U toj je raspravi Komisija izrazila svoju spremnost da, zajedno s Vijećem, surađuje s Parlamentom u praćenju ranih faza provedbe novih pravila. Parlament je 15. lipnja 2017. donio rezoluciju kojom poziva Komisiju da predloži reviziju postojećeg pravnog okvira čim to bude moguće kako bi se riješili nedostatci, posebno u pogledu razine traženog sufinanciranja, te mogućnosti da zastupnici u Europskom parlamentu budu članovi više stranaka.

Političkim strankama i zakladama koje ispunjuju niz uvjeta ponuđena je prilika da registriranjem na europskoj razini postanu europski pravni subjekti, čime se poboljšava njihov pristup europskoj financijskoj potpori. Ti uvjeti uključuju zastupljenost u dovoljno velikom broju država članica EU-a te poštovanje, u njihovom programu i aktivnostima, vrijednosti na kojima se zasniva EU, a to su poštovanje ljudskog dostojanstva, slobode, demokracije, jednakosti, vladavine prava i poštovanje ljudskih prava, uključujući prava pripadnika manjina.

Usmjerene bi izmjene trebale biti na snazi prije europskih izbora koji će se održati 2019. One će pomoći u rješavanju izazova koje je Komisija utvrdila u odnosu na europske izbore u 2014., a posebno povezano s pripadnosti nacionalnih stranaka europskim strankama te povećanom političkom odgovornošću.

•Konkretni problemi koji se nastoje riješiti

Prvi se problem odnosi na to da su postojeća pravila podložna zlouporabi u pogledu pitanja tko može sponzorirati registraciju europske političke stranke, a to je zato što se njima dopušta da se razina zastupljenosti (npr. u sedam država članica) postigne i. potporom stranaka članica zastupljenih u regionalnim parlamentima, nacionalnim parlamentima ili Europskom parlamentu ii. potporom pojedinih članova tih parlamenata ili iii. njihovom kombinacijom. Tijekom prvih godina nakon uvođenja financiranja za europske političke stranke većina korisnika bili su savezi koji se sastoje od nacionalnih stranaka koje dolaze iz iste političke obitelji. Međutim, nekoliko nedavno osnovanih europskih političkih stranaka sastoji se uglavnom od pojedinih političara i/ili u njima snažno dominira jedna politička stranka ili njih dvije. Postoji nekoliko slučajeva u kojima različiti članovi jedne nacionalne stranke sponzoriraju više od jedne europske političke stranke, a u nekim iznimnim slučajevima jedan član sponzorira više od jedne stanke. Tijelo se isto tako suočilo s praktičnim problemima povezanima s članstvom u više stranaka. Često nije jasno kako izbjeći dvostruko brojanje zastupljenosti te kako povezati zastupljenost s kriterijima financiranja, što obuhvaća i problem brojanja pojedinog zastupnika u Europskom parlamentu u različitim europskim političkim strankama, s jedne strane za registraciju, a s druge strane za financiranje.

Drugi se problem odnosi na proporcionalnost financijskih sredstava EU-a primljenih za zastupanje u Europskom parlamentu. Trenutačno se europske političke stranke mogu prijaviti za financiranje ako u Europskom parlamentu imaju barem jednog zastupnika. Niz europskih političkih stranaka i uprava Europskog parlamenta zatražili su da se prag zastupanja poveća na tri zastupnika kako bi se spriječilo da „stranka s jednom osobom” zlouporabi javna sredstva.

Međutim, praktični učinak takve izmjene bio bi minimalan jer danas čak i najmanje zastupljene europske političke stranke koje su prihvatljive za financiranje trenutačno imaju tri zastupnika (vidi grafikon). Štoviše, takvom bi izmjenom došlo do ozbiljnih pravnih problema u pogledu temeljnih prava na slobodu udruživanja i jednakih mogućnosti za stranke koje na izborima predlažu kandidate te bi se neopravdano ograničila pluralistička priroda europske politike.

To se pitanje može riješiti i promjenom ključa raspodjele za financiranje prihvatljivih europskih političkih stranaka i europskih političkih zaklada. Trenutačno je 15 % ukupnog raspoloživog iznosa podijeljeno u jednakim dijelovima svim strankama koje dosežu prag od jednog zastupnika, čime 85 % ostaje za dijeljenje razmjerno udjelu svake stranke u pogledu izabranih članova (isti ključ raspodjele primjenjuje se za zaklade). To dovodi do prilično neuravnotežene izborne zastupljenosti u Parlamentu. U tablicama u nastavku koje je dostavila uprava Europskog parlamenta prikazan je učinak izmjene fiksnog udjela financiranja u odnosu na udjel povezan s razinom zastupljenosti u Parlamentu. Smanjenjem izdvojenog iznosa na 5 % moglo bi se pridonijeti ponovnoj uspostavi odgovarajuće ravnoteže, a time bi se postigla pravednija i bolja izborna zastupljenosti u Parlamentu.

Uz probleme povezane sa zlouporabom i proporcionalnosti, tu je i treći koji se odnosi na poteškoće na koje europske političke stranke, a u još većoj mjeri političke zaklade, nailaze u dosezanju sadašnjeg praga sufinanciranja od 15 %. Službe Europskog parlamenta suočile su se i s određenim sumnjivim praksama u tom pogledu, kao što je nastojanje nekih stranaka da se zahtjev u pogledu sufinanciranja ispuni s pomoću cirkularnih financijskih tokova. Kad je riječ o kapacitetu financiranja, u financijskoj godini 2015. vanjski revizor Parlamenta izrazio je zabrinutost u osam od 28 izvješća. To pokazuje da vlastita sredstva korisnika nisu dovoljna.

U mnogim se slučajevima manjak vlastitih sredstava iz doprinosa od članstva i donacija može uravnotežiti samo upotrebom doprinosa u naravi. Stranke su 2015. primile doprinose u naravi u iznosu od 238 009 EUR, a zaklade u iznosu od 283 649 EUR. Objektivna ocjena tih doprinosa predstavlja znatne probleme. U nekoliko slučajeva uprava Parlamenta nije mogla detaljno provjeriti to vrednovanje te utvrditi jesu li doprinosi bili neophodni i izravno povezani s navedenom aktivnošću te jesu li osnovne aktivnosti bile u interesu samo europske stranke ili možda podijeljene s partnerskom organizacijom.

Četvrti problem odnosi se na nedostatak jasnoće i transparentnosti postojećih pravila u pogledu mjera koje je potrebno poduzeti u slučaju kada stranka ili zaklada više ne zadovoljava kriterije registracije ili je registrirana na temelju netočnih informacija.

Temeljem iskustva uprave Parlamenta, peti se problem odnosi na potrebu da se proširi područje primjene mogućih mjera namijenjenih povratu financijskih sredstava koja su stranke i zaklade nepravilno utrošile.

•Dosljednost u odnosu na druge politike Unije