija, jednako postupanje, aditivnost, nenarušavanje tržišnog natjecanja, usklađivanje interesa Komisije i partnerske financijske institucije.

12. Kako bi se izbjegle rupe u zakonskim aktima, upravljanje financijskim instrumentima EU-a trebalo bi biti uređeno standardiziranim odredbama, čime bi se promicali instrumenti na koje se pravila primjenjuju dosljedno bez obzira na politiku. Odstupanja od odredaba Financijske uredbe trebala bi biti odgovarajuće obrazložena. U skladu s člankom 290. UFEU-a, ključni elementi zakonskog akta trebali bi ostati u rukama zakonodavca te bi trebali biti obuhvaćeni samom Uredbom. Ako je potrebno delegiranje ovlasti Komisiji, ono bi trebalo biti ograničeno na elemente koji nisu ključni. Ciljevi, sadržaj, opseg i trajanje trebali bi izričito biti utvrđeni Uredbom kako bi se osigurala potrebna transparentnost.

Odgovornost Komisije

13. Sud je istaknuo da instrumenti u okviru kojih EU surađuje s privatnim sektorom moraju imati odgovarajuću razinu transparentnosti i odgovornosti za javna sredstva. Osim toga, potrebno je i mjerenje uspješnosti takvih instrumenata u odnosu na planirane ciljeve financijskih aktivnosti (13). U tom pogledu postoji nekoliko razloga za zabrinutost.

14. Dok će utvrđivanje ključnih pokazatelja uspješnosti biti prepušteno kasnijem sporazumu o EFSU-u, ustroj odgovornosti do sada se čini usmjerenim na izlazne proizvode umjesto na ishode i učinke (14). Nije jasno ni namjerava li Komisija nadopuniti izvješćivanje EIB-a vlastitom procjenom i u kojoj će mjeri uključiti EFSU u izvješće o ocjeni financija Unije na temelju postignutih rezultata (članak 318. UFEU-a, drugi podstavak), posebno u pogledu povezanih pretpostavki Plana u vezi s novim ulaganjima koja su proizašla i otvorenim radnim mjestima. Konačno, glavni direktor kao član odbora za ulaganja koji ne odlučuje o stvarnom financiranju snosi odgovornost za uspješnost EFSU-a. Čini se da se na glavne donositelje odluka (upravni odbor EFSU-a i upravljačka tijela EIB-a) ne primjenjuje nijedan postupak javne odgovornosti pred proračunskim tijelima.

15. Komisija ima nekoliko uloga u pogledu ustroja EFSU-a. Ona je upravitelj jamstvenog fonda EU-a i član upravnog odbora odgovoran za utvrđivanje strateških usmjerenja i imenovanje odbora za ulaganja. Također je član Upravnog vijeća EIB-a te se EIB s njome savjetuje prije odobravanja svake operacije financiranja i ulaganja. Svaka od navedenih uloga Komisiji osigurava potrebni autoritet i relevantne informacije kako bi preuzela punu odgovornost za stvarnu uporabu financijskih sredstava EU-a, kako je predviđeno člankom 17. stavkom 1. UEU-a i člankom 317. UFEU-a. U Uredbi ova odgovornost nije izričito navedena.

16. Kako je prethodno napomenuto (vidjeti odlomak 8.), upravljanje EFSU-om temelji se na dvojnom mehanizmu. Međutim, taj izbor ne bi trebao umanjiti punu odgovornost Komisije pri izvršenju proračuna EU-a. Nedovoljno usredotočen okvir odgovornosti nužno bi umanjio i važnost postupka davanja razrješnice o izvršenju proračuna EU-a.

Revizijski mandat Europskog revizorskog suda

17. Prijedlogom se predviđa da Sud ima pravo provoditi reviziju „jamstva EU-a te plaćanja i povrata na temelju tog jamstva koja se mogu pripisati općem proračunu Unije” (15). Tom bi se odredbom ograničila revizijska prava Suda, s obzirom na to da se načinom na koji je tekst sročen obuhvaćaju samo plaćanja i povrati na temelju jamstva EU-a, a isključuje revizija operacija koje se provode u okviru EFSU-a, instrumenata/tijela/fondova koji će se uspostaviti u skladu s nacrtom Uredbe o EFSU-u, kao što su Europski savjetodavni centar za ulaganja (ESCU) i Jamstveni fond EU-a te revizija upravljanja EIB-a i EIF-a u vezi s operacijama financiranja i ulaganja koje obavljaju uz uporabu jamstva EU-a. Na taj način ključne aktivnosti EFSU-a ne bi bile obuhvaćene opsegom revizije koju provodi Sud.

