HR   HR 
 
 
 EUROPSKA  
KOMISIJA   
Bruxelles, 21.11.2018.  
COM(2018) 761 final  
 
NACRT ZAJEDNIČKOG IZVJEŠĆA KOMISIJE I VIJEĆA O ZAPOŠLJAVANJU  
uz Komunikaciju Komisije o Godišnjem pregledu rasta za 2019.       
         
 
1 
 SADRŽAJ  
PREDGOVOR  ................................ ................................ ................................ ...........................  2 
KLJUČNE PORUKE  ................................ ................................ ................................ .................  3 
1. PREGLED TRŽIŠTA RADA TE SOCIJALNIH KRETANJA I IZAZOVA U 
EUROPSKOJ UNIJI  ................................ ................................ ................................ ................  13 
1.1. Kretanja na tržištu rada  ................................ ................................ ..........................  13 
1.2. Socijalna kretanja  ................................ ................................ ................................ ... 19 
2. ISJEČCI IZ PREGLEDA SOCIJALNIH POKAZATELJA  ................................ .............  23 
2.1. Pojašnjenja pregleda  ................................ ................................ ..............................  23 
2.2. Prikupljeni podaci iz pregleda socijalnih pokazatelja  ................................ ............  25 
3.  ZAPOSLENOST I SOCIJALNE REFORME – REZULTATI I AKTIVNOSTI 
DRŽAVA ČLANICA  ................................ ................................ ................................ ..............  32 
3.1.  Peta smjernica: Poticanje potražnje za radnom snagom  ................................ ........  32 
3.1.1.  Ključni pokazatelji  ................................ ................................ ................................ . 33 
3.1.2.  Politički odgovor  ................................ ................................ ................................ .... 46 
3.2. Šesta smjernica: Poboljšanje ponude radne snage i pristupa zapošljavanju, 
vještinama i kompetencijama  ................................ ................................ ............................  52 
3.2.1.  Ključni pokazatelji  ................................ ................................ ................................ . 52 
3.2.2.  Odgovor politik e ................................ ................................ ................................ .... 81 
3.3. Sedma smjernica: Poboljšanje funkcioniranja tržišta rada i djelotvornosti 
socijalnog dijaloga  ................................ ................................ ................................ ............  94 
3.3.1.  Ključni pokazatelji  ................................ ................................ ................................ . 94 
3.3.2.  Odgovor politike  ................................ ................................ ................................ .. 119 
3.4. Osma smjernica: Promicanje jednakih prilika za sve, poticanje soc ijalne 
uključenosti te suzbijanje siromaštva  ................................ ................................ ..............  133 
3.4.1.  Ključni pokazatelji  ................................ ................................ ...............................  133 
3.4.2.  Odgovor politike  ................................ ................................ ................................ .. 155 
PRILOZI  ................................ ................................ ................................ ................................ . 162 
  
 
2 
 PREDGOVOR  
Zajedničko izvješće o zapošljavanju koje sastavljaju Europska komisija i Vijeće propisano je 
člankom  148. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU). Početni prijedlog ovog 
izvješća, koji je izradila Europska komisija, dio je jesenskog paketa koji uključuje Godišnji 
pregled rasta kojim započinje ciklus europskog semestra. U Zajedničkom izvješću o 
zapošljavanju navodi se godišnji pregled ključnih kretanj a u području zapošljavanja i 
socijalnih pitanja u Europi, kao i reformi država članica, u skladu sa smjernicama za politike 
zapošljavanja država članica1. Pri izvješćivanju o tim reformama prati se struktura smjernica: 
poticanje potražnje za radnom snagom (peta smjernica), poboljšanje ponude radne snage i 
pristupa zapošljavanju, vještinama i kompetencijama (šesta smjernica), poboljšanje 
funkcioniranja tržišta rada i djelotvornosti socijalnog dijaloga (sedma smjernica) te 
promicanje jednakih mogućnosti za sv e, poticanje socijalne uključenosti i suzbijanje 
siromaštva (osma smjernica).  
Svrha Zajedničkog izvješća o zapošljavanju isto je tako praćenje uspješnosti država članica s 
obzirom na pregled socijalnih pokazatelja utvrđen u kontekstu europskog stupa socij alnih 
prava. Europski parlament, Vijeće i Komisija ustanovili su stup 17.  studenoga  2017. kao 
međuinstitucijski proglas. Njime se utvrđuju načela i prava u sljedeća tri područja: i. jednake 
mogućnosti i pristup tržištu rada, ii. pravedni  uvjeti  rada i iii. socijalna  zaštita  i uključenost.  
Praćenje  napretka u tim područjima temelji se na detaljnoj analizi pregleda socijalnih 
pokazatelja priloženog stupu.  
Zajedničko izvješće o zapošljavanju strukturirano je na sljedeći način: uvodno poglavlje 
(poglavlje 1.) u  kojem se izvješćuje o glavnim kretanjima na tržištu rada i socijalnim 
kretanjima u Europskoj uniji. U poglavlju 2. predstavljeni su glavni rezultati analize pregleda 
socijalnih pokazatelja povezanih s europskim stupom socijalnih prava. U poglavlju 3. navo di 
se detaljan opis ključnih pokazatelja iz više zemalja (uključujući socijalne pokazatelje) i 
politika koje države članice provode u skladu sa smjernicama za politike zapošljavanja.  
  
                                                            
1 Revidirane smjernice za zapošljavanje donijelo je Vijeće Europske unije u srpnju 2018. te ih uskladilo s 
europskim stupom socijalnih prava (Odluka Vijeća (EU) 2018/1215 od 16.  srpnja 2018. o smjernicama za 
politike zapošljavanja država članica).  
 
3 
 KLJUČNE PORUKE  
Ostvaren je napredak u pogledu pregleda socijalnih pokaz atelja priloženog europskom 
stupu socijalnih prava.  Kad je riječ o poboljšanju tržišta rada i opadanju siromaštva, tijekom 
prošle je godine zabilježeno prosječno poboljšanje 13 od 14 glavnih pokazatelja iz pregleda 
socijalnih pokazatelja. Ipak, gospodarski  oporavak još ne pogoduje svim građanima i 
državama na jednak način. U većini su država članica utvrđeni izazovi koji se odnose na 
određena načela stupa. Trenutačni gospodarski uzlet prilika je za ubrzavanje reformi 
namijenjenih poboljšanju uključivosti i pravednosti tržišta rada i sustava socijalne zaštite te 
povećanju njihove otpornosti, a time i poticanje konvergencije prema boljim životnim i 
radnim uvjetima u EU -u. Međutim, oporavak je još uvijek ugrožen i zbog toga države članice 
moraju hitno zgrabiti tu priliku.  
Brojna se radna mjesta i dalje otvaraju, a zaposlenost u EU -u dosegla je rekordnu razinu.  
U drugom je tromjesečju 2018. u EU -u bilo zaposleno 239  milijuna osoba, što je 14  milijuna 
više od najniže razine iz sredine 2013., odnosno od vrhunca krize. U istom je razdoblju stopa 
zaposlenosti osoba u dobi od 20 do 64 godine porasla na 73,2  %: ako se  nastavi dosadašnje 
kretanje, EU bi mogao ostvariti cilj strategije Europa 2020., odnosno postići stopu 
zaposlenosti od 75  % do 2020. U svim je glavnim demografskim skupinama došlo do porasta 
zaposlenosti tijekom 2017. i u prva dva tromjesečja 2018., a naj veći je zabilježen u dobnoj 
skupini 55 –64 (stariji radnici), kao i prethodnih godina. No znatne razlike u stopama 
zaposlenosti diljem EU -a ukazuju na to da su daljnja poboljšanja moguća, posebno kad je 
riječ o onim državama članicama koje su još daleko od ostvarenja nacionalnih ciljeva 
strategije Europa 2020.  
Stopa nezaposlenosti pala je do razine prije krize, ali je u više država članica i dalje visoka.  
Zahvaljujući stabilnom oporavku tržišta rada stopa nezaposlenosti nastavila je padati 2017. 
te je u drug om tromjesečju 2018. iznosila 6,9  %. Trenutačno se nalazi na najnižoj razini u 
zadnjih deset godina, odnosno više je od 4 postotna boda niža od najviše razine koju je 
dosegla 2013. U europodručju je u drugom tromjesečju 2018. zabilježena stopa 
nezaposlenos ti od 8,3  %, koja je i dalje 1 postotni bod viša nego 2008., kada je zabilježena 
njezina najniža razina. Stope nezaposlenosti još su osobito visoke u Grčkoj, Španjolskoj, 
Italiji, Hrvatskoj i Cipru.  
 
4 
 Rast zaposlenosti i dalje je izraženiji kad se u obzir u zimaju osobe koje su se zaposlile, a ne 
odrađeni sati. Ukupan broj odrađenih sati u EU -u nastavio je rasti 2017., doduše sporije 
nego ukupan broj zaposlenih, i nije se još vratio na razinu iz 2008. Činjenica da postoji velik 
broj radnika koji nesvojevoljno  rade u nepunom radnom vremenu (tj. radnika koji rade u 
nepunom radnom vremenu, ali bi željeli raditi više), a kojih i dalje ima 1,3  milijuna više nego 
2008., ukazuje na to da tržište rada još uvijek stagnira. Ipak, sve manji broj odrađenih sati po 
osobi d io je strukturnog kretanja započetog ranih 2000 -tih.  
Dohodci kućanstava i dalje rastu u gotovo svim državama članicama.  Realni raspoloživi 
dohodak kućanstva po glavi stanovnika izraženije je rastao u državama članicama koje su 
zadnje pristupile Uniji, čime se potvrđuje uzlazna konvergencija. Iako su na to najviše utjecali 
povoljni gospodarski uvjeti, tome su pridonijele i reforme kojima je poboljšana primjerenost 
socijalnih naknada, uključujući sustave minimalnog dohotka. Ipak, u više je država članica 
realni bruto raspoloživi dohodak po glavi stanovnika i dalje znatno niži od razine prije krize. 
Dohodci kućanstava rasli su  sporije nego BDP, što ukazuje na to da je oporavak tek u 
određenoj mjeri utjecao na rast dohodaka kućanstva, zbog čega se postavlja pitanje 
uključivosti nedavnog rasta.  
Zahvaljujući snažnijem gospodarskom oporavku i oporavku tržišta rada, udio osoba 
izloženih riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti zamjetno se smanjio 2017. Više od 
5 milijuna osoba više nije siromašno ni socijalno isključeno, što je najveći pad od početka 
oporavka. Tome je najviše pridonio sve manji broj osoba koje žive u teškoj materijalnoj 
oskudici i/ili kućanstvima s vrlo niskim intenzitetom rada (15, odnosno 8  milijuna manje od 
njihova najvišeg zabilježenog broja). Ukupan broj osoba izloženih riziku od siromaštva ili 
socijalne isključenosti, koji je 2017. iznosio 113  milijuna osoba ili 22,5  % ukupnog 
stanovništva, sada je na razini prije krize. Procjenjuje se da će se to kretanje nastaviti i u 
sljedećoj godini. No još je mnogo toga potrebno učiniti kako bi se ostvario cilj strategije 
Europa 2020. u pogledu smanjenja siromaštva i socijalne isključenosti.  Rizik od siromaštva 
ili socijalne isključenosti i dalje je stvaran, posebno kad je riječ o djeci, osobama s 
invaliditetom i osobama migrantskog podrijetla.  
Rast realnih plaća usporio je 2017., ali se 2018. počeo ubrzavati.  Rast plaća općenito je i 
dalje manji nego što bi se moglo očekivati s obzirom na pozitivne gospodarske rezultate i 
rezultate na tržištu rada. Skromna dinamika rasta plaća tijekom proteklih godina može se 
objasniti slabim rastom produktivnosti, i dalje niskom oč ekivanom inflacijom i preostalim 
 
5 
 viškovima na tržištu rada. Realne prosječne plaće u mnogim državama članicama i dalje su 
niže nego prije krize te su 2017. rasle sporije od produktivnosti. To je u skladu s dugoročnim 
kretanjem: u EU -u je u razdoblju od 200 0. do 2017. stvarna dodana vrijednost po zaposlenoj 
osobi porasla za 15,6  %, a realna naknada po zaposleniku za samo 11,2  %. Ipak, postoje 
dokazi o konvergenciji razina dohotka od rada, iako i dalje postoje velike razlike među 
državama članicama i unutar n jih. 
Okviri za određivanje plaća (među ostalim, minimalnih plaća) počinju se prilagođavati 
poboljšanjima uvjeta na tržištu rada.  U nekoliko je država članica u suradnji sa socijalnim 
partnerima povećan iznos propisane minimalne plaće. To je važno zbog toga  što je u više 
država članica i dalje prisutna visoka stopa siromaštva unatoč zaposlenju, što isto tako 
zahtijeva djelovanje u područjima planiranja poreza i prikladnosti naknada. U tom je 
kontekstu važno da prilagodba razina minimalne plaće bude u skladu s transparentnim i 
predvidivim pravilima uzimajući u obzir njihov utjecaj na konkurentnost, otvaranje radnih 
mjesta i siromaštvo unatoč zaposlenju.  
U kontekstu trajnog otvaranja radnih mjesta, neke skupine i dalje teško ostvaruju koristi od 
oporavka.  Do ra sta zaposlenosti 2017. došlo je ponajviše zahvaljujući zapošljavanju žena, 
starijih radnika i visokokvalificiranih osoba. S druge je strane stopa zaposlenosti 
niskokvalificiranih radnika i dalje niža nego što je bila prije krize te je gotovo 30 postotnih 
bodova niža od stope zaposlenosti visokokvalificiranih radnika. Stopa zaposlenosti mladih je i 
dalje niža nego 2008. (za 2,7 postotnih bodova), iako se povisuje. Dobra je vijest da se udio 
mladih koji nisu zaposleni, ne obrazuju se niti osposobljavaju smanj io na razinu prije krize 
(sada je 10,9  %). Osobe migrantskog podrijetla teže su zapošljive: razlika u stopi 
zaposlenosti domaćih radnika i radnika rođenih izvan EU -a iznosila je 10 postotnih bodova 
2017. (dok je 2008. iznosila 4,5 postotnih bodova). Ta je razlika posebno izražena kad je riječ 
o migranticama. Konačno, čini se da osobe s invaliditetom manje sudjeluju na tržištu rada; 
njihovi talenti i dalje su uglavnom neiskorišteni.  
Žene i dalje sve više sudjeluju na tržištu rada. Stopa zaposlenosti žena izn osila je 66,5  % u 
2017., što je gotovo 5 postotnih bodova više nego 2008.  Ipak, razlika u stopi zaposlenosti 
muškaraca i žena i dalje je velika, a u tom pogledu postoje velike razlike i među državama 
članicama. Iako su žene općenito kvalificiranije od mušk araca kad je riječ o razini 
obrazovnog postignuća, plaće muškaraca i žena uvelike se razlikuju i ta se razlika tek 
postupno smanjuje. Žene su prekomjerno zastupljene u slabije plaćenim sektorima i 
 
6 
 zanimanjima te, u usporedbi s muškarcima, češće obavljaju p oslove za koje su previše 
kvalificirane. Utjecaj roditeljstva i skrbničkih obveza i dalje je glavni razlog nižih stopa 
zaposlenosti, a nedovoljno razvijene usluge glavna su prepreka ostanku ili povratku na tržište 
rada. Nadalje, neformalni skrbnici, od koj ih su većina žene, izloženiji su siromaštvu i 
financijskoj ovisnosti, a prekidi u karijeri često rezultiraju nižim mirovinskim pravima. Više 
država članica radi na osiguravanju povoljnog i jednakog pristupa kvalitetnim uslugama 
skrbi o djeci i uslugama dug otrajne skrbi, no znatni izazovi i dalje postoje. U nekim bi 
slučajevima bilo korisno da se plaćeni dopust iz obiteljskih razloga ravnomjernije raspodijeli 
između žena i muškaraca. Nekoliko država članica prilagođava svoje porezne sustave i 
sustave naknada  kako bi se stimuliralo zapošljavanje primatelja drugog dohotka. Konkretne 
mjere za smanjenje razlike u plaćama između muškaraca i žena provode se samo u 
ograničenom broju zemalja.  
Stopa zaposlenosti starijih radnika u proteklom se desetljeću znatno poveća la. Za dobnu 
skupinu od 55 do 64 godine povećala se s 45,5  % u 2008. na 57,1  % u 2017. Stariji su radnici 
bili relativno zaštićeniji od recesije i njihova se stopa zaposlenosti nastavila povećavati 
tijekom krize te je postala važan pokretač oporavka zapošl javanja. Sve dulji radni vijek 
uzrokovan je raznim čimbenicima, uključujući povećanje zakonske dobi za umirovljenje, bolji 
pristup uslugama skrbi, dostupnost fleksibilnih radnih aranžmana i strategije aktivnog 
starenja. Više država članica dodatno promiče sudjelovanje starijih radnika na tržištu rada, 
uključujući podupiranjem fleksibilnih prelazaka u mirovinu i pružanjem financijskih poticaja 
poslodavcima i zaposlenicima.  
Položaj mladih na tržištu rada i dalje se poboljšava, no nezaposlenost mladih i dalje  je 
visoka u više država članica. Iako je u stalnom padu i vratila se na razinu iz 2008., stopa 
nezaposlenosti mladih (u dobnoj skupini od 15 do 24 godine) uvelike se razlikuje među 
državama članicama, a u nekima od njih vrlo je visoka. Znatan dio mladih još je gospodarski 
neaktivan. Ukupn o je u EU -u 2017. bilo gotovo 6  milijuna osoba u dobi od 15 do 24 godine 
koje nisu bile zaposlene, nisu se obrazovale niti osposobljavale (skupina NEET). Dugotrajna 
odvojenost mladih od tržišta rada može imati negativne posljedice po mogući rast i negativn o 
utjecati na mlade koje to pogađa – njihove vještine mogu izgubiti na vrijednosti, a kasnije u 
životu mogu biti u većoj opasnosti od siromaštva i socijalne isključenosti. Mjere koje države 
članice poduzmu u skladu s Preporukom Vijeća o uspostavi Garancije  za mlade ključni su 
pokretači poboljšanja.  
 
