Dosad su, na polovini provedbe plana EIP-a za razdoblje 2015.–2020., 24 države članice i četiri pridružene zemlje donijele nacionalne akcijske planove za to razdoblje. Ti planovi sadržavaju službene informacije o strategijama EIP-a i odgovarajućim mjerama politike u tim državama članicama i pridruženim zemljama. Važan su izvor za praćenje napretka provedbe EIP-a. Većina nacionalnih akcijskih planova strukturirana je na temelju šest prioriteta EIP-a, što je još jedan dokaz sustavnog i zajedničkog rada na planiranju nacionalnih reformi za provedbu EIP-a.

Na temelju cjelokupnog razvoja glavnih pokazatelja napredak se u provedbi EIP-a nastavlja, premda sporije nego prije. Stopa je rasta nekih glavnih pokazatelja (peti i šesti prioritet) stabilna, dok je za druge (prvi, drugi i četvrti prioritet) usporena. Jedan glavni pokazatelj (treći prioritet) čak ima negativnu stopu rasta. Međutim, to nije neposredan razlog za zabrinutost jer je riječ samo o zamjenskom pokazatelju, a dopunski pokazatelji za treći prioritet i dalje se poboljšavaju.

Većina nacionalnih akcijskih planova jasno je strukturirana u skladu s prioritetima EIP-a. Pokazuju sve veću usklađenost nacionalnih politika u području istraživanja i inovacija u zemljama EIP-a s ciljevima na razini EU-a postavljenima za ostvarenje EIP-a. Uz to, države članice EU-a provedbom nacionalnih i regionalnih strategija pametne specijalizacije svoje nacionalne istraživačke sustave nastoje učiniti učinkovitijima i konkurentnijima.

Konkurentno financiranje, odnosno financijska sredstva za istraživanja koja se dodjeljuju na konkurentnoj osnovi i podrazumijevaju sudjelovanje međunarodnih stručnjaka u stručnim odborima za pregled, postalo je uobičajena praksa u zemljama EIP-a. Međutim, ravnoteža između konkurentnog financiranja i financiranja u paketu i dalje se znatno razlikuje od zemlje do zemlje. U nekim se zemljama s manje razvijenim sustavima istraživanja i inovacija manje konkurentne organizacije koje provode istraživanja uglavnom oslanjaju na financiranje u paketu; to često utječe na njihovu sposobnost da privuku najbolje suradnike te da razvijaju i održavaju istraživačke infrastrukture. Zbog toga su im potrebne daljnje reforme sustava financiranja kako bi se postigla odgovarajuća ravnoteža.

Većina zemalja napreduje u povećanju svojeg sudjelovanja u P2P-ima. Međutim, ako se namjerava ostvariti najveća moguća korist od jednostavnijeg partnerstva EU-a u području istraživanja i inovacija koje je više usmjereno na učinak, potrebno je više raditi na boljoj koordinaciji relevantnih nacionalnih politika i resursa kako bi se postigli dogovoreni prioriteti. Za to su potrebne jasne nacionalne strukture upravljanja te čvrst i sveobuhvatan okvir za ocjenjivanje i praćenje učinka mreža P2P-a na nacionalnoj razini.

Istraživačke infrastrukture

Cilj: kvalitetne, pristupačne istraživačke infrastrukture u središtu su trokuta znanja i ključne za ambiciju Europe da predvodi globalni pokret za otvorenu znanost. Države članice razvile su zajednički pristup s pomoću Europskog strateškog foruma za istraživačke infrastrukture (ESFRI), programa Obzor 2020. i pravnog okvira Konzorcija europskih istraživačkih infrastruktura (ERIC). Očekivani rezultati: osiguravanje međusobne kompatibilnosti plana ESFRI-ja i nacionalnih planova za istraživanje i inovacije, olakšavanje pristupa istraživačkim infrastrukturama za države članice koje ne mogu ulagati u opsežnu infrastrukturu i pažljivo ispitivanje planiranih financijskih doprinosa.

Nalazi pokazuju da su, unatoč heterogenosti među zemljama EIP-a, strateški prioriteti definirani na nacionalnoj razini. Pokazalo se da planovi ESFRI-ja čine vrijedan doprinos za nacionalne postupke odlučivanja, zbog čega su nacionalni planovi često usklađeni s planovima ESFRI-ja.