18. Ugovorom o funkcioniranju Europske unije Sudu je povjeren mandat revizije zakonitosti, pravilnosti i dobrog financijskog upravljanja za sve prihode i rashode Europske unije. Osim toga, kako bi se osigurala transparentnost upravljanja javnim financijskim sredstvima, Sud bi trebao javno izvješćivati o rezultatima svojih revizija. Kako bi ispunio svoj mandat, Sud ima neograničen pristup svim dokumentima i informacijama koji su mu „potrebni za izvršavanje njegovog zadatka”, uključujući i u prostorima svake fizičke ili pravne osobe koja prima plaćanja iz proračuna (članak 287. stavak 3. prvi podstavak, UFEU) (16). Stoga Sud sam treba utvrditi opseg svojih revizija, uzimajući u obzir i međunarodne revizijske standarde (17). EFSU u tom pogledu ne čini iznimku. Ograničenje mandata Suda posebno ne može proizaći iz predviđenog neprimjenjivanja Financijske uredbe.

19. U tom bi kontekstu Komisija trebala osigurati da sve strane povezane s aktivnostima koje se poduzimaju u skladu s Uredbom o EFSU-u i sporazumom o EFSU-u (uključujući financijske posrednike i krajnje korisnike) budu svjesne prava Suda na pristup svim informacijama koje su mu potrebne za provedbu revizija, kako je utvrđeno člankom 287. stavkom 3 prvim podstavkom UFEU-a.

20. Kako bi se u Prijedlogu u potpunosti odrazio mandat Suda, članak 14. Prijedloga trebalo bi zamijeniti sljedećim tekstom: „U skladu s člankom 287. UFEU-a Europski revizorski sud obavlja vanjsku reviziju aktivnosti koje se provode u skladu s Uredbom o EFSU-u.”.

Financijske obveze za javne financije

21. Mehanizmi podjele rizika utvrdit će se u sporazumu o EFSU-u. Pod pretpostavkom da će se podjela rizika utvrditi u skladu s načelom „prvog gubitka”, zajmovi koje korisnici ugovore s bankama bili bi objedinjeni u portfelju instrumenta. U slučaju neplaćanja zajma, proračunom EU-a pokrio bi se najrizičniji dio (18). Glavnu financijsku obvezu čini jamstvo EU-a (do 16 milijardi eura). Osim toga, iz proračuna EU-a pokrivat će se godišnji troškovi povezani s ESCU-om u iznosu do 20 milijuna eura (do 31. prosinca 2020.). Konačno, proračun EU-a snosit će neutvrđene dodatne troškove u slučajevima kada EIB pruža financijska sredstva Europskom investicijskom fondu (EIF) u ime EFSU-a.

22. Važno je imati na umu da pružena jamstva u konačnici mogu dovesti do novih rizika za proračun EU-a. Prijedlogom nisu izričito isključene nepredviđene obveze za proračun EU-a koje nisu obuhvaćene rezerviranim sredstvima (19) te nije utvrđena gornja granica troškova EIB-a. Kako bi se izbjeglo da odgovornost Komisije nadilazi jamstvo EU-a (koje se financira iz proračuna EU-a), trebao bi postojati opći imunitet i izuzeće od pravnih zahtjeva korisnika EFSU-a (20). Usto, troškovi EIB-a koji mogu nastati na račun EFSU-a trebali bi biti bezuvjetno ograničeni.

23. Iako se Planom ne želi opteretiti nacionalne javne financije ili stvoriti novi dug, Komisija potiče države članice na davanje doprinosa EFSU-u, i to izravno ili financiranjem projekata ulaganja. Komisija te doprinose neće uzeti u obzir pri procjeni fiskalne prilagodbe u okviru preventivnog ili korektivnog dijela Pakta o stabilnosti i rastu (21). Povrh toga, i države članice mogu povećati iznos sufinanciranja europskih strukturnih i investicijskih fondova (ESIF) iznad propisanog najmanjeg iznosa. U određenim okolnostima, privremeno odstupanje od srednjoročnih proračunskih ciljeva država članica može se tolerirati u vezi s nacionalnim sufinanciranjem ulaganja u okviru ESIF-a, programa transeuropskih mreža i Instrumenta za povezivanje Europe (22).