7 
 Osiguravanje pristupa kvalitetnom i uključivom obrazovanju i osposobljavanju omogućuje 
mlađim generacijama da postanu angažirani i aktivni građani te im pomaže da se uključe 
na tržište rada i u društvo. Europa j e na dobrom putu da ostvari glavni cilj strategije Europa 
2020., a to je stopa ranog napuštanja školovanja od 10  %; stopa stjecanja visokog 
obrazovanja od 40  % samo što nije dosegnuta. No i dalje postoje velike razlike među 
državama članicama i među skupin ama stanovništva (npr. među muškarcima i ženama te 
osobama rođenima u EU -u i izvan njega). Velik udio učenika s lošim rezultatima u osnovnim 
vještinama te snažna povezanost obrazovnih rezultata sa socioekonomskim statusom i 
rezultatima na tržištu rada razl ozi su za zabrinutost. Države članice poduzimaju korake kako 
bi poboljšale svoje obrazovne sustave, posebno kako bi dodatno smanjile stope napuštanja 
školovanja, potaknule jednak pristup i poboljšale rezultate obrazovanja učenika u 
nepovoljnom položaju. Po većanje (učinkovitijeg) ulaganja u sustave obrazovanja i 
osposobljavanja prioritet je u nekim državama članicama. Poboljšanje kvalitete višeg 
obrazovanja i njegove relevantnosti za tržište rada isto je tako visoko na listi prioriteta 
država članica, posebn o u kontekstu sve viših stopa stjecanja visokog obrazovanja.  
Tehnološke promjene i povezane transformacije tržišta rada nužno zahtijevaju 
usavršavanje i prekvalifikaciju radno sposobnog stanovništva. Kako bi se radnici prilagodili 
brzo promjenjivom okružen ju, sve je važnije da imaju relevantne kvalifikacije za tržište rada.  
U EU -u je omjer između niskokvalificiranih odraslih osoba i broja poslova za koje je 
potrebna niska razina kvalifikacija u prosjeku tri naprema jedan. Štoviše, znatno je manje 
vjerojatno  da će, za razliku od prosjeka, niskokvalificirane i starije osobe sudjelovati u 
programima obrazovanja odraslih. Kad je riječ o digitalnim vještinama, i dalje postoje velike 
razlike: više od 40  % odraslih u EU -u ne posjeduje osnovne digitalne vještine, do k u nekim 
državama članicama taj postotak iznosi čak 70  %. To znači da znatan dio stanovništva nema 
pristup mnoštvu raznih usluga, što negativno utječe na uključenost i produktivnost.  
Države članice prilagođavaju svoje sustave razvoja vještina i razvijaju  strategije za 
poboljšanje relevantnosti osposobljavanja na tržištu rada s ciljem olakšavanja prelazaka 
učenika na tržište rada i unutar njega.  Zbog toga je među ostalim potrebno olakšati 
razumijevanje i priznavanje vještina i kvalifikacija diljem Europe t e uzeti u obzir učenje izvan 
institucijskog konteksta. Preispituju se i ažuriraju sustavi strukovnog obrazovanja i 
osposobljavanja s ciljem poboljšanja njihove relevantnosti za tržište rada te promicanja 
pristupa tim sustavima, no u tim područjima i dalje postoje izazovi. Poticanje skupina u 
 
8 
 nepovoljnom položaju na sudjelovanje u obrazovanju odraslih, uz odgovarajuće je 
usmjeravanje i financijsku potporu trgovačkim društvima za osposobljavanje osoblja važno za 
postizanje boljih rezultata. Države članice nas tavljaju nuditi sve više prilika za učenje i 
stjecanje kvalifikacija niskokvalificiranim odraslim osobama u skladu s inicijativom o 
oblicima usavršavanja. Promicanje razvoja digitalnih vještina jedan je od prioriteta država 
članica u pogledu obrazovanja i vještina.  
Učestalost netipičnih oblika rada uglavnom je stabilna na razini EU -a, ali je velika 
segmentacija tržišta rada i dalje problem u više država članica.  Udio zaposlenika na 
određeno vrijeme u zadnjih se nekoliko godina nije znatno promijenio te je u prosjeku iznosio 
oko 14  %. Općenito je više od polovine zaposlenika na određeno vrijeme na takav ugovor 
pristalo „nesvojevoljno” (70  % ili više u 12 država članica). U nekoliko zemalja kombinacija 
visokog udjela ugovora sklopljenih na određeno vrijeme i niskih stopa prelaska u stalni radni 
odnos ukazuje na dvojnost tržišta rada. To je razlog za zabrinutost jer su atipična radna 
mjesta niže kvalitete, dok je istodobno rizik od siromaštva unatoč zaposlenju za radnike 
zaposlene na takvim radnim mjestima veći . Usto, oko 25  % svih samozaposlenih radnika u 
EU-u može se smatrati „ranjivim” ili „prikrivenim”. Rezultati ankete upućuju i na to da se 
udio osoba koje više od polovine svojeg dohotka zarađuju od rada na platformi povećao na 
oko 2  % (2017.) te se očekuje  njegov porast, što naglašava važnost većeg usmjeravanja 
politike na to kretanje. U nekim se državama članicama provode reforme u području 
zakonodavstva o zaštiti radnih mjesta s ciljem postizanja bolje ravnoteže između fleksibilnosti 
i sigurnosti te izbje gavanja segmentacije. Te reforme u nekim slučajevima uključuju strože 
uvjete za upotrebu ugovora na određeno vrijeme ili širi opseg kolektivnog pregovaranja radi 
utvrđivanja okvira. U nekoliko je država članica započeto reguliranje novih oblika rada, 
uklju čujući radnike koji rade na platformi i samostalne radnike.  
Tražiteljima zaposlenja nužno je tijekom prelazaka osigurati naknade za nezaposlene 
odgovarajućeg iznosa, razumnog trajanja, dostupne svim radnicima i popraćene 
djelotvornim poticajnim mjerama.  Karakteristike tih sustava znatno se razlikuju među 
državama članicama, bez obzira na to o kojoj je dimenziji riječ. Nedavne su reforme u tom 
području bile ponajviše usmjerene na postroživanje zahtjeva u pogledu aktivacije tražitelja 
zaposlenja koji primaju naknadu, na primjer obveza traženja posla i uvjeta za prihvaćanje 
novog posla. Zabrinutost i dalje postoji kad je riječ o obuhvatu atipičnih radnika, koji često 
nemaju potpuni pristup sustavu, i činjenici da samozaposleni nisu obuhvaćeni. Ta su pitanja 
 
9 
 naglašena u Komisijinu prijedlogu preporuke Vijeća o pristupu radnika i samozaposlenih 
osoba socijalnoj zaštiti.  
Djelotvorne aktivne politike tržišta rada i javne službe za zapošljavanje imaju presudnu 
ulogu u osiguravanju uključivih tržišta rada koja dobro f unkcioniraju.  Aktivnim se 
politikama tržišta rada poboljšava usklađivanje ponude i potražnje na tržištu rada, a 
tražiteljima zaposlenja povećavaju šanse za pronalazak posla. One su osobito važne za 
poticanje uključivanja dugotrajno nezaposlenih osoba na tr žište rada. No najvažniju ulogu u 
pomaganju nezaposlenima u pronalasku posla i odgovarajućih poticajnih mjera imaju javne 
službe za zapošljavanje. Ipak, sudjelovanje u aktivnim politikama tržišta rada i ulaganje u te 
politike znatno se razlikuje diljem EU -a. Slično tome, djelotvornost javnih službi za 
zapošljavanje u pružanju podrške pri traženju zaposlenja razlikuje se među državama 
članicama, a ponekad i unutar njih. Iako većina država članica provodi važne mjere s 
naglaskom na pružanje individualiziranih  usluga, nekoliko bi država članica moglo ojačati 
svoje sustave aktivnih politika tržišta rada. Države članice napredovale su u provedbi 
preporuka Vijeća o uključivanju dugotrajno nezaposlenih osoba na tržište rada, a još je 
potrebno raditi na poticanju su radnje među različitim akterima i na boljem informiranju 
neaktivnih osoba. Javne službe za zapošljavanje i dalje provode programe reformi u okviru 
Europske mreže javnih službi za zapošljavanje. Iako su neke države članice poduzele daljnje 
mjere za promican je uključivanja migranata na tržište rada (s posebnim naglaskom na 
izbjeglice), sustavni pristupi ne postoje, a potrebno je uložiti više u usavršavanje i 
priznavanje vještina i kvalifikacija, učinkovite politike tržišta rada i potporu javnih službi za 
zapo šljavanje.   
Dohodovna nejednakost u EU -u blago se smanjila 2017. po prvi put nakon krize  
zahvaljujući bržem povećanju dohodaka kućanstava s nižim dohotkom. To bi moglo značiti da 
oporavak polako doseže najranjivije. To će se pozitivno kretanje, prema dostu pnim 
procjenama, nastaviti u većini država članica. Ipak, raspoloživi dohodak 20  % najbogatijeg 
stanovništva bio je 2017. godine 5,1 puta veći od dohotka 20  % najsiromašnijeg stanovništva 
u EU -u (2016. je bio 5,2 puta veći), uz znatne razlike među državama  članicama. Dohodovna 
nejednakost u nekim je zemljama na razini prije krize, što je često povezano s nejednakim 
mogućnostima pristupa obrazovanju, osposobljavanju i socijalnoj zaštiti te slabim rezultatima 
na tržištu rada. Neke države članice provode polit ike smanjenja nejednakosti, posebno kad je 
riječ o načinu utvrđivanja minimalne plaće te oblikovanju poreznog sustava i sustava 
 
10 
 naknada. Kako bi se nejednakosti prestale prenositi s jedne generacije na drugu države 
članice mogu poduzeti daljnje mjere u raz nim područjima kao što su poticanje jednakih 
mogućnosti za obrazovanje i osposobljavanje, osiguravanje pristupa kvalitetnoj zdravstvenoj 
skrbi i drugim uslugama, promicanje rodne ravnopravnosti i smanjenje regionalnih razlika.  
Izmjereni učinak socijalnih transfera (isključujući mirovine) na smanjenje siromaštva 
nastavio se smanjivati 2017. To je u skladu sa smanjenim učincima automatskih stabilizatora 
u fazi gospodarske ekspanzije, iako među državama članicama i dalje postoje velike razlike. 
Učinak socijal nih transfera na smanjenje siromaštva smanjio se uglavnom u starim državama 
članicama, a povećao u zemljama koje su nedavno pristupile Europskoj uniji (što upućuje na 
to da je konvergencija u tijeku). Konačan rezultat ovisi o poboljšanim uvjetima na tržišt u 
rada (i povezanim promjenama obilježja onih koji su izloženi riziku od siromaštva), kao i 
promjenama obuhvata i primjerenosti naknada, uključujući činjenicu da naknade ponekad 
zaostaju za dohodcima koji se uglavnom povećavaju. Primjerenost minimalnog doh otka 
znatno se razlikuje među državama članicama, kako prikazuju rezultati povezanog postupka 
utvrđivanja referentnih vrijednosti.  
Države članice nastavljaju modernizirati sustave socijalne zaštite te proširivati obuhvat i 
poboljšavati primjerenost naknad a i usluga. Poduzimaju se koraci kako bi se poboljšao 
pristup socijalnoj zaštiti, posebno za nestandardne radnike i samozaposlene, koji joj i dalje 
nemaju potpun pristup. Uvode se i neke inovacije u pogledu novih oblika rada. Nastavlja se 
poboljšavati prim jerenost naknada, iako su u nekim slučajevima zabilježena kašnjenja. Više 
država članica poboljšava svoje programe minimalnog dohotka kombiniranjem 
odgovarajućih razina potpore s pristupom potpornim dobrima i uslugama te s poticajima za 
(ponovno) uključiva nje na tržište rada, u skladu s pristupom aktivnog uključivanja. Neke 
države članice poboljšavaju integrirano pružanje usluga (kao što su socijalna pomoć, usluge 
zapošljavanja i druge socijalne usluge). S obzirom na to da troškovi stanovanja čine znatan 
dio dohotka mnogih kućanstava, a broj beskućnika se ne smanjuje, neke su države članice 
provele reforme kako bi poboljšale pristup stanovanju pružanjem poticaja ili provođenjem 
preventivnih mjera.  
Zbog demografskih promjena i sve duljeg očekivanog životnog v ijeka nužna je prilagodba 
mirovinskog sustava, sustava zdravstvene zaštite i sustava dugotrajne skrbi.  Potražnja  za 
dugotrajnom  i zdravstvenom  skrbi  raste,  a potrebe  se mijenjaju  kako  stanovništvo  stari.  U 
sljedećih  će se pet desetljeća  udvostručiti  broj Europljana  starijih  od 80 godina.  Do 2050.  
 
11 
 omjer  radno  sposobnog  stanovništva  (u dobi od 15 do 64 godina)  i osoba  starijih  od 65 
godina  bit će samo  2:1, dok danas  taj omjer  iznosi  3:1 i već se smanjuje.  Stoga , iako su mjere 
za poboljšanje financijske održivosti i dalje visoko na listi prioriteta mnogih država članica, 
sve je važnije i osiguravanje primjerenosti mirovina.  Kapacitet mirovina da zamijene 
dohodak i pridonesu sprječavanju siromaštva znatno se razlikuje među državama članicama. 
Države članic e sve se više zalažu za očuvanje primjerenosti mirovina osiguravanjem 
minimalnih jamstava i indeksacijom naknada, promicanje fleksibilnog umirovljenja te 
prilagođavanje uvjeta stjecanja mirovine raznim kategorijama radnika, kao i jačanje uloge 
dopunskih mi rovina.   
Reforme u državama članicama prvenstveno se temelje na poboljšanju pristupa kvalitetnoj 
zdravstvenoj skrbi i dugotrajnoj skrbi, zajedno s povećanjem njihove djelotvornosti. Nekim 
Europljanima troškovi i liste čekanja i dalje znatno otežavaju prist up zdravstvenoj skrbi. 
Stoga su u više država članica reforme sustava zdravstvene zaštite usmjerene na poboljšanje 
njihove djelotvornosti boljim usklađivanjem te povećanjem uloge primarne zdravstvene skrbi i 
prevencije. Poduzimaju se mjere kako bi se pobol jšali uvjeti za osposobljavanje, kao i uvjeti 
rada zdravstvenih radnika. Kad je riječ o dugotrajnoj skrbi, većinu skrbi i dalje pružaju 
članovi obitelji, s obzirom na to da u većini država članica ne postoje sveobuhvatni sustavi 
kojima bi se obuhvatila pot reba za skrbi u starijoj dobi. Trenutačne su reforme namijenjene 
objedinjavanju sustava podrške, koju javne institucije pružaju neformalnim skrbnicima i 
onima koji skrbe za člana obitelji, i mreže lokalnih i institucijskih službi, vodeći pritom 
računa o od rživosti s obzirom na demografske izazove.  
Socijalni dijalog koji dobro funkcionira ključan je element europskog socijalnog tržišnog 
gospodarstva.  Pomaže u jačanju socijalne kohezije i smanjenju sukoba u društvu u korist 
radnika, poslodavaca i vlada. Uklju čivanjem socijalnih partnera u pripremu reformi mogu se 
poboljšati njihova izrada i provedba te povećati odgovornost među građanima, a u konačnici 
postići bolji socioekonomski rezultati. Međutim, stupanj i učinak uključenosti socijalnih 
partnera znatno se razlikuju među državama članicama, a u nekim su slučajevima 
nezadovoljavajući. Iako ne postoji univerzalan model u pogledu praksi socijalnog dijaloga, u 
nekim državama članicama očigledno je moguće poboljšati kapacitete socijalnih partnera i 
osigurati im o dgovarajući okvir za predvidivo i pravodobno savjetovanje, među ostalim u 
svim ključnim fazama europskog semestra. Slično tome, korištenje iskustvom organizacija 
civilnog društva može imati i ima važnu ulogu u osiguravanju da se reforme djelotvorno 
 
12 
 oblikuj u i provode. Ipak, razina uključenosti društvenih dionika znatno se razlikuje među 
državama članicama, a u nekima od njih problem je nedovoljan kapacitet za aktivno 
sudjelovanje u raspravama o politikama.  
  
 
13 
 1. PREGLED TRŽIŠTA RADA TE SOCIJALNIH KRETANJA I IZAZOVA U 
EUROPSKOJ UNIJI  
 
 
U ovom je odjeljku naveden pregled tržišta rada te socijalnih kretanja i izazova u Europskoj 
uniji te se u njemu daje detaljna analiza glavnih područja politike zapošljavanja i socijalne 
politike.  
 
 
1.1. Kretanja na tržištu rada  
 
Uvjeti na tržištu rada i dalje se poboljšavaju, a zaposlenost u EU -u dosegla je rekordnu 
razinu. Na temelju jakog gospodarskog rasta (2,4  %) broj zaposlenih u EU -u povećao se za 
1,6 % u 2017., što je najveće godišnje povećanje od početka oporavka. Ukupna se zaposlenost 
nastavila povećavati u prva dva tromjesečja 2018. te je dostigla 238,9  milijuna2, što je oko 
3,2 milijuna više radnih mjesta nego prije godinu dana i ujedno najviša razina ikad dostignuta 
u EU -u. Više od 14  milijuna dodatnih radnih mj esta otvoreno je otkad se zapošljavanje počelo 
oporavljati sredinom 2013.  
Stopa zaposlenosti (osoba u dobi od 20 do 64 godine) u stalnom je porastu te se 
približava cilju strategije Europa 2020. Rasla je neznatno brže nego 2016., za 1,1 postotni 
bod, te j e 2017. dosegla 72,2  %, a nastavila je rasti i u prva dva tromjesečja 2018. i trenutačno 
iznosi 73,2  % (slika 1.). Nastavi li se to pozitivno kretanje trenutačnim tempom, EU bi mogao 
lako ostvariti cilj strategije Europa 2020., odnosno doseći stopu zaposle nosti od 75  %. 
Situacija se i dalje popravlja i u europodručju, gdje je stopa zaposlenosti u drugom 
tromjesečju 2018. dosegla najvišu razinu od 71,9  %. Ta pozitivna kretanja prati sve veće 
sudjelovanje na tržištu rada. U drugom tromjesečju 2018. stopa akti vnosti (osoba u dobi od 15 
do 64 godine) dosegla je rekordnu razinu od 73,8  % (73,5  % u europodručju). Stopa 
aktivnosti u EU -u neprestano se povećavala čak i tijekom krize te se izjednačava s onom u 
                                                            
2 Ukupni podaci o zaposlenosti potječu iz nacionalnih računa (domaći koncept), a ostali iz ankete o radnoj snazi. 
U ovom se odjeljku upotrebljavaju sezonski prilagođeni kvartalni podaci.  
 
14 
 SAD -u. Tijekom 2017. zaposlenost se povećavala zbog većeg  zapošljavanja starijih radnika i 
žena.  
Nezaposlenost je ponovno na istoj razini kao i prije krize. Zbog stabilnog otvaranja radnih 
mjesta stopa nezaposlenosti nastavila je padati do 6,9  % u drugom tromjesečju 2018., što je 
razina koja nije zabilježena u EU-u od drugog tromjesečja 2008. te je više od 4 postotna boda 
niža od najviše razine koju je dosegla 2013. Poboljšanje nije toliko znatno u europodručju, 
gdje je stopa nezaposlenosti od 8,3  % zabilježena u drugom tromjesečju 2018. i dalje 1 
postotni bod v iša nego 2008., kada je zabilježena njezina najniža razina. Ta su pozitivna 
kretanja povezana sa stalnim smanjenjem stope dugotrajne nezaposlenosti (tj. udjela osoba 
nezaposlenih barem godinu dana u aktivnom stanovništvu), koja je u usporedbi s prethodnom 
godinom u EU -u pala za 0,5 postotnih bodova te je u drugom tromjesečju 2018. iznosila 3  % 
(3,9 % u europodručju). Iako se nezaposlenost (uključujući dugotrajnu) tijekom prošle godine 
smanjila u svim državama članicama, i dalje postoji znatna disperzija sto pa nezaposlenosti 
(kao što je navedeno u odjeljku 3.1.1.), a neke od tih stopa još su daleko od svojih najnižih 
razina prije krize.   
Slika 1.: Stope zaposlenosti i nezaposlenosti u EU -u i europodručju  
 
Izvor: Eurostat, anketa o r adnoj snazi. Napomena: sezonski prilagođeni podaci za drugo tromjesečje 2018.  2,04,06,08,010,012,014,016,018,020,022,024,026,028,030,0
60,062,064,066,068,070,072,074,0
2006. 2007. 2008. 2009. 2010. 2011. 2012. 2013. 2014. 2015. 2016. 2017. 2.
tromj.
2018.
stopa zaposlenosti (EU-28) stopa zaposlenosti (europodručje)
stopa nezaposlenosti (EU-28, desno) stopa nezaposlenosti (europodručje, desno)stopa zaposlenosti (20–64) 
stopa nezaposlenosti (15 –74) 
 
15 
  
Stopa nezaposlenosti mladih isto tako brzo pada  te je, u usporedbi s prethodnom godinom, 
niža za 1,8 postotnih bodova i u drugom je tromjesečju 2018. iznosila 15,2  % (16,9  % u 
europodručju). Ta razina odgovara minimalnoj razini koju je dosegla netom prije krize (u 
drugom tromjesečju 2008.), a sada je go tovo 9 postotnih bodova niža od najviše razine koju je 
dosegla 2013. Ipak, nezaposlenost mladih i dalje je visoka u nekim državama članicama, a u 
Španjolskoj, Italiji i Grčkoj viša je od 30  % (vidjeti odjeljak 3.2.1.). Situacija u pogledu osoba 
u dobi od 1 5 do 24 godine koje nisu zaposlene, ne obrazuju se i ne osposobljavaju (skupina 
NEET) kontinuirano se poboljšava. Njihov broj smanjio se 2017. za 0,6 postotnih bodova i 
iznosio je 10,9  %, slično kao i 2008.  
Smanjenje nezaposlenosti mladih prati usporedno povećanje stope završetka 
školovanja:  stopa osoba koje su rano napustile školovanje i osposobljavanje (u dobi od 18 do 
24 godine), koja je tijekom proteklog desetljeća bila u stalnom padu, zadnji se put smanjila 
2017. (za 0,1 postotni bod) na 10,6  %. To je  vrlo blizu cilju strategije Europa 2020. od 10  %, 
iako su daljnja smanjenja moguća3. Stopa stjecanja visokog obrazovanja u dobnoj skupini od 
30 do 34 godine nastavila je kontinuirano rasti te je 2017. dosegla 39,9  %, – u tom je pogledu 
cilj strategije Eur opa 2020. od 40  % gotovo ostvaren.  
Oporavak je i dalje izraženiji kad je riječ o osobama koje su se zaposlile, a ne o 
odrađenim satima. Ukupan broj odrađenih sati u EU -u povećao se za 1,2  % u 2017., čime je 
nastavljeno pozitivno kretanje započeto 2015. Ipa k, to je povećanje manje od ukupnog 
povećanja zaposlenosti (koje je poraslo za 1,6  %, vidjeti prethodno) i upućuje na to da se 
smanjio broj odrađenih sati po glavi stanovnika. Ukupan broj odrađenih sati nije se još vratio 
na svoju najvišu razinu iz 2008. T o upućuje na to da i dalje postoji stagnacija na tržištu rada, u 
skladu s drugim pokazateljima. U EU -u je 2017. bilo gotovo 9  milijuna radnika koji su 
nesvojevoljno radili u nepunom radnom vremenu (tj. radnika koji su radili u nepunom radnom 
vremenu, ali s u željeli raditi više), te ih, iako se njihov broj smanjuje od 2013. kada je iznosio 
10,3 milijuna, i dalje ima 1,3  milijuna više nego 2008. Dugoročnije gledano, umjerena 
dinamika radnog vremena dio je strukturnog pomaka povezanog sa sve češćom pojavom rad a 
u nepunom radnom vremenu u zadnjih 15 godina i željama radnika koje se mijenjaju, a koje 
                                                            
3 U Komunikaciji od 14. studenoga 2017. pod naslovom „Obrazovanjem i kulturom jačati europski identitet” 
(COM(2017)  673 final) Komisija je izrazila težnju za smanjenjem referentne vrijednosti ranog napuštanja 
školovanja na 5  % do 2025.  
 
