OBRAZLOŽENJE

U skladu s člankom 395. stavkom 1. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost („Direktiva o PDV-u”) Vijeće, odlučujući jednoglasno na prijedlog Komisije, može odobriti bilo kojoj državi članici uvođenje posebnih mjera za odstupanje od odredaba te direktive kako bi se pojednostavnio postupak naplate PDV-a ili spriječili određeni oblici utaje ili izbjegavanja poreza.

Komisija je 26. srpnja 2019. zaprimila dopis kojim je Italija zatražila da se izuzeće od plaćanja PDV-a za porezne obveznike čiji je godišnji promet manji od određenog praga, kako je predviđeno člankom 285. Direktive o PDV-u, nastavi primjenjivati do 31. prosinca 2022. i da se taj prag poveća sa 65 000 EUR na 100 000 EUR, pri čemu bi predmetni porezni obveznici bili obvezni izdavati elektroničke račune, te da se prag za volonterske organizacije i udruženja podigne do najviše 130 000 EUR.

U skladu s člankom 395. stavkom 2. Direktive o PDV-u Komisija je dopisom od 20. rujna 2019. obavijestila ostale države članice o zahtjevu Italije. Potom je dopisom od 23. rujna 2019. obavijestila Italiju da ima sve informacije potrebne za razmatranje zahtjeva.

Nakon neformalnih rasprava s nadležnim službama Komisije i daljnjim političkim procjenama na nacionalnoj razini Italija je svoj izvorni zahtjev izmijenila dopisom Komisiji od 26. studenoga 2019. (zaprimljeno 5. prosinca 2019.).

Italija je u dopisu navela da želi povući zahtjev za povećanje praga za izuzeće sa 65 000 EUR na 100 000 EUR jer se on temeljio na nacionalnom pravilu koje se stavlja izvan snage. Umjesto toga, Italija želi zadržati trenutačni prag od 65 000 EUR, što je u skladu s paušalnom odredbom za porezne obveznike u području izravnih poreza. Nadalje, Italija želi povući zahtjev koji se odnosi na prag od 130 000 EUR za volonterske organizacije i udruge za društveni napredak s obzirom na to da je povezan s mjerama izravnog oporezivanja koje još nisu na snazi; Italija je zadržala pravo da ponovno podnese takav zahtjev nakon što mjere o kojima je riječ u cjelini stupe na snagu. Nadalje, nakon što su se države članice tijekom sastanka Vijeća za ekonomske i financijske poslove (ECOFIN) od 8. studenoga 2019. usuglasile o prijedlogu Komisije o novim pravilima pojednostavnjenja u pogledu PDV-a za mala poduzeća, koji je donesen 18. veljače 2020., a na snagu stupa 1. siječnja 2025., Italija je zatražila produljenje mjere odstupanja do 31. prosinca 2024.

U skladu s člankom 395. stavkom 2. Direktive o PDV-u Komisija je dopisom od 10. prosinca 2019. obavijestila ostale države članice o ispravku izvornog zahtjeva Italije. Potom je dopisom od 11. prosinca 2019. obavijestila Italiju da ima sve informacije potrebne za razmatranje revidiranog zahtjeva.

1.KONTEKST PRIJEDLOGA

•Razlozi i ciljevi prijedloga

Glavom XII. poglavljem 1. Direktive o PDV-u državama članicama omogućuje se primjena posebne odredbe za mala poduzeća, koja uključuje mogućnost da se od PDV-a izuzmu porezni obveznici čiji je godišnji promet manji od određenog iznosa. Porezni obveznici obuhvaćeni tim izuzećem ne moraju obračunati PDV za svoje isporuke, ali stoga ni odbiti PDV od svoje kupovine.

Mogućnost primjene posebnih pravila o PDV-u, uključujući izuzeća ili progresivne porezne olakšice malim poduzetnicima, prvi je put uvedena člankom 14. Direktive Vijeća 67/228/EEZ. Države članice koje nisu iskoristile mogućnost predviđenu tom odredbom mogle su, u skladu s člankom 24. stavkom 2. točkom (b) Direktive 77/388/EEZ, koji je preinačen u članak 285. prvi stavak Direktive o PDV-u, naknadno izuzeti od plaćanja PDV-a samo porezne obveznike čiji godišnji promet nije veći od 5 000 EUR ili protuvrijednosti tog iznosa u nacionalnoj valuti.

