2) neučinkovitost okvira za upravljanje zbog neprikladnih mjera upravljanja (ograničava se ribolovni napor, no to nije prilagođeno značajkama predmetnih vrsta riba i ribarstva) te zbog složenosti i nestabilnosti trenutačnih pravila.

izrada uredbe EU-a u cilju postizanja održivog ribolova stokova do 2018. ili 2020. (dvije podopcije) i

izmjena trenutačnog okvira za upravljanje (nacionalno i međunarodno zakonodavstvo).

Najprihvatljivija predložena opcija bila je izrada uredbe EU-a kojom se utvrđuje rok 2020. jer će se tako ispuniti svi prethodno navedeni ciljevi.

Nijedan od dionika s kojima je provedeno savjetovanje nije podržao neobvezujuće zakonodavstvo kao izvedivu opciju. Samo je jedan dionik izjavio da je trenutačni okvir dostatan. Svi ispitanici osim Malte smatrali su da izmjena trenutačnog okvira ne bi bila dostatna. Savjetodavno vijeće za Sredozemlje (sastavljeno od predstavnika sektora i građanstva), nevladine organizacije, javna tijela, znanstveni instituti te Hrvatska, Italija i Slovenija podržali su izradu uredbe EU-a i znatnu prednost dali podopciji „2020.”.

C. Učinci najprihvatljivije opcije

Kad je riječ o koristima od najprihvatljivije opcije, glavna korist u području zaštite okoliša bila bi da ribolov inćuna i srdela, koje se godinama prekomjerno iskorištava, do 2020. postane održiv te da sektor ribarstva bude zdraviji i održiviji. Trenutačni okvir za upravljanje bio bi i jednostavniji, stabilniji i transparentniji te bi u većoj mjeri uključivao države članice i ribare jer bi oni mogli sudjelovati u izradi određenih pravila za upravljanje. Osim toga, povećanje stokova srdela i inćuna bilo bi dobro za veće i vrednije grabežljivce, kao što je plavoperajna tuna.

Vjerojatno je da će višegodišnji plan EU-a do 2021. dovesti do povećanja stokova (za oko 20 % u odnosu na status quo) i do boljih radnih uvjeta za ribare (povećanje plaće za +/– 5 % te profitabilnosti za +/– 10 %.

Kad je riječ o troškovima najprihvatljivije opcije, očekuje se da će se do 2021. radi osiguranja dugoročno održivih razina ribolova te održivosti i profitabilnosti sektora ribarstva ulovi inćuna i srdela morati smanjiti (+/– 25–30 %), što bi dovelo do manjeg ukupnog prihoda sektora ribarstva (+/– 25 %) i smanjenja zaposlenosti (+/– 10 %). To se odnosi na Hrvatsku i Italiju te, u manjoj mjeri, na slovenske ribare koji love plovilima s okružujućim mrežama plivaricama ili pelagijskim koćaricama. Kako se ulovi budu smanjivali, prve prodajne cijene vjerojatno će se povećavati, čime bi se do određene mjere mogli nadoknaditi smanjeni prihodi sektora ribarstva nastali zbog smanjenih ulova, no to bi bilo negativno za potrošače i sektor prerade (posebno u Hrvatskoj i Italiji), koji će možda će morati povećati udio uvoza iz drugih zemalja.

Kad je riječ o učinku na MSP-ove, ističe se da je zajednička ribarstvena politika posebno osmišljena za mala i srednja poduzeća (MSP-ovi), koja su u sektoru ribarstva pravilo, a ne iznimka. Gotovo su sva poduzeća koja se bave ribolovom inćuna i srdela u Jadranu, kao i velika većina društava u sektoru prerade, mikropoduzeća ili MSP-ovi. Stoga nema osnove za njihovo isključivanje iz područja primjene ovog prijedloga na temelju njihove veličine jer bi to dovelo do isključenja velike većine sektora te bi ovaj prijedlog postao bespredmetan. Višegodišnji plan EU-a stoga bi se primjenjivao na sva poduzeća, uključujući MSP-ove i mikropoduzeća. Svi prethodno navedeni učinci stoga se vjerojatno u različitoj mjeri primjenjuju na sva poduzeća, ovisno o načinu na koji države članice odluče rasporediti potrebna smanjenja u sektoru ribarstva na različite segmente flote.

Ne očekuje se da će prijedlog imati utjecaj na nacionalne proračune država članica jer se relevantne aktivnosti praćenja i prikupljanja podataka već provode i samo bi se trebale provoditi češće.

Kad je riječ o drugim bitnim učincima, očekuje se da će povećanje profitabilnosti sektora ribarstva u Jadranskom moru dovesti do veće konkurentnosti tog sektora te da će, u kombinaciji s povećanjem plaća, zbog toga predmetni sektor postati privlačniji.

D. Daljnje mjere

Kad je riječ o preispitivanju ove politike, navodi se da će Komisija Europskom parlamentu i Vijeću dostaviti izvješće o provedbi plana pet godina nakon njegova stupanja na snagu i svakih pet godina nakon toga.