16 
 se odnose na radno vrijeme. Posljedično, broj odrađenih sati po osobi u laganom je padu od 
2000.4  
U svim je glavnim demografskim skupinama došlo do porasta zaposlen osti tijekom 2017.  
Kao i zadnjih godina, najveći je rast zabilježen u dobnoj skupini 55 –64 (stariji radnici) (slika 
2.): broj zaposlenih osoba u toj skupini povećao se za 4,3  % u 2017., zbog čega je stopa 
zaposlenosti narasla do svoje najviše razine od 57, 1 % (gotovo 12 postotnih bodova više nego 
2008.). Broj zaposlenih mladih (u dobi od 15 do 24 godine) povećao se malo brže nego 2016. 
(1,6 % u usporedbi s 1,3  %). Ipak, stopa zaposlenosti mladih još se nije u potpunosti oporavila 
od krize jer je 2017. (kada  je iznosila 34,7  %) bila i dalje 2,7 postotnih bodova niža nego 
2008. Unatoč tomu, s obzirom na stabilnu stopu aktivnosti (41,7  % u 2017. u usporedbi s 
41,6 % u 2016.), stopa nezaposlenosti ove dobne skupine u stalnom je padu. Rast zaposlenosti 
žena bio j e 2017. nešto brži nego rast zaposlenosti muškaraca (1,5  % u usporedbi s 1,3  %). No 
rodni je jaz u zaposlenosti ostao gotovo nepromijenjen te je iznosio 11,5 postotnih bodova, 
odnosno 0,1 postotni bod manje nego 2016. (ipak, znatno je manji nego što je bio  prije krize 
(2008.), kada je iznosio 15 postotnih bodova). Iako se 2017. povećala za 1,7 postotnih bodova 
te je iznosila 63  %, stopa zaposlenosti osoba u dobi od 20 do 64 godine koje nisu rođene u 
EU-u i dalje je 10 postotnih bodova niža od stope zaposlen osti osoba rođenih u EU -u. Ta je 
razlika veća kad je riječ o ženama (oko 14 postotnih bodova).  
                                                            
4 Više informacija nalazi se u dokumentu Europske komisije iz 2018. pod nazivom „Zapošljavanje i s ocijalna 
kretanja u Europi, godišnji pregled za 2018.”.  
 
17 
 Slika 2.: Stope zaposlenosti i rast zaposlenosti među različitim skupinama u EU -u 
 
Izvor: Eurostat, anketa o radnoj snazi.  
 
Zahvaljujući oporavku sve je više zaposlenih visokokvalificiranih radnika.  Broj 
zaposlenih osoba s višim stupnjem obrazovanja povećao se za 2,9  % u 2017. (dobna skupina 
od 25 do 64 godine), dok se broj srednjekvalificiranih radnika (tj. onih s višim 
srednj oškolskim obrazovanjem) umjereno povećao (za 0,8  %). Za razliku od toga, broj 
niskokvalificiranih radnika (tj. onih s nižim srednjoškolskim obrazovanjem ili ispod te razine) 
smanjio se za 0,4  %. Budući da se smanjuje ukupan broj niskokvalificiranih radnika  u dobi od 
25 do 64 godine (za 2,7  % u usporedbi s 2016.), što je dio kretanja koje odražava starenje 
stanovništva i stjecanje višeg obrazovanja među mlađim generacijama, stopa zaposlenosti te 
skupine zapravo se povećala s 54,3  % u 2016. na 55,6  % u 2017. Razlika u stopama 
zaposlenosti između niskokvalificiranih i visokokvalificiranih radnika neznatno se smanjila (s 
30,5 postotnih bodova 2016. na 29,7 postotnih bodova 2017.), ali je i dalje vrlo velika i 
ukazuje na to da je moguće povećati zapošljivost osob a s niskom razinom obrazovanja. 
Detaljna kretanja po državama članicama navedena su u narednim odjeljcima izvješća.  

 
18 
 Udio privremeno zaposlenih u ukupnom broju zaposlenih ostao je 2017. gotovo 
nepromijenjen, dok se udio zaposlenih u nepunom radnom vremenu n eznatno smanjio. 
Oporavak se kretao slično kao i prethodnih godina te poticao otvaranje radnih mjesta uz 
ugovore na neodređeno vrijeme, kojih je 2017. bilo oko 2,7  milijuna više (porast od 1,7  %), i 
ugovore na određeno vrijeme, kojih je iste godine bilo 0, 8 milijuna više (porast od 2,9  %). 
Ipak, udio privremeno zaposlenih u ukupnom broju zaposlenih ostao je gotovo nepromijenjen 
i tek se neznatno povećao za 0,1 postotni bod na 14,3  % (dobna skupina od 15 do 64 godine). 
Već se drugu godinu zaredom udio zaposl enih u nepunom radnom vremenu (u dobnoj skupini 
od 15 do 64 godine) neznatno smanjuje (za 0,1  % na 19,4  % u 2017.) te je i dalje gotovo 2 
postotna boda iznad razine iz 2008. S pozitivne strane, kako je već navedeno, znatno se 
smanjuje udio radnika koji nes vojevoljno rade u nepunom radnom vremenu (s 21,1  % u 2016. 
na 19,8  % u 2017.), ali je i dalje velik. Udio samozaposlenih (u dobi od 15 do 64 godine) u 
ukupnom broju zaposlenih nastavio je lagano padati (s 14,0  % u 2016. i 14,4  % u 2013.) te je 
2017. iznosi o 13,7  %. 
Kad je riječ o pojedinačnim sektorima, nastavio se porast zapošljavanja u uslužnom 
sektoru. U skladu s kretanjima prethodnih godina najveći je broj radnih mjesta otvoren u 
uslužnom sektoru5 (2017. je zaposleno dodatnih 2,8  milijuna osoba, odnosno  +1,6 % u 
usporedbi s 2016.; na temelju nacionalnih računa). U razdoblju od 2008. do 2017. udio osoba 
zaposlenih u uslužnim djelatnostima u EU -u neprekidno se povećavao te je sa 70,1  % 
porastao na 73,9  %. Najveće je povećanje zaposlenosti od recesije zabil ježeno u sektoru 
građevinarstva (2  %), čime je konsolidiran oporavak započet 2015; međutim, broj zaposlenih 
još je gotovo 15  % manji nego 2008. Solidno je povećanje zaposlenosti zabilježeno i u 
industrijskom sektoru (za 1,5  %, najviša stopa od 2007.). Napo sljetku, nakon što je dugo 
padala, napokon se neznatno povećala i zaposlenost u sektoru poljoprivrede (za 0,3  % u 
2017.).  
                                                            
5 Unutar uslužnog sektora najveće je postotno povećanje zabilježeno u „informacijskim i komunikacijskim” 
djelatnostima, a potom u „stručnim, znanstvenim i tehničkim djelatnostima; administrativnim i p omoćnim 
uslužnim djelatnostima” (za 3,4  %, odnosno 2,9  % u 2017.). Suprotno tome, u „financijskim djelatnostima i 
djelatnostima osiguranja” zabilježen je pad od 0,7  %. 
 
19 
 1.2. Socijalna kretanja  
Broj osoba izloženih riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti (AROPE6)7 znatno se 
smanjio 2017. i sada  je na razini na kojoj se nalazio prije krize. Broj osoba izloženih 
riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti nastavio se smanjivati petu godinu zaredom te 
ih je 2017. bilo 113  milijuna (ili 22,5  % ukupnog stanovništva), što je u skladu s oporavkom 
zaposlenosti i povećanjem raspoloživog dohotka. Posljedično, u EU -u je 2017. bilo 5  milijuna 
manje osoba izloženih riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti nego prije krize (2008.) 
te gotovo 11  milijuna manje nego 2012., kada je zabilježen njihov n ajveći broj. Međutim, s 
obzirom na povećanje njihova broja tijekom krize, glavni je cilj strategije Europa 2020. 
(20 milijuna manje osoba izloženih riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti u usporedbi 
s 2008.) i dalje nedostižan. Trenutačno sveukup no smanjenje tog pokazatelja potaknuto je 
svim njegovim trima potkomponentama, doduše u različitom opsegu (vidjeti u nastavku i 
sliku 3.).  
                                                            
6 Osobe izložene riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti (AROPE) osobe su koje su izložene riziku od 
siromaštva (AROP) i/ili žive u teškoj materijalnoj oskudici (SMD) i/ili žive u kućanstvima s vrlo niskim 
intenzitetom rada (VLWI).  
Osobe izložene riziku od siromaštva su osobe koje žive u kućanstvu čiji je ekvivalentni raspoloživi do hodak 
manji od 60  % nacionalnog ekvivalentnog medijana dohotka (dakle, radi se o pokazatelju siromaštva na temelju 
dohotka).  
Osobe žive u teškoj materijalnoj oskudici ako žive u kućanstvu koje si ne može priuštiti barem četiri od sljedećih 
stavki: 1. prav odobno plaćanje stanarine / hipoteke / računa za komunalne usluge; 2. primjereno grijanje doma; 
3. podmirivanje neočekivanih troškova; 4. konzumaciju obroka koji sadržava meso, ribu ili proteinske 
ekvivalente svaki drugi dan; 5. tjedan dana godišnjeg odmor a izvan doma; 6. pristup automobilu za osobnu 
uporabu; 7. stroj za pranje rublja; 8. televizor u boji i 9. telefon.  
Osobe koje žive u kućanstvima s vrlo niskim intenzitetom rada (tj. kućanstva u kojima (gotovo) nema 
zaposlenih) osobe su u dobi od 0 do 59 godina koje žive u kućanstvu u kojem su radno sposobni odrasli (u dobi 
od 18 do 59 godina) odradili manje od 20  % ukupnog potencijalnog radnog vremena tijekom protekle godine.  
7 Statistički podaci o dohotku iz istraživanja EU -a o dohotku i životnim uvjetim a odnose se na prethodnu 
dohodovnu godinu, uz iznimku Ujedinjene Kraljevine (godina provođenja ankete) i Irske (dohodak u 12 mjeseci 
koji prethode anketi).  
 
20 
 Slika 3.: Postotak stanovništva izloženog riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti 
(AROPE) i potkomponente (2005. –2017.)  
 
Izvor: Eurostat, istraživanje o dohotku i životnim uvjetima. Napomena: legenda je objašnjena u bilješci 6. 
Broj osoba koje žive u teškoj materijalnoj oskudici znatno se smanjio i sada ih je manje 
nego u novijoj povijesti, što odražava rastući životni standard. Više od 3  milijuna osoba 
oslobodilo se teške materijalne oskudice 2017., a ukupan se broj pogođenih osoba smanjio na 
34,8 milijuna, odnosno 6,9  % stanovništva EU -a (0,6 postotnih bodova manje nego 2017. te 
ispod razine iz 2008.). To smanjenje predstavlja znatno poboljšanje već petu godinu zaredom 
i odraz je sve bolje materijalne situacije kućanstava. Unatoč tim pozitivnim  kretanjima među 
državama članicama i dalje postoje velike razlike (vidjeti odjeljak 3.4.).  
Rekordno povećanje stopa zaposlenosti pridonijelo je smanjenju broja osoba koje žive u 
kućanstvima u kojima gotovo nema zaposlenih  (za 3,7  milijuna u 2017.). Kao udio 
stanovništva u dobi od 0 do 59 godina, to odgovara smanjenju s 10,5  % u 2016. na 9,3  % u 
2017. – po prvi je puta nakon 2009. ispod 10  %. Ipak, stopa i broj pogođenih osoba i dalje su 
iznad razina prije krize.  
Postotak stanovništva izloženog riziku od siromaštva po prvi se put smanjio od početka 
krize. Broj osoba izloženih riziku od siromaštva povećavao se do 2014., a u sljedeće se dvije 
godine stabilizirao. Godine 2017. ta je stopa pala za 0,4 postotna boda na 16,9  % ili gotovo 
2 milijuna osoba – obilježavajući prvu godinu nakon krize u kojoj su dohodci siromašnih 
kućanstava rasli brže nego medijan dohodaka. Najnoviji podaci iz Eurostatovih brzih 
25.825.324.523.7 23.323.824.324.8 24.6 24.423.8 23.522.5
16 16.116.6 16.6 16.4 16.5 16.9 16.8 16.717.2 17.3 17.3 16.9
10.5 10.69.89.2 9.210.3 10.5 10.6 11 11.310.7 10.59.3
10.89.99.28.5 8.2 8.4 8.89.9 9.68.98.17.56.7
051015202530
2005. 2006. 2007. 2008. 2009. 2010. 2011. 2012. 2013. 2014. 2015. 2016. 2017.AROPE
AROP
VLWI
SMD
 
21 
 procjena8 upućuju na to da će se smanjenje stopa siromaštva nastaviti. Među tim, kad je riječ o 
osobama koje žive u kućanstvima s vrlo niskim intenzitetom rada, njihova stopa rizika od 
siromaštva povećava se već četvrtu godinu zaredom i sada je na rekordno visokoj razini – 
62,3 %. To upućuje na to da u nekoliko zemalja postoje tra jni nedostaci u primjerenosti 
socijalnih naknada, a Odbor za socijalnu zaštitu ustanovio je da to kretanje treba pratiti9. 
Iako je došlo do sveukupnog smanjenja udjela osoba izloženih riziku od siromaštva, 
stopa siromaštva unatoč zaposlenju i dalje je viso ka. Godine 2017. dohodak kućanstva 
9,6 % radno sposobnog stanovništva bio je 60  % niži od nacionalnog medijana i ta se brojka 
nije mijenjala od 2016. te je ostala mnogo viša od brojke iz 2008., kada je iznosila 8,5  %. 
Dosadašnja su povećanja utjecala na ra dnike u nepunom i punom radnom vremenu, iako su 
radnici u nepunom radnom vremenu i dalje mnogo izloženiji riziku od siromaštva (15,8  % u 
usporedbi s 8,0  %). To je kretanje posebno utjecalo na mlađe radnike (mlađe od 30 godina), 
koji se suočavaju s većim (i  sve većim) rizikom nego radnici u dobi od 30 i više godina.  
Odbor za socijalnu zaštitu identificirao je siromaštvo unatoč zaposlenju kao kretanje koje 
treba kratkoročno i dugoročno pratiti10.  
Podaci o siromaštvu najranjivijih osoba ukazuju na skromna pobo ljšanja i zaustavljanje 
prethodnih kretanja. Udaljenost od praga siromaštva, kojom se mjeri koliko su osobe 
izložene riziku od siromaštva udaljene od praga siromaštva, smanjila se 2017. Neznatno se 
smanjila s 25  % na 24,7  %, ali je i dalje mnogo veća nego što je bila prije krize. To upućuje 
na to da se relativno stanje dohotka najranjivijih osoba blago poboljšava. Kad je riječ o 
nezaposlenima, rizik od siromaštva smanjio se prvi put nakon krize, no na 48  % i dalje je 
blizu rekordno visokih razina.  
Unatoč uk upnom poboljšanju, rizik od siromaštva ili socijalne isključenosti s kojim se 
suočavaju djeca i dalje je velik. Kad je riječ o djeci (u dobi od 0 do 17 godina), stopa 
AROPE i dalje se smanjuje te je s 26,4  % pala na 24,5  % u 2017., što je dosta ispod razin e na 
kojoj se nalazila prije krize. Međutim, 62,9  % djece niskokvalificiranih roditelja i dalje je 
izloženo riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti, za razliku od djece 
                                                            
8 Podaci iz istraživanja EU -a o dohotku i životnim uvjetima u većini se država članica odnose na doh otke 
zabilježene u prethodnoj godini (tj. dohodci iz 2016. za istraživanje o dohotku i životnim uvjetima za 2017., 
vidjeti i bilješku 7). Brze proc jene koje objavljuje Eurostat upućuju na to da se očekuju i poboljšanja pokazatelja 
izloženosti riziku od siromaštva (kao i omjera S80/S20) u većini država članica za dohotke zabilježene 2017. (tj. 
za pokazatelje objavljene 2018.).  
9 Godišnje izvješće Odbora za socijalnu zaštitu za 2018.  
10 Godišnje izvješće Odbora za socijalnu zaštitu za 2018.  
 
22 
 visokokvalificiranih roditelja, kojih je samo 9  % izloženo tom riziku. Kad je riječ o djeci 
osoba rođenih izvan EU -a, udio onih koji su izloženi riziku od siromaštva ili socijalne 
isključenosti povećavao se u razdoblju nakon krize te je 2017. dosegnuo 34,5  %, dok je stopa 
djece osoba rođenih u EU -u izložene tom riziku više nego dvos truko manja. Ključni pokretač 
siromaštva djece povećanje je broja kućanstava sa samohranim roditeljem, čiji se udio 
povećao s 4,4  % stanovništva EU -a 2011. na 4,8  % u 2016. (ali je 2017. pao na 4,3  %). Stopa 
rizika od siromaštva djece iz kućanstava sa samo hranim roditeljem dvaput je veća od 
prosječne stope za djecu općenito i ta razlika postaje sve veća.     
Dohodci kućanstva i dalje rastu, no nešto sporije nego gospodarstvo u cjelini. Iako se 
bruto raspoloživi dohodak kućanstava (GDHI) do 2017. povećavao č etiri godine zaredom i 
sada je mnogo viši nego što je bio 2008., godišnje povećanje i dalje zaostaje za rastom BDP -a 
(GDHI je rastao za manje od 1  % godišnje do 2017., dok se realni BDP po glavi stanovnika u 
istom razdoblju povećao za 2,2  %). To znači da d ohodci kućanstava rastu sporije nego 
sveukupni dohodci u gospodarstvu. Kao što je prikazano u odjeljku 3.4., realni je bruto 
raspoloživi dohodak kućanstva po glavi stanovnika u više država članica i dalje na razini prije 
krize.  
Dohodovna nejednakost koja s e u godinama nakon krize povećavala počela se 
smanjivati 2017., ali je i dalje veća nego što je bila. Dohodak 20  % najbogatijih kućanstava 
u državama članicama u prosjeku je više od pet puta veći od dohotka 20  % najsiromašnijih 
kućanstava. Omjer S80/S20 na rastao je s 5,0 na 5,2 između 2008. i 2016. pod utjecajem loših 
uvjeta na tržištu rada i dohodaka koji stagniraju, posebno u najnižem dijelu distribucije. Taj se 
omjer 2017. počeo smanjivati te ponovno u prosjeku u EU -u iznosi 5,1. Najnovije 
Eurostatove br ze procjene upućuju na daljnje smanjenje.  
  
  
 
23 
 2. ISJEČCI IZ PREGLEDA SOCIJALNIH POKAZATELJA  
Europskim stupom socijalnih prava, koji su 17.  studenoga  2017. Europski parlament, Vijeće i 
Komisija ustanovili kao međuinstitucijski proglas, utvrđuju se ključna n ačela i prava kako bi 
se dala potpora pravednim tržištima rada te sustavima socijalne skrbi koji dobro 
funkcioniraju. Osmišljen je za pružanje smjernica pri ponovnoj uspostavi konvergencije među 
državama članicama prema boljim socioekonomskim uvjetima.  
Europski stup socijalnih prava popraćen je pregledom socijalnih pokazatelja kojim se prate 
uspješnost i kretanja u državama članicama11. Pregled obuhvaća niz pokazatelja (glavnih i 
sekundarnih) za praćenje zaposlenosti i socijalne uspješnosti država članica u pogledu 
odabranih pokazatelja u tri šire dimenzije utvrđene u kontekstu stupa: i. jednake mogućnosti i 
pristup tržištu rada, ii. dinamična tržišta rada i pravedni uvjeti rada te iii. javna potpora / 
socijalna zaštita i uključenost. Od izdanja za 2018. Zaje dničko izvješće o zapošljavanju 
uključuje pregled socijalnih pokazatelja, čiji su rezultati (u pogledu glavnih pokazatelja) 
sažeti u ovom poglavlju. Analiza je smještena u širi kontekst reformi predstavljen u 
poglavlju  3. 
 
