HR Službeni list Europske unije C 170/23

Mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora o Europskom minimalnom dohotku i pokazateljima siromaštva (samoinicijativno mišljenje)

2014/C 170/04

Izvjestitelj: Georgios DASSIS

Suizvjestitelj: Seamus BOLAND

Dana 14. veljače 2013., sukladno članku 29. stavku 2. Pravilnika, Europski gospodarski i socijalni odbor odlučio je donijeti samoinicijativno mišljenje o sljedećem pitanju:

Europski minimalni dohodak i pokazatelji siromaštva

(samoinicijativno mišljenje).

Stručna skupina za zapošljavanje, socijalna pitanja i građanstvo, odgovorna za pripremu rada Odbora o toj temi, usvojila je mišljenje 20. studenog 2013.

Europski socijalni i gospodarski odbor je mišljenje usvojio na 491. plenarnom zasjedanju održanom 10. i 11. prosinca 2013. (sastanak od 10. prosinca), sa 155 glasova za, 93 protiv i 12 suzdržanih.

1. Zaključci i preporuke

1.1 Negativni učinak krize na društvo i gospodarstvo, kao i nedostatak strukturnih reformi koji u kontekstu demografskog starenja, povećanja migracijskih tokova i porasta euroskepticizma produbljuje siromaštvo i isključenost u Europi, stvara iznimno hitnu potrebu za političkom paradigmom koja će ojačati solidarnost i temeljne vrijednosti europske društvene stečevine.

U tom kontekstu, EGSO:

1.2 procjenjuje da će u tako kritičnoj situaciji uvođenje minimalnog europskog dohotka pridonijeti ostvarenju gospodarske i teritorijalne kohezije, zaštiti temeljnih prava pojedinca, jamčenju ravnoteže između gospodarskih i socijalnih ciljeva te pravednoj preraspodjeli resursa i dohodaka;

1.3 ističe važnu raspravu na razini EGSO-ovih tijela te naglašava hitnu potrebu za osiguravanjem prikladnog minimalnog dohotka u Europskoj uniji u sklopu okvirne direktive, s ciljem učinkovite borbe protiv siromaštva putem olakšanog pristupa tržištu rada, kao što su to zatražili Odbor regija (1) i niz organizacija za borbu protiv siromaštva (2), te poziva Komisiju da poduzme usklađene mjere kao odgovor na uredbu usvojenu od strane Europskog parlamenta u 2011. (3);

1.4 poziva Komisiju da ispita mogućnosti financiranja europskog minimalnog dohotka, posebno se usredotočujući na perspektivu stvaranja prikladnog europskog fonda;

1.5 poziva na poduzimanje daljnjih mjera kako bi se osiguralo stvarno postizanje ciljeva strategije Europa 2020. o zapošljavanju, siromaštvu i socijalnoj isključenosti. Te mjere trebale bi obuhvaćati (1) nastavak provedbe horizontalnih ciljeva zaposlenja, (2) postavljanje ciljeva za smanjenja postotaka u trima pokazateljima koji čine združeni pokazatelj siromaštva i socijalne isključenosti, (3) postavljanje podciljeva na europskoj i nacionalnoj razini za skupine izložene većem riziku od siromaštva od stanovništva u cjelini, poput djece i obitelji s jednim roditeljem, te za zaposlene siromašne osobe, (4) pregled načina izračuna razine siromaštva u državama članicama i njihova određivanja nacionalnih ciljeva i (5) osiguranje da države članice ponovno preuzmu svoje obveze kako bi se osiguralo da udruženi napori svake od njih omoguće postizanje krajnjeg cilja Europske unije;

1.6 zahtijeva učinkovitu procjenu socijalnog učinka mjera koje sadrže nacionalni programi reformi (NRP) i nacionalna socijalna izvješća (NSR), kao i paketi mjera financijske konsolidacije u cilju njihova sprječavanja da dodatno prodube siromaštvo ili socijalnu isključenost i jamčenja većeg sudjelovanja civilnog društva u izradi nacionalnih programa reformi i nacionalnih socijalnih izvješća;

