OBRAZLOŽENJE

1.KONTEKST PRIJEDLOGA

·Razlozi i ciljevi prijedloga

Kako bi učinkovito zaštitila europske građane, Europska unija mora nastaviti smanjivati ranjivosti, uključujući u okviru kritične infrastrukture koja je ključna za funkcioniranje našeg društva i gospodarstva. Izvori zarade europskih građana i dobro funkcioniranje unutarnjeg tržišta ovise o različitim infrastrukturama za pouzdano pružanje usluga potrebnih za održavanje kritičnih društvenih i gospodarskih djelatnosti. Te usluge, koje su važne i u uobičajenim okolnostima, još su važnije u trenucima kada Europa nastoji ublažiti učinke pandemije bolesti COVID-19 i oporaviti se od nje. Prema tome, subjekti koji pružaju ključne usluge moraju biti otporni, tj. moraju se moći oduprijeti incidentima koji mogu uzrokovati ozbiljne, potencijalno međusektorske i prekogranične poremećaje, apsorbirati ih te im se prilagoditi i od njih se oporaviti.

Cilj je ovog prijedloga poboljšati pružanje usluga na unutarnjem tržištu koje su ključne za održavanje vitalnih društvenih funkcija ili gospodarskih djelatnosti povećanjem otpornosti kritičnih subjekata koji pružaju takve usluge. On je odraz nedavnih poziva na djelovanje Vijeća i Europskog parlamenta koji su potaknuli Komisiju da revidira sadašnji pristup kako bi se bolje odrazili povećani izazovi za kritične subjekte i kako bi se osigurala bolja usklađenost s Direktivom o mrežnim i informacijskim sustavima (NIS). Ovaj je prijedlog dosljedan i njime se uspostavlja bliska sinergija s predloženom Direktivom o mjerama za visoku zajedničku razinu kibersigurnosti širom Unije („Direktiva NIS 2”) koja će zamijeniti Direktivu NIS kako bi se riješilo pitanje povećane međupovezanosti fizičkog i digitalnog svijeta s pomoću zakonodavnog okvira s čvrstim mjerama za otpornost, za kibersigurnosne kao i za fizičke aspekte kako je utvrđeno u strategiji za sigurnosnu uniju.

Nadalje, prijedlog odražava nacionalne pristupe u sve većem broju država članica koje nastoje naglasiti međusektorsku i prekograničnu međuovisnost i sve se više oslanjaju na razmišljanja utemeljena na otpornosti, u okviru kojeg je zaštita samo jedan od elemenata uz sprečavanje i ublažavanje rizika, kontinuitet poslovanja i oporavak. Budući da i za kritičnu infrastrukturu postoji rizik da postane potencijalna meta terorističkih napada, mjere usmjerene na osiguravanje otpornosti kritičnih subjekata sadržane u ovom prijedlogu pridonose ciljevima nedavno donesene Agende EU-a za borbu protiv terorizma.

Europska unija (EU) odavno je prepoznala paneuropsku važnost kritične infrastrukture. Primjerice, EU je 2006. uspostavio Europski program zaštite kritične infrastrukture (EPZKI), a 2008. donio je Direktivu o europskoj kritičnoj infrastrukturi (EKI). Direktivom o EKI-ju, koja se odnosi samo na energetski i prometni sektor, osigurava se postupak za utvrđivanje i označivanje EKI-jeva čiji bi poremećaj u radu ili uništenje imali znatne prekogranične učinke u najmanje dvije države članice. Njome se utvrđuju i posebni zahtjevi u pogledu zaštite za operatore EKI-ja i nadležna tijela država članica. Do sada je označeno 94 EKI-ja, od kojih se dvije trećine nalaze u trima državama članicama u srednjoj i istočnoj Europi. Međutim, opseg djelovanja EU-a u području otpornosti kritične infrastrukture obuhvaća više od ovih mjera, a uključuje sektorske i međusektorske mjere među ostalim za otpornost na klimatske promjene, civilnu zaštitu, izravna strana ulaganja i kibersigurnost. Same države članice u međuvremenu su poduzele vlastite mjere u tom području na međusobno različite načine.