2.1. Pojašnjenja pregleda   
Pregled socijalnih pokazatelja središnji je alat za praćenje uspješnosti u području 
zapošljavanja i socijalnih pitanja te konvergencije prema boljim životnim i radnim 
uvjetima.  Posebno olakšava praćenje stanja u državama članicama u pogledu mjerljivih 
dime nzija stupa i nadopunjuje postojeće alate za praćenje, posebno instrument za praćenje 
uspješnosti zapošljavanja i instrument za praćenje uspješnosti socijalne zaštite12. Posebno 
uključuje 14 glavnih pokazatelja kojima se općenito procjenjuju kretanja u podr učju 
zapošljavanja i socijalna kretanja13: 
                                                            
11 SWD(2017) 200 final priložen Komunikaciji COM(2017) 250 final od 26  travnja  2017.  
12 Instrument za praćenje uspješnosti zapošljavanja i instru ment za praćenje uspješnosti socijalne zaštite godišnja 
su izvješća koja priprema Odbor za zapošljavanje, odnosno Odbor za socijalnu zaštitu. Njima se utvrđuju 
kretanja koja je potrebno pratiti, ključni izazovi u području zapošljavanja i socijalnih pitanja  u državama 
članicama te napredak prema ostvarivanju ciljeva strategije Europa 2020. u pogledu zapošljavanja i smanjenja 
siromaštva.  
13 U Zajedničkom izvješću o zapošljavanju za 2018., na zahtjev Odbora za zapošljavanje i Odbora za socijalnu 
zaštitu (i njih ovih podskupina za pokazatelje), dva glavna pokazatelja u području „dinamičnih tržišta rada i 
pravednih uvjeta rada” („sudionici u aktivnim politikama tržišta rada na 100 osoba koje žele raditi” i „naknade 
 
24 
 - jednake mogućnosti i pristup tržištu rada:  
 udio osoba koje su rano napustile obrazovanje i osposobljavanje, dobna 
skupina od 18 do 24 godine  
 rodno uvjetovana razlika u stopi zaposlenosti, dobna skupina od 20 do 64 
godine  
 dohodovna nejednakost izmjerena kao kvintilni omjer – S80/S20  
 stopa rizika od siromaštva ili socijalne isključenosti (AROPE)  
 mladi koji nisu zaposleni, ne obrazuju se i ne osposobljavaju (skupina NEET), 
dobna skupina od 15 do 24 godine  
- dinamična trž išta rada i pravedni uvjeti rada:  
 stopa zaposlenosti, dobna skupina od 20 do 64 godine  
 stopa nezaposlenosti, dobna skupina od 15 do 74 godine  
 stopa dugotrajne nezaposlenosti, dobna skupina od 15 do 74 godine  
 realni bruto raspoloživi dohodak kućanstava po g lavi stanovnika14 
 neto dohodak radnika samca bez djece koji zarađuje prosječnu plaću i zaposlen 
je u punom radnom vremenu15 
- javna potpora / socijalna zaštita i uključenost:  
 učinak socijalnih transfera (osim mirovina) na smanjenje siromaštva16 
 djeca mlađa od t ri godine u sustavu formalne skrbi o djeci  
 samoprijavljena neispunjena potreba za zdravstvenom skrbi  
 udio stanovništva s osnovnim općim digitalnim vještinama ili iznad toga.  
Glavni su pokazatelji analizirani s pomoću zajedničke metodologije koju su dogovorili 
Odbor za zapošljavanje i Odbor za socijalnu zaštitu (vidjeti Prilog  3. za detaljne 
                                                                                                                                                                                          
zaposlenicima po odrađenom satu (u EUR)”) nisu ukl jučena u tablicu pregleda pokazatelja i nisu predstavljena 
kao glavni pokazatelji u pregledu pokazatelja u naknadnoj analizi zbog određenih tehničkih bojazni. Nakon 
rasprava odbori su se u rujnu 2018. dogovorili da će te pokazatelje zamijeniti alternativni m pokazateljima 
(„stopa dugotrajne nezaposlenosti” i „neto dohodak radnika samca bez djece koji zarađuje prosječnu plaću i 
zaposlen je u punom radnom vremenu”). Ti će se pokazatelji, povezani posebno s načelima stupa o „aktivnoj 
potpori zapošljavanju” i „p laćama”, koristiti u analizi trenutačnog Zajedničkog izvješća o zapošljavanju.  
14 Na zahtjev odbora ovaj se pokazatelj mjeri primjenom „neprilagođenog dohotka” (tj. onog koji ne uključuje 
socijalne transfere u naravi) te izostankom upućivanja na upotrebu j edinica pariteta kupovne moći.  
15 Razine ovog pokazatelja izražene su u paritetima kupovne moći, a razlike su izražene u nacionalnoj valuti u 
realnom smislu. Kako bi se ublažile fluktuacije, za razine i promjene koriste se trogodišnji prosjeci. Taj bi 
pokaz atelj trebalo tumačiti zajedno s drugim pokazateljima poput stope siromaštva unatoč zaposlenju, omjera 
između petog i prvog decila distribucije plaća (D5/D1) i drugih relevantnih pokazatelja instrumenta za praćenje 
uspješnosti zapošljavanja, instrumenta za  praćenje uspješnosti socijalne zaštite i Zajedničkog ocjenjivačkog 
okvira.  
16 To se mjeri razlikom, u ukupnom stanovništvu, između udjela osoba izloženih riziku od siromaštva prije i 
nakon socijalnih transfera.  
 
25 
 informacije). Tom se metodologijom evaluiraju stanje i kretanja u državama članicama 
promatranjem razina i godišnjih promjena17 za svaki od glavnih pokazatelja uključenih u 
pregled socijalnih pokazatelja.  Razine i promjene razvrstavaju se prema njihovu odstupanju 
od predmetnog (neponderiranog) prosjeka EU -a. Uspješnosti država članica u podru čjima 
razina i promjena kombiniraju se (primjenom prethodno definirane matrice) kako bi se svaku 
državu članicu rasporedilo u jednu od sedam kategorija („najbolji rezultati”, „bolji rezultati od 
prosječnih”, „dobri rezultati, ali potrebno praćenje”, „prosj ečni/neutralni rezultati”, „slabi 
rezultati koji se poboljšavaju”, „potrebno praćenje” i „kritično stanje”). Na toj osnovi, u 
tablici  1. daje se sažetak pregleda prema posljednjim raspoloživim podacima za svaki 
pokazatelj.  
Tablicu je potrebno iščitavati p ažljivo i s razumijevanjem.  U tu je svrhu u poglavlju  3. 
predstavljena detaljna analiza četrnaest pokazatelja, uključujući dugoročna kretanja i dodatne 
pokazatelje. Uz to će se u predstojećim izvješćima za pojedinačne države dati detaljna analiza 
svih „kri tičnih stanja” te dodatni društveno -gospodarski i politički kontekst kako bi se točnije 
definirale poteškoće za pojedine države u kontekstu europskog semestra. Zajedno s daljnjom 
analizom uključenom u instrument za praćenje uspješnosti zapošljavanja i inst rument za 
praćenje uspješnosti socijalne zaštite, time će se, ako je to primjereno, osigurati analitička 
osnova za daljnje prijedloge Komisije u pogledu preporuka za pojedine države.  
 
2.2. Prikupljeni podaci iz pregleda socijalnih pokazatelja  
Analiza pregl eda upućuje na stalni oporavak tržišta rada i socijalnog stanja za EU u 
cjelini18. U prosjeku je u EU -u19 tijekom zadnje dostupne godine (tj. 2017. ili 2016., ovisno o 
dostupnosti podataka) zabilježeno poboljšanje 13 od 14 glavnih pokazatelja, a samo je jeda n 
(učinak socijalnih transfera na smanjenje siromaštva) donekle oslabio, no i dalje je u skladu sa 
smanjenim učinkom automatskih stabilizatora u fazi gospodarske ekspanzije. Najveći je 
                                                            
17 Uz iznimku bruto raspoloživog dohotka kućan stava koji se mjeri u obliku indeksa (2008. = 100, tako da 
odražava promjene u odnosu na razdoblje prije krize), promjena u zadnjoj godini i neto dohotka radnika samca 
bez djece koji zarađuje prosječnu plaću i zaposlen je u punom radnom vremenu, za koje se  koristi trogodišnji 
prosjek u dogovoru s Odborom za zapošljavanje i Odborom za socijalnu zaštitu.  
18 Izvođenje glavnih pokazatelja u pregledu socijalnih pokazatelja završava zaključno s 26. listopadom 2018. 
Ažurirana verzija nalazit će se u konačnoj verzij i Zajedničkog izvješća o zapošljavanju kako bi ga Vijeće za 
zapošljavanje, socijalnu politiku, zdravlje i potrošačka pitanja (EPSCO) moglo donijeti.  
19 Navedeno se odnosi na ponderirani prosjek EU -a, osim kad je riječ o pokazatelju „neto dohotka radnika sam ca 
bez djece koji zarađuje prosječnu plaću i zaposlen je u punom radnom vremenu”, za koji se koristi neponderirani 
prosjek.  
 
26 
 napredak zabilježen u (sveukupnim i dugoročnim) stopama nezaposlenosti,  koje su se 2017. 
smanjile u svim državama članicama, a istaknuto je samo jedno „kritično stanje”. Kretanja u 
pogledu stope zaposlenosti i stope rizika od siromaštva ili socijalne isključenosti isto su tako 
posvuda pozitivna, s obzirom na to da je velika v ećina država članica zabilježila poboljšanje u 
odnosu na prethodnu godinu.  
Većina se država članica suočava s poteškoćama u pogledu barem jednog glavnog 
pokazatelja, ali ukupan se broj smanjio u odnosu na prošlu godinu. Ako promatramo tri 
problematičnija r azvrstavanja zajedno, tj. „kritično stanje”, „potrebno praćenje” i „slabi 
rezultati koji se poboljšavaju”, većina je država članica označena barem jednom, uz iznimku 
Njemačke, Finske, Francuske, Nizozemske i Švedske. Kad je riječ samo o „kritičnim 
stanjima ” (tj. pokazateljima koji su znatno lošiji od prosjeka te se ili ne poboljšavaju dovoljno 
brzo ili se dodatno pogoršavaju), broj označenih država članica smanjio se s 14 u 
Zajedničkom izvješću o zapošljavanju za 2018. (s manjim skupom pokazatelja) na 13 u 
trenutačnom postupku utvrđivanja referentnih vrijednosti (Estonija, Malta i Portugal napustili 
su tu skupinu, a Mađarska i Latvija su joj se priključile). Broj izazova upućuje na 
posvemašnje poboljšanje. U 14 ocijenjenih područja utvrđeno je ukupno 117 slu čajeva 
„kritičnog stanja”, „potrebnog praćenja” i „slabih rezultata koji se poboljšavaju”, tj. gotovo 
31 % ukupnog broja ocjenjivanja (u usporedbi s 33  % u Zajedničkom izvješću o 
zapošljavanju za 2018.). Od toga je 39 „kritičnih stanja”, što odgovara 10  % svih ocjenjivanja 
(u usporedbi s 13  % u Zajedničkom izvješću o zapošljavanju za 2018.)20.  
Ako promatramo tri šire dimenzije obuhvaćene pregledom, slično kao i u Zajedničkom 
izvješću o zapošljavanju za 2018., problematične oznake češće se pojavljuju u podru čju 
„javne potpore / socijalne zaštite i uključenosti” , uz prosječan broj od 9,3 slučajeva (od 
kojih su 3,5 „kritična stanja”) po pokazatelju. Učinak socijalnih transfera na smanjenje 
siromaštva  čini se najzahtjevnijim pokazateljem, a označeno je 11 država  članica (od kojih je 
5 u najnižoj kategoriji).  
Potom slijede dimenzije „jednake mogućnosti i pristup tržištu rada”  i „dinamična tržišta 
rada i pravedni uvjeti rada” , uz prosječne vrijednosti od 8,6, odnosno 7,4 označenih 
                                                            
20 Poboljšanje je potvrđeno ako se iz ukupnog broja isključe dva nova pokazatelja („stopa dugotrajne 
nezaposlenosti” i „neto dohodak radnika samca bez djece koji zarađuje prosječnu plaću i zaposlen je u punom 
radnom vremenu”) kako bi se omogućila usporedba istog skupa pokazatelja. U tom je slučaju ukupni postotak 
slučajeva „kritičnog stanja”, „potrebnog praćenja” i „slabih rezultata koj i se poboljšavaju” u ukupnom broju 
ocjenjivanja i dalje 31  %, a postotak slučajeva „kritičnog stanja” blago se povećao na 11  %. 
 
27 
 slučajeva po pokazatelju (3,2, od nosno 1,8 „kritičnih stanja” za svaku). U prvom je području 
u najviše slučajeva označen pokazatelj ranog napuštanja obrazovanja i osposobljavanja  
(10 puta). U potonjem se najzahtjevnijim čini pokazatelj neto dohotka radnika samca bez 
djece koji zarađuje pr osječnu plaću i zaposlen je u punom radnom vremenu  (12 puta).  
Kad je riječ o prošloj godini, situacija i ozbiljnost konkretnih poteškoća znatno su se 
razlikovale među državama članicama.  Grčka, Rumunjska i Italija dobile su ocjenu 
„kritično stanje”, „potr ebno praćenje” ili „slabi rezultati koji se poboljšavaju” za deset ili više 
pokazatelja, od čega je „kritičnim stanjem” označeno sedam, četiri, odnosno šest pokazatelja 
(vidjeti tablicu 1.). Za navedene su zemlje poteškoće ravnomjerno raspoređene u tri pod ručja 
(no ipak, „bolji rezultati od prosječnih” označeni su jednom za Grčku i Italiju u pogledu stope 
ranog napuštanja školovanja, odnosno samoprijavljene neispunjene potrebe za zdravstvenom 
skrbi i dvaput za Rumunjsku u pogledu stope nezaposlenosti i rast a bruto raspoloživog 
dohotka kućanstva po glavi stanovnika). S obzirom na ukupan broj slijede Hrvatska i 
Španjolska (9 poteškoća), Bugarska (8 poteškoća) te Cipar, Latvija i Portugal (svaka zemlja 
po 6 poteškoća). Za razliku od njih, Nizozemska ostvaruje „ najbolje rezultate” ili „bolje 
rezultate od prosječnih” za 11 glavnih pokazatelja, a slijede ju Češka i Švedska (10 
pokazatelja svaka) te Austrija, Njemačka i Slovenija (8 pokazatelja svaka).  
Ako promatramo jednake mogućnosti i pristup tržištu rada , najve ća su poboljšanja u 
prosjeku zabilježena u pogledu stope rizika od siromaštva ili socijalne isključenosti i stope 
pripadnosti skupini NEET, a slabiji je napredak ostvaren u pogledu ranog napuštanja 
školovanja, rodno uvjetovane razlike u zaposlenosti i doho dovne nejednakosti (međutim, 
dohodovna se nejednakost u razdoblju nakon krize smanjila po prvi put). Ako promatramo 
pojedine pokazatelje, situacija je sljedeća:  
 Španjolska, Italija i Rumunjska suočavaju se s „kritičnim stanjem” kad je riječ o 
osobama koje su rano napustile obrazovanje i osposobljavanje za razliku od Hrvatske, 
Irske, Poljske i Slovenije, koje ostvaruju „najbolje rezultate”,  
 stanje u Grčkoj, Italiji i Rumunjskoj kritično je u pogledu rodno uvjetovane razlike u 
zaposlenosti za razliku od Finsk e, Litve i Švedske koje ostvaruju „najbolje rezultate”,  
 Bugarska, Španjolska, Latvija i Litva suočavaju se s „kritičnim stanjem” u pogledu 
dohodovne nejednakosti u odnosu na „najbolje rezultate” koje ostvaruju Češka, 
Finska, Slovenija i Slovačka,  
 
28 
  stanje s  obzirom na rizik od siromaštva ili socijalne isključenosti kritično je u 
Bugarskoj i Grčkoj u odnosu na Češku i Finsku koje ostvaruju „najbolje rezultate”,  
 ako promatramo skupinu NEET, Cipar, Hrvatska, Grčka i Italija suočavaju se s 
„kritičnim stanjem”, dok Austrija, Češka, Njemačka, Nizozemska, Slovenija i Švedska 
ostvaruju „najbolje rezultate”.  
Svi su se pokazatelji povezani s dinamičnim tržištima rada i pravednim uvjetima rada u 
EU-u tijekom prošle godine u prosjeku poboljšali, posebno stope zaposlenos ti i 
nezaposlenosti (sveukupne i dugoročne), bruto raspoloživi dohodak kućanstava (GDHI) po 
glavi stanovnika i neto dohodak radnika samca bez djece koji zarađuje prosječnu plaću i 
zaposlen je u punom radnom vremenu. Ako promatramo pojedine pokazatelje, sit uacija je 
sljedeća:  
 Hrvatska, Grčka, Italija i Španjolska još uvijek se suočavaju s „kritičnim stanjem” kad 
je riječ o stopi zaposlenosti za razliku od Češke, Estonije, Njemačke, Nizozemske, 
Švedske i Ujedinjene Kraljevine, koje ostvaruju „najbolje rezultate”,  
 Kad je riječ o stopi nezaposlenosti, stanje u nijednoj zemlji nije ocijenjeno „kritičnim” 
(Cipar, Hrvatska, Grčka i Španjolska ostvarili su „slabe rezultate koji se 
poboljšavaju”, a stanje u Italiji „potrebno je pratiti”), s druge strane, Češka  je ostvarila 
„najbolje rezultate”,  
 stanje u Italiji ocijenjeno je „kritičnim” u pogledu stope dugotrajne nezaposlenosti 
(metodologijom nije utvrđena nijedna zemlja koja ostvaruje „najbolje rezultate”, dok 
14 zemalja ostvaruje „bolje rezultate od prosječni h”),  
 rast GDHI -ja po glavi stanovnika smatra se „kritičnim stanjem” u Grčkoj i Cipru, u 
odnosu na Bugarsku i Poljsku koje ostvaruju „najbolje rezultate”,  
 stanje neto dohotka radnika samca bez djece koji zarađuje prosječnu plaću i zaposlen 
je u punom radn om vremenu ocijenjeno je „kritičnim” u Mađarskoj i Slovačkoj, dok 
Austrija, Njemačka, Luksemburg, Nizozemska i Ujedinjena Kraljevina ostvaruju 
„najbolje rezultate”.  
Kad je riječ o javnoj potpori i socijalnoj zaštiti i uključenosti , stanje se tijekom prošle  
godine poboljšalo u pogledu dostupnosti skrbi o djeci, samoprijavljene neispunjene potrebe za 
zdravstvenom skrbi i digitalnih vještina, ali se pogoršalo u pogledu učinka socijalnih transfera 
 
29 
 na smanjenje siromaštva, kako je prethodno navedeno. Ako promatr amo pojedine pokazatelje, 
situacija je sljedeća:  
 Bugarska, Grčka, Italija, Latvija i Rumunjska suočavaju se s „kritičnim stanjem” kad 
je riječ o mogućnostima za smanjenje rizika od siromaštva socijalnim transferima. Za 
razliku od njih, Danska, Finska, Mađa rska i Švedska ostvaruju „najbolje rezultate”,  
 stanje u Bugarskoj, Češkoj, Grčkoj, Poljskoj i Slovačkoj ocijenjeno je „kritičnim” u 
pogledu sudjelovanja djece mlađe od tri godine u sustavu formalne skrbi o djeci, za 
razliku od Francuske, Luksemburga, Nizo zemske i Portugala, koji ostvaruju „najbolje 
rezultate”,  
 Latvija se suočava s „kritičnim stanjem” u pogledu samoprijavljene neispunjene 
potrebe za zdravstvenom skrbi (primijenjenom metodologijom nisu utvrđene zemlje 
koje ostvaruju „najbolje rezultate”, dok  12 zemalja ostvaruje „bolje rezultate od 
prosječnih”),  
 ako promatramo razine digitalnih vještina, Bugarska, Hrvatska i Rumunjska suočavaju 
se s „kritičnim stanjem”, dok Finska, Luksemburg, Nizozemska i Švedska ostvaruju 
„najbolje rezultate”.  
 