Iako je više od polovine zemalja EIP-a i 19 od 28 država članica EU-a izradilo nacionalne planove i uspostavilo istraživačke infrastrukture ESFRI-ja, samo ih je trećina odredila i svoje potrebe za financiranjem. Od zadnjeg postupka praćenja 2016. osam je zemalja ažuriralo svoje planove, a neke od njih prvi su put odredile potrebe za financiranjem. Kada se u obzir uzmu projekti i ključni ciljevi ESFRI-ja, podaci pokazuju da se sudjelovanje zemalja čiji je prosjek nešto niži od prosjeka EIP-a povećava brže nego sudjelovanje zemalja čiji je prosjek malo viši od prosjeka (s dvostrukim stopama rasta, odnosno stopama rasta većima za 40 % u odnosu na vrijednosti iz 2016.). To ukazuje na znatan trend konvergencije među zemljama EIP-a.

Postupci odlučivanja razlikuju se od zemlje do zemlje ovisno o veličini gospodarstva i složenosti sustava istraživanja i inovacija. Iako su otvoreni pozivi najčešći mehanizam za dodjelu sredstava, instrumenti i postupci financiranja istraživačkih infrastruktura znatno se razlikuju i često se koriste u različitim kombinacijama politika.

Kako bi se dodatno povećala djelotvornost istraživačkih infrastruktura u Europi, potrebna je bolja razmjena informacija o stvarnim infrastrukturnim kapacitetima, prioritetima financiranja, planovima i strategijama, među zemljama/regijama i među istraživačkim organizacijama. Analiza je pokazala da se zemlje za potrebe racionalizacije općenito rastućih troškova sve više usmjeravaju na specijalizirana područja kada dodjeljuju sredstva nacionalnim istraživačkim infrastrukturama.

Zaključak U usporedbi s 2016. sudjelovanje u projektima i ključnim ciljevima ESFRI-ja pokazuje znakove jasnog ukupnog rasta s povećanjem paneuropske uključenosti i dostupnosti. Prema stanju iz 2018. više od polovine zemalja EIP-a izradilo je planove i uspostavilo istraživačke infrastrukture ESFRI-ja, ali samo je trećina njih odredila i potrebe za financiranjem. Međutim, kako bi europski ekosustav istraživačke infrastrukture bio čvršći i kako bi se povećala djelotvornost javnih ulaganja u tom području, potrebne su bolja suradnja i sinkronizacija nacionalnih postupaka (za određivanje prioriteta, praćenje i dugoročno financiranje).

2.3.Otvoreno tržište rada za istraživače

Cilj: uistinu otvoren EIP utemeljen na izvrsnosti u kojem visokoobrazovane i kvalificirane osobe mogu neometano prelaziti granice i ići onamo gdje se njihovi talenti mogu najbolje iskoristiti. Očekivani rezultati: vlade i dionici trebali bi razmisliti o tome kako bi pravilima za nacionalne programe financiranja mogli bolje podržati načela otvorenosti, transparentnosti i zapošljavanja na temelju zasluga, ukloniti pravne prepreke otvorenom zapošljavanju istraživača u istraživačkim organizacijama te utvrditi nove načine za razvoj karijera istraživača.

Nalazi pokazuju da je broj slobodnih radnih mjesta u području istraživanja koja se oglašavaju na portalu za radna mjesta EURAXESS u razdoblju 2015.–2016. u prosjeku pao za 5 % za cijelu skupinu zemalja. Time se preokrenuo prethodni pozitivni rast od 7,8 % u razdoblju 2012.–2014., djelomično zbog alternativne uporabe sličnih nacionalnih portala.

Ipak, nalazi pokazuju i prosječni godišnji rast od 3,9 % u 28 država članica EU-a u udjelu doktoranada s državljanstvom druge države članice EU-a i rast od 7,5 % u udjelu istraživača koji su zadovoljni time koliko je postupak zapošljavanja u njihovoj matičnoj istraživačkoj ustanovi otvoren, transparentan i utemeljen na zaslugama. U pogledu potonjeg rast su zabilježile gotovo sve države članice.

Analiza upućuje na to da i dalje postoji velik jaz između država članica EU-a u pogledu otvorenog tržišta rada i mogućnosti razvoja karijere za istraživače. To dovodi do velikih razlika u privlačnosti karijera u području istraživanja među različitim zemljama i regijama u Europi. Takav jaz nije samo rezultat različitih sustava visokog obrazovanja i karijernih struktura, već i različitog gospodarskog razvoja koji utječe na javne proračune za istraživanje, a time i na plaće istraživača i druge uvjete. Dostupnost prilika za učenje, mogućnosti financiranja istraživanja, financijska sigurnost i udio ugovora na određeno vrijeme ključni su čimbenici koji određuju privlačnost regije ili zemlje.