Stoga je očito da postojeći okvir za zaštitu kritične infrastrukture nije dovoljan za suočavanje s trenutačnim izazovima u pogledu kritične infrastrukture i subjekata koji njome upravljaju. S obzirom na sve veću međupovezanost infrastruktura, mreža i operatora koji pružaju ključne usluge na unutarnjem tržištu, potrebno je iz temelja promijeniti pristup sa zaštite određene imovine na jačanje otpornosti kritičnih subjekata koji njome upravljaju.

Operativno okruženje u kojem posluju kritični subjekti znatno se promijenilo posljednjih godina. Prvo, rizično okružje danas je složenije nego 2008. jer uključuje prirodne opasnosti (u mnogim slučajevima pogoršane klimatskim promjenama), hibridna djelovanja koja financiraju države, terorizam, unutarnje prijetnje, pandemije i nesreće (kao što su industrijske nesreće). Drugo, operatori se suočavaju s izazovima u integriranju novih tehnologija kao što su 5G i bespilotna vozila u svoje poslovanje, dok istodobno rade na otklanjanju ranjivosti koje bi takve tehnologije mogle prouzročiti. Treće, te tehnologije i drugi trendovi dovode do toga da se operatori sve više oslanjaju jedni na druge. Posljedice toga jasne su – poremećaj koji utječe na pružanje usluga jednog operatora u jednom sektoru može stvoriti kaskadne učinke na pružanje usluga u drugim sektorima, a potencijalno i u drugim državama članicama ili u cijeloj Uniji.

Kao što je vidljivo iz evaluacije Direktive o EKI-ju iz 2019., postojeće europske i nacionalne mjere suočavaju se s ograničenjima u pružanju pomoći operatorima pri svladavanju današnjih operativnih izazova i ranjivosti koje proizlaze iz njihove međuovisnosti.

Nekoliko je razloga za to, kako je navedeno u procjeni učinka koja je poslužila za izradu prijedloga. Prvo, operatori nisu u potpunosti svjesni ili ne razumiju u potpunosti posljedice dinamičnog rizičnog okružja u kojem posluju. Drugo, napori uloženi u pogledu otpornosti znatno se razlikuju među državama članicama i sektorima. Treće, neke države članice slične vrste subjekata smatraju kritičnima, no to ne smatraju i druge države članice, što znači da usporedivi subjekti dobivaju različit stupanj službene potpore za izgradnju kapaciteta (primjerice u obliku smjernica, osposobljavanja i organizacije vježbi) ovisno o tome gdje posluju u Uniji te se na njih primjenjuju različiti zahtjevi. Zbog toga što se zahtjevi i državna potpora operatorima razlikuju među pojedinim državama članicama stvaraju se prepreke operatorima pri prekograničnom djelovanju, posebno kritičnim subjektima koji posluju u državama članicama sa strožim okvirima. S obzirom na sve veću međupovezanost pružanja usluga i sektora u državama članicama i širom EU-a, nedovoljna razina otpornosti jednog operatora predstavlja ozbiljan rizik za subjekte drugdje na unutarnjem tržištu.

Osim što ugrožavaju neometano funkcioniranje unutarnjeg tržišta, poremećaji, posebno oni s prekograničnim i potencijalno paneuropskim posljedicama, mogu imati i ozbiljne negativne posljedice za građane, poduzeća, vlade i okoliš. Na individualnoj razini poremećaji mogu utjecati na mogućnost europskih građana da slobodno putuju, rade i koriste ključne javne usluge poput zdravstvene skrbi. U mnogim slučajevima te i druge osnovne usluge koje čine sastavni dio svakodnevnog života pružaju usko povezane mreže europskih poduzeća; poremećaj poslovanja u jednom sektoru može imati kaskadne učinke u mnogim drugim gospodarskim sektorima. Konačno, poremećaji kao što su primjerice nestanak struje velikih razmjera i teške prometne nesreće mogu pridonijeti narušavanju sigurnosti i javne zaštite, što uzrokuje nesigurnost i narušava povjerenje u kritične subjekte, kao i u tijela odgovorna za njihov nadzor i za očuvanje zaštite i sigurnosti stanovništva.