ZAJEDNIČKA KOMUNIKACIJA EUROPSKOM PARLAMENTU, VIJEĆU, EUROPSKOM GOSPODARSKOM I SOCIJALNOM ODBORU I ODBORU REGIJA Susjedstvo na raskršću: implementacija Europske susjedske politike u 2013. /* JOIN/2014/012 final */





1. Uvod Europska susjedska politika (ENP) ima za cilj razvijanje posebnih odnosa između EU-a i svake od partnerskih zemalja, čime se pridonosi sigurnosti, blagostanju i dobrosusjedskim odnosima. U 2013. godini bilo je određenog napretka u ostvarenju tih ciljeva. Nastavljen je rad na reformama u istočnim i južnim zemljama ENP-a, uz podršku EU-a. No to je ponovo bila i godina kriza koje odražavaju političku nestabilnost i nastavak teških društvenih i gospodarskih prilika u više zemalja u susjedstvu. Povećao se broj sigurnosnih izazova — kako domaćih, tako i regionalnih — što je u nekim zemljama djelomično unazadilo uspjehe demokratskih reformi koji su postignuti prethodnih godina i umanjilo izglede za gospodarski oporavak. U ovoj Zajedničkoj komunikaciji, koja je popraćena kompletom zajedničkih radnih dokumenata službi,[1] razmatra se koliko su EU i zemlje partneri[2] napredovali u provođenju zajednički dogovorenih ciljeva reformi i kako su rješavali pojedine izazove s kojima su se suočavale obje strane. Razvoj događaja u 2013., — i pozitivnih i negativnih — podsjetnik je da je uspjeh politike u izravnoj vezi sa sposobnošću i predanošću vlada da provedu reforme i prodube odnose s EU-om, kao i sa sposobnošću da se ova strategija objasni i za nju dobije potpora javnosti. Budući da je bila prilagođena podupiranju reformi i postupne promjene kroz duži vremenski period, politika se u trenutcima nagle promjene i poremećaja političke i socijalne stabilnosti, suočila s određenim izazovima u usmjeravanju partnera prema donošenju politika koje bi stvorile veću sigurnost i više demokratskih i ekonomskih reformi. Putovi reformi zemalja partnerâ, kao i njihove ambicije u pogledu njihovih odnosa s EU-om te izazovi s kojima se suočavaju, sve su raznovrsniji. U skladu s izborima za koje su se neke od zemalja odlučile odnosi između EU-a i njezinih partnera moraju biti različiti, kako bi se što bolje odgovorilo na očekivanja i potrebe svakog partnera, te također zaštitilo interese EU-a. EU i dalje ostaje predana izgradnji partnerstava sa svakim od svojih susjeda, vodeći računa o njihovim pojedinačnim potrebama, kapacitetima i ciljevima reformi. Postizanje dogovorenih ciljeva reforme u zemljama partnerima također ovisi o njihovom regionalnom okruženju, postupcima drugih sudionika te — ponekad sukobljenim — ciljevima. Neke se istočnoeuropske zemlje partneri, povrh činjenice da su političke reforme koje provode još uvijek krhke, gospodarski rast spor te da pate od strukturnih gospodarskih slabosti, zbog svog cilja uspostavljanja prisnijih veza s EU-om suočavaju s vanjskim pritiscima, koji uključuju moguće promjene cijena energenata i umjetno stvorene prepreke trgovini. U Južnom susjedstvu, aktivnosti nekoliko regionalnih i globalnih čimbenika također su utjecale na zbivanja kao što je sukob u Siriji i politička (i ekonomska) kriza u Egiptu. S ciljem da ENP postane učinkovitija i relevantnija, EU će nastaviti dijalog i suradnju s tim regionalnim i globalnim čimbenicima kako bi se osiguralo da reformski napori ne budu ometeni proturječnim ciljevima politikâ. Od demokratskih i gospodarskih reformi koristi imaju svi, i partneri EU-a u susjedstvu i njihovi najbliži susjedi. Dramatična zbivanja u Ukrajini primjer su kako neangažirana vlada koja nije u dodiru sa željama stanovnika i podložna je neprihvatljivom vanjskom pritisku, može prouzročiti znatno političko i društveno rasulo. EU, u suradnji sa svojim međunarodnim partnerima, odlučno podupire napore novih vlasti u zemlji koje nastoje stabilizirati situaciju, očuvati jedinstvo zemlje i pritom u potpunosti poštovati sve zajednice i društvene grupe te slušati želje naroda. U tu je svrhu Europska komisija 5. ožujka 2014. donijela Paket potpore za Ukrajinu[3], čime je najavila i pojačala mnoge politike i instrumente Istočnog partnerstva. Mjerama koje su predložene predviđen je, tijekom sljedećih nekoliko godina, potencijalni ukupni iznos pomoći od najmanje 11 milijardi EUR iz proračuna EU-a i međunarodnih financijskih institucija čije je sjedište u EU-u te također i znatan iznos koji osiguravaju MMF i Svjetska banka. Cilj je ovog pristupa pomoći Ukrajini da ispuni težnje koje su građani i civilno društvo jasno iskazali u dosad nezabilježenim događanjima u Kijevu i diljem cijele zemlje. 18. ožujka 2014., Ruska Federacija potpisala je ugovor s de facto vlastima Republike Krim i grada Sevastopolja, čime je zapečaćeno de facto pripojenje Krima, s trenutačnim učinkom. Kako su 18. ožujka izjavili predsjednici H. Van Rompuy i JM. Barroso, Europska unija ne priznaje nezakoniti i nelegitimni referendum na Krimu, kao ni njegov ishod. Suverenitet, teritorijalni integritet i neovisnost Ukrajine moraju se poštovati. Europska unija ne priznaje i neće priznati pripojenje Krima i Sevastopolja Ruskoj Federaciji. Europsko Vijeće dijeli stajalište o nezakonitosti referenduma i zbivanjima koja su mu slijedila, kao što je to izraženo u zaključcima Vijeća od 20. ožujka 2014. Sljedećeg dana EU-a i Ukrajina potpisali su političke odredbe Sporazuma o pridruživanju, te potvrdili svoje opredjeljenje za potpisivanje i zaključivanje ostalih dijelova Sporazuma, koji zajedno s političkim odredbama čine jedinstveni instrument. Kao što je rečeno u nedavnim zaključcima Vijeća za vanjske poslove[4], Sporazum o pridruživanju ne predstavlja konačan cilj u suradnji EU-a i Ukrajine. Krize koje traju u južnom susjedstvu, a posebice građanski rat u Siriji koji i dalje traje te njegov negativan utjecaj na susjedne zemlje, također su bile predmetom neprekidne pozornosti i djelovanja EU-a. Zahvaljujući ovlastima dodijeljenima prema Lisabonskom ugovoru, sada je EU-u na raspolaganju sve veći broj političkih i tehničkih instrumenata politike, što je EU-u omogućilo da odigra važnu političku ulogu u tranzicijskom procesu kroz koji prolaze Tunis, Egipat i Libija. Visoka predstavnica/potpredsjednica uspostavila je čvrste veze s različitim političkim subjektima i imala je jedinstveni pristup čak i u posebno složenim situacijama, primjerice kada se radi o njezinom sastanku s predsjednikom Mursijem. To znači da EU može vlastima izraziti svoje stavove o vrijednostima do kojih drži. Posebni predstavnik EU-a za južno susjedstvo Bernardino Leon, i posebni predstavnik EU-a za ljudska prava, Stavros Lambrinidis također su svojim dobrim radom i jačanjem pozicije EU-a u regiji imali nezamjenjivu ulogu. EU je također poduzela hitne i značajne mjere po pitanju posljedica građanskog rata u Siriji i sve većih regionalnih implikacija tog sukoba, primjerice kretanja izbjeglica i opasnosti od sukoba u zemljama koje sa Sirijom graniče. Zajednička komunikacija „Prema cjelovitom pristupu EU-a sirijskoj krizi”[5] popraćena