1.7 zahtijeva bolje praćenje produbljenja siromaštva i socijalne isključenosti te poziva Komisiju da u okviru svoje procjene nacionalnih programa reformi i nacionalnih socijalnih izvješća predloži, kada je to potrebno, konkretne preporuke za socijalnu uključenost u svakoj pojedinoj zemlji. Te preporuke trebalo bi također sastaviti za zemlje koje su uključene u posebne programe pomoći Europske komisije, Europske središnje banke ili Međunarodnog monetarnog fonda;

1.8 naglašava da je pristojan posao najbolje jamstvo protiv siromaštva i socijalne isključenosti te poziva Komisiju da u suradnji s državama članicama provede mjere Pakta za rast i radna mjesta, kako bi se potakli rast, konkurentnost i otvaranje radnih mjesta; pozdravlja namjeru povjerenika Tajanija za izradu industrijskog pakta za jačanje industrije u EU-u i njenog potencijala da stvara radna mjesta;

1.9 posebno naglašava važnost sve većeg sudjelovanja radnika, nezaposlenih i svih ugroženih društvenih skupina u programima cjeloživotnog obrazovanja, kao i važnost poboljšanja razine stručnih kvalifikacija i usvajanja novih vještina, što može dovesti do brže integracije na tržištu rada, povećati produktivnost i pomoći ljudima da pronađu bolji posao.

2. Kontekst

2.1 Zajamčeni minimalni dohodak (GMI) jest potpora prihodu koja se ne povezuje s plaćanjem doprinosa te pruža zaštitu osobama koje nemaju pravo na naknade socijalne skrbi. (4) Kao posljednji način obrane od siromaštva, neraskidivo je povezan s pravom na dostojan život osoba koje nemaju drugi način ostvarivanja dohodaka te onih koje te osobe uzdržavaju. (5) Pojam „jamčenog minimalnog dohotka” ne treba zamijeniti s „minimalnom plaćom”, koja je utvrđena kolektivnim ugovora ili zakonodavstvom.

2.2 U 2. točki članka 10. Povelje Zajednice o temeljnim socijalnim pravima radnika (1989.) (6) uspostavlja se pravo na „dostatne resurse i socijalnu pomoć” za osobe isključene s tržišta rada ili osobe koje nemaju sredstava za život.

2.3 Povelja EU-a o temeljnim pravima (2000.), pravno je obvezujuća kao dio novog reformskog ugovora te naglašava da je „ljudsko dostojanstvo nepovredivo. Mora ga se štititi i poštivati” (Članak 1.) te da „za borbu protiv socijalne isključenosti i siromaštva Unija prepoznaje i poštuje pravo na socijalnu pomoć i pomoć za stanovanje kako bi se osigurao dostojanstveni život svima onima s nedostatnim sredstvima” (Članak 34. stavak 3.)

2.4 Ugovor o funkcioniranju Europske unije (članak 153., stavak 1. točka h) ovlašćuje Uniju na zakonodavno djelovanje u podržavanju i nadopunjavanju koraka država članica u pitanjima integracije osoba isključenih s tržišta rada. Među imperativima koje Unija mora uzeti u obzir pri određivanju i provedbi politika i akcija, horizontalna socijalna klauzula (članak 9.) navodi posebice visoke razine zaposlenosti, prikladnu socijalnu zaštitu i borbu protiv socijalne isključenosti.

2.5 Preporuka Vijeća 92/441/EEZ (7) poziva države članice da „priznaju temeljno pravo čovjeka na dostatne resurse i socijalnu pomoć” koja je također pouzdana, te da „prilagode svoje sustave socijalne zaštite” i utvrde zajedničke kriterije provođenja, ali bez utvrđivanja minimalnog praga na razini EU-a.