24. Povećanje javnog duga stoga se ne može isključiti. Naime, postoji mogućnost da, kako bi mogle dati takve doprinose, države članice (i/ili njihove nacionalne razvojne banke) moraju pozajmiti sredstva. U slučajevima kada države članice pružaju protujamstva EFSU-u, rizik od stvaranja daljnjeg duga samo se odgađa. Konačno, može se dogoditi da su za projekte za koje jamči EFSU potrebna dodatna javna financijska sredstva nakon dovršetka projekta (primjerice zbog održavanja). To može dovesti do nepovoljnih reakcija na financijskim tržištima, što za posljedicu ima veće troškove otplate duga, osobito u zemljama koje su najviše pogođene gospodarskom i financijskom krizom. Iznimno je važno i razmotriti u odgovarajućoj mjeri ukupni učinak EFSU-a na javni dug i deficite te ga procijeniti u skladu s transparentnim i dosljednim kriterijima.

Srednjoročni pregled/izmjena višegodišnjeg financijskog okvira

25. Uspostava EFSU-a smatra se odgovorom na hitnu potrebu. Nije potvrđena ex ante evaluacijom (23), zahvaljujući kojoj bi se, između ostalog, utvrdile raspoložive mogućnosti politika za ostvarivanje istih ciljeva postojećim instrumentima (24), osnova za odabir Instrumenta za povezivanje Europe i programa Obzor 2020. kao glavnih izvora financijskih sredstava usprkos visokoj razini učinka poluge na ulaganja (25) te posljedice koje bi smanjenje financijskih sredstava za te programe imalo u pokrivanju otvorenih potreba za ulaganjima, uklanjanju prepreka i doprinošenju ciljevima strategije Europa 2020 (26).

26. Na temelju prethodno navedenog i u vezi s mogućim dodatnim mjerama koje će Komisija razmotriti do sredine 2016. godine (27), nadolazećim srednjoročnim pregledom/prilagodbom višegodišnjeg financijskog okvira (VFO) (28) zakonodavcu se pruža mogućnost da procijeni napredak koji je EFSU ostvario i poduzme potrebne korektivne mjere. Tom bi prilikom Komisija također trebala izvijestiti o prvoj skupini mjera koje je usvojila u prosincu 2014. godine radi pronalaženja rješenja u pogledu regulatornog okvira i uklanjanja prepreka ulaganjima (29).

III. POSEBNE NAPOMENE

27. Ovaj odjeljak sadržava daljnje napomene u vezi s Prijedlogom.

Članak 1. stavak 1. – Sposobnost podnošenja rizika

28. Bilo bi prikladno navesti definiciju pojma „sposobnost podnošenja rizika”.

Članak 2. stavak 2. – Europski savjetodavni centar za ulaganja

29. Europski savjetodavni centar za ulaganja (ESCU) pružat će savjetodavnu potporu za utvrđivanje, pripremu i razvoj projekata ulaganja i djelovat će kao jedinstveni tehnički savjetodavni centar (uključujući i za pravna pitanja) za financiranje projekata u EU-u. To uključuje podršku u vezi s uporabom tehničke pomoći za strukturiranje projekata, uporabom inovativnih financijskih instrumenata i uporabom javno-privatnih partnerstava. Postoje i druga savjetodavna tijela kojima se obuhvaćaju EIB, Komisija i države članice, kao što su „Europski centar znanja za javno-privatno partnerstvo” (EPEC) i „Financijski instrumenti – Platforma za tehničko savjetovanje (FI-TAP) za europske strukturne i investicijske fondove”. Potrebno je razjasniti na koji će način ESCU pružiti dodanu vrijednost i koordinirati s drugim raspoloživim stručnim znanjem.

30. ESCU će se prvenstveno financirati iz postojećih omotnica za EIB-ovu tehničku pomoć u okviru postojećih programa EU-a (Instrument za povezivanje Europe, Obzor 2020.). Međutim, predviđaju se dodatna financijska sredstva u iznosu do 20 milijuna eura godišnje do 2020. godine. U vezi s time nisu navedene nikakve pojedinosti ili referentne vrijednosti kojima bi se obrazložila ta dodatna financijska sredstva.