je u 2013. s 400 milijuna EUR dodatne financijske pomoći u svrhu rješavanja posljedica krize. Imajući na umu neviđene posljedice krize na narod Sirije i na stabilnost susjednih zemalja, EU je bila najveći davatelj pomoći žrtvama sirijske krize i osigurala je ogromnu humanitarnu i nehumanitarnu pomoć. Iako je u nekoliko slučajeva pokazala da može odgovoriti na izazov i reagirati brzo, EU treba nastaviti razmatrati kako bi politika i instrumenti politike mogli bolje odgovoriti na vrlo različite uvjete u zemljama partnerima, i kako bi neke njezine dijelove možda trebalo prilagoditi pomoću dodatnih instrumenata politike. Pri izradi zakonodavstva EU-ovih političkih i financijskih instrumenata, kao što su na primjer zakonodavni okvir za makrofinancijsku potporu, pojednostavljene procedure u području trgovinske politike ili rad na uvođenju bržih procedura za odlučivanje pri primjeni instrumenata ZSOP-a, treba voditi računa o potrebi brzog djelovanja u različitim situacijama i sa različitim vrstama postupaka odlučivanja. Ovo je područje na koje se institucije EU-a i države članice trebaju usredotočiti kako bi se omogućila bolja i brža reakcija EU-a na razvoj događaja u susjedstvu i odgovorilo na potrebe partnerâ koje se mijenjaju. 2. Provedba Kao i 2012., napredak zemalja partnerâ u provedbi reformi na koje su se obvezale bio je vrlo neujednačen. U Južnom susjedstvu, ukupna politička situacija nerijetko je ometala spremnost zemalja partnerâ da provedu dogovoreni plan reformi. U Tunisu, demokratska se tranzicija nastavila zahvaljujući uključivom dijalogu i unatoč velikim sigurnosnim prijetnjama tijekom 2013. godine. Imenovanje nove vlade sredinom prosinca, te donošenje novog ustava u siječnju 2014., predstavljaju važne korake za demokraciju. U Maroku složen politički kontekst pridonio je činjenici da su obveze koje su sadržane u ustavnoj reformi iz 2011. provedene samo djelomično. U Egiptu, predsjednik Muhamed Mursi svrgnut je nakon narodnih prosvjeda i ultimatuma vojske te ga je zamijenio privremeni predsjednik. Libija se još uvijek suočava s ozbiljnim sigurnosnim izazovima, kako unutrašnjim tako i onima koji utječu na cijelu sjevernoafričku regiju (primjerice Sahel i kriza u Maliju). Libanon, gdje je imenovana nova vlada, te Jordan, muče se s posljedicama koje građanskog rata u Siriji na njihov politički, gospodarski i društveni sustav, što ozbiljno ugrožava njihovu sposobnost provođenja političkih i strukturnih reformi. SAD je obnovio svoja nastojanja na promicanju mira između Izraelaca i Palestinaca, što je u srpnju rezultiralo nastavkom pregovora s ciljem postizanja sporazuma o svim pitanjima o konačnom statusu u roku od devet mjeseci. U istočnim zemljama ENP-a politički ili ekonomski interesi određenih grupa u nekim su slučajevima spriječili ili usporili šire reforme iako su demokratske strukture sve jače u nekima od njih. Moldova i Gruzija zaključile su pregovore i parafirale Sporazume o pridruživanju, uključujući Duboka i sveobuhvatna područja slobodne trgovine (AA/DCFTA), postigle napredak u političkim i pravosudnim reformama te nastavile reforme kojima se pripremaju za provedbu AA/DCFTA-ova. Međutim, politička kriza u Moldovi na početku 2013. istaknula je koliko su neke državne institucije podložne utjecajima interesnih skupina, ograničenost ustavnog sustava kontrolnih mehanizama i činjenicu da su postignuća reforme još uvijek krhka. Gruzijski izbori u jesen 2013. bili su druga demokratska tranzicija vlasti u toj zemlji u posljednjih 18 mjeseci i značili su bitan ustavni pomak od polupredsjedničkog prema parlamentarnom sustavu. U Armeniji su u veljači 2013. održani predsjednički izbori za koje se unatoč nekim preostalim nepravilnostima uglavnom smatra da su dobro provedeni i da se u njima poštovalo temeljne slobode. Armenija je dogovorila AA/DCFTA sporazum, ali ga nije parafirala nakon što je odlučila pristupiti Euroazijskoj carinskoj uniji. Proces reformi u Ukrajini potpuno je stao nakon obustavljanja pripremâ za potpisivanje Sporazuma o pridruživanju. Ova je odluka rasplamsala goleme građanske prosvjede (takozvani „Euromajdan”) u znak potpore političkom povezivanju i gospodarskoj integraciji s EU-om. Azerbajdžan mora uložiti dodatne napore u području temeljnih prava i sloboda. Bjelarus nije napredovala u političkim reformama. Provedba ključnih preporuka u pojedinim zemljama u 2013. Armenija je poduzela mjere u pogledu nekih od ključnih preporuka. Osnovala je radnu skupinu koja bi trebala dati prijedloge odgovora na preporuke OESS-a/ODIHR-a o izborima. Poduzela je određene mjere protiv korupcije na visokoj razini, ali Etička komisija i dalje nije bila učinkovita. Nastavila je razvijati program tzv. „zakonodavne giljotine” od kojeg se očekuje da će smanjiti administrativno opterećenje i prilike za korupciju. Uspostavila je novu Međuagencijsku komisiju za provedbu Nacionalne strategije za zaštitu ljudskih prava. Donijela je amandman na Zakon o alternativnoj vojnoj službi i Zakon o jednakim pravima i mogućnostima za muškarce i žene. Bilo je ograničenog uspjeha glede reformi u javnoj upravi i poduzete su određene mjere u cilju reforme sudstva i pospješivanja sektorskih reformi i regulatornog usklađivanja s pravnom stečevinom EU-a. Azerbajdžan je poduzeo mjere u vezi s nekoliko ključnih preporuka. Poduzeo je dio potrebnih mjera u području upravljanja javnim financijama te poduzeo mjere u borbi protiv korupcije. Gruzija je poduzela mjere u pogledu većine ključnih preporuka koje su objavljene u prošlogodišnjem izvješću o napretku ENP-a. Održala je predsjedničke izbore u skladu s međunarodnim standardima. Nastavila je reformirati pravosudni sustav i napredovala je u sektorskim reformama i regulatornom usklađivanju s pravnom stečevinom EU-a. Aktivno je sudjelovala u pregovorima u Ženevi te je uz potporu EU-a poduzela mjere kako bi poboljšala životne uvjete interno raseljenih osoba. Također je obnovila svoju predanost istinskoj suradnji s odcijepljenim regijama. Moldova je poduzela mjere u pogledu brojnih ključnih preporuka iz prošlogodišnjeg izvješću o napretku ENP-a. Dovršila je provedbu akcijskog plana za liberalizaciju viznog režima, napredovala s reformama sudskog i policijskog sektora, započela s restrukturiranjem okvira borbe protiv korupcije, ubrzala provedbu akcijskog plana za ljudska prava i akcijskog plana za potporu Romima, nastavila dijalog s Tiraspolom i nastavila sa zahtjevnim regulatornim i sektorskim reformama. Ukrajina je djelomično počela raditi na nekim od preporuka iz prošlog izvješća o napretku koje se tiču izbornog zakona i prakse te sudstva, ali prekid priprema za potpisivanje AA/DCFTA zakočio je proces reformi. Zbog političkih zbivanja, Egipat nije započeo s radom na ključnim preporukama iz prošlogodišnjeg izvješća o napretku ENP-a, osim što je potpisana regionalna konvencija o paneuromediteranskim povlaštenim pravilima o podrijetlu. Stoga je većina preporuka