2.6 Preporuka Komisije iz 2008. (8) smatra da je prikladna socijalna pomoć jedan od triju stupova aktivne uključenosti, naglašavajući da njezini korisnici trebaju biti dostupni za zapošljavanje, obuku ili druge mjere socijalne uključenosti.

2.7 Borba protiv siromaštva i socijalnog isključenja prioritet je strategije Europa 2020. kojom je nastala „Europska platforma protiv siromaštva i socijalne isključenosti” (9). Prvi put kao cilj postavlja smanjenje siromaštva i socijalne isključenosti za najmanje 20 milijuna ljudi do 2020. prema trima pokazateljima: rizik od siromaštva (definiran kao postotak stanovništva ispod 60% srednjeg nacionalnog dohotka), teška materijalna oskudica (nedostatak resursa prema preciznom popisu dobara) te slab radni intenzitet (život u kućanstvu bez zaposlenih). (10) EGSO je pozdravio tu predanost i naglasio da politike EU-a ne bi smjele povećavati rizik od siromaštva. (11)

2.8 Glavni cilj određen strategijom Europa 2020. u pogledu smanjenja siromaštva i socijalne isključenosti počiva na cilju smanjenja za određeni broja osoba, za razliku od pristupa kod drugih važnih ciljeva ove strategije (12): oni su izraženi u postocima, što olakšava državama članicama postizanje istih postotnih ciljeva.

2.9 Države članice su te koje odlučuju o načinu definiranja nacionalnih ciljeva, kao i o usvajanju pristupa kojim će ih postići. Međutim, svi zbrojeni nacionalni ciljevi znatno su ispod 20 milijuna osoba, što je cilj predviđen strategijom Europa 2020.: procjenjuje se da postoji razlika od 5 do 8 milijuna između važnih ciljeva strategije Europa 2020. i zbroja nacionalnih ciljeva. (13) Nadalje, u mnogo nacionalnih reformskih programa nije dovoljno jasno izraženo na koji će se način postići ciljevi smanjenja siromaštva te nedostaju prikladne mjere socijalne uključenosti. (14) Države koja primaju posebnu pomoć od Europske komisije, Europske središnje banke ili Međunarodnog monetarnog fonda, nisu dužne predstaviti posebne nacionalne reforme programe (15): one su odgovorne samo prema uvjetima svakog pojedinog memoranduma o razumijevanju – ti, međutim, ne sadrže mjere za smanjenje siromaštva ili socijalne isključenosti.

2.10 U rezoluciji (16) iz 2010., Europski parlament poziva države članice da uvedu sustave minimalnog dohotka jednake 60% srednjeg nacionalnog dohotka te zahtijeva snažnije preporuke EU-a, iako u rezoluciji (17) iz 2011. poziva Komisiju da pokrene savjetovanje o mogućnosti zakonodavne inicijative o razumnom minimalnom dohotku.

3. Siromaštvo, socijalna isključenost i nezaposlenost u EU-u

3.1 EGSO priznaje da je siromaštvo povreda ljudskih prava, zbog čega su tim nužniji dodatni napori kako bi se ostvarili ciljevi određeni člankom 3. stavkom 3. Ugovora o Europskoj uniji te smatra da je nadilaženje siromaštva izazov za cijelu Europu.

3.2 Kriza i nedostatak strukturnih reformi od 2008. u mnogim zemljama (18) povećavaju rizike od siromaštva i socijalne isključenosti, kao i od isključenja s tržišta rada. Najnoviji podaci Eurostata (19) potvrđuju da je 24,2% stanovništva Europske unije – 119,7 milijuna ljudi – izloženo riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti. (20) Ta se stopa u 2011. godini povećala u 19 država, a broj siromašnih ili socijalno isključenih osoba porastao je za 4 milijuna od 2008. do 2011. Tri su se pokazatelja „rizika od siromaštva i socijalne isključenosti” također pogoršala od 2008. Rizik od siromaštva porastao je na 17%, teške materijalne oskudice na 9%, a na 10% stopa za osobe koje žive u kućanstvima s vrlo niskim radnim intenzitetom. U većini zemalja, siromašni postaju još siromašniji (21).