Italija nikad nije iskoristila mogućnost predviđenu člankom 14. Direktive Vijeća 67/228/EEZ, nego je 2007. zatražila odobrenje za odstupanje od članka 285. prvog stavka tako što bi se od plaćanja PDV-a izuzeli porezni obveznici čiji godišnji promet nije bio veći od 30 000 EUR. Obrazloženje za taj zahtjev bio je ustroj talijanskog gospodarstva, koje su uglavnom činila mikropoduzeća s vrlo malo zaposlenih, ali i nastojanje Italije da malim poduzećima pojednostavni ispunjavanje obveza povezanih s PDV-om, a nacionalnoj poreznoj upravi olakša naplatu PDV-a. Mjera odstupanja odobrena je do 31. prosinca 2010. na temelju Odluke Vijeća 2008/737/EZ. Mjera nije bila obvezna, odnosno mala poduzeća mogla su se odlučiti da se na njih primjenjuju uobičajene odredbe o PDV-u.

Italiji je naknadno produljenje mjere odstupanja odobreno do 31. prosinca 2013. (Provedbena odluka Vijeća 2010/688/EU), potom do 31. prosinca 2016. (Provedbena odluka Vijeća 2013/678/EU, kojom je usto maksimalni prag za izuzeće povećan s 30 000 EUR na 65 000 EUR) te, naposljetku, do 31. prosinca 2019. (Provedbena odluka Vijeća (EU) 2016/1988). Predmetni (revidirani) zahtjev Italije za dodatno produljenje mjere odstupanja do 31. prosinca 2024., bez povećanja trenutačnog praga od 65 000 EUR (odnosno veće vrijednosti ako je u realnom iznosu jednaka tom pragu), temelji se na istim razlozima kao i prethodni zahtjevi. Italija tvrdi da mala i srednja poduzeća, a posebno mikropoduzeća, u nefinancijskom poslovnom sektoru zemlje stvaraju nezaobilaznu dodanu vrijednost i zapošljavaju velik broj ljudi. Takva poduzeća pri usklađivanju s propisima o PDV-u snose nerazmjerne troškove u odnosu na velika poduzeća, a svejedno su pogođena gospodarskom krizom, zbog čega Italija navodi da bi im mjera odstupanja bila znatan poticaj za pokretanje i konsolidaciju gospodarskih aktivnosti. U tom se pogledu naglašava da će učinak mjere odstupanja na prihode od poreza prikupljene u fazi konačne potrošnje biti zanemariv; dodatno, predmetnim poreznim obveznicima znatno će se pojednostavniti porezne obveze, a poreznoj upravi olakšati naplata PDV-a. Napominje se da mjera utječe na 1 332 000, odnosno 25 % poreznih obveznika koji potencijalno ispunjavaju uvjete. Italija procjenjuje da će se prihodi smanjiti za 385,7 milijuna EUR.

Na temelju informacija koje je dostavila Italija, čini se da je cilj zahtjeva za produljenje mjere odstupanja osloboditi mala poduzeća od brojnih obveza koje imaju u okviru uobičajenog sustava PDV-a te poreznoj upravi olakšati naplatu poreza i porezni nadzor u malim poduzećima. Time bi se poreznoj upravi omogućilo da svoje aktivnosti nadzora usmjeri na veće porezne obveznike. Mjera odstupanja stoga je u skladu s ciljevima članka 395. stavka 1. prvog podstavka Direktive o PDV-u, kojim se državama članicama dopušta uvođenje posebnih mjera kojima se odstupa od njezinih odredaba kako bi se pojednostavnio postupak naplate PDV-a. U tom se kontekstu iznova navodi da mjera nije niti će biti obvezna za porezne obveznike; naprotiv, oni se mogu odlučiti da se na njih primjenjuju uobičajene odredbe o PDV-u.