 
 
30 
 Tablica 1. Sažetak glavnih pokazatelja iz pregleda socijalnih pokazatelja  
 
 
Napomena: na dan 26. listopada 2018.: kvintilni omjer dohotka, stopa rizika od siromaštva ili socijalne isključenosti, učinak socijalnih transfera na smanjenje siromaštva i 
samoprijavljena potreba za zdravstvenom skrbi nisu dostupni za IE i UK; rast GDHI -ja po glavi stanovnika nije dostupan za HR i MT; neto dohodak radnika samca bez djece 
koji zara đuje prosječnu plaću i zaposlen je u punom radnom vremenu nije dostupan za CY; razina digitalnih vještina pojedinaca nije dos tupna za IT. Prekidi u nizu i druge 
statističke oznake nalaze se u prilozima 1. i 2.  
Osobe koje su rano 
napustile 
obrazovanje i 
osposobljavanje Rodno uvjetovana 
razlika u 
zaposlenostiKvintilni omjer 
dohotkaStopa rizika od 
siromaštva ili 
socijalne 
isključenostiStopa pripadnosti 
skupini NEETStopa 
zaposlenostiStopa 
nezaposlenostiStopa dugotrajne 
nezaposlenostiRast GDHI-ja po 
glavi stanovnika
(2008 = 100)Neto dohodak radnika 
samca koji zarađuje 
prosječnu plaću i 
zaposlen je u punom 
radnom vremenuUčinak socijalnih 
transfera na 
smanjenje 
siromaštvaDjeca mlađa od tri 
godine u sustavu 
formalne skrbi o 
djeciSamoprijavljena 
neispunjena 
potreba za 
zdravstvenom skrbiRazina digitalnih 
vještina pojedinaca
Godina 2017. 2017. 2017. 2017. 2017. 2017. 2017. 2017. 2016. 2016. 2017. 2016. 2017. 2017.
Najbolji rezultati HR, IE, PL, SI FI, LT, SE CZ, FI, SI, SK CZ, FIAT, CZ, DE, NL, 
SE, SICZ, DE, EE, NL, 
SE, UKCZ BG, PL UK, NL, LU, AT, DE DK, FI, HU, SE FR, LU, NL, PT FI, LU, NL, SE
Bolji rezultati od 
prosječnihAT, CZ, EL, LT, LV, 
NLDK, EE, LU, PT, SI, 
SKBE, DK, HU, MT, 
NL, SECY, DE, FR, MT, 
PL, SE, SI, SKIE AT, BG, LT, PT, SIAT, DE, HU, LU, 
MT, NL, PL, PT, 
RO, UKAT, DE, CY, CZ, 
DK, EE, HR, HU, 
MT, NL, PL, PT, 
SE, UKDK, LT, RO, SE BE, FR, SE, DK, IE, FIBE, CZ, FR, NL, 
PL, SIEE, ES, MT, SIAT, CZ, DE, DK, ES, 
FR, HU, IT, LU, MT, 
NL, PLAT, CZ, DE, MT, UK
Prosječni rezultatiBE, DE, EE, FI, FR, 
SE, UKAT, BE, BG, CY, 
DE, ES, FR, IE, 
NL, UKCY, DE, EE, FR, 
HR, LU, PLBE, EE, HU, PTBE, FI, FR, HU, LT, 
LV, MT, PL, PT, 
SK, UKCY, FI, FR, HU, IE, 
LU, LV, MT, PL, SKBE, BG, DK, EE, 
FI, FR, IE, LT, LV, 
SE, SI, SKBE, BG, FI, FR, IE, 
LT, LU, LV, RO, SICZ, EE, DE, FR, FI, 
HU, LV, NL, SI, SKMT, IT, EL, ES CY, DE, MT, SKCY, DE, FI, IE, IT, 
LV, UKBE, BG, FI, HR, LT, 
PT, SE, SKBE, EE, ES, FR, LT, 
SI, SK
Dobri rezultati, ali 
potrebno praćenjeLU LV AT AT, DK, NL DK, LU DK AT BE, DK, SE DK
Slabi rezultati koji se 
poboljšavajuBG, MT, PT MT EL, IT, RO RO BG, RO RO CY, EL, ES, HR EL, ES LT, EE, RO, BG, LV RO EE, EL CY
Potrebno praćenje CY, DK, HU, SK CZ, HR, HU, PL PTES, HR, IT, LT, LU, 
LVEE, ES BE IT SKAT, BE, ES, IE, IT, 
LU, PT, UKPT, PL, CZ, HR, SIEE, ES, HR, LT, 
LU, PTAT, HR, HU, LT CY, RO, SIEL, HU, IE, LV, PL, 
PT
Kritično stanje ES, IT, RO EL, IT, RO BG, ES, LT, LV BG, EL CY, EL, HR, IT EL, ES, HR, IT IT CY, EL HU, SK BG, EL, IT, LV, ROBG, CZ, EL, PL, 
SKLV BG, HR, ROJednake mogućnosti i pristup tržištu rada Dinamična tržišta rada i pravedni uvjeti rada Javna potpora / socijalna zaštita i uključenost
 
31 
 Okvir  1. Utvrđivanje referentnih vrijednosti – trenutačno stanje  
Značaj utvrđivanja referentnih vrijednosti kao alata za podupiranje strukturnih reformi i 
poticanje uzlazne konvergencije u području zapošljavanja i socijalnih pitanja prepoznat je u 
Izvješću petorice predsjednika iz lipnja 2015.21 te dodatno naglašen u Dokumentu za 
razmatranje o produbljivanju EMU -a iz svibnja 2017.22 U Komunikaciji od 26.  travnja 2017. 
o uspostavi europskog stupa socijalnih prava23 utvrđivanje ref erentnih vrijednosti 
identificirano je kao ključni alat za potporu provedbi stupa u okviru europskog semestra. 
Otada su razvijeni postupci utvrđivanja referentnih vrijednosti u nekoliko područja te se o 
njima raspravljalo s državama članicama.  
Posebno su Odbor za zapošljavanje i Odbor za socijalnu zaštitu postigli dogovor o 
zajedničkom pristupu od tri koraka: 1. utvrđivanje ključnih izazova i skupa pokazatelja ishoda 
visoke razine relevantnih za područje politike koje se razmatra; 2. pokazatelji uspješnost i 
kojima se omogućuje utvrđivanje referentnih vrijednosti uspješnosti; 3. utvrđivanje poluga 
politike koje su popraćene općim načelima za smjernice politike i, ako je dostupno, 
određenim pokazateljima. U toj je fazi cilj omogućiti usporedbe država članica,  a ne utvrditi 
referentne vrijednosti za poluge politike.  
Okvir za utvrđivanje referentnih vrijednosti naknada za nezaposlene i aktivnih politika tržišta 
rada prvi je put upotrijebljen u okviru europskog semestra 2018. U tom je kontekstu u 
Zajedničko izvj ešće o zapošljavanju za 2018. i izvješća za pojedinačne države uključena 
komparativna analiza posebnih karakteristika modela i učinkovitosti sustava naknada za 
nezaposlene, posebno kad je riječ o značajkama prihvatljivosti i primjerenosti. Nakon 
odobrenja Odbora za zapošljavanje elementi okvira povezani s komponentom aktivacije 
sustava naknada za nezaposlene (npr. uvjeti dostupnosti za rad povezani s primanjem naknade 
za nezaposlene) i uslugama tržišta rada kojima se podupiru tražitelji zaposlenja integrira ni su 
u europski semestar 2019. i predstavljeni u ovom izvješću.  
Nakon odobrenja Odbora za socijalnu zaštitu u europski semestar 2019. bit će u potpunosti 
integriran okvir za utvrđivanje referentnih vrijednosti minimalnog dohotka koji obuhvaća 
komponente prihvatljivosti, obuhvata i aktivacije sustava minimalnog dohotka, uključujući 
njihovu povezanost s uslugama u naravi (zdravstvena skrb, obrazovanje i stanovanje). 
Konačno, ovaj ciklus europskog semestra po prvi put ima koristi od rezultata okvira za 
utvrđ ivanje referentnih vrijednosti vještina i učenja odraslih, usuglašenog s Odborom za 
zapošljavanje u listopadu 2018. Relevantni odbori trenutačno rade na mogućim dodatnim 
okvirima za utvrđivanje referentnih vrijednosti, kao što je primjerenost mirovina, koj i će se 
koristiti u budućim ciklusima europskog semestra.  
 
  
                                                            
21 Dovršetak europske ekonomske i monetarne unije , izvješće Jean -Claudea Junckera, u bliskoj suradnji s 
Donaldom Tuskom, Jeroenom  Dijsselbloemom, Marijem Draghijem i Martinom Schulzom, 22. lipnja 2015.  
22 COM(2017)  291 final.  
23 COM(2017)  250 final.  
 
32 
 3.  ZAPOSLENOST I SOCIJALNE REFORME – REZULTATI I AKTIVNOSTI 
DRŽAVA ČLANICA  
U ovom je odjeljku prikazan pregled nedavnih ključnih pokazatelja zaposlenosti i socijalnih 
pokazatelja te mjera poduz etih u državama članicama u prioritetnim područjima utvrđenima u 
smjernicama EU -a za zapošljavanje24, kako ih je Vijeće donijelo 2018. Za svaku su smjernicu 
navedena najnovija kretanja u pogledu nekoliko odabranih ključnih pokazatelja, kao i mjere 
politike koje su poduzele države članice. S obzirom na potonje, ovaj se odjeljak temelji na 
nacionalnim programima reformi država članica za 2018. i izvorima Europske komisije25. 
Ako nije drukčije navedeno, u izvješću su prikazane samo mjere politike provedene nakon  
lipnja 2017. Detaljnu je analizu nedavnih kretanja na tržištu rada moguće pronaći u Izvješću o 
razvoju tržišta rada i plaća za 2018.26 i u Pregledu zaposlenosti i socijalnih kretanja u Europi 
2018.27  
 
3.1.  Peta  smjernica: Poticanje potražnje za radnom sna gom  
U ovom se odjeljku razmatra provedba pete smjernice za zapošljavanje, kojom se državama 
članicama preporučuje stvaranje uvjeta za promicanje potražnje za radnom snagom i otvaranja 
radnih mjesta. U njemu je na početku predstavljen pregled stopa nezaposlenos ti i zaposlenosti 
po državama članicama koji nadopunjuje analizu na razini EU -a u poglavlju  1. kako bi se 
istaknuli izazovi pri otvaranju radnih mjesta u različitim državama. Zatim se razmatra 
dinamika samozapošljavanja kao zamjene za poduzetništvo i kao i zvora samog rasta 
zaposlenosti (o značajkama samozaposlenosti povezanima s novim oblicima rada raspravlja 
se u poglavlju 3.3.). Naposljetku se istražuju kretanje plaća i porezno opterećenje kao ključni 
makroekonomski čimbenici koji utječu na donošenje odlu ka o zapošljavanju. U 
odjeljku  3.1.2. iznose se mjere politike koje su države članice provele u tim područjima za 
poticanje potražnje za radnom snagom, uključujući subvencije za zapošljavanje.  
                                                            
24 Odluka Vijeća (EU) 2018/1215 od 16.  srpnja 2018. o smjernicama za politike zapošljavanja država članica.  
25 Uključujući bazu podataka LABREF, dostupnu na 
http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=1143&intPageId=3193.  
26 Europska komisija (2018.). Razvoj tržišta rada i plaća u Europi. Godišnji pregled za 2018. Luksemburg: Ured 
za publikacije Europske unije.  Dostupno na: 
http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=738&langId=hr&pubId=8139&furtherPubs=yes  
27 Europska komisija (2018.). Zaposlenost i socijalna kretanja u Europi. Godišnji pregled za 2018. Luksemburg: 
Ured za publikacije Europske unije.  Dostupno na: 
http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=738&langId=hr&pubId=8110&furtherPubs=yes  
 
33 
 3.1.1.  Ključni pokazatelji  
Pad nezaposlenosti ubrzao se 2017. Po prvi se puta nakon krize smanjila stopa 
nezaposlenosti u svim državama članicama. Do natprosječnog smanjenja došlo je osobito u 
nekim državama članicama koje su pogođene vrlo visokim stopama nezaposlenosti – Grčkoj, 
Španjolskoj, Hrvatskoj i Portugalu (z a 2 postotna boda ili više), što ukazuje na jasnu 
konvergenciju28 prema nižim razinama nezaposlenosti. Ipak, do velikog je pada došlo i u 
nekim zemljama s niskom stopom nezaposlenosti – za više od 1 postotnog boda u Češkoj, 
Nizozemskoj i Poljskoj. Kako je v idljivo iz slike  4. (na kojoj se zajednički promatraju razine i 
promjene u skladu s dogovorenom metodologijom za ocjenjivanje glavnih pokazatelja iz 
pregleda socijalnih pokazatelja29), disperzija stopa nezaposlenosti 2017. i dalje je znatna, uz 
vrijednosti koje se kreću u rasponu od oko 3  % u Češkoj do 21,5  % u Grčkoj. Stopa 
nezaposlenosti i dalje je visoka u Italiji, uz tek ograničena poboljšanja u usporedbi s 2016. 
Unatoč neprekidnom smanjenju od 2013., u mnogim je državama članicama stopa 
nezaposlenosti i  dalje mnogo viša nego 2008. (slika  5.), posebno u Hrvatskoj, Grčkoj, Cipru, 
Italiji i Španjolskoj. Suprotno tome, u Njemačkoj, Mađarskoj i Poljskoj stopa nezaposlenosti 
2017. bila je više od 2 postotna boda niža nego prije krize.  
                                                            
28 Ako se podaci iz pregleda socijalnih pokazatelja promatraju u skladu sa zajedničkom metodologijom, u 
izvješću se primjenjuje koncept konvergencije u razinama, ili „beta -konvergencije”. To se odnosi na stanje pri 
kojem se pokazatelji u državama s lošijim rezultatima brže poboljšavaju od onih u državama s najboljim 
rezultatima. To se može ocijeniti promatranjem nagiba regresijskog pravca u dijagramu raspršenosti razina u 
odno su na promjene.  
29 Vidjeti poglavlje  2. i Prilog  2. za detaljne informacije. 
 
34 
 Slika 4.: Stopa nezaposlenosti (osobe u dobi od 15 do 74 godine) i godišnja promjena 
(glavni pokazatelj u pregledu socijalnih pokazatelja)   
 
Izvor: Eurostat, anketa o radnoj snazi. Razdoblje: razine i godišnje promjene 2017. u odnosu na 2016. 
Napomena: s redište osi predstavlja neponderirani prosjek EU -a. Legenda je navedena u Prilogu.  
 
Slika 5.: Stopa nezaposlenosti (osobe u dobi od 15 do 74 godine), višegodišnja usporedba  
 
Izvor: Eurostat, anketa o radnoj snazi.  

 
35 
  
Iako su se stope zaposlenosti uvelike povećale, i dalje postoje znatne razlike. U svim su 
državama članicama zabilježena povećanja, osim u Danskoj30 (smanjenje od 0,5 postotna 
boda, iako s vrlo visoke razine). Kako je prikazano na slici  6., stope zaposlenos ti samo 
djelomično konvergiraju: nešto je brži rast stope zaposlenosti od prosječnog u državama 
članicama koje karakteriziraju niže stope zaposlenosti, ali je stanje i dalje neujednačeno. 
Stope zaposlenosti (dobna skupina od 20 do 64 godine) znatno se razl ikuju te su se 2017. 
kretale u rasponu od 57,8  % u Grčkoj do 81,8  % u Švedskoj. Pri dnu je stopa zaposlenosti i 
dalje znatno ispod prosjeka EU -a u nekim od zemalja koje su najviše pogođene krizom, 
odnosno u Grčkoj, Hrvatskoj, Italiji i Španjolskoj (označen o kao „kritično stanje”). Devet je 
zemalja već iznad cilja od 75  %, a šest zemalja s najboljim rezultatima (Švedska, Njemačka, 
Estonija, Češka, Ujedinjena Kraljevina i Nizozemska) blizu su ili iznad 78  %.   
 
Slika 6.: Stopa zaposlenosti (osobe u dobi od 20 do 64 godine) i godišnja promjena 
(glavni pokazatelj u pregledu socijalnih pokazatelja)  
 
Izvor: Eurostat, anketa o radnoj snazi. Razdoblje: razine i godišnje promjene 2017. u odnosu na 2016. 
Napomena: središte os i predstavlja neponderirani prosjek EU -a. Legenda je navedena u Prilogu.  
                                                            
30 To je smanjenje potrebno tumačiti s oprezom jer u statističkim podacima o zaposlenosti u Danskoj postoji 
prekid u nizu 2017. i 2016. (vidjeti i priloge 1. i 2.). Prekid u nizu oz načen je 2017. i za Belgiju.  

 
36 
  
Prosječne stope zaposlenosti u EU -u u stalnom su porastu od 2013., a sada su mnogo više 
od najviše razine iz razdoblja prije krize.  Mađarska i Malta, zemlje s najnižom stopom 
zapos lenosti u EU -u 2008., doživjele su najveća dugoročna povećanja (+11,8 postotnih 
bodova, odnosno +13,8 postotnih bodova 2017.) i sada su blago iznad prosjeka EU -a. 
Međutim, razlike su i dalje velike. Posebno, slično kao i stope nezaposlenosti, stope 
zaposle nosti i dalje su niže od razina na kojima su bile 2008. u nekim od zemalja koje su 
najviše pogođene krizom, odnosno u Grčkoj, Italiji, Hrvatskoj, Španjolskoj, Cipru i Irskoj 
(slika 7.).  
 
Slika 7.: Stopa zaposlenosti (osobe u dobi od 20 do 64 godine), višegodišnja usporedba  
 
Izvor: Eurostat, anketa o radnoj snazi.  
 
Trajni rast zaposlenosti nije utjecao na dugoročni trend smanjivanja samozaposlenosti. 
U apsolutnim se vrijednostima samozaposlenost smanjila za 0,5  % u 2017. (nakon nez natnog 
povećanja 2016.31). Nastavila se smanjivati i u relativnom smislu te je 2017. iznosila 13,7  % 
ukupne zaposlenosti (s 14,0  % u 2016. i 14,4  % u 2013.). Udio samozaposlenih muškaraca u 
ukupnom broju zaposlenih muškaraca iznosi 17,2  % te je i dalje mnog o veći nego udio 
samozaposlenih žena (9,7  %). Kretanja u području samozapošljavanja pozitivnija su ako se 
isključe primarni i proizvodni sektor. Posebno se samozapošljavanje kontinuirano povećavalo 
tijekom zadnjih deset godina u većini sektora povezanih s uslugama.  
                                                            
31 Eurostat, anketa o radnoj snazi.  

 
37 
 Sveukupne brojke rezultat su različitih kretanja u državama članicama, sektorima i 
podskupinama.  Međutim, čini se da kretanja u pogledu samozaposlenosti nisu povezana s 
rezultatima u zapošljavanju na razini država članica ili sektora. Kad je rije č o dobnim i 
obrazovnim skupinama, kretanja su ponajviše odraz promjenjive strukture radne snage: 
samozaposlenost osoba u dobi od 15 do 49 godina nastavila se smanjivati, dok se 
samozaposlenost osoba u dobi od 50 do 64 godine i u dobi od 65 i više godina z natno 
povećala (+1,2  %, odnosno +4,0  %). Važan je čimbenik i razina obrazovanja jer se 2017. broj 
samozaposlenih osoba s nižim srednjoškolskim obrazovanjem ili ispod te razine smanjio za 
3,2 %, dok se broj samozaposlenih osoba s visokim obrazovanjem poveća o za 1  %. Konačno, 
zabilježeno je povećanje broja samozaposlenih osoba rođenih izvan EU -a. O značajkama 
samozaposlenosti povezanima s netipičnim oblicima rada detaljno se raspravlja u poglavlju 
3.3. 
Rast plaća u većini je država članica i dalje umjeren.  Rast nominalnih plaća u EU -u ostao 
je umjeren tijekom oporavka, ali se počeo ubrzavati 2017., dok se realna naknada po 
zaposleniku povećala za 2,1  %. Među državama članicama postoje znatne razlike, a plaće 
općenito brže rastu u državama članicama s nižim plaćama i u onima koje nisu članice 
europodručja. Nominalna naknada po zaposleniku najviše je porasla u Rumunjskoj (16,0  %), 
Litvi (9,1  %), Mađarskoj (7,9  %), Latviji (7,9  %) i Bugarskoj (7,5  %), što upućuje na 
konvergenciju plaća između istočne i zapadne Europe. Pri dnu se nalaze Finska i Hrvatska, u 
kojima su se nominalne plaće smanjile za 1,1  %, dok su u Španjolskoj, Italiji i Grčkoj ostale 
nepromijenjene.   
Realni rast plaća usporio je 2017., u usporedbi s 2016. U EU -u su realne plaće prilagođene 
promjen ama u potrošačkim cijenama narasle za 0,5  % u 2017., dok su 2016. narasle za 1,2  %. 
U europodručju su realne plaće gotovo stagnirale (+0,2  %). Smanjenje je zabilježeno u osam 
zemalja: Španjolskoj, Italiji, Grčkoj, Hrvatskoj, Portugalu, Nizozemskoj, Austrij i i Finskoj. U 
usporedbi s 2016., usporavanje rasta plaća dijelom je rezultat povećanja potrošačkih cijena, 
koje nije pratilo povećanje naknada. Međutim, čak i ako promatramo realne proizvodne plaće 
(prilagođene deflatoru BDP -a), situacija je gotovo ista u z tek neznatni realni rast plaća u EU -u 
2017. (za 0,7  %) i pad zabilježen u deset zemalja (slika 8.).  
 