3.3 Sa stopom od 27,1% (22), djeca (mlađi od 18 godina) čine dio skupina koje su izloženije riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti od cjelokupnog stanovništva. U nekim je državama relativno visok udio osoba starijih od 65 godina kojima prijeti siromaštvo. (23)

3.4 Nejednakost dohotka i socijalna nejednakost povećavaju se unutar svih država članica, kao i među državama i regijama te su zbog krize znatno pogoršane. (24) Nadalje, skupinama stanovništva koje su i prije krize bile u nepogodnoj situaciji sada je još gore. (25)

3.5 Kriza donosi i nove oblike siromaštva, poput beskućništva, energetskog siromaštva, financijske isključenosti (nedostatak pristupa temeljnim bankovnim uslugama i kreditima) ili prezaduživanja kućanstava, dok izlaganje društvenim rizicima više pogađa žene nego muškarce. Istovremeno, najugroženije skupine stanovništva, poput starijih osoba (posebno jako stare osobe i starije žene), invalida, osoba koje pate od teških kroničnih bolesti, obitelji s jednim roditeljem, obitelji s niskim dohotkom ili pak imigranata i nekih etničkih manjina poput Roma, nerazmjerno su pogođene višestrukim gubicima.

3.6 Zapošljavanje i socijalno stanje u Europskoj uniji na kritičnoj su razini. Nezaposlenost ne prestaje rasti: u siječnju 2013. nezaposleno je bilo 26,2 milijuna ljudi, odnosno 10,8% aktivnog stanovništva Unije (i 19 milijuna, odnosno 11,9% aktivnog stanovništva u euro zoni), dok je financijsko zdravlje kućanstava zabrinjavajuće. (26) Nezaposlenost mladih je na rekordnoj razini u cijeloj Europskoj uniji: 23,6% radno sposobnih mladih osoba nema posao i sve duže ostaju nezaposleni.

3.7 EGSO izražava zabrinutost zbog povećanja broja siromašnih radnika koje je, između ostalog, rezultat širenja nesigurnog zaposlenja i niskih plaća. U 2011. godini 8,9% zaposlenika živjelo je ispod linije siromaštva što je bila trećina radno sposobnih odraslih ljudi izloženih riziku od siromaštva. (27)

4. Opće napomene

4.1 U nizu mišljenja (28) EGSO je zauzeo stav o pitanjima izravno ili neizravno povezanim s minimalnim dohotkom i siromaštvom te donio prikladne preporuke. Napomene i preporuke iz 1989. (29) danas su pod štetnim učinkom krize postale još hitnijima. Posebno podupire Europsku platformu protiv siromaštva i socijalne isključenosti, procjenjujući da model otvorene koordinacije (OMC) i horizontalna socijalna klauzula mogu doprinijeti naporima za postizanje minimalnog dohotka i borbi protiv siromaštva i socijalne isključenosti.

4.2 Naglašena je hitna potreba za režimom minimalnog dohotka tijekom javnog saslušanja (30) koje je EGSO organizirao tijekom pripreme mišljenja i koji je okupio stručnjake i angažirane osobe za raspravu o uspješnijem mjerenju siromaštva i razmatranje izazova koje treba nadići kako bi se usvojio europski režim minimalnog dohotka.

4.3 Višedimenzionalna narav siromaštva (31) i socijalne isključenosti zahtijeva pojačanu socijalnu dimenziju u europskom upravljanju: socijalno održive makroekonomske politike su preduvjet za izlazak iz krize i osiguranje socijalne kohezije. Postojanost siromaštva i isključenosti šteti gospodarstvu jer smanjuje raspoložive prihode i potražnju, narušava konkurentnost i opterećuje nacionalne proračune.