još uvijek aktualna. Izrael je poduzeo mjere u pogledu nekih od glavnih preporuka iz prošlogodišnjeg izvješća. Potpisana je Regionalna konvencija o paneuropskim pravilima o podrijetlu, kao i Sveobuhvatni sporazum o civilnom zrakoplovstvu, a ACAA sporazumi stupili su na snagu. Jordan je djelovao u pogledu više ključnih preporuka iz prošlogodišnjeg izvješća o napretku ENP-a, ponajprije donošenjem strategije za borbu protiv korupcije i ratifikacijom regionalne Konvencije o paneuromediteranskim povlaštenim pravilima o podrijetlu. Libanon je prihvatio nekoliko preporuka iz izvješća o napretku iz 2012., uključujući ograničeni napredak u kontekstu pregovora o sporazumima o ocjenjivanju sukladnosti i prihvaćanju industrijskih proizvoda, kao i izrade nacrtâ zakonodavstva o javnoj nabavi, borbi protiv korupcije i radnicima migrantima. No parlament te propise nije donio. Maroko je poduzeo mjere u pogledu većine ključnih preporuka. Odbor ministara odobrio je vladin plan za jednakost i nacrt zakona kojim se uspostavlja nadležno tijelo za jednakost i borbu protiv diskriminacije (APALD). Napredak je također postignut u okviru borbe protiv korupcije (tj. statusa nadležnog tijela). Objavljena je Povelja o reformi nacionalnog pravosuđa i izrađen nacrt dva srodna temeljna zakona. Započeli su i pregovori o Dubokim i sveobuhvatnim područjima slobodne trgovine (DCFTA), a pripreme za sporazum o ocjenjivanju sukladnosti i prihvaćanju industrijskih proizvoda (ACAA) i dalje napreduju. Palestina: Palestinska samouprava potpisala je regionalnu konvenciju o paneuromediteranskim povlaštenim pravilima o podrijetlu, čime je provela jednu od preporuka iz prošlogodišnjeg izvješća o napretku ENP-a. Ipak, rad na većini ključnih preporuka iz izvješća još nije započeo te su one i dalje aktualne. Tunis je uglavnom poslušao preporuke koje se tiču konsolidacije demokracije (donio je ustav i uspostavio zakonodavne okvire za: sprječavanje mučenja, medije, neovisno sudstvo, mjere borbe protiv korupcije, te postkonfliktnu pravdu) i priprema za sljedeće izbore (imenovani su članovi vrhovnog neovisnog izbornog tijela). Glede bilateralnih obveza Tunisa, napredak je ostvaren u pogledu partnerstva za mobilnost. Tunis je također potpisao regionalnu konvenciju o paneuromediteranskim povlaštenim pravilima o podrijetlu. Visoka predstavnica, Komisija i delegacije EU-a u zemljama partnerima pojačali su nastojanja da priopće svoju politiku zemljama partnerima i javnosti. Za Istočno partnerstvo, EU je 2013. pokrenula „strategiju vidljivosti”. Svrha je te strategije pobrinuti se da su oni na koje će Istočno partnerstvo utjecati i koji će od njega imati koristi dobro obaviješteni ne samo o očekivanim dugoročnim koristima, nego i o konkretnim promjenama koje će politika donijeti njihovim zemljama. Na već postojećem resursu na mreži, web-portalu pod nazivom „Informacijski centar o europskom susjedstvu” (www.enpi-info.eu), nalaze se ažurirane informacije o projektima suradnje u svim zemljama ENP-a koje su dostupne na četiri jezika. Informacijski centar o susjedstvu EU-a jedna je od sastavnica regionalnog komunikacijskog programa ENPI-ja (2011. — 2013.). Ovaj program također obuhvaća edukaciju i umrežavanje novinara, studentske konferencije, praćenje medija i ispitivanja javnog mnijenja na području ENP-a. Glavne su poruke komunikacije EU-a da se ENP-om pridonosi tome da Europa i njezino susjedstvo postanu bolji, sigurniji i bogatiji te da se zahvaljujući ENP-u život ljudi poboljšava , jer se njime pridonosi demokratskijim, otvorenim i ravnopravnim društvima i većem blagostanju te se stvara umreženost između EU-a i susjednih zemalja. EU također naglašava da svi imaju koristi od ENP-a, uključujući i dionike izvan susjedstva. Suvlasništvo i obostrana odgovornost temeljni su dio ENP-a. Na primjer, sporazumi o pridruživanju i DCFTA sporazumi s partnerskim državama također nude prilike i pogodnosti susjedima naših susjeda. Suradnja i stvaranje mreža ne zaustavljaju se na granicama partnera u ENP-u, nego dosežu i izvan njih. Radi se, naime, o politici koja je otvorena svima. Međutim, postoji potreba da EU bolje objasni konkretne koristi od svojih inicijativa. EU treba osigurati da pregovori koji su u tijeku ne traju dugo, da sporazumi stupe na snagu što je prije moguće i da donesu opipljivu korist. Istovremeno, EU i države članice moraju se pobrinuti da njihova politika bude i dalje privlačna i da odgovara potrebama njihovih partnera. Kako bi ispoštovala obveze prema svojim partnerima, EU mora još bliskije surađivati s državama članicama, posebno u područjima u kojima su važne političke nadležnosti u njihovim rukama. 2.1. Jaka i održiva demokracija Unatoč naporima i poboljšanjima u nekim područjima, situacija je 2013. bila prilično raznolika, s nekim zabrinjavajućim trendovima. U Gruziji, Moldovi, Maroku i Tunisu, vlasti su pokazale jasnu predanost reformama. Događaji u Egiptu tijekom godine pokazali su s kakvim se rizicima i zamkama demokratska tranzicija može suočiti kada se proces ne odvija na uključivi način, nego pristrano. U zemljama u susjedstvu 2013. održano je samo nekoliko izbora. Predsjednički izbori u Gruziji i, u manjoj mjeri, Armeniji, bili su pravi demokratski izbori, s druge strane, predsjednički izbori u Azerbajdžanu nisu bili u potpunosti u skladu s međunarodnim standardima. U Egiptu je u siječnju 2014. održan ustavni referendum. Odaziv je bio relativno slab, a opozicija je dobila malo prostora za predstavljanje tijekom izborne kampanje. Temeljne slobode ugrožene su u nekim dijelovima susjedstva, međutim napredak u tretmanu manjina, primjerice u Moldovi, te donošenje novog Ustava u siječnju 2014. u Tunisu, utiru put boljem poštovanju vladavine prava, te posljedično demokraciji i temeljnim slobodama u tim zemljama. U više država nije bilo napretka, i ograničenja slobode okupljanja i udruživanja i dalje su na snazi. U Egiptu je 2013. godine poginulo više od 1300 ljudi poginulo nakon što su snage sigurnosti rastjerale prosvjednike; novi zakon ograničio je slobodu okupljanja, a nacrt zakona o udruživanju također sadržava restriktivne odredbe. Stoga će se te zakone morati uskladiti s nedavno donesenim Ustavom. U Armeniji je Ombudsman istaknuo da policajci koji su nasilno postupali s mirnim prosvjednicima nisu kazneno gonjeni, a radnička i sindikalna prava suočavaju se s ograničenjima. U Azerbajdžanu se prema odredbama novog kaznenog zakonika, za sudjelovanje u bilo kakvim „okupljanjima koja su zabranjena zakonom” sada može dobiti kaznu zatvora do dvije godine. U Alžiru, zakon o udruživanju sadržava problematične odredbe te je njegova primjena i dalje je vrlo prijeporna; u Izraelu su ograničenja slobode okupljanja i dalje na snazi. U Palestini, predloženi zakon mogao bi pogoršati situaciju sa sindikatima u pojasu Gaze. Tamo gdje nema slobode udruživanja, to utječe na zaštitu i promicanje kolektivnih prava. U Ukrajini su 2013. i početkom 