31. Prijedlogom nije utvrđen ni pravni oblik ESCU-a ni njegova operativna struktura.

Članak 5. stavak 3. – Troškovi EIB-a

32. Rizik od nenaplaćivanja troškova EIB-a u potpunosti snosi EFSU, i to u iznosu do 160 milijuna eura. Ti troškovi nisu definirani te se mogu povećati zbog troškova naknada za upravljanje koji nastaju kada EIB pruža financijska sredstva EIF-u. S obzirom na to da je trajanje EFSU-a neograničeno, ukupni konsolidirani iznos troškova upravljanja EFSU-om (uključujući ESCU) nepoznati su, i povrh toga, neograničeni.

Članak 5. stavak 4. – Sufinanciranje iz ESIF-a

33. Uzimajući u obzir trenutačni portfelj projekata koji se promiče na internetskim stranicama EFSU-a, većina bi projekata u načelu ispunjavala uvjete za financiranje već postojećim instrumentima EU-a. Financijska pomoć za isti projekt koja dolazi iz različitih financijskih izvora i u okviru nekoliko pravnih okvira može dovesti do sukoba pravila koja se primjenjuju. U Prijedlogu nisu ponuđena rješenja ovih pitanja.

Članak 7. stavak 2. – Pružanje potpunog jamstva

34. Prijedlogom se predviđa da jamstvo EU-a u potpunosti (do 2,5 milijardi eura) pokriva financijska sredstva koja su pružena EIF-u radi provedbe operacija financiranja i ulaganja malih i srednjih poduzeća, uz uvjet da EIB osigura jednak iznos financiranja bez jamstva EU-a. U praksi financijska poluga za dio jamstva EU-a kojim upravlja EIF neće dolaziti iz EIF-a, već samo od financijskih posrednika koji sudjeluju.

Članak 8. – Jamstveni fond EU-a

35. Prijedlogom nije utvrđen ni pravni oblik fonda ni način na koji će funkcionirati.

36. Namjena je fonda da osigura likvidne rezerve za proračun Unije u slučaju gubitaka nastalih pri nastojanju EFSU-a da ostvari svoje ciljeve. Na temelju iskustva utvrđen je omjer od 50 % između plaćanja iz proračuna EU-a i iz ukupnih jamstvenih obveza EU-a. Prijedlogom se predviđa da Komisija može donijeti delegirani akt kako bi prilagodila navedeni omjer za najviše 10 %, tj. 800 milijuna eura (članak 8. stavak 6. i članak 17. stavak 2.).

37. Takvom prilagodbom omjer se ne bi ni povećao ni smanjio, a ne postoji odredba o naslovima VFO-a i proračunskim linijama na koje bi utjecalo moguće povećanje likvidne rezerve u slučaju da dođe do toga da 50 % plaćanja iz jamstvenih obveza nije dovoljno. Taj bi aspekt trebao biti obuhvaćen Komisijinom prvom procjenom primjerenosti razine jamstva koju treba dostaviti do 31. prosinca 2018.

Članak 10. – Izvješćivanje i računovodstvo

38. Trebalo bi navesti kriterije za procjenu dodane vrijednosti, mobilizacije sredstava privatnog sektora, procijenjenih i stvarnih rezultata, ishoda i učinka EIB-ovih operacija financiranja i ulaganja na zbirnoj osnovi iz stavka 2. točke (b).

39. Uz financijske izvještaje EFSU-a iz stavka 2. točke (f) trebalo bi priložiti mišljenje neovisnog vanjskog revizora.

40. Trebalo bi navesti rokove za podnošenje izvješća iz stavaka 1. do 3. Posebno bi trebalo utvrditi rokove na način da se Komisiji omogući uključivanje relevantnih informacija u godišnju računovodstvenu dokumentaciju.

41. Rok za podnošenje godišnjeg izvješća o stanju jamstvenog fonda EU-a iz članka 6. trebalo bi uskladiti s rokom za podnošenje privremene godišnje dokumentacije ili s rokom za podnošenje izvješća o proračunskom i financijskom upravljanju kako je propisan člankom 142. Financijske uredbe, tj. 31. ožujka.

Članak 12. – Evaluacija i preispitivanje

42. Predviđene evaluacije trebale bi provoditi neovisne vanjske strane.

43. Bilo bi prikladnije izvješćivati o projektima EFSU-a na temelju vrste potprograma kako bi se uskladilo s ciklusom ciljanih ulaganja.