4.4 U tom pogledu, EGSO smatra da je potrebno preispitati prioritete i politike, posebice monetarne politike, uključujući Pakt o stabilnosti i rastu, politike tržišnog natjecanja i vanjskog tržišta, kao i proračunske i fiskalne politike.

4.5 EGSO pozdravlja ažurirani Paket mjera za socijalno ulaganje od 20. veljače 2013. (32) koji poziva države članice da osmisle učinkovitu i prikladnu potporu dohotku temeljenu na socijalnim potrebama na lokalnoj, regionalnoj i nacionalnoj razini za uspostavu referentnog proračuna koji sadrži popis roba i usluga potrebnih obitelji određene veličine i sastava za život na određenoj razini dobrobiti, te uz to povezane procijenjene mjesečne i godišnje troškove.

4.6 EGSO snažno potiče Komisiju da ubrza ispunjenje danih obećanja (33) da će poduprijeti države članice na način da prati reforme usmjerene na aktivno uključenje, razvijajući metodologiju za referentne proračune te praćenje primjerenosti potpore dohotku pomoću tih proračuna koji će se donijeti u suradnji s državama članicama.

4.7 EGSO čvrsto vjeruje da je najbolji način da se smanji siromaštvo i izbjegne socijalna isključenost, ponovno pokrenuti rast, povećati konkurentnost i stvoriti povoljne okvirne uvjete za europska poduzeća (uključujući npr. izbjegavanje prekomjernih administrativnih tereta i siguran pristup financiranju), kako bi se mogla širiti i stvarati radnja mjesta za ljude s odgovarajućim vještinama.

4.8 Odbor naglašava potrebu pridavanja posebne važnosti programima cjeloživotnog obrazovanja kao osnovnog instrumenta za borbu protiv siromaštva i socijalne isključenosti, poboljšanje zapošljivosti te pristup znanju i tržištu rada. Važno je povećati sudjelovanje radnika, nezaposlenih i svih ugroženih društvenih skupina, u programima cjeloživotnog obrazovanja te poboljšati razinu stručnih kvalifikacija i usvajanje novih vještina, što može dovesti do brže integracije na tržištu rada, povećati produktivnost i pomoći ljudima pronaći bolji posao.

4.9 EGSO podržava sveobuhvatni pristup socijalnom poduzetništvu uz pojačano financiranje Fonda za socijalno poduzetništvo i poboljšavano zakonodavno i administrativno okruženje, kako bi se poticala poduzeća socijalne ekonomije koja se, kao pokretači rasta, inovacija i zapošljavanja, mogu boriti protiv siromaštva.

4.10 EGSO pozdravlja nedavnu preporuku o siromaštvu djece (34), ali žali što nastavak izloženosti velikog broja djece riziku od siromaštva koje se prenosi s koljena na koljeno otkriva i nedostatke postojećih politika.

4.11 EGSO izražava zabrinutost što se cilj određen strategijom Europa 2020. o siromaštvu i socijalnoj isključenosti (20 milijuna manje siromašnog stanovništva u Europskoj uniji 2020. godine) neće ostvariti.

4.12 EGSO je već naglasio da se razina sudjelovanja civilnog društva u pripremi nacionalnih reformnih programa značajno razlikuje ovisno o državi članici, a neke od njih ga nisu ni uključile u izradu. (35)

4.13 Manjak aktualnih podataka o prihodima i uvjetima života prepreka je za provedbu strategije Europa 2020.

5. Uloga minimalnog dohotka u borbi protiv siromaštva i za socijalnu integraciju

5.1 EGSO je svjestan činjenice da bi pripisivanje središnje uloge Europskoj uniji u zaštiti minimalnog dohotka bila iznimno složeno političko djelovanje zbog gospodarskih razlika među državama članicama, razlika u režimima minimalnog dohotka (36) i struktura socijalne zaštite, supsidijarnosti, isprepletenosti prava i obveza povezanih sa zaštitom minimalnog dohotka i složenosti međusobnih odnosa između, s jedne strane, postojećih politika i njihovih rezultata, a pojma „solidarnosti” u Uniji s druge.