38 
 Slika 8.: Realna naknada po zaposleniku, deflator HIPC -a i BDP -a, 2017., godišnja 
promjena u %   
 
Izvor: Europska komisija, baza podataka AMECO.  
 
Godine 2017. realne plaće rasle su sporije od produktivnosti u većini država članica. To 
je kretanje potvrđeno u trogodišnjem razdoblju (slika 9.) i dugoročnije (slika 10.). U devet je 
zemalja (Belgija, Cipar, Hrvatska, Finska, Grčka, Ital ija, Nizozemska, Portugal i Španjolska) 
realni rast plaća u razdoblju od 2015. do 2017. bio negativan. Rast prosječnih realnih plaća 
zaostajao je za produktivnošću i tijekom duljeg razdoblja (2000. –2017.). U Portugalu i Italiji 
realne su plaće i dalje ispo d razine iz 2000. U većini središnjih i istočnih država članica 
događa se suprotno te je tijekom zadnje tri godine realni rast plaća (deflacioniran deflatorom 
BDP -a) premašio rast produktivnosti, djelomično kao rezultat sustizanja zemalja s višim 
dohotkom.  Rast realnih plaća koji je najviše premašio rast produktivnosti zabilježen je 2017. u 
baltičkim državama članicama, Bugarskoj i Slovačkoj.  

 
39 
 Slika 9.: Realna naknada po zaposleniku i produktivnost, prosječne stope rasta 2015. –
2016. –2017.   
 
Izvor:  Eurostat, nacionalni računi (vlastiti izračuni, preuzeto iz Godišnjeg pregleda razvoja tržišta rada i plaća u 
Europi za 2018.).  
 
Slika 10.: Kretanja plaća i produktivnosti, prosječne promjene u % od 2000. do 2017.  
 
Izvor: Eurostat, nacionalni računi (vlastiti izračuni).  

 
40 
 Rast plaća niži je od očekivanog s obzirom na trenutačne razine nezaposlenosti.  Tijekom 
oporavka rast plaća bio je općenito umjeren te se čini da nije reagirao na pad stope 
nezaposlen osti kao u prethodnim gospodarskim ciklusima. Taj je fenomen nazvan prividnim 
„izravnavanjem” Phillipsove krivulje, tj. odnosa između rasta plaća i nezaposlenosti. Kao što 
je prikazano za europodručje na slici 11., Phillipsova krivulja upućuje na to da su plaće 
postale manje osjetljive na ukupnu stopu nezaposlenosti u gospodarstvu.  
Slika 11.: Phillipsova krivulja za europodručje: stopa rasta naknade po zaposleniku, 
2000. –2017.  
 
Izvor: baza podataka AMECO GU ECFIN -a i Eurostat, ank eta o radnoj snazi (vlastiti izračuni, preuzeto iz 
Godišnjeg pregleda razvoja tržišta rada i plaća u Europi za 2018.).  
 
Umjeren rast nominalnih plaća tijekom oporavka može se objasniti niskom inflacijom, 
slabim rastom produktivnosti, učinkom nekih reformi na tržište rada i preostalim 
viškovima na tržištu rada.  Do ograničavanja nominalnih plaća došlo je ponajviše zbog niske 
inflacije (u prosjeku 1,5  % tijekom oporavka između 2010. i 2017., u usporedbi s 2,2  % u 
razdoblju od 2000. do 2007.). U međuvremenu je donekle porasla realna produktivnost (u 
prosjeku 0,7  % u razdoblju od 2010. do 2017., u usporedbi s 0,4  % prije krize), no to je 
povezano sa znatno višom stopom nezaposlenosti (11,7  % u razdoblju nakon krize u 
usporedbi s 8,7  % prije krize). Nedavne procje ne općenito upućuju na to da je do nedavnog 
ograničavanja plaća došlo uglavnom zbog inflacije, produktivnosti i viškova na tržištu rada 

 
41 
 (MMF 2017.32; Europska komisija, 2018.33). Skriveni viškovi na tržištu rada, posebno 
povećani udio podzaposlenih radnika u  nepunom radnom vremenu, mogu pridonijeti 
ograničavanju plaća u nekim državama članicama s niskom stopom nezaposlenosti.  
Neto dohodci konvergiraju u Europi, brzo rastu u središnjoj i istočnoj Europi, a sporo u 
zapadnoj i južnoj, posebno u zemljama najviše pogođenima krizom.  Konvergencija razina 
dohotka od rada ključna je za osiguravanje pristojnog životnog standarda za sve Europljane, 
kao što se preporučuje u europskom stupu socijalnih prava. Dokazi upućuju na to da je ta 
konvergencija započela, iako se odv ija sporo, s obzirom na to da među državama članicama i 
dalje postoje velike razlike. Uzimajući kao primjer radnika samca bez djece koji zarađuje 
prosječnu plaću, u trogodišnjem se razdoblju (2013. –2016.) neto dohodak34 najviše povećao u 
nekim od zemalja s najnižim razinama. Stoga se smatra da su Bugarska, Rumunjska, Latvija, 
Litva i Estonija ostvarile „slabe rezultate koji se poboljšavaju”. Stanje u Slovačkoj i 
Mađarskoj, unatoč natprosječnim povećanjima u tim zemljama, ocijenjeno je „kritičnim” s 
obzirom n a sporiji napredak. S druge strane, rast neto dohotka bio je umjeren (od 0,7  % do 
2,1 %) u svim zemljama koje su ostvarile „najbolje rezultate” (Luksemburg, Ujedinjena 
Kraljevina, Nizozemska, Njemačka i Austrija). Neto dohodak se smanjio ili nije rastao u 
Portugalu, Grčkoj i Belgiji.  
                                                            
32 MMF (2017.), Svjetski gospodarski izgledi, listopad 2017.  
33 Europska komisija (2018.). Razvoj tržišta rada i plaća u Europi. Godišnji pregled za 2018. Luksemburg: Ured 
za publikacije Europsk e unije.  
34 Razine neto dohotka mjere se paritetima kupovne moći kako bi se omogućila smislena usporedba država 
članica. Razlike su izražene u nacionalnoj valuti u realnom smislu. Taj bi pokazatelj trebalo tumačiti zajedno s 
drugim pokazateljima poput stope  siromaštva unatoč zaposlenju, omjera između petog i prvog decila distribucije 
plaća (D5/D1) i drugih relevantnih pokazatelja instrumenta za praćenje uspješnosti zapošljavanja, instrumenta za 
praćenje uspješnosti socijalne zaštite i Zajedničkog ocjenjivačk og okvira.  
 
42 
 Slika  12.: Neto dohodak i godišnja promjena – trogodišnji prosjek (glavni pokazatelj u 
pregledu socijalnih pokazatelja)  
 
Izvor: OECD (vlastiti izračuni). Razdoblje: razine 2016. (trogodišnji prosjek) i prosječne godišnje promjene u 
razdoblju od 2013. do 2016. Napomena: središte osi predstavlja neponderirani prosjek EU -a. Legenda je 
navedena u Prilogu. Države članice označene zvjezdicom su one u kojima su nominalne jedinične cijene rada 
premašile prag u tvrđen postupkom koji se provodi u slučaju makroekonomske neravnoteže (MIP). Pokazatelj 
MIP jest trogodišnja postotna promjena nominalne jedinične cijene rada. Prag je 9  % za zemlje europodručja i 
12 % za zemlje izvan europodručja. Nedostaju podaci za Cipa r. 
 
Siromaštvo unatoč zaposlenju i dalje je visoko iznad razina prije krize i tek se polako 
smanjuje.  Udio osoba koje su zaposlene, ali čiji je ekvivalentni raspoloživi dohodak ispod 
praga rizika od siromaštva, porastao je s 8,6  % u 2008. na 9,0  % u 2013.,  te na 9,6  % u 2017. 
Najviša je razina zabilježena u Rumunjskoj (17,4  %), a potom u Luksemburgu, Španjolskoj, 
Grčkoj i Italiji (u svima više od 12  %). S druge je strane stopa siromaštva unatoč zaposlenju 
niža od 5  % u Finskoj, Češkoj i Irskoj. Siromaštvo u natoč zaposlenju nastavilo se povećavati 
2017. u nekoliko država članica, među ostalim (za više od 0,5 postotnih bodova) u Mađarskoj, 
Italiji, Latviji, Sloveniji, Belgiji i Nizozemskoj (vidjeti i poglavlje 3.4.).  

 
43 
 Slika  13.: Stopa rizika od siromaštva unatoč zaposlenju, višegodišnja usporedba  
 
Izvor: Eurostat. Napomena: podaci za HR odnose se na 2010., a ne 2008. Podaci za IE i UK odnose se na 2016., 
a ne 2017.  
 
Disperzija plaća u Europi čini se uglavnom stabilna. Rast plaća, posebno pri dnu ljestvice 
plaća, ima važnu ulogu u smanjenju dohodovne nejednakosti i siromaštva unatoč zaposlenju. 
Disperzija bruto dohotka, izmjerena kao omjer između petog i prvog decila (D5/D1), 2016. se 
kretala između 1,43 u Finskoj i 1,90 u Češkoj. M ehanizmi određivanja plaća mogu utjecati na 
disperziju plaća. Posebno se snažnije kolektivno pregovaranje povezuje s manjom 
dohodovnom nejednakošću (Europska komisija, 2018.35). Opseg kolektivnog pregovaranja 
znatno se razlikuje diljem Europe, što je odraz različitih nacionalnih tradicija i praksi. 
Postotak zaposlenika koji su imali pravo na kolektivno pregovaranje kretao se 2015. od 98  % 
u Austriji do 7,1  % u Litvi.  
U većini su država članica propisane minimalne plaće snizile donji rep distribucije 
plaća.  Minimalne plaće mogu povećati sudjelovanje određenih skupina na tržištu rada i 
podržavati ukupnu potražnju povećavanjem dohotka obitelji s niskim dohotkom, koje su 
sklonije potrošnji. Istodobno, minimalne plaće povećavaju trošak zapošljavanja radnika s 
niskim dohotkom i na taj način mogu naškoditi mogućnostima zapošljavanja skupina koje 
obično malo zarađuju (npr. mladi i niskokvalificirani radnici), ovisno o strukturi gospodarstva 
i makroekonomskoj situaciji. Propisane minimalne plaće utvrđene na nacionalnoj  razini 
postoje u većini država članica, osim u Austriji, Cipru, Danskoj, Finskoj, Italiji i Švedskoj. Za 
                                                            
35 Europska komisija (2018.). Razvoj tržišta rada i plaća u Europi. Godišnji pregled za 2018. Luksemburg: Ured 
za publikacije Europske unije.  

 
44 
 međunarodnu usporedbu apsolutna razina minimalne plaće nije vrlo korisno mjerilo jer ne 
uzima u obzir razlike među zemljama koje se odnose na produkti vnost i cijene rada. Stoga je 
korisnije promatrati minimalnu plaću u odnosu na prosjek zemlje ili medijan plaće. Na slici 
14. prikazana je minimalna plaća kao postotak medijana plaće u državama članicama EU -a, 
prema izračunu OECD -a. Najviše minimalne plaće , kao omjer medijana, isplaćuju se u 
Francuskoj, Sloveniji, Portugalu, Rumunjskoj i Luksemburgu, a najniže u Španjolskoj, 
Češkoj, Estoniji, Nizozemskoj i Irskoj. Budući da je mogući učinak na zaposlenost i životne 
uvjete veći ako je velik dio radne snage o buhvaćen minimalnom plaćom, taj bi pokazatelj 
trebalo uzeti u obzir u raspravama o opcijama politika na nacionalnoj razini. Trebalo bi 
razmotriti i ciljane mjere za smanjenje siromaštva unatoč zaposlenju, poput povlastica uz 
zaposlenje.  
 
Slika 14.: Minimalne plaće kao udio medijana i prosječnog dohotka radnika u punom 
radnom vremenu (2017.)  
 
Izvor: OECD. Napomene: u AT, CY, DK, FI, IT i SE ne postoji propisana nacionalna minimalna plaća. OECD 
nije dostavio podatke za BG, HR i MT. Podaci Eurostata upućuju na to da je 2017. minimalna mjesečna plaća 
iznosila 47,8  % medijana mjesečne plaće u BG, 4 0,6 % u HR i 43,6  % u MT (industrija, građevinarstvo i usluge; 
nije usporedivo s podacima OECD -a).   
 

 
45 
 Porezno se opterećenje rada u Europi zadnjih godina postupno smanjivalo, ali među 
državama članicama i dalje postoje znatne razlike. Porezno se opterećenj e radnika samca 
koji zarađuje prosječnu plaću 2017. kretalo od manje od 30  % u Irskoj i Malti do gotovo 50  % 
u Belgiji, Njemačkoj, Mađarskoj, Italiji, Francuskoj i Austriji. Kad je riječ o radnicima s 
nižim primanjima (definiranima kao oni koji zarađuju 67  % prosječne plaće), porezno 
opterećenje kretalo se od oko 20  % u Malti i Irskoj do više od 45  % u Belgiji, Mađarskoj i 
Njemačkoj. U pojedinačnim se državama situacija razlikuje kad je riječ o progresiji poreznih 
stopa i učinku preraspodjele poreznog susta va (vidjeti odjeljak 3.4.). Do najznačajnijih je 
smanjenja poreznog opterećenja radnika samaca koji zarađuju prosječnu plaću 2017. došlo u 
Mađarskoj ( -2,1 postotna boda), Luksemburgu ( -1,8 postotnih bodova) i Finskoj ( -1,2 
postotna boda), a do najvećeg pov ećanja u Bugarskoj (+0,6 postotnih bodova). Neponderirano 
prosječno porezno opterećenje u EU -u smanjilo se u razdoblju od 2013. do 2017. za 0,5 
postotnih bodova (te za 0,8 postotnih bodova za radnike s niskim primanjima, uz velika 
smanjenja u Italiji, Mađa rskoj, Francuskoj, Belgiji, Rumunjskoj i Nizozemskoj). Tijekom 
istog razdoblja došlo je do određenog stupnja konvergencije u razini poreznog opterećenja te 
se razlika između najvećeg i najnižeg poreznog opterećenja na razini prosječne plaće smanjila 
za 2,1  postotnih bodova i za 2,9 postotnih bodova kad je riječ o radnicima s nižim 
primanjima. To je uglavnom zbog velikih smanjenja u nekima od država s najvišim stopama 
(Belgiji, Austriji, Mađarskoj, kao i Italiji i Francuskoj, ali samo za radnike s niskim 
primanjima). Velika smanjenja poreznog opterećenja primijećena su i u Rumunjskoj te 
Nizozemskoj. Povećanja poreznog opterećenja u istom razdoblju nisu bila toliko izražena, ali 
su utjecala ponajviše na radnike s nižim primanjima u Češkoj, Sloveniji i Portugal u36.  
                                                            
36 Više informacija o najnovijim kretanjima, uključujući o različitim dohodovnim skupinama, mogu se prona ći u 
dokumentu: Porezna politika u Europskoj uniji – pregled za 2018., Europska komisija, Glavna uprava za 
oporezivanje i carinsku uniju (TAXUD).  
 
46 
 Slika  15.: Porezno opterećenje rada, razina 2017. i promjena od 2013. do 2017.  
 
 
Izvor: Baza podataka o porezima i naknadama, Europska komisija/OECD. Napomena: podaci se odnose na 
kućanstva s jednim hraniteljem (bez djece). Za Cipar nisu dostupni najnoviji podaci. Podaci ažurirani 11.  travnja 
2018.  
 
3.1.2.  Politički odgovor  
Nekoliko je država članica odlučilo isplaćivati poticaje za zapošljavanje kako bi 
potaknulo otvaranje radnih mjesta, no kako se poboljšavaju uvjeti na tržištu rada, ti se 

 
47 
 poticaji u određenoj mjeri smanjuju. Većina mjera u tom području namijenjena je 
poseb nim skupinama koje se suočavaju s problemima uključivanja na tržište rada (npr. mladi, 
starije osobe, dugotrajno nezaposleni, migranti itd.), a sastoje se od financijskih poticaja 
poslodavcima za zapošljavanje radnika iz ciljnih skupina.  Ciljane subvencije  za zapošljavanje 
uvedene su u nekoliko država članica (više pojedinosti nalazi se u odjeljku  3.2.). Neke su 
države isto tako uvele subvencije za zapošljavanje za širu javnost, tj. s olakšanim uvjetima za 
ostvarivanje prava ili bez njih, obično kako bi se potaknulo zapošljavanje na neodređeno 
vrijeme. U Grčkoj su 2017. pokrenuti dodatni ciklusi javnih radova u 51 općini, a u pripremi 
su i novi programi; nadalje, novi program javnih radova zaštite od šumskih požara započeo je 
u svibnju 2018. U listopadu 2017 . i Grčka je uvela program subvencioniranja plaća radnika 
zaposlenih na temelju ugovora o pružanju neovisnih usluga u slučaju da postanu zaposlenici.  
Naposljetku, nedavno se počeo provoditi i program subvencioniranja trgovačkih društava radi 
zapošljavanja 15 000 nezaposlenih osoba u dobi od 30 do 49 godina. U Francuskoj se broj 
subvencioniranih ugovora 2018. dodatno smanjio, s 310  000 na 200  000, i sada su ograničeni 
na najranjivije osobe u neprofitnom sektoru, uključujući mlade i dugotrajno nezaposlene. Is te 
su godine postojeći programi subvencioniranih ugovora preispitani i preimenovani u Parcours 
Emploi Compétence  te je proširena njihova dimenzija savjetovanja i osposobljavanja. U tom 
se kontekstu od travnja 2018. testira isplaćivanje ciljane premije za z apošljavanje pod 
nazivom Emplois francs namijenjene zapošljavanju tražitelja zaposlenja iz deset 
najzapostavljenijih urbanih područja ( Quartiers politique de la ville) , a jedini je uvjet da 
tražitelji zaposlenja stanuju na nekom od tih područja. Štoviše, u  kontekstu novog plana za 
suzbijanje siromaštva, odlučeno je da će se provoditi dodatne mjere za uključivanje osoba 
koje se suočavaju sa socijalnim poteškoćama i poteškoćama pri zapošljavanju na tržište rada 
(Insertion par l’activité économique ). Italija j e u južnim regijama uvela strukturno smanjenje 
doprinosa za poslodavce koji zapošljavaju dugotrajno nezaposlene na neodređeno vrijeme ili 
nude naukovanje. Portugal je uveo financijske poticaje za zapošljavanje na neodređeno 
vrijeme u obliku djelomičnog izu zeća od doprinosa za socijalno osiguranje za određene 
ranjive skupine (mladi, dugotrajno nezaposleni, starije osobe). ESF u Mađarskoj pridonosi 
jačanju potencijala socijalnih poduzeća za zapošljavanje poticajima i subvencijama za 
otvaranje radnih mjesta.   
Neke države članice poduzimaju mjere za promicanje poduzetništva i osnivanja 
poduzeća. U Grčkoj se subvencije za prvo zapošljavanje radnika dodjeljuju mladim 
samozaposlenim osobama i poduzećima kojima upravljaju mladi. U Latviji se novim 
 