2014. godine učestale vijesti o policijskom zastrašivanju novinarâ. Bilo je pozitivnih pomaka u Moldovi i Gruziji. U Tunisu, najistaknutiji su slučajevi protiv aktivista pokazali da, unatoč dubokim pozitivnim promjenama, sloboda govora još nije zajamčena. Slični su slučajevi zabilježeni u Maroku. U Bjelarusu je situacija u pogledu poštovanja ljudskih prava, vladavine prava i demokratskih načela još uvijek zabrinjavajuća. Pravosudne sustave širom regije treba i dalje mijenjati. U više država, neovisnost sudstva još nije u potpunosti zajamčena. U Egiptu, Izraelu, Libanonu i Jordanu civilima se još uvijek može suditi na vojnim sudovima. Ipak, pravosudna reforma koja jača vladavinu prava u tijeku je u Gruziji, Moldovi, Maroku i Ukrajini. U Tunisu, donošenje novog Ustava u siječnju 2014. utire put diobi vlasti i vladavini prava. Mučenje i zlostavljanje u zatvorima nastavlja se, u različitom opsegu, širom susjedstva. Ipak, prva i vrlo znakovita mjera koju je izglasala Ustavotvorna narodna skupština Tunisa kad se ponovno okupila u listopadu 2013., bio je državni mehanizam namijenjen sprječavanju mučenja. Određeni napredak postignut je u borbi protiv korupcije, unutar pravnih okvira koje još treba provesti u Moldovi, Ukrajini, Gruziji i Maroku. Druge zemlje, poput Libanona, Armenije i Azerbajdžana, još nemaju snažne i učinkovite institucije i mehanizme za borbu protiv korupcije. Potreba reformiranja policije kako bi se vratilo povjerenje javnosti i ponovo uspostavila odgovornost, zajednička je preokupacija širom susjedstva. Ljudska se prava još uvijek ne poštuju u zatvorima, niti ih poštuju policija i vojska u nekoliko zemalja. U zemljama u susjedstvu i dalje su primjetni znakovi podjela u društvu, koje su odraz diskriminacije žena i manjina. Rodno uvjetovano nasilje te diskriminacija zbog spolnog opredjeljenja, protiv lezbijskih, homoseksualnih, biseksualnih, transrodnih i dvospolnih (LGBTI) zajednica, sve više zabrinjava; izuzetak je Izrael, gdje nema pravne diskriminacije zbog spolnog opredjeljenja. Prava pripadnika manjina osporavaju se u većini zemalja susjedstva. Isključenost varira od sve većeg nasilja protiv manjina i govora mržnje u političkom životu u Armeniji, Ukrajini, Palestini i Izraelu, do sektaških borbi u Egiptu tijekom cijele 2013. godine. Diskriminacija i nasilje protiv djece uglavnom se zanemaruju, iako je to problem u mnogim zemljama susjedstva, posebno u onima gdje su u tijeku sukobi ili kriza. Sve više djece napušta školu ili nema pristupa školovanju, čime im se oduzimaju šanse za budućnost. Zbog tog trenda još se više pogoršava već postojeći problem velikog broja mladih ljudi koji se suočavaju s brojnim preprekama u pravednom pristupu kvalitetnim poslovima i sredstvima za život. 2.2. Potpora civilnom društvu Želja za promjenama ne može se nametnuti izvana, a očekivanje promjene mora poteći iz samih društava. Izravnom suradnjom s ljudima, omogućavanjem građanima da putuju i studiraju (čak i jednostrano) i promicanjem umrežavanja između društava (poslovnih, istraživačkih, sveučilišnih, umjetničkih, kulturnih itd.), te potporom civilnom društvu, politika EU-a može djelovati kao katalizator u ovom procesu. U revidiranom ENP-u iznosi se predanost EU-a snažnom partnerstvu s društvima i znatno osnažuju mehanizmi koji su na raspolaganju EU-a za suradnju s civilnim društvom u regijama ENP-a i za pružanje potpore tom civilnom društvu. Savjetovanje s organizacijama civilnog društva postalo je sastavnim elementom suradnje EU-a u zemljama susjedstva. Civilno se društvo redovito konzultira o elementima politike, kao i o operativnim pitanjima u pripremi i programiranju financijske pomoći EU-a. Nacionalne platforme Foruma civilnog društva u zemljama Istočnog partnerstva nude jedinstvenu priliku da organizacije civilnog društva raspravljaju o prioritetima Istočnog partnerstva te daju podatke o provedbi zajednički usuglašenih reformi u području demokracije, dobrog upravljanja i ekonomskog razvoja. U Južnom susjedstvu, civilno društvo ima ključnu ulogu u nekoliko zemalja kad se radi o provedbi socijalnih programa koje financira EU (programi opismenjavanja, briga za djecu, ravnopravnost spolova itd.). Napori su također uloženi u uspostavljanje strukturiranog dijaloga na regionalnoj razini između civilnog društva, vlastî i EU-a. Tijekom 2014. godine, delegacije EU-a u zemljama ENP-a razvit će planove za suradnju s civilnim društvom za pojedine zemlje. Svrha tih planova bit će razvijanje zajedničkog strateškog okvira u kojem bi delegacije EU-a i države članice surađivale s civilnim društvom na nivou država. EU će također nastaviti jačati izravnu potporu civilnom društvu i socijalnim partnerima, kako bi omogućio građanima da iskažu svoje mišljenje, doprinesu oblikovanju politikâ, i paze na odgovornost vladâ. 2.3. Održivi gospodarski i društveni razvoj Širom Istočnog i Južnog susjedstva, gospodarsko okruženje i dalje je teško. Gospodarski rast u većini zemalja partnerâ i dalje je slab, ne samo zbog recesije u eurozoni i slabog rasta u Rusiji, nego i zbog nedostatka napretka u strukturnim reformama. EU i dalje jača makroekonomske dijaloge sa svim svojim susjedima na istoku i jugu, osim Libije i Sirije. Ti su dijalozi korisni kako bi se održala otvorena razmjena mišljenja o domaćim gospodarskim i financijskim zbivanjima u zemljama partnerima i u EU-u, o izazovima s kojima se susjedstvo suočava u području politikâ i o suradnji između EU-a i njegovih susjedâ. Ti su dijalozi također korisni jer daju pregled provedbe prioriteta gospodarskih reformi kako su utvrđeni u programima pridruživanja ENP-a i u akcijskim planovima. Pored makroekonomskih dijaloga, Komisija o gospodarskoj politici raspravlja sa zemljama partnerima koje imaju koristi od Makrofinancijske pomoći EU-a (MFA). MFA je zamišljen kao sredstvo kojim bi se zemljama partnerima pružala financijska pomoć dok se bave pitanjem makroekonomskih neravnoteža i provode strukturne reforme usmjerene na rast. EU je 2013. , uz već postojeće programe za Gruziju i Ukrajinu, pripremao nove programe za Jordan i Tunis. U okviru MFA-a 2013. nije bilo isplata za Ukrajinu , jer nema dogovora između MMF-a i Ukrajine. Armenija je u veljači 2013. podnijela zahtjev za MFA program i Komisija trenutačno razmatra prijedlog. Kao posljedica kašnjenja gospodarskog oporavka te izostanka strukturnih reformi i unaprjeđenja poslovnog i investicijskog okruženja, socioekonomski izazovi i dalje su ogromni. Visoka nezaposlenost i dalje je posebno velik izazov na jugu, gdje osobni dohoci i dalje stagniraju ili realno padaju. Velik dio stanovništva u većini zemalja partnera ENP-a pogođen je siromaštvom, posebice u ruralnim područjima. Posebno su ranjiva i pogođena djeca. EU nastavlja podupirati mjere kojima se poboljšava socijalna zaštita, smanjuje siromaštvo i otvaraju nova radna mjesta. Suradnja EU-a s partnerima u ENP-u već dugo stavlja naglasak na razvoj privatnog sektora — što je ključ za uključivi ekonomski rast i otvaranje radnih mjesta. Razvoj dinamičnog privatnog sektora, posebno poticanjem srednjih i malih poduzeća, može imati pozitivan utjecaj na bolje upravljanje i demokraciju. Jači privatni sektor stvaranjem srednje klase ujedno jača izbornu bazu za demokratske reforme. Korupcija je prepoznata kao glavna prepreka ulaganjima i poslovanju, kako u istočnim tako i u južnim zemljama ENP-a. Odvajanje privatnog sektora i ekonomskih koristi od interesnih skupina i političara te poboljšavanje pristupa pravosuđu, nužni su za procvat gospodarske dinamike, ulaganja i poduzetništva koji stvaraju potrebna radna mjesta. EU nizom političkih inicijativa i financijskih potpora potpomaže uključivi gospodarski razvoj, a posebice razvoj privatnog sektora i zapošljavanja, kroz razvoj malih i srednjih poduzeća, razvoj infrastrukture te potporu izobrazbi za rad i poduzetništvo. DCFTA sporazumi koji su dogovoreni ili se dogovaraju s više zemalja partnerâ ENP-a mogu biti ne samo sredstva liberalizacije trgovine, nego i snažna sredstva za poboljšavanje transparentnosti i regulatornog okvira općenito. Akcijski planovi ENP-a koji su dogovoreni s partnerima uključuju znatnu količinu posla na područjima kao što su poduzetnička politika, te tehnička regulativa i norme. U Južnom susjedstvu, europsko-mediteranska industrijska suradnja već dugo osigurava okvir za razvoj politika poduzetništva na temelju Europsko-mediteranske povelje o poduzetništvu, koju se trenutno preispituje i revidira kako bi također mogla uključiti i komponente Zakona o malom poduzetništvu za Europu (SBA)[6]. Nekoliko zemalja partnera ENP-a donijelo je referentne dokumente po uzoru na SBA, kako bi potakle poduzetništvo i povoljne poslovne uvjete za poticanje rasta i stvaranje radnih mjesta. U regiji Istočnog partnerstva, prva ocjena SBA završena je 2012.. Zemlje partneri smatraju da su tako dobivene preporuke vrlo korisne i sada ih se primjenjuje u većini zemalja. Druga ocjena – kako bi se pratio napredak u primjeni – započet će u prvoj polovici 2014. 2.4. Jačanje trgovinskih veza EU je i dalje glavni trgovinski partner za gotovo sve partnere ENP-a. Sporazumi o pridruživanju, uključujući DCFTA-e s Moldovom, Gruzijom i Armenijom, finalizirani su (Armenija se kasnije okrenula Euroazijskoj carinskoj uniji, koja je nespojiva s potpisivanjem AA/DCFTA-om s EU-om). Ukrajina je odlučila prekinuti pripreme za potpisivanje Sporazuma o pridruživanju/DCFTA, navodeći zabrinutost zbog mogućeg utjecaja ovog Sporazuma na svoje gospodarstvo i svoje gospodarske odnose s Rusijom. Na jugu, Maroko je započeo pregovore o DCFTA. Pripreme s Tunisom napredovale su, ali je politička nesigurnost odgodila početak pregovora. Jordan je nastavio pripreme koje su također u uznapredovaloj fazi. Prvi sastanak s Egiptom kako bi se povelo dijalog o DCFTA-u zbio se u lipnju 2013., ali nakon političkog previranja tijekom ljeta i smjene vlasti nije bilo daljnjeg napretka u 2013. godini. Rad na Sporazumima o ocjenjivanju sukladnosti i prihvaćanju industrijskih proizvoda (ACAA-ima) napredovao je s nekim partnerima. ACAA s Izraelom stupio je na snagu u siječnju 2013. Pripreme poslovi za slične sporazume nastavile su se, uz različit stupanj napretka, u drugim južnomediteranskim zemljama partnerima. Ovi su sporazumi snažni instrumenti za gospodarsku integraciju s EU-om. Zemlje partneri prilagođavaju svoje zakonodavstvo i standarde pravnoj stečevini EU-a u prioritetnim industrijskim sektorima u kojima postoji zakonodavstvo EU-a, kao i njihovu normizaciju, akreditaciju, ocjenu sukladnosti, mjeriteljstvo i tijela za nadzor tržišta. U određenim sektorima po izboru partnera, mogu trgovati s EU-om pod istim uvjetima kao i države članice EU-a međusobno. 2.5. Migracije i mobilnost Ključan je napredak u suradnji postignut 2013. na području sloboda, sigurnosti i pravosuđa (SSP), poglavito glede mobilnosti i migracija. Ukrajina i Moldova i dalje koriste akcijske planove za liberalizaciju viznog režima (VLAP-ove) kao instrumente dubokih i strukturnih reformi šireg SSP sektora, i obje su zemlje postigle znatan napredak u provedbi svojih VLAP-ova. Prijedlog Komisije da se Moldovu premjesti na pozitivni popis u skladu s Uredbom 539/2001 i građanima Moldove koji posjeduju biometrijske putovnice odobri putovanja bez vize u schengenski prostor odobren je u Europskom parlamentu, a Vijeće ga je odobrilo u ožujku 2014. Ovo je jedno od glavnih postignuća u području neposrednih kontakata među ljudima, te stvara pozitivan poticaj za druge partnere Istočnog partnerstva. Nakon podnošenja svojeg VLAP-a u veljači, Gruzija je ostvarila vrlo dobar napredak u provedbi referentnih mjerila prve faze. Sporazum između EU i Azerbajdžana o pojednostavnjenju viznih postupaka potpisan je na sastanku na vrhu u Vilniusu u studenome, a u prosincu je potpisano i Partnerstvo za mobilnost između EU-a i Azerbajdžana. Sporazum o ponovnom prihvatu između EU i Azerbajdžana parafiran je u srpnju 2013. Na sastanku na vrhu Istočnog partnerstva u Vilniusu, pokrenuti su pregovori između EU-a i Bjelarusa o pojednostavnjenju viznih postupaka i sporazumima o ponovnom prihvatu. Važna postignuća zabilježena su u Južnom susjedstvu. Partnerstvo za mobilnost između EU-a i Maroka – prvo s južnim partnerom u ENP-u – potpisano je u lipnju, a s Tunisom 3. ožujka 2014. Sada je izazov u provedbi projekata koji su zacrtani partnerstvima za mobilnost. Pregovori o partnerstvu za mobilnost s Jordanom otvoreni su u prosincu. Tragično potonuće broda s migrantima kod Lampeduse bilo je povod da Komisija iznese skup prijedlogâ[7] o kojima se raspravljalo u Europskom vijeću[8] u prosincu, s ciljem jačanja aktivnosti EU-a kako bi se spriječilo pogibije migranata u Sredozemnom moru. Sa zemljama Južnog partnerstva dosta se napredovalo u području koordinacije socijalne sigurnosti u pitanjima mobilnosti radne snage. Tehničke rasprave o provedbi odredaba iz sporazumâ o pridruživanju s Marokom i Izraelom završene su. Potrebne su dodatne tehničke konzultacije s Alžirom i Tunisom. 