5.2 EGSO ipak vidi potrebu za uvođenjem i jačanjem programa minimalnog dohotka, budući da ih niti 22 godine nakon Preporuke 92/441/EZ još nemaju sve države članice, pristupačnost i prikladnost nisu svugdje zajamče, a zbirni ciljevi država članica za smanjenje siromaštva i socijalne isključenosti dosta zaostaju za ciljem strategije Europa 2020. (37)

5.3 U pogledu međudjelovanja siromaštva i gospodarstva, EGSO naglašava da je režim minimalnog dohotka potencijalni stabilizator koji bi mogao smanjiti socijalne učinke krize te bi stvaranjem dodatnih resursa za stimulaciju potražnje na unutarnjem tržištu mogao imati protuciklični učinak.

5.4 EGSO strahuje da režimi minimalnog dohotka, koji jako variraju u većini država članica u pokriću, sveobuhvatnosti i učinkovitosti, ne uspijevaju ublažiti siromaštvo te izražava zabrinutost što njihovo nekorištenje dodatno iskušava njihovu učinkovitost. (38)

5.5 EGSO pozdravlja neke pozitivne rezultate postignute modelom otvorene koordinacije (OMC), ali izražava žaljenje zbog nedovoljne istraženosti postojećih instrumenata i struktura kao i zbog ograničenog napretka u suzbijanju siromaštva i socijalne isključenosti.

5.6 Kako bi dopunio model otvorene koordinacije, EGSO podupire uvođenje europske direktive koja bi proširila minimalan dohodak u sve države članice, poboljšala prikladnost postojećih režima, uzimajući u obzir različite nacionalne kontekste te na taj način poslala snažnu poruku o socijalnom stupu EU-a.

5.7 Predložena direktiva trebala bi postaviti zajedničke norme i pokazatelje, ponuditi metode praćenja provedbe te omogućiti sudjelovanje socijalnih partnera, korisnika i drugih dionika, prilikom uspostave ili izmjene nacionalnih režima minimalnog dohotka.

5.8 EGSO smatra da bi, kao neophodan uvjet za jačanje solidarnosti i socijalne kohezije unutar raznih država članica, ali i među njima, proračunske i makroekonomske politike također trebale doprinijeti ciljevima socijalnog ulaganja strategije Europa 2020. provedbom postojećih strategija i uporabom postojećih instrumenata i struktura.

5.9 EGSO smatra da se napori Europske unije da unaprijedi zaštitu minimalnog dohotka moraju obuhvatiti pomaganje državama članicama, naročito onima kojima je pomoć nužno potrebna, da otvore tržišta i provedu učinkovite makroekonomske politike te korištenje dostupnih sredstava na učinkovitiji i usmjereniji način kao i žurno razmatranje mogućnosti povećanja potrebnih sredstava.

5.10 EGSO želi naglasiti da, iako su režimi minimalnog dohotka izravno povezani sa socijalne sustavom zaštite i pomoći, oni ne bi trebali stvarati ovisnost, pa ponavlja uvjete postavljene još 1989. (39) U tu svrhu, režimi minimalnog dohotka trebali bi biti popraćeni općim politikama i ciljanim mjerama, kao što su aktivne politike tržišta rada (APTR) koje nezaposlenim osobama pomažu u traženju posla, investicijske usluge, upravljanje povlasticama i programima za tržište rada, poput obrazovanja i stvaranja radnih mjesta podržanih prikladnim strategijama provedbe kako bi se osobama koje traže posao povećali izgledi da pronađu posao. Neophodne su također i učinkovite institucije tržišta rada, zdravstvena skrb, stambene politike te dostupne kvalitetne javne usluge po pristupačnim cijenama.