48 
 zakonom utvrđuju g lavna načela i radni aranžmani socijalnih poduzeća. Otprilike 200 
socijalnih poduzeća imat će koristi od te potpore. Nadalje, prag prometa za one koji su dužni 
plaćati porez na mikropoduzeće smanjen je sa 100  000 EUR na 40  000 EUR te je zadržana 
jedinstven a stopa od 15  %, a 80  % naplaćenog iznosa preusmjerava se u doprinose za obvezna 
osiguranja. U Mađarskoj je od jeseni 2017. dostupan kreditni instrument (koji se može 
kombinirati s nekoliko drugih bespovratnih sredstava) za pružanje potpore pojedincima koj i 
žele postati poduzetnici ili socijalnim poduzećima koja žele proširiti svoje aktivnosti na 
tržištu. U Poljskoj je vlada donijela nacrt zakona kojim se vlasnicima malih poduzeća 
smanjuju tzv. mali doprinosi za socijalno osiguranje. U Slovačkoj je doneseno  novo 
zakonodavstvo o uvjetima za javnu potporu socijalnom gospodarstvu i socijalnim 
poduzećima. U Finskoj je od 2018. moguće primati naknadu za nezaposlene u obliku 
bespovratnih sredstava za osnivanje poduzeća ili za vrijeme rada kao poduzetnik u nepunom 
radnom vremenu. Nadalje, u tijeku su rasprave o načinu na koji bi se nezaposlenim osobama 
olakšalo osnivanje poduzeća. U mnogim su državama članicama poduzeti i koraci kako bi se 
osiguralo da samozaposleni uživaju odgovarajuća socijalna prava (vidjeti odje ljak 3.3. o 
segmentaciji tržišta rada).  
Neke su države članice snizile troškove rada smanjenjem poreznog opterećenja, često 
prilagođavajući smanjenje najnižim dohodcima.  Pitanje poreznog opterećenja riješeno je 
uglavnom kad je riječ o radnicima s niskim pr imanjima s pomoću reformi usmjerenih na 
oporezivanje osobnog dohotka, često povećanjem poreznih olakšica (tj. neoporezivog dijela 
dohotka) ili uvođenjem progresivnosti u cijeli sustav. Na primjer, u Litvi je donesena opsežna 
reforma te je izmijenjen Zakon o porezu na osobni dohodak uvođenjem progresivne stope 
umjesto paušalne stope koja se prethodno primjenjivala i povećanjem neoporezivog dijela 
dohotka. Slično tome, u Latviji velika porezna reforma uključuje zamjenu paušalne stope 
poreza na osobni dohodak od 23  % progresivnim sustavom. Povećane su i neoporezive 
olakšice. Navedene je olakšice uvela i Estonija. Nizozemska je najavila provedbu reforme 
poreza na osobni dohodak tijekom 2019. i 2020. Ona uključuje smanjenje broja poreznih 
razreda s četiri na dva,  uz povećanje općeg poreznog odbitka i poreznog odbitka za zarađeni 
dohodak. Očekuje se da će se reformom smanjiti ukupno porezno opterećenje rada, posebno 
na srednjim i višim razinama dohotka. U Rumunjskoj je paušalna stopa poreza na osobni 
dohodak snižen a sa 16  % na 10  % od 2018., a model doprinosa za socijalno osiguranje znatno 
je izmijenjen. Portugal je uveo reforme poreza na osobni dohodak namijenjene smanjenju 
poreznog opterećenja osoba s niskim i srednjim primanjima, uključujući povećanje broja 
 
49 
 porez nih razreda. Druge su države članice uvele reforme užeg opsega. Na primjer, u Malti su 
uvedene porezne olakšice na dohodak od nesamostalnog rada u iznosu od 40  EUR do 68  EUR 
za osobe koje zarađuju manje od 60  000 EUR godišnje. Ujedinjena Kraljevina povećal a je 
osobni odbitak na 11  850 funti (približno 13  400 EUR) godišnje te prag za višu stopu s 45  000 
funti (oko 50  850 EUR) na 46  350 funti (oko 52  400 EUR). U Danskoj se poreznim 
sporazumom iz 2018. jačaju poticaji za rad u punom radnom vremenu, posebno nam ijenjeni 
nezaposlenima i radnicima u nepunom radnom vremenu. U Cipru je izmijenjen Zakon o 
obiteljskim doplatcima kako bi se prihvatljiv dohodovni prag povećao za 5  000 EUR za svako 
dodatno dijete nakon prva dva.  
Neke države članice intervenirale su u por ezno opterećenje i smanjenjem doprinosa za 
socijalno osiguranje.  U Francuskoj će se od 2019. porezni odbitak za zapošljavanje i 
konkurentnost pretvoriti u izravno smanjenje doprinosa za socijalno osiguranje na plaće u 
iznosu do 2,5 minimalne plaće (što će se dopuniti većim smanjenjem za niže plaće, koje je 
odgođeno do listopada 2019.). U Hrvatskoj je osnovica za izračun doprinosa poslodavca za 
socijalno osiguranje umanjena za 50  % za radnike koji su u razdoblju duljem od 12 mjeseci 
imali minimalnu plaću. Be lgija je donijela odluku o smanjenju doprinosa za socijalno 
osiguranje za neke vrste smjenskog rada u građevinskom sektoru.  Općenitije, program 
sudjelovanja u dobiti u privatnom sektoru zamijenjen je novom premijom (neki iznos ili 
postotak plaće), koja ne može premašivati 30  % ukupne bruto plaće. Poslodavac je oslobođen 
od plaćanja doprinosa za socijalno osiguranje na te premije, a zaposlenik treba platiti solidarni 
doprinos od 13,07  %.   
Okviri za određivanje plaća bili su predmet velikih reformi u protekl im godinama.  U 
Grčkoj su, nakon izlaska iz programa Europskog stabilizacijskog mehanizma u kolovozu 
2018., ponovno uvedena dva načela kolektivnog pregovaranja koja su privremeno ukinuta 
2011.: mogućnost administrativnog proširenja sektorskih sporazuma na s trane koje nisu 
potpisnice i načelo najpovoljnijeg prava (u slučaju proturječnih kolektivnih ugovora, npr. 
onog na razini sektora i onog na razini poduzeća, s tim da prednost ima onaj koji je povoljniji 
za radnika). U Hrvatskoj je nacrtom Zakona o plaćama u državnoj službi utvrđen okvir za 
platne razrede i stupnjeve, kao i za ocjenjivanje radne učinkovitosti. Francuska je na temelju 
prethodnih reformi dodatno definirala opseg svake razine kolektivnog pregovaranja. U 
budućnosti će se okviri i uvjeti za primj enu ugovora na određeno vrijeme, projektnih ugovora 
i probnog rada utvrđivati sektorskim pregovorima (vidjeti i poglavlje 3.3.). Ugovor sklopljen 
na razini poduzeća može biti manje povoljan od onoga sklopljenog na razini sektora, uz 
 
50 
 iznimku 13 definiranih područja pregovaranja, uključujući sektorske minimalne plaće, dok se 
ugovori na razini sektora primjenjuju ako na razini poduzeća nije sklopljen ugovor. Štoviše, 
većina ugovora sklopljenih na razini poduzeća radi očuvanja zaposlenosti ( accords de 
competiti vité) sada obuhvaća više od uvjeta o radnom vremenu te uključuje i naknade, a 
poslodavcima se omogućuje da otpuste radnike koji odbiju takve ugovore iz stvarnih i 
ozbiljnih razloga. U Italiji je ugovor koji su u ožujku 2018. sklopili glavni sindikati i 
organizacija poslodavaca otvorio put jačanju kolektivnog pregovaranja utvrđivanjem kriterija 
za mjerenje reprezentativnosti udruženja socijalnih partnera. U Cipru je novi ugovor o 
indeksu prilagodbe troškova života stupio na snagu 2018., što je dovelo do ogra ničenih 
povećanja plaća i utvrđivanja kriterija učestalosti i prirode periodičnih prilagodbi. U Latviji se 
utvrđuju novi uvjeti za plaćanje prekovremenog rada uz sudjelovanje socijalnih partnera, 
zajedno s pregovorima o sektorskim minimalnim plaćama, koji se istodobno vode. U 
Portugalu je sa socijalnim partnerima dogovoren skup mjera (o kojima se sada raspravlja u 
parlamentu) radi poboljšanja opsega kolektivnog pregovaranja. Posebno se „fond radnih sati“ 
više neće dogovarati na pojedinačnoj osnovi, nego kao  dio kolektivnog pregovaranja ili 
grupnih dogovora, koje treba postići nakon savjetovanja s radnikom (vidjeti i poglavlje 3.3.). 
U Španjolskoj su socijalni partneri u lipnju 2018. postigli preliminarni dogovor o plaćama za 
2018. s općim povećanjem plaća od  2 % (blago iznad očekivane stope inflacije), uz dodatnih 
1 %, ovisno o rezultatima, produktivnosti i stopama izostajanja s posla u poduzećima/sektoru. 
Rumunjska je uvela obvezno pregovaranje o plaćama u svim poduzećima. Irska je uvela 
mogućnost kolektivno g pregovaranja za određene kategorije samozaposlenih, a Slovačka je 
ponovno uvela mogućnost proširenja primjene, pod određenim uvjetima, kolektivnih ugovora 
sklopljenih na višoj razini na poslodavce koji nisu stranke tih kolektivnih ugovora bez njihova 
pristanka.  
Budući da se poboljšavaju uvjeti na tržištu rada, u nekoliko je zemalja povećana 
minimalna plaća, a poduzimaju se i koraci kako bi se okviri za utvrđivanje minimalne 
plaće učinili predvidivijima.  Propisane minimalne plaće povećale su se u svim zemljama u 
kojima je došlo do promjena između 2017. i 2018., uz iznimku Njemačke, Grčke, 
Luksemburga i Belgije, gdje je došlo do pada u realnom smislu37. Proteklih su godina stručne 
skupine u sve većem broju zemalja bile uključene u utvrđivanje minimalnih plaća, uključujući 
Njemačku i Irsku. Malta je osnovala takvu skupinu 2018., a o mogućem se uključivanju 
stručnjaka raspravlja u Bugarskoj i Rumunjskoj. Estonija je 2018. povećala minimalnu plaću 
                                                            
37 Eurofound (2018.), propisane minimalne plaće 2018.  
 
51 
 za 30  EUR i o na sada iznosi 500  EUR, a formulu za buduća povećanja vezala je uz službene 
prognoze produktivnosti rada i gospodarskog rasta. Irska je povećala nacionalnu minimalnu 
plaću za 30 centi i ona sada iznosi 9,55  EUR po satu, a to je učinila na temelju savjeta 
Komisije za niske plaće, koja je u obzir uzela i razvoj konkurentnosti te učinak na 
zapošljavanje. U Španjolskoj je 2018. minimalna plaća zakonom (dogovorenim sa socijalnim 
partnerima) povećana za 4  % u usporedbi s 2017., a daljnja su povećanja predložena z a 2019. 
U Hrvatskoj je, osim povećanja razine minimalne plaće i smanjenja doprinosa za zdravstveno 
osiguranje koje plaćaju poslodavci, novim propisom određeno da je dodatna zarada (od 
prekovremenog rada, noćnog rada ili rada tijekom praznika) izuzeta iz de finicije minimalne 
plaće. Latvija je uvela povećanje minimalne plaće s 380  EUR na 430  EUR mjesečno od 2018. 
U Mađarskoj je 2018. minimalna plaća podignuta za 8  % na 138  000 HUF, što je oko 
440 EUR (+12  % za kvalificirane radnike). U Slovačkoj će se od 1.  siječnja  2019. minimalna 
plaća povećati na 520  EUR, a sada iznosi 480  EUR. Ujedinjena Kraljevina u travnju 2018. 
povećala je nacionalnu plaću dostatnu za dostojan život (na 7,83  £ po satu, oko 6,9  EUR), kao 
i nacionalnu minimalnu plaću za mlade radnike. Min imalna plaća za mlade radnike povećana 
je i u Nizozemskoj, dok je u Njemačkoj uvedena minimalna plaća za radnike zaposlene preko 
poduzeća za privremeno zapošljavanje. Konačno, Bugarska je donijela Zakon o ratifikaciji 
Konvencije Međunarodne organizacije ra da br.  131 s ciljem postizanja konsenzusa sa 
socijalnim partnerima o razvoju transparentnog mehanizma za utvrđivanje minimalne plaće.  
  
 
52 
 3.2. Šesta smjernica: Poboljšanje ponude radne snage i pristupa zapošljavanju, 
vještinama i kompetencijama  
 
U ovom se odjeljku razmatra provedba šeste smjernice za zapošljavanje, kojom se državama 
članicama preporučuje stvaranje uvjeta za promicanje ponude radne snage, vještina i 
kompetencija. Iznose se pokazatelji koji se odnose na završetak obrazovanja i 
osposobljavanja , kao i rezultati te učinak na razvoj vještina i zapošljivost radne snage. Potom 
se navode rezultati koje su ostvarile različite skupine podzastupljene na tržištu rada (npr. 
mladi, stariji radnici, žene, osobe migrantskog podrijetla i osobe s invaliditetom ). U 
odjeljku  3.2.2. iznose se mjere politika država članica u tim područjima i mjere namijenjene 
tim skupinama.  
 
3.2.1.  Ključni pokazatelji  
Udio osoba koje su rano napustile obrazovanje i osposobljavanje nastavio se smanjivati 
tijekom godina, iako odnedav no sve sporijim tempom, a među državama članicama i 
dalje postoje velike razlike. Općenito se stopa ranog napuštanja školovanja u EU -u smanjila 
s 14,7  % u 2008. na 11,9  % u 2013. te dodatno na 10,6  % u 2017. Stanje je ostalo gotovo 
stabilno u usporedbi s p rethodnom godinom, kada je prosjek EU -a bio 10,7  %. Osamnaest 
država članica doseglo je ciljanu vrijednost EU -a (< 10 %), dok su Njemačka (10,1  %), 
Ujedinjena Kraljevina (10,6  %) i Estonija (10,8  %) vrlo blizu toj vrijednosti. Godine 2017. 
bio je vidljiv o dređeni stupanj konvergencije među državama članicama u pogledu nedavnih 
kretanja (slika 16.), uz znatno smanjenje stope ranog napuštanja školovanja (za više od 1 
postotnog boda) u Portugalu, Malti i Bugarskoj (ostvarili su „slabe rezultate koji se 
poboljš avaju”), ali i veliko povećanje u Slovačkoj (+1,9 postotnih bodova), Luksemburgu 
(+1,8 postotnih bodova), Danskoj38 (+1,6 postotnih bodova) i Cipru (+1 postotni bod). Prema 
razvrstavanju koje se primjenjuje u pregledu socijalnih pokazatelja, unatoč nekim 
poboljšanjima stanje je i dalje „kritično” u Španjolskoj (18,3  %) i Rumunjskoj (18,1  %), kao i 
Italiji (14  %), gdje se stopa blago povećala.  
                                                            
38  To je povećanje potrebno tumačiti s oprezom jer u Dans koj postoji prekid u nizu 2017. i 2016. (vidjeti i 
priloge 1. i 2.). Prekid u nizu označen je 2017. i za Belgiju te Maltu.  
 
53 
 Slika 16.: Osobe koje rano napuštaju obrazovanje i osposobljavanje (% stanovništva u 
dobi od  18 do 24 godine) i godišnja promjena (glavni pokazatelj u pregledu socijalnih 
pokazatelja)  
 
Izvor: Eurostat. Razdoblje: razine i godišnje promjene 2017. u odnosu na 2016. Napomena: središte osi 
predstavlja neponderirani prosjek EU -a. Legenda je navedena u Prilogu.  
 
U većini su država članica EU -a zabilježena izvanredna dugoročna poboljšanja, posebno 
u onim državama koje su prije imale izrazito visok udio osoba koje rano napuštaju 
školovanje.  U razdoblju od 2008. do 2017. Irska i Grčka uspjele su bitno smanjiti svoje stope 
ranog napuštanja školovanja, za 6,6, odnosno 8,4 postotnih bodova, i sada su znatno ispod 
ciljane vrijednosti EU -a. Španjolska (18,3  %) i Portugal (12,6  %) od 2008. su drast ično 
smanjili svoje stope ranog napuštanja školovanja, za 13,4, odnosno 22,3 postotna boda, iako 
još nisu dosegli ciljanu vrijednost. Među državama s visokom stopom ranog napuštanja 
školovanja jedino se u Rumunjskoj stanje nije znatno popravilo, dok je u S lovačkoj ta stopa 
porasla za 3,3 postotna boda, ali je 2017. i dalje bila niža od glavnog cilja EU -a (slika 17.).  

 
54 
 Slika 17.: Osobe koje rano napuštaju obrazovanje i osposobljavanje, razdoblje od 2008. 
do 2017. (u %)  
 
Izvor: Eurost at, mrežna oznaka podataka: [edat_lfse_14].  
 
Među ženama i muškarcima te među osobama rođenima u EU -u i izvan njega i dalje 
postoje velike razlike u pogledu stopa ranog napuštanja školovanja.  Dok je 2017. u EU -u 
u prosjeku 8,9  % mladih žena rano napustilo školovanje, omjer za muškarce bio je 12,1  %. Ta 
rodno uvjetovana razlika posebno je izražena u Danskoj, Luksemburgu, Italiji, Portugalu, 
Malti, Estoniji, Latviji i Španjolskoj (više od 5 post otnih bodova), dok su Bugarska, Mađarska 
i Slovačka jedine države članice u kojima je stopa ranog napuštanja školovanja niža za 
muškarce nego za žene. Istodobno su stope ranog napuštanja školovanja mnogo više među 
učenicima rođenima izvan EU -a, nego među u čenicima rođenima u EU -u. Prosjek EU -a 2017. 
među učenicima rođenima u EU -u bio je 9,6  %, dok je među učenicima rođenima izvan EU -a 
bio dvostruko veći. Stope ranog napuštanja školovanja osoba rođenih izvan EU -a osobito su 
niske u Irskoj, Luksemburgu i Nizo zemskoj – u svima znatno ispod 10  % referentne 
vrijednosti – dok su osobito visoke u Španjolskoj (31,9  %) i Italiji (30,1  %).  
Nakon nekoliko godina postojanog napretka u porastu je udio učenika u dobi od 15 
godina s lošim rezultatima39 u osnovnim vještinama.   OECD -ov program za međunarodnu 
procjenu učenika (PISA) proveden 2015. ukazao je na to da je u EU -u udio učenika koji ne 
postignu ni osnovnu razinu znanja u prosjeku oko 20  %, konkretnije njih 19,7  % nije postiglo 
                                                            
39 PISA definira „učenike s lošim rezultatima” kao učenike u dobi od 15 godina koji u osnovnim vještinama ne 
postignu ni osnovnu razin u znanja potrebnu za potpuno sudjelovanje u modernom društvu (tj. 2. razinu).  

 
55 
 osnovnu razinu zna nja u čitanju, 22,2  % u matematici i 20,6  % u prirodoslovnim znanostima. 
U usporedbi s prethodnim PISA programom provedenim 2012.40, stanje se pogoršalo u sva tri 
područja: za 1,9 postotnih bodova u čitanju, 0,1 postotnih bodova u matematici i 4 postotna 
boda u prirodoslovnim znanostima. Učenici s lošim rezultatima u osnovnim vještinama 
zaslužuju dodatnu potporu jer će kasnije u životu biti izloženiji riziku od nezaposlenosti i 
socijalne isključenosti. U EU -u je 22,2  % učenika 2015. postiglo loše rezultate u  matematici, 
uz izrazite razlike među državama članicama. Dok je u Estoniji, Finskoj, Danskoj i Irskoj 
manje od 15  % učenika postiglo loše rezultate u matematici, u Cipru, Bugarskoj, Rumunjskoj, 
Grčkoj i Hrvatskoj više od 30  % učenika nije postiglo osnovnu  razinu znanja u matematici 
(slika 18.).  
Slika 18.: Postotak učenika s lošim rezultatima u matematici, 2015.  
 