Članak 13. – Transparentnost i javna objava informacija

44. U slučaju da se pojedinosti o funkcioniranju utvrde sporazumom između Komisije i EIB-a, preporučuje se da se takav sporazum objavi.

Članak 20. – Prijelazne odredbe

45. Jamstvom EU-a mogu se obuhvatiti i projekti koje EIB i EIF financiraju izvan svog uobičajenog profila tijekom 2015. godine prije stupanja na snagu ove Uredbe. U tom slučaju Komisija procjenjuje mogu li se te operacije pokriti jamstvom EU-a. To bi bilo odstupanje od odredaba u skladu s kojima projekte odabire neovisni odbor za ulaganja na temelju politika ulaganja i smjernica koje je utvrdio upravni odbor, i to prema njihovim pojedinačnim značajkama i ne uzimajući u obzir geografsku ili sektorsku raspodjelu sredstava.

Revizorski sud usvojio je ovo mišljenje na sastanku održanom u Luxembourgu 12. ožujka 2015. Za Revizorski sud Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA Predsjednik U njegovoj odsutnosti Igors LUDBORŽS Član Suda

(1) COM(2015) 10 završna verzija od 13. siječnja 2015.

(2) COM(2014) 903 završna verzija od 26. studenoga 2014.

(3) COM(2014) 903 završna verzija, str. 4.

(4) Komisija je, kada je riječ o trećem području djelovanja koje se odnosi na regulatorni okvir i uklanjanje prepreka ulaganjima, utvrdila prvu skupinu mjera u svom Programu rada (COM(2014) 910 završna verzija od 16. prosinca 2014., Prilog III.).

(5) Utvrđeno ugovorom između Komisije i EIB-a, vidjeti članak 1. Prijedloga i stranicu 6., bilješku 6. Plana.

(6) Jamstvo EU-a upotrebljavat će se najvećim dijelom za pružanje potpore dužničkim instrumentima za infrastrukture i inovacije (gotovo 70 %), a ostatak će se u jednakim dijelovima podijeliti na potporu za kapitalna ulaganja u infrastrukturu i inovacije te za potporu malim i srednjim poduzećima i srednje kapitaliziranim poduzećima preko Europskog investicijskog fonda (EIF).

(7) Vidjeti članak 19. stavak 2. Statuta EIB-a (Protokol br. 5 Ugovora o Europskoj uniji i Ugovora o funkcioniranju Europske unije).

(8) COM(2015) 10 završna verzija, str. 30. i 31. Također se navodi da u provedbi samih projekata može doći do kašnjenja i prekomjernih troškova te da bi nedovoljna prihvaćenost instrumenata na tržištu i promjena tržišnih uvjeta tijekom vremena mogle nepovoljno utjecati na isplativost inicijative, tako smanjujući očekivani učinak poluge.

(9) Uredba (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 298, 26.10.2012., str. 1.).

(10) Vidjeti glavu VIII. Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012.

(11) Vidjeti tematska izvješća br. 4/2011 „The audit of the SME guarantee facility” (hrv. Revizija instrumenta za davanje jamstva MSP-ovima) i br. 2/2012 „Financial instruments for SMEs co-financed by the European Regional Development Fund” (hrv. Financijski instrumenti za malo i srednje poduzetništvo sufinancirani sredstvima Europskog fonda za regionalni razvoj).

(12) Izuzeće iz Financijske uredbe navedeno je u uvodnoj izjavi 30. Prijedloga te je samo obrazloženo prirodom ustroja jamstva EU-a i jamstvenog fonda.

(13) Panoramski pregled iz 2014. godine, „Nedostatci, preklapanja i izazovi: panoramski pregled mehanizama odgovornosti i javne revizije EU-a”, odlomak 52., panoramski pregled iz 2014. godine, „Uporaba sredstava EU-a na najbolji mogući način: panoramski pregled rizika za financijsko upravljanje EU-om”, odlomak 12. točka (e).

(14) Vidjeti članak 2. stavak 1. točku (g) Prijedloga te stranicu 27., točku 1.4.4.

(15) Vidjeti članak 14. Prijedloga.

(16) U Ugovoru je također navedeno da se pravo Suda na pristup informacijama EIB-a u vezi s njegovim djelatnostima upravljanja rashodima i prihodima Unije uređuje trostranim dogovorom između Suda, EIB-a i Komisije. Ako takav dogovor ne postoji, Sud i tada ima pravo na pristup informacijama koje su potrebne za reviziju rashoda i prihoda Unije kojima upravlja EIB (članak 287. stavak 3. treći podstavak, UFEU).