Bruxelles, 10. prosinca 2013. Predsjednik Europskog gospodarskog i socijalnog odbora Henri MALOSSE

(1) Mišljenje Odbora regija o „Europskoj platformi protiv siromaštva i socijalne isključenosti”, SL C 166, 7. 6. 2011., str. 18. Vidi str. 19., točka 7.

(2) ATD Fourth World, Europska mreža za borbu protiv siromaštva i isključenosti (EAPN), Europska federacija nacionalnih organizacija koje rade s beskućnicima (FEANTSA), europski ogranak Emmausa itd.

(3) Rezolucija Europskog parlamenta od 15. studenog 2011. o europskoj platformi za borbu protiv siromaštva i socijalne isključenosti (2011/2052/INI) SL C 153E 31. 5. 2013, str. 57. - 78.

(4) Ostale politike te kategorije su: a) jedinstveni temeljni dohodak ili jamstvo temeljnog dohotka, davanja trajnog karaktera određenog iznosa koja su namijenjena odraslim građanima u pravilnim vremenskim intervalima, neovisno o njihovom gospodarskom ili socijalnom stanju ili dostupnosti za rad i b) negativan porez na dohodak koji se temelji na konceptu najviše porezne stope.

(5) Hugh Frazer i Eric Marlier, Režimi minimalnog dohotka u različitim državama članicama Europske unije Objedinjeno izvješće, Mreža nezavisnih stručnjaka za socijalnu uključenost u Europskoj uniji, Europska komisija, Opća uprava za zapošljavanje, socijalna pitanja i jednake mogućnosti, listopad 2009.

(6) Komisija Europskih zajednica, „Povelja o temeljnim socijalnim pravima radnika”, Luksemburg, Ured službenih publikacija Europskih zajednica, 1990.

(7) Preporuka Vijeća 92/441/EZ od 24. lipnja 1992.g. o zajedničkim kriterijima o dostatnim resursima i socijalnoj pomoći u sustavima socijalne zaštite, SL L 245 26. 8. 1992, str. 46. – 48.

(8) Preporuka Komisije od 3. listopada 2008.g. o aktivnom uključenju osoba isključenih s tržišta rada (prijavljeno pod brojem dokumenta C(2008) 5737), SL L 307 18. 11. 2008, str. 11.–14.

(9) Europa 2020. – Strategija za pametan, održiv i uključivi rast – COM(2010) 2020 final, Bruxelles, 3. ožujka 2010.

(10) Ta tri pokazatelja zajedno određuju opću ciljnu skupinu ljudi kojima „prijete siromaštvo i isključenost”, što znači da je ispunjenje bilo kojeg od tih kriterija dovoljni – osoba se ubraja ako se uklapa u bilo koji od triju pokazatelja te se broji samo jednom.

(11) Mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora o Komunikaciji Komisije Europskom parlamentu, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Odboru regija o „Europskoj platformi protiv siromaštva i socijalne isključenosti: europski okvir za socijalnu i teritorijalnu koheziju”, COM(2010) 758 final, SL C 248 25. 8. 2011, str. 130–134.

(12) U području zaposlenja, obrazovanja, klimatskih promjena te istraživanja i razvoja, ciljevi su izraženi u postocima, što državama članicama omogućava postavljanje usporedivih postotnih ciljeva.

(13) Europska komisija, Razvoj na području zapošljavanja i socijalne politike u Europi 2012.

(14) Hugh Frazer i Eric Marlier, 2011. Procjena napretka prema ostvarenju ciljeva strategije Europa 2020 o socijalnoj uključenosti: glavni zaključci i savjeti za napredak, Mreža neovisnih stručnjaka o socijalnoj uključenosti u Europskoj uniji, Bruxelles, Europska komisija

(15) Europska komisija, Smjernice za nacionalne reformske programe, 18. siječnja 2012.

(16) Rezolucija Europskog parlamenta od 20. listopada 2010. o ulozi minimalnog dohotka u borbi protiv siromaštva i promicanju uključivog društva u Europi. 2010/2039(INI), SL C 70E 8. 3. 2012, str. 8. – 18.