Izvor: OECD. Napomena: zemlje su poredane tako da su na početku one s niskim udjelom učenika s lošim rezultatima u 
matem atici. Ponderirani prosjek EU -a koji je izračunao GU EAC.  
Na obrazovne rezultate uvelike utječe socioekonomski status učenika i migrantsko 
podrijetlo. Učenici lošijeg socioekonomskog statusa ili migrantskog podrijetla prekomjerno 
su zastupljeni u skupini u čenika s lošim rezultatima i teško im je postići osnovnu razinu 
znanja u sva tri područja. Ako pobliže promotrimo učenike koji su postigli osnovnu razinu 
znanja u sva tri područja unatoč nepovoljnim okolnostima, vidljivo je da je u EU -u razlika u 
uspješnos ti između učenika rođenih u EU -u i izvan njega prosječno 23 postotna boda, a 
učenici rođeni u EU -u ostvaruju bolje rezultate u svim državama članicama, osim u Malti 
(kako je prikazano na slici 19.). Vrlo velike razlike zabilježene su u Finskoj, Švedskoj, 
Austriji, Njemačkoj i Francuskoj (između 35 i 40 postotnih bodova), dok je u Cipru, 
                                                            
40 Istraživanje o osnovnim vještinama učenika u dobi od 15 godina u okviru OECD -ova Programa za 
međunarodnu procjenu učenika (PISA) provodi se svake tri godine.  

 
56 
 Ujedinjenoj Kraljevini i Portugalu razlika u uspješnosti niža od 15 postotnih bodova. Loši 
obrazovni rezultati i nejednakosti povezane sa socioekonomskim položajem važne su 
prepreke poboljšanju ljudskog kapitala, a to se može preliti i na razine vještina.  
Uključivanje Roma u obrazovanje i dalje je izazov  zbog više čimbenika, uključujući 
segregaciju u školama, neuključivo poučavanje i prepreke uzrokovane teškim siromaštvom ili 
segregacijom u stanovanju. Bez obzira na napore koji se ulažu u povećanje stopa sudjelovanja 
i smanjenje stopa napuštanja školovanj a, znatne poteškoće i dalje postoje u promicanju etnički 
miješanih škola i mjera desegregacije. Potrebno je napomenuti i da znatan broj romske djece u 
Mađarskoj, Bugarskoj, Rumunjskoj i Slovačkoj živi u velikom siromaštvu, bez pristupa 
osnovnim javnim komu nalnim uslugama.  
Slika 19.: Postotak učenika migrantskog podrijetla koji su postigli osnovnu razinu 
znanja, 2015.  
 
Izvor: OECD (2018).: Otpornost učenika migrantskog podrijetla: čimbenici koji oblikuju dobrobit, slika 3.7.  
Napomen e: statistički važne razlike prikazane su uz ime države/gospodarstva. Prikazane su samo zemlje s valjanim 
vrijednostima za učenike imigrante. Kad je riječ o prosjeku EU -a, taj se broj odnosi samo na podskup zemalja/gospodarstava 
s valjanim podacima o obje skupine učenika. Učenici koji su postigli osnovnu razinu znanja su oni učenici koji su prema 
PISA -i postigli barem drugu razinu znanja u sva tri glavna predmeta – matematici, čitanju i prirodoslovnim znanostima. 
Zemlje i gospodarstva poredani su silaznim r edoslijedom postotka učenika imigranata prve generacije koji su postigli 
osnovne razine znanja u PISA -inim ključnim područjima.  
 
Udio osoba u dobi od 30 do 34 godine koje su uspješno završile visoko obrazovanje u 
EU-u i dalje se povećava, a glavni cilj od 40 % samo što nije ostvaren.  U EU -u je 2017. 
bilo 39,9  % visokoobrazovanih osoba u dobi od 30 do 34 godine, a taj se postotak postupno 
povećavao proteklih godina. Stopa stjecanja visokog obrazovanja povećala se u većini država 
članica u razdoblju od 2014. do 2017. U istom se razdoblju udio stanovništva sa završenim 
visokim obrazovanjem smanjio samo u Hrvatskoj, Mađarskoj i, u manjoj mjeri, Španjolskoj i 

 
57 
 Finskoj. Za razliku od toga, u Slovačkoj, Grčkoj i Češkoj zabilježen je izrazit porast od 7,4, 
6,5, odnos no 6 postotnih bodova. Među zemljama u kojima je stopa stjecanja visokog 
obrazovanja niža od 40  %, samo Rumunjska, Italija i Hrvatska nisu dostigle 30  % (slika 20.). 
Sveukupno je 15 od 28 država članica ostvarilo nacionalne ciljeve u 2017.  
 
Slika 20.: Stopa stjecanja visokog obrazovanja, 2008., 2013., 2017. i cilj strategije 
Europa 2020.  
 
Izvor: Eurostat, anketa o radnoj snazi [edat_lfse_03]. Pokazatelji obuhvaćaju udio ukupnog stanovništva u dobi od 30 do 34 
godine koje je uspješno završilo visoko obrazovanje (ISCED 5 –8). Prekid u nizu 2014. uzrokovan je uvođenjem nove 
klasifikacije ISCED;  podaci za 2017. za LU su nepouzdani zbog male veličine uzorka.  
 
Stopa stjecanja visokog obrazovanja viša je za žene nego muškarce, a znatne razlike 
postoje između osoba rođenih u EU -u i izvan njega.  Postotak žena u dobi od 30 do 34 
godine s visokoškolskom diplomom 2017. iznosio je 44,9  %, a muškaraca 34,9  %. Ta se 
razlika povećala tijekom zadnjih 15 godina i posebno je izražena u Latvij i, Litvi i Sloveniji, 
gdje je stopa stjecanja visokog obrazovanja za više od 20 postotnih bodova viša za žene nego 
za muškarce. Istodobno je u gotovo svim državama članicama udio osoba rođenih u zemlji ili 
EU-u veći od udjela osoba rođenih izvan EU -a. U pr osjeku ta razlika iznosi 5,5 postotnih 
bodova, što upućuje na dugotrajne izazove u pogledu jednakosti, pristupa i socijalne 
dimenzije visokog obrazovanja.  
Oko trećine mladih odraslih osoba u EU -u steklo je kvalifikaciju iz područja strukovnog 
obrazovanja i  osposobljavanja.  Godine 2016. je 33  % mladih odraslih osoba u dobi od 30 
do 34 godine steklo višu srednjoškolsku strukovnu kvalifikaciju. Kao što je prikazano na slici 
21., taj je udio bio veći od 40  % u Slovačkoj, Mađarskoj, Austriji, Rumunjskoj, Njemačk oj, 

 
58 
 Češkoj i Hrvatskoj, čiji je model prelazaka iz obrazovnog sustava u zapošljavanje čvrsto 
ukorijenjen u sustavu strukovnog obrazovanja. Suprotno tome, taj je udio bio razmjerno niži 
(manje od 20  %) u zemljama čiji se model u većoj mjeri temelji na visok om obrazovanju (npr. 
Litva, Švedska, Cipar i Irska) ili u zemljama s ukupnom razmjerno manjom 
rasprostranjenošću kvalifikacija izravno relevantnih za tržište rada (npr. Malta, Portugal, 
Španjolska, Luksemburg i Grčka).  
Slika 21.: Od obrazovanja do zapošljavanja: načini i sustavi prelazaka, 2016.  
 
Izvor: Eurostat, anketa o radnoj snazi. Mrežna oznaka podataka: [lfso_16feduc].  
Napomena: kvalifikacije izvan okvira strukovnog obrazovanja i osposobljavanja uključuju kvalifikacije na 
ISCED razinama od 0 do 2 ili kvalifikacije na srednjoj razini (ISCED 3 –4) općeg usmjerenja; ISCED 
kvalifikacije razine 3 i 4 su strukovne kvalifikacije na srednjoj razini (ISCED 3 –4), a ISCED razine od 5 do 8 
uključuju visokoškolske kvalifikacije.  
Nemaju s vi istu priliku za stjecanje vještina i kvalifikacija koje su vrijedne na tržištu 
rada.  U nekim zemljama više od polovine mladih u dobi od 30 do 34 godine ne posjeduje ni 
strukovne ni akademske kvalifikacije, što je očito povezano s tržištem rada. To utječ e na 
uključivanje na tržište rada. Na primjer (kao što je prikazano na slici 22.), dok je stopa 
zaposlenosti onih s kvalifikacijama u području strukovnog obrazovanja i osposobljavanja ili s 
visokoškolskom diplomom oko ili iznad 80  %, manje od 70  % onih sa završenim višim 
srednjoškolskim obrazovanjem općeg usmjerenja zaposleno je nakon 25. godine života. Oni 
koji nisu završili više srednjoškolsko obrazovanje u još su nepovoljnijem položaju te ih je 
manje od 60  % zaposleno nakon 25. godine života.  

 
59 
 Posjedovan je kvalifikacija relevantnih za tržište rada, bez obzira na to je li riječ o 
sveučilišnim ili strukovnim kvalifikacijama, sve je važnije radi prilagodbe gospodarstvu 
koje se brzo mijenja i rješavanja pitanja potražnje za visokokvalificiranim radnicima. 
Stopa zaposlenosti osoba koje su nedavno završile visoko obrazovanje 2017. je iznosila 
84,9 % te je bila 0,9 postotnih bodova viša od ukupne stope zaposlenosti radno sposobnih 
odraslih osoba sa završenim istim stupnjem obrazovanja. Samo su u nekoliko država č lanica 
(Italiji, Grčkoj, Hrvatskoj, Cipru, Sloveniji i Španjolskoj) osobe koje su nedavno završile 
visoko obrazovanje još uvijek u nepovoljnom položaju, iako se stanje u svim tim zemljama 
popravilo, osim u Hrvatskoj. Ne zaostaje mnogo ni stopa zaposlenosti  osoba koje su nedavno 
završile strukovno obrazovanje na srednjoj razini, koja je iznosila 76,6  % i bila je 5,7 
postotnih bodova viša od ukupne stope zaposlenosti radno sposobnih odraslih osoba koje su 
završile strukovno obrazovanje na srednjoj razini, što  upućuje na veću zapošljivost osoba koje 
su nedavno završile strukovno obrazovanje i osposobljavanje. Za razliku od toga, stopa 
zaposlenosti onih sa završenim općim obrazovanjem na srednjoj razini bila je 64,1  %. Mlade 
odrasle osobe koje su imale samo nisk e kvalifikacije bile su u još nepovoljnijem položaju na 
tržištu rada, a njihova je stopa zaposlenosti 2017. iznosila 56,4  %.  
 
 
60 
 Slika 22.: Stopa zaposlenosti osoba koje su nedavno diplomirale prema stupnju 
obrazovanja, 2017.  
 
Izvor : Eurostat, anketa o radnoj snazi. Napomena: mlade odrasle osobe u dobi od 20 do 34 godine podaci za 
niskokvalificirane radnike uključuju sve mlade koji nisu uključeni u obrazovanje ni osposobljavanje bez obzira 
na vrijeme proteklo od završetka njihova obr azovanja. Podaci za srednje i visoko kvalificirane radnike uključuju 
samo pojedince koji su diplomirali jednu do 3 godine prije ankete.  
 
Rezultati mladih na tržištu rada mogu se poboljšati, primjerice tako da im se pruži 
prilika da steknu iskustvo u stvarn om radnom okruženju  učenjem kroz rad u poduzeću ili 
naukovanjem povezanim s kurikulumom njihova obrazovnog programa. S takvim iskustvom 
tijekom studija mogu lakše pronaći posao, a mogli bi čak imati mogućnost prijaviti se za 
naprednija mjesta. Međutim, kao  što je prikazano na slici 23., takvo je iskustvo tijekom 
obrazovanja steklo manje od 50  % osoba sa svjedodžbom o strukovnom obrazovanju i 
osposobljavanju (SOO). Još manji udio ima znatnije iskustvo učenja kroz rad stečeno 
naukovanjem. Najveći udio studena ta u SOO -u koji imaju pristup učenju kroz rad (više od 
90 %) zabilježen je u Mađarskoj, Nizozemskoj, Finskoj i Švedskoj.  
 

 
61 
 Slika 23.: Pristupačnost učenja kroz rad i naukovanja u SOO -u, 2016.  
 
Izvor: Eurostat, anketa o radnoj snazi. Mrežna oznaka podataka: [ lfso_16feduc ]. Napomene: mladi u dobi 15 –34 
sa strukovnom kvalifikacijom na razini višeg sekundarnog obrazovanja i obrazovanjem nakon sekundarnog, 
izuzevši tercijarno. Podaci za LU nisu dostupni. Podaci za „Naukovanje” nisu dostupni za BG, LV, LT i PT. 
Podaci za DE možda nisu reprezentativni jer je velik broj odgovora izostao.  
 
Niskokvalificirane odrasle osobe često su u uvelike nepovoljnom položaju na tržištu 
rada u usporedbi s vršnjacima koji su duže ostali u sustavu obrazo vanja. U EU -u je 
omjer između niskokvalificiranih odraslih osoba i broja poslova za koje je potrebna niska 
razina kvalifikacija u prosjeku tri naprema jedan (tablica 2.). Drugim riječima, 
niskokvalificiranih odraslih osoba tri je puta više nego poslova za koje je potrebna samo niska 
razina kvalifikacija. Taj je problem teži u zemljama kao što su Malta, Portugal, Grčka, Italija i 
Španjolska, s omjerom većim od 4. Zbog toga bi u konačnici moglo doći do slabije 
povezanosti s tržištem rada, većeg broja slučajev a nesigurnih radnih mjesta i do rizika 
konačnog odlaska s tržišta rada.  
 
 
 

 
62 
 Tablica 2.: Broj niskokvalificiranih odraslih osoba i poslova za nisku razinu 
kvalifikacija u EU -u. 
 Ukupan broj 
niskokvalificiranih 
odraslih osoba u dobi 
25–64 (u tisućama)  Ukupan broj osnovnih 
poslova (u tisućama)  Omjer  
EU-28 61 353,0  20 210,6  3,0 
Malta  125,8  17,6 7,1 
Portugal  2.897,3  490,0  5,9 
Grčka  1 583,2  268,0  5,9 
Italija  12 834,9  2 517,8  5,1 
Španjolska  10 654,1  2 409,0  4,4 
Švedska  751,0  231,1  3,2 
Rumunjska  2 417,4  776,4  3,1 
Belgija  1 386,0  449,6  3,1 
Hrvatska  366,5  119,4  3,1 
Francuska  7 200,6  2 692,9  2,7 
Luksemburg  64,8 24,6 2,6 
Nizozemska  1 902,2  742,0  2,6 
Ujedinjena Kraljevina  6 744,3  2 641,3  2,6 
Irska  443,0  176,3  2,5 
Finska  329,0  148,3  2,2 
Austrija  728,4  337,3  2,2 
Slovenija  140,7  67,5 2,1 
Bugarska  677,2  333,0  2,0 
Njemačka  6 116,8  3 154,2  1,9 
Mađarska  857,9  460,4  1,9 
Danska  527,3  302,3  1,7 
Cipar  88,1 53,5 1,6 
Estonija  80,4 51,5 1,6 
Poljska  1 617,0  1 041,6  1,6 
Češka  367,2  266,3  1,4 
Slovačka  272,2  217,3  1,3 
Latvija  100,7  106,7  0,9 
Litva  79,4 115,1  0,7 
Izvor: Eurostat (anketa o radnoj snazi, 2017.).  
 
Manje je vjerojatno da će niskokvalificirane i starije osobe sudjelovati u programima 
obrazovanja odraslih.  Stopa sudjelovanja niskokvalificiranih i starijih osoba u obrazovanju 
odraslih 2017. u EU -u bila je upola niža od ukupne stope sudjelovanja, koja je iznosila 
10,9  % (slika 24.). Čak je i za nezaposlene, koji bi trebali biti posebno relevantna ciljna 
 
63 
 skup ina za stjecanje novih vještina, manje vjerojatno da će sudjelovati u učenju od prosječnog 
zaposlenika. Trend je vidljiv i u zemljama u kojima je ukupno sudjelovanje u obrazovanju 
odraslih bilo blizu ili iznad prosjeka EU -a. 
Slika 24.: Sudjelovanje u obrazovanju odraslih po demografskim skupinama  
 
Izvor: Eurostat (anketa o radnoj snazi, 2017.).  
 
Razina digitalnih vještina ne raste brzo, a postojana razlika između najuspješnijih i 
manje uspješnih ukazuje na digitalnu Europu u dvije brzine . Na razini EU -a prosječno 
57 % stanovništva u dobi od 16 do 64 godine posjedovalo je 2017. barem osnovne digitalne 
vještine. Niska razina digitalnih vještina može utjecati na produktivnost i potencijal za rast, ali 
i na socijalnu isključenost znatno g dijela stanovništva, s obzirom na promjenjive načine 
realizacije usluga i utjecaj tehnologije na svijet rada. Razina je posebno niska u Bugarskoj, 
Rumunjskoj i Hrvatskoj („kritična stanja”). U usporedbi s tim razina je viša (približno 50  %) 
u šest drugih  zemalja (Grčka, Poljska, Portugal, Latvija, Irska, i Mađarska, koje su sve 
označene s „potrebno praćenje”), ali je i dalje niska u usporedbi s prosjekom. Najbolji su 
rezultati u Luksemburgu, Nizozemskoj, Švedskoj i Finskoj, sa stopama višima od 75  %.  

 
64 
 Slika 25.: Udio stanovništva s osnovnim općim digitalnim vještinama ili boljima i 
godišnja promjena (glavni pokazatelj u pregledu socijalnih pokazatelja)  
 
Izvor: Eurostat. Razdoblje: razine i godišnje promjene 2017. u odnosu na 2016.  Napomena: središte osi 
predstavlja neponderirani prosjek EU -a. Legenda je navedena u Prilogu. Podaci za IT nisu dostupni.  
 
Davanjem savjeta o mogućnostima za učenje može se djelotvorno potaknuti pojedinačnu 
potražnju za učenjem i sudjelovanje u njemu . U okviru za utvrđivanje referentnih 
vrijednosti vještina i učenja odraslih41 utvrđeno je da je davanje savjeta o mogućnostima za 
učenje ključna poluga politike za poticanje sudjelovanja odraslih u učenju. Prema najnovijim 
podacima (iz 2016.) o pristupu savjet odavnim uslugama u pogledu učenja, kako su navedeni u 
                                                            
41 GU EMPL surađiv ao je s država ma članicama (u suradnji s GU EAC) u razvitku sveobuhvatnog okvira za 
utvrđivanje referentnih vrijednosti sustava za stjecanje vještina i za obrazovanje odraslih u EU -u iz 
transnacionalne perspektive. Okvir se temelji na pristupu u tri koraka koji su u lipnj u 2017. podržali odbori 
EMCO i SPC. Prvi je korak rasprava o općim ključnim izazovima u području stjecanja vještina i učenja odraslih 
te utvrđivanje skupa pokazatelja (stopa zaposlenosti, produktivnost i neusklađenost postojećih i traženih 
vještina). U dru gom se koraku utvrđuje skup pokazatelja uspješnosti, uključujući udio odraslih osoba srednje i 
visoke razine vještina, sudjelovanje odraslih u učenju, digitalne vještine i udio poslova za koje je potrebna 
srednja i visoka razina vještina. U trećem koraku p rimjenjuje se tematski pristup radi utvrđivanja ključnih poluga 
politike kojima se djelotvorno povećava uspješnost sistema za stjecanje vještina i učenje odraslih: davanje 
savjeta o mogućnostima za učenje, inicijative namijenjene tome da se skupine u nepov oljnom položaju, poput 
nezaposlenih i nekvalificiranih osoba, uključe u učenje, i potpora i poticaji za poduzeća u provedbi 
osposobljavanja njihova osoblja. Potonji pokazatelji prikazani su u ovom odjeljku.  

 
65 
 istraživanju o obrazovanju odraslih42, postoji snažna pozitivna korelacija između udjela 
odraslih (u dobi od 25 do 64 godine) koji primaju savjete i udjela onih koji u konačnici 
sudjeluju u učenju43. Iako  su javne savjetodavne usluge uobičajen alat politike u većini država 
članica, njihov doseg do javnosti znatno se razlikuje od zemlje do zemlje. Primjerice, kao što 
je prikazano na slici 26., udio odraslih koji su 2016. dobili besplatne informacije ili sav jete o 
mogućnostima za učenje od institucija ili organizacija tijekom prethodnih 12 mjeseci iznosio 
je od 1,5  % u Rumunjskoj do gotovo 56  % u Švedskoj (prosjek u EU -u: 24,3  %). U zemljama 
kao što su Bugarska, Grčka, Litva i Italija takvim se besplatnim usl ugama koristilo manje od 
10 % odraslih, a i sudjelovanje u učenju relativno je nisko u istom referentnom razdoblju 
(29 % u odnosu na prosjek EU -a koji iznosi 43  %). S druge strane, u Švedskoj, Austriji, 
Nizozemskoj, Luksemburgu i Danskoj više od 40  % odras lih dobilo je savjete o 
mogućnostima za učenje. To se može smatrati jednim od faktora za relativno visoku razinu 
sudjelovanja odraslih u učenju zabilježenu u tim zemljama (57  % u odnosu na prosjek EU -a 