(17) Na primjer, standardom ISSAI 5000 (načela najboljih revizijskih mehanizama za međunarodne institucije) propisuje se da vrhovne revizijske institucije provode reviziju nad svim međunarodnim institucijama koje se financiraju ili kojima se pruža potpora javnim sredstvima kako bi se promicalo bolje upravljanje, transparentnost i odgovornost; u standardu ISSAI 5010 (smjernice za vrhovne revizijske institucije) ukazuje se na pozadinu, rezultate i načela najboljih revizijskih mehanizama za međunarodne institucije.

(18) Načelo „prvog gubitka” primjenjuje se u Instrumentu za kreditna jamstva za projekte transeuropske prometne mreže (LGTT) i u Inicijativi projektnih obveznica EU 2020. (PBI) u kojima se portfelj dijeli na dvije tranše: „portfelj s tranšom prvog gubitka” i „tranšu preostalog rizika”. Portfelj s tranšom prvog gubitka smatra se najrizičnijom tranšom u slučaju neplaćanja zajma. Dijeli se između proračuna EU-a i EIB-a, pri čemu se iz proračuna pokriva 95 % portfelja s tranšom prvog gubitka, dok EIB preuzima 5 %. Za portfelj s tranšom prvog gubitka utvrđena je granica od 30 % te u slučaju neplaćanja proračun EU-a snosi do 28,5 % vrijednosti portfelja. Iako bi EIB mogao snositi cjelokupni rizik za tranšu preostalog rizika, u praksi postoji mala vjerojatnost da će doći do njezine uporabe. Gubitci će se u pravilu pokriti iz portfelja s tranšom prvog gubitka.

(19) Vidjeti članak 140. stavak 3. Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012.

(20) U korisnike EFSU-a (nisu utvrđeni Prijedlogom) ubrajaju se zajmoprimci financijskih instrumenata pokrivenih jamstvom EU-a koje provodi EIB u okviru sporazuma o EFSU-u.

(21) Pri prekoračenju referentne vrijednosti za deficit Komisija neće pokrenuti postupak u slučaju prekomjernog deficita ako je do prekoračenja došlo samo zbog doprinosa te je ono malo i očekuje se da će biti privremeno. Pri procjeni prekoračenja referentne vrijednosti za dug Komisija neće uzeti u obzir doprinose EFSU-u (vidjeti COM(2015) 12 završna verzija od 13. siječnja 2015., str. 5. do 7.).

(22) Vidjeti COM(2015) 12 završna verzija, str. 7. do 9.

(23) Uvjet provedbe ex ante evaluacije utvrđen je člancima 30., 31. i 140. Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 te njezinom uvodnom izjavom 53. Vidjeti i članke 18. i 224. Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 1268/2012 od 29. listopada 2012. o pravilima za primjenu Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije (SL L 362, 31.12.2012., str. 1.).

(24) Na primjer, jedna od alternativnih mogućnosti bilo bi povećanje kapitala EIB-a.

(25) Očekivana korist koja bi se ostvarila financijskim sredstvima mreže TEN-T (gotovo 80 % Instrumenta za povezivanje Europe) bila je 5 milijuna iz država članica u ulaganjima za svaki milijun koji je potrošen na europskoj razini. Usto bi se svakim milijunom ostvarilo 20 milijuna iz privatnog sektora, što predstavlja omjer 1:25. Također se predviđalo da će se za svaki euro iz Okvirnog programa EU-a za istraživanje ostvariti povećanje dodane vrijednosti industrije u iznosu od 7 do 14 eura (vidjeti Priopćenje Europske Komisije, Memo/11/469, 29. lipnja 2011.).

(26) Na primjer, pozivanjem na unaprijed utvrđene projekte Instrumenta za povezivanje Europe (vidjeti Prilog I. Uredbi (EU) br. 1316/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 348, 20.12.2013., str. 129.)).

(27) COM(2014) 903 završna verzija, str. 16.

(28) Članak 2. Uredbe Vijeća (EU, Euratom) br. 1311/2013 od 2. prosinca 2013. kojom se uspostavlja višegodišnji financijski okvir za razdoblje 2014.–2020. (SL L 347, 20.12.2013., str. 884.).

(29) COM(2014) 910 završna verzija, Prilog III.