2.6. Financijska potpora Financijska potpora EU-a važna je kako bi se pomoglo zemljama partnerima u provedbi zajednički dogovorenih ciljeva i njihovih programa reformi Od 2007. do 2013., partneri su dobili znatno više sredstava nego što je u početku bilo predviđeno. Ukupno, partneri su primili više od 13 milijardi EUR. Ovo uključuje dodatnu potporu od 2,6 milijardi EUR koja je aktivirana, između ostalog, kao reakcija na uspostavljanje Istočnog partnerstva 2009. godine, na arapske revolucije u 2011. te na stalne potrebe u Palestini i Siriji. Samo u 2013. godini, pomoć partnerima u ENP-u iz Instrumenta europske susjedske politike (ENPI) dosegla je 2,56 milijardi EUR, što je najviši godišnji iznos u ovom sedmogodišnjem razdoblju. Djelomično se radilo o dodatnoj potpori temeljenoj na poticajima (u sklopu programa SPRING i EaPIC) za zemlje koje su najodlučnije u reformama i napreduju u području duboke i održive demokracije. EU je također osigurao znatna sredstva preko međunarodnih financijskih institucija, posebno Europske investicijske banke i Europske banke za obnovu i razvoj, ponajprije za mala i srednja poduzeća. Tijekom 2013. EU je završio opći preustroj svojih financijskih instrumenata u kontekstu moderniziranog višegodišnjeg financijskog okvira za godine 2014. – 2020., uključujući i Europski instrument za susjedstvo (ENI). Pomoću ovog novog instrumenta, potpora našim susjedima postaje brža i fleksibilnija, te dopušta veću diferencijaciju i poticaje. Unatoč financijskoj krizi i smanjenom ukupnom proračunu EU-a, iznos financijskih sredstava koji je osiguran za ENI iznosi 15,4 milijarde EUR, iz čega je jasno da EU daje prioritet ovoj regiji. Većinu financijskih sredstava za 16 ENP partnerâ osigurat će se iz ENI-ja. ENI-jem se osigurava veću usklađenost između politike i financijske pomoći te utvrđuje mehanizme za primjenu pristupa temeljenog na poticajima, kako bi se podupiralo reforme u zemljama partnerima. Njime će se pružati potpora putem bilateralnih, multilateralnih i prekograničnih programa suradnje. 2.7. Sektorska suradnja ENP svojim partnerima nudi vrlo konkretan skup mogućnosti u okviru sektorskih politika. One obuhvaćaju širok raspon tema. Na temelju usklađivanja s normama i standardima EU-a, dijalog i regulatorna suradnja unutar sektorskih politika u samoj su osnovi ENP-a i predstavljaju praktičnu primjenu politike EU-a u susjedstvu. Njima se podupire reforme kojima je svrha osigurati dobro upravljanje institucijama te svim građanima osigurati pristup uslugama socijalnih službi, čime se stvaraju pravi uvjeti za uključiv gospodarski rast i stvaranje radnih mjesta. Intenzivna politička aktivnost u regiji ENP-a odredila je smjer budućeg razvoja u energetskom i prometnom sektoru. Ugovor o energetskoj zajednici i dalje predstavlja glavni okvir za suradnju s istočnim partnerima; Vijeće ministara energetske zajednice odlučilo je produžiti Ugovor do 2026. godine i pozdravilo je zahtjev Gruzije za punopravno članstvo. Dogovoren je popis velikih infrastrukturnih projekata u području energetike. U prosincu 2013. konzorcij Shah Deniz II donio je konačnu odluku o ulaganju, što je bio važan korak za napredak Južnog plinskog koridora. Sveobuhvatni sporazum o zračnom prometu između EU-a i Izraela potpisan je u lipnju. Sveobuhvatni sporazum o zračnom prometu između EU-a i Ukrajine parafiran je kako bi se poklopio sa sastankom na vrhu u Vilniusu, a održavaju se i pregovori s Azerbajdžanom i Tunisom. Nekoliko je partnera na razini ministarstava radilo na problemu klimatskih promjena; među njima je i Jordan, koji je donio integriranu politiku za ublažavanje klimatskih promjena. EU je pokrenuo projekte tehničke pomoći (Klima istok i Klima jug). Ovi projekti podupiru nastojanja svih partnera da prijeđu na razvoj uz niske emisije ugljika te povećaju otpornost na klimatske promjene. Također će biti potrebna daljnja politička suradnja radi pregovora o novom međunarodnom klimatskom sporazumu koji će biti sklopljen u Parizu 2015. godine. Sve zemlje partneri vrlo aktivno sudjeluju u regionalnim programima zaštite okoliša u ENP-u, što je dovelo do stvarnog napretka prema gospodarskom razvoju s učinkovitijom uporabom resursa i ostvarivanju drugih političkih ciljeva u sektoru. Na trećem sastanku na vrhu Istočnog partnerstva u Vilniusu okoliš je prepoznat kao prioritet i dogovoreno je da se nastavi s postupkom regulatornog usklađivanja i konvergencije politikâ. Pet je zemalja ENP-a odlučilo pojačati suradnju s Europskom agencijom za okoliš, a za svibanj 2014. planira se ministarski sastanak Unije za Mediteran o okolišu i klimatskim promjenama. Uspostavljanje Zajedničkog prostora za znanje i inovacije (CKIS) s partnerima u ENP-u i dalje napreduje, čime se EU i partneri povezuju kroz dijalog o politikama, nacionalno i regionalno jačanje kapacitetâ, suradnju u području istraživanja i inovacija i povećanu mobilnost za istraživače. Novi, namjenski Panel za istraživanja i inovacije osnovan je u sklopu Istočnog partnerstva, , dok je suradnja u Južnom susjedstvu nastavljena u okviru Odbora za praćenje europsko-mediteranske suradnje u području istraživanja i tehnološkog razvoja u sklopu Unije za Mediteran. Armenija, Izrael i Moldova formalno su zatražili pridruživanje EU-ovom programu za istraživanje i razvoj Obzor 2020, kako bi u potpunosti iskoristili mogućnosti koje nudi najveći istraživački program EU-a uopće. Pregovori s Izraelom o pridruživanju programu završeni su u prosincu 2013., a službeni pregovori s Moldovom započeli su u siječnju 2014. Obrazovanje, mladi i kultura i dalje su značajka suradnje između EU-a i partnera u ENP-u te je 3175 studenata i akademskog osoblja razmijenjeno u okviru programa Erasmus Mundus. Kao rezultat posebnog programa za studente iz zemalja južnog Mediterana, 2013. je zabilježen dosad najveći broj studenata iz tih zemalja dobio stipendije za studiranje u EU-u. Na sastanku ministara obrazovanja Istočnog partnerstva održanom u Erevanu istaknuta su postignuća prethodnih programa akademske suradnje i prihvaćeni su ciljevi novog programa Erasmus+. Više od 9600 mladih ljudi i pedagoških radnika iz susjednih zemalja te 710 dobrovoljaca mogli bi imati koristi od programa Mladi na djelu. Prva ministarska konferencija Istočnog partnerstva na temu kulture još je jednom potvrdila ulogu kulture u razvoju čovjeka i socioekonomskom razvoju. Europski susjedski program za poljoprivredu i ruralni razvoj (ENPARD), kao dio EU-ova zalaganja za rast i stabilnost u susjedstvu, prepoznaje važnost poljoprivrede za sigurnost hrane, održiv razvoj i stvaranje radnih mjesta u ruralnim područjima. Pri oblikovanju politike programa ENPARD primjenjuje se participativna metoda. Ona se dobro uklapa u šire izazove s kojima se suočavaju zemlje ENP-a, no njezina provedba u praksi zahtijevat će stalnu političku potporu. S provedbom ENPARD-a u Maroku, Alžiru i Tunisu započet će se 2014. Prvi sastanak Odbora za poljoprivredu i ruralni razvoj u okviru dijaloga Istočnog partnerstva održan je u svibnju 2013., a drugi u siječnju 2014. godine. U siječnju 2014. u Kišinjevu je održan ministarski sastanak Istočnog partnerstva o poljoprivredi i razvoju s naglaskom na provedbu ENPARD-a Suradnja s partnerima Južnog susjedstva na području zdravstva učvršćena je, među ostalim, pokretanjem Mediteranskog programa za izobrazbu u interventnoj epidemiologiji za južne susjede, dok su istočni susjedi bili uključeni u sastanke EU-ove Skupine za istraživanje HIV-a/AIDS-a i Foruma za politike civilnog društva. EU je nastavila konstruktivnu suradnju s ENP-Mediteranskim partnerima u području integrirane pomorske politike i pokrenula temeljit dijalog s Istočnim partnerima iz obalnih crnomorskih zemalja. Tijekom 2013., EU je donio novu seriju programa u okviru svog Višegodišnjeg financijskog