(17) Vidi fusnotu 3.

(18) Radni dokument osoblja Komisije, Dokazi demografskih i socijalnih trendova (Evidence on Demographic and Social Trends). Doprinosi socijalnih politika uključenosti, zapošljavanju i gospodarstvu, (Social Policies' Contribution to Inclusion, Employment and the Economy), SWD(2013) 38 final, prvi dio.

(19) Eurostat, 2013. Headline Indicators t2020_50, t2020_51, t2020_52, t2020_53, ažurirano 3. listopada 2013.

(20) Najviše stope zabilježene su u Bugarskoj (49%), Rumunjskoj i Latviji (40% u svakoj), u Litvi (33%), Grčkoj i Mađarskoj (po 31% u svakoj) te u Italiji (28,2%).

(21) Europska komisija, „Socijalna Europa – trenutni izazovi i put naprijed”godišnji izvještaj Odbora za socijalnu zaštitu (2012).

(22) Vidi fusnotu 18.

(23) Ibid.

(24) Europska konfederacija sindikata (EKS), Europski sindikalni institut (ESI), Sustavno vrednovanje europskog tržišta rada 2013, 2013.

(25) Eurofound, Quality of Life in Europe: Impacts of the Crisis, Treći europski pregled kvalitete života, Luxembourg, 2012.

(26) Europska komisija, Tromjesečni pregled stanja zapošljavanja i socijalne situacije u EU-u – Ožujak 2013.

(27) Vidi fusnotu 21.

(28) Vidi SL C 44, 11. 2. 2011., str. 23.-27.; SL C 166, 7. 6. 2011., str. 18.-22.; SL C 24, 28. 1. 2012., str. 35.-39.; SL C 318, 23. 12. 2009., str. 52.-56.; SL C 48, 15. 2. 2011., str. 57.-64.; SL C 44, 11. 2. 2011., str. 90.-98.; SL C 44, 11. 2. 2011., str. 34.-39.; SL C 318, 29. 10. 2011., str. 43.-49.; SL C 132, 3. 5. 2011., str. 26.-38.; SL C 128, 18. 5. 2010., str. 10.-17.

(29) SL C 221. 28. 8. 1989., str. 10–15.

(30) 28. svibnja 2013., http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.en.events-and-activities-european-minimum-income

(31) Pokazatelj rizika siromaštva ili socijalne isključenosti sastoji se od triju parametara: rizika od siromaštva, teške materijalne oskudice i niskog intenziteta rada.

(32) Komunikacija Komisije Ususret socijalnom ulaganju za rast i koheziju – uključujući provedbu Europskog socijalnog fonda 2014. – 2020. COM(2013) 83 final. Paket mjera za socijalno ulaganje također sadrži preporuku o Ulaganju u djecu: prekidanje ciklusa prikraćenosti (C (2013.) 778 final), radne dokumente o Dugoročnoj brizi u starećim društvima – Izazovi i političke opcije, Ulaganju u zdravlje,Praćenju provedbe preporuke Europske komisije iz 2008. u državama članicama o aktivnom uključenju osoba isključenih s tržišta rada i Treće dvogodišnje izvješću o socijalnim službama uslugama od općeg interesa.

(33) Komunikacija COM(2013) 83 final, točka 2.2.

(34) Preporuka Komisije od 20. veljače 2013. o Ulaganju u djecu: prekidanje ciklusa prikraćenosti, SL L 59 od 2. 3. 2013, str. 5. - 16.

(35) EGSO: Sudjelovanje civilnog društva u programima nacionalnih reformi, Sažetak izviješća. Bruxelles, 28. veljače 2011.

(36) Za potpuni pregled vidi Frazer i Marlie, op.cit., 2009.

(37) Odbor za socijalnu zaštitu, op.cit.

(38) SWD(2013) 39 final.

(39) Vidi mišljenje citirano u bilješci 29.