okvira za 2014. – 2020.; mnogi od njih otvoreni su za partnere u ENP-u. EU nastavlja u sklopu osnaženog okvira ENP-a aktivno poticati partnere da sudjeluju u Programima i agencijama EU-a. 2.8 Reforma sigurnosnog sektora i rješavanje sukobâ EU podupire reformu sigurnosnih službi bivših autoritarnih režima u transparentnije, odgovornije i demokratski kontroliranije sigurnosne sektore. U nekoliko zemalja, EU je već uključena u nadzor granica, promatračke ili savjetničke misije/misije za potporu, kako na istoku (EUBAM Moldova, EUMM Gruzija), tako i na jugu (EUBAM Libija, te EUBAM Rafah, EUPOL COPPS u Palestini). Ove misije, uglavnom provedene u okviru ZSOP-a, upotpunjene su dugoročnim programima s ciljem izgradnje kapacitetâ i utiranja puta institucionalnim reformama. Na jugu je već u tijeku suradnja s više zemalja. U Tunisu su europski stručnjaci dali svoju ocjenu policije koja će biti temelj za definiranje nacionalnih strateških orijentacija. EU također podupire razvoj nacionalnih sigurnosnih i stabilizacijskih kapaciteta u Libanonu. Na istoku, zemlje partneri potiču se na „reforme sigurnosnog sektora i tijela za provedbu zakona (uključujući policiju) te na uspostavljanje demokratske kontrole nad oružanim snagama i snagama sigurnosti”.[9]U Moldovi je reforma sigurnosnog sektora i tijela za provedbu zakona započela 2013., a policija i nadzor granica bit će ključni sektori koje će EU podupirati u okviru Europskog instrumenta za susjedstvo (ENI) od 2014. godine i nadalje. Uz iskustva s Programom suradnje za policiju Istočnog partnerstva, 2013. je u okviru „multilateralne komponente” Istočnog partnerstva uspostavljeno novo povjerenstvo za suradnju u ZSOP-u. Ovo će se povjerenstvo usredotočiti na pitanja ZSOP-a kako bi istočnim partnerima pomoglo u poboljšavanju kapaciteta i doprinosâ misijama i operacijama ZSOP-a te pomoglo u razmjenjivanju informacija između zemalja Istočnog partnerstva, zemalja članica i institucija EU-a. EU je također nastavio biti aktivan partner na međunarodnim forumima za rješavanje sukoba, među ostalima na međunarodnim raspravama u Ženevi, pregovorima „5+2”te je nastavio pružati punu potporu OESS-ovoj Skupini iz Minska. Posebni izaslanik EU-a za južni Kavkaz i krizu u Gruziji posredovao je u dijalogu između tih strana. U pogledu bliskoistočnog mirovnog procesa, EU i dalje u potpunosti podupire direktne pregovore između Izraelaca i Palestinaca uz posredovanje SAD-a koji su u tijeku, i u nekoliko je navrata izrazio svoju spremnost da upotrijebi sva sredstva koja mu stoje na raspolaganju kako bi potpomogao nastojanja sudionikâ da postignu sveobuhvatni sporazum o svim pitanjima o konačnom statusu. U zaključcima Vijeća iz prosinca 2013. ministri vanjskih poslova EU-a dogovorili su se da će, u kontekstu sporazuma o konačnom statusu, objema stranama pružiti dosad nezabilježen paket političke, gospodarske i sigurnosne potpore. EU nastavlja sa svojom potporom palestinskoj izgradnji institucija i uprave, razvoju privatnog sektora i humanitarnoj pomoći. EU također održava sposobnost misije EUBAM Rafah da se ponovno rasporedi na prijelaz u Rafahu, kad to politički i sigurnosni uvjeti dozvole. 3. Istočna i južna dimenzija ENP-a 3.1. Istočno partnerstvo Suradnja između EU-a i istočnoeuropskih partnera — Armenije, Azerbajdžana, Bjelarusa, Gruzije, Republike Moldove i Ukrajine — intenzivirana je u 2013.. Nekoliko je zemalja partnera poduzelo važne korake u postupku tješnjeg političkog udruživanja i ekonomske integracije s EU-om. Iznimno važan korak bio je Treći sastanak na vrhu Istočnog partnerstva, održan u Vilniusu u Litvi 28. i 29. studenog 2013. Sastanak u Vilniusu bio je prilika da se napravi inventura napretka koji je napravljen od drugog sastanka na vrhu Istočnog partnerstva u Varšavi i da se planira daljnje korake za sljedeće dvogodišnje razdoblje. Iako će sljedeća faza Istočnog partnerstva biti obilježena većom diferencijacijom u bilateralnim odnosima, postoji i potreba da se dalje razvija zajednički program koji bi bio bitan za svih šest zemalja partnerâ. U budućnosti, multilateralna komponenta Istočnog partnerstva i dalje će biti od pomoći za svrhe i ciljeve bilateralne komponente, istovremeno potičući dijalog i suradnju u nizu zajedničkih pitanja, kako je definirano u radnim programima četiri tematske platforme Istočnog partnerstva. Multilateralni kontakti između ministara ključni su u tom pogledu, a jedan od prioriteta bit će nastavak neformalnih dijaloga Istočnog partnerstva. Ovi su se sastanci pokazali kao odličan način pokretanja redovitih, neformalnih razgovora između ministara vanjskih poslova i u pogledu programa Istočnog partnerstva i u pitanjima vanjske politike koja su od zajedničkog interesa, čime se doprinosi sve većoj političkoj konvergenciji i konvergenciji u sigurnosnoj politici te učinkovitosti u sferi vanjske politike. Isto tako, po uzoru na sastanak ministara prometa i pravosuđa iz 2013., trebalo bi razmotriti mogućnost organiziranja ministarskih sastanaka za pojedine sektore. U komunikaciji o ENP-u iz svibnja 2011.,[10] Komisija i Visoka predstavnica naglasili su da su vrijednosti na kojima Europska unija počiva — sloboda, demokracija, poštovanje ljudskih prava i temeljnih sloboda, te vladavina prava — također u samom središtu postupka političkog udruživanja i ekonomske integracije. To su one iste vrijednosti koje su ugrađene u članak 2. Ugovora o Europskoj uniji i na kojima su temeljeni članci 8. i 49. Prioriteti za daljnji rad tijekom sljedećih godina navedeni su u Izvješću o provedbi Istočnog partnerstva za 2013., koje je priloženo ovoj Komunikaciji. 3.2. Partnerstvo za demokraciju i zajedničko blagostanje s južnim Mediteranom Reagirajući na povijesne događaje koji su se 2011. godine zbili u arapskom svijetu, EU je svojim mediteranskim partnerima ponudio partnerstvo za demokraciju i zajedničko blagostanje.[11] U planu koji je donesen 2012. izneseni su ciljevi kojima će se težiti u sklopu partnerstva. Na njegovu su provedbu 2013., međutim, znatno utjecala neprestana presudna politička zbivanja na južnom Mediteranu. U političkom smislu, 2013. je obilježena sve složenijim i različitijim situacijama u zemljama južnog susjedstva, te je njihova regionalna integracija dodatno otežana. Sukob u Siriji koji i dalje traje nastavio je utjecati na situaciju u cijeloj regiji, a njegove posljedice izvan granica zemlje utječu na političku stabilnost nekih od susjeda. Regija je preplavljena izbjeglicama– više od 2,5 milijuna ljudi napustilo je Siriju i našlo utočište u susjednim zemljama. Politička i vjerska polarizacija pogađa mnoge zemlje na Mediteranu, primjerice Egipat, gdje su zbivanja iz srpnja dovela do zbacivanja predsjednika Mursija. Iako se nastavio napredak u izgradnji i jačanju institucionalnih temelja demokracije, u nekim je zemljama ovaj proces doveden u pitanje zbog unutarnjih političkih sukoba. EU, međutim, ostaje odlučan u nastavljanju i jačanju suradnje i pomoći zemljama južnog Mediterana putem mehanizama koji su na raspolaganju u sklopu bilateralnih političkih dijaloga i programâ pomoći. Prioriteti daljnjeg djelovanja tijekom sljedećih godina navedeni su u Izvješću o provedbi Partnerstva za demokraciju i zajedničko blagostanje za 2013., koje je priloženo ovoj Komunikaciji. 4. EU kao diplomatski čimbenik i pružatelj sigurnosti Promicanje stabilnosti, sigurnosti i održivog razvoja dovelo je do uspostave ENP-a i ono ostaje među glavnim ciljevima EU-a. Sigurnost u najširem mogućem smislu zahtijeva transparentnu i odgovornu vlast, poštovanje osnovnih prava i sloboda te gospodarske mogućnosti i mogućnost zapošljavanja. EU i njegovi partneri u susjedstvu suočavaju se s dugotrajnim i s novim sigurnosnim izazovima u složenom geostrateškom okruženju koje se brzo mijenja. Ozbiljni sigurnosni izazovi također uključuju terorizam i organizirani kriminal, uključujući krijumčarenje ljudi, droga i oružja. Nestabilna sigurnosna situacija, zajedno s više „zamrznutih sukoba” zbog kojih EU i njegovi partneri ne mogu u potpunosti ubirati plodove suradnje u okviru ENP-a, naglašava potrebu daljnjeg jačanja EU-ova doprinosa sigurnosti u svom susjedstvu, čime također poboljšava i vlastitu sigurnost. Ovo je područje gdje EU i više partnera imaju zajednički interes čak i oni partneri koji dosad nisu pokazali veliku spremnost ili sposobnost za punu suradnju s EU-om u sklopu novog ENP-a. Međutim, postoji jasna potreba za bližom suradnjom u rješavanju regionalnih sigurnosnih izazova. EU i njegove države članice putem bilateralnih nastojanja i na temelju EU-ova sveobuhvatnog pristupa vanjskim sukobima i krizama imaju važnu ulogu u sprječavanju i rješavanju sukoba i njihovih uzroka. Zajedničko upravljanje krizama može se poboljšati dodatnim poticanjem i olakšavanjem sudjelovanja partnerâ u misijama ZSOP-a. Potrebna je daljnja primjena okvirnih sporazuma o sudjelovanju u misijama ZSOP-a (FPA sporazumi) koje je EU sklopio s Ukrajinom, Moldovom i Gruzijom. Potrebno je nastaviti razgovore o mogućim FPA sporazumima i mogućnosti sudjelovanja u misijama ZSOP-a, posebno s Jordanom i Marokom. Kako bi ENP bio i dalje relevantan za partnere, čak i u kontekstu dugotrajnih i sve brojnijih političkih, ekonomskih i sigurnosnih kriza, potrebno je da EU putem ENP-a djeluje sredstvima koja ima na raspolaganju, uključujući diplomaciju, sprječavanje sukobâ i posredovanje. Takve bi mjere također trebale podupirati tradicionalne sigurnosne kapacitete, npr. u području vojnih savjeta i obuke, policije, pravosuđa i suradnje na kontroli granica, te bi trebale, gdje god je to moguće, biti od pomoći partnerima u provedbi njihovih međunarodnih obveza u širim sigurnosnim izazovima u sklopu odgovarajućih ugovora. Potrebno je da se EU posebno usredotoči na podupiranje reformi prema transparentnijem i odgovornijem sigurnosnom sektoru pod demokratskom kontrolom, kako bi se osiguralo povoljno okružje za demokraciju i uključiv rast, kako na istoku tako i na jugu. Učinkovitost i održivost potpore EU-a zahtijevaju veću dosljednost između ukupnih političkih strateških i bilateralnih političkih ciljeva, uključujući i one u području ZSOP-a i suradnje sa zemljama partnerima. EU-ov sveobuhvatni pristup vanjskim sukobima i krizama[12] omogućit će EU-u prilagođavanje njegovih reakcija na specifične potrebe partnerâ u ENP-u u krizama i nakon njih, uz upotrebu svih političkih i financijskih sredstava koja su mu na raspolaganju. Usklađenija i povezanija uporaba EU-ovih instrumenata, uključujući bilateralne aktivnosti zemalja članica s partnerima u susjedstvu, poboljšat će sposobnost reagiranja EU-a na kratkoročne i dugoročne izazove i potrebe u regiji. 5. Zaključci ENP je politika stalnog angažmana. Vrijednost politike nije samo u postignućima njezinih pojedinačnih sastavnica (npr. političke reforme/demokratizacija, tržišna integracija, veća mobilnost i neposredni međuljudski kontakti te sektorska suradnja). Ona povezuje i zemlje/društva u tranziciji čak i u kriznim situacijama s EU-om, predlaganjem skupa vrijednosti i standarda koji bi vodili njihove reformske napore i općenito stvaranjem mreža koje ih povezuju s EU-om i drugim partnerima. Ovo je okvir prema kojem treba težiti i čuvati demokraciju, slobodu, blagostanje i sigurnost EU-a i njegovih partnera. Iako će možda trebati neprestano kontrolirati primjerenost i prikladnost politike i njezinih instrumenata, postoje opravdani razlozi da ona još niz godina ostane okvir za odnose EU-a sa susjedima. Istovremeno, EU mora uložiti napore kako bi se osigurala veća usklađenost ciljeva politike EU-a te će trebati i dalje razmatrati bolje načine sprječavanja kriza i reagiranja na situacije koje se brzo mijenjaju tako da prilagodi svoje postupke odlučivanja i ako je primjereno, upotrijebi dodatne političke instrumente. EU i njegove države članice trebaju se usredotočiti na to kako omogućiti da EU bolje reagira na razvoj događaja u susjedstvu, te odgovori na fluidne potrebe svojih partnerâ. Cilj EU-a i dalje ostaje osigurati da ENP bude relevantan i učinkovit za sve partnere, uključujući one koji se suočavaju s pritiscima i sukobima. ENP treba učinkovito doprinositi sprječavanju, rješavanju i okončavanju sukobâ, te osigurati adekvatan skup poticaja za partnere kako bi se mogli okrenuti demokratskim, gospodarskim i strukturnim reformama. [1] Ova Zajednička komunikacija popraćena je s: Izvješćima o napretku za dvanaest zemalja, u kojima se ocjenjuje primjena ENP-a u 2013. godini u zemljama s kojima je dogovoren akcijski plan ENP -a ili sličan dokument; dva regionalna izvješća o napretku u kojima se daje pregled napretka u primjeni Istočnog partnerstva i Partnerstva za demokraciju i zajednički napredak za 2013. i prilogom sa statistikama. [2] Europsko susjedstvo uključuje Alžir, Armeniju, Azerbajdžan, Bjelarus, Egipat, Gruziju, Izrael, Jordan, Libanon, Libiju, Republiku Moldovu (u daljnjem tekstu Moldova), Maroko, Palestinu (taj naziv koji se koristi u ovom dokumentu ne podrazumijeva bilo kakvo priznavanje Palestine kao države i ne dovodi u pitanje stajališta glede priznanja Palestine kao države), Siriju, Tunis i Ukrajinu. [3] SEC(2014) 200 [4] Zaključci Vijeća o Ukrajini, sastanak vijeća za vanjske poslove u Bruxellesu 10. veljače 2014. [5] JOIN (2013) 22/2, Prema cjelovitom pristupu EU-a sirijskoj krizi [6] COM(2008) 394 završna verzija, „Počnimo od malih”. „Zakon o malom poduzetništvu” za Europu [7] COM(2013) 869 završna verzija o radu Radne skupine za Sredozemlje, [8] Europsko vijeće 19. i 20. prosinca 2013. Zaključci, EUCO 217/13 [9] Vidjeti plan Istočnog partnerstva 2012. – 2013., SWD(2012) 109 završna verzija. [10] COM(2011) 303, 25.5.2011. Novi odgovor na promjene u susjedstvu. [11] COM(2011) 200 od 8.03.2011. Partnerstvo za demokraciju i zajedničko blagostanje. [12] JOIN(2013) 30, završna verzija: „Sveobuhvatni pristup EU-a vanjskim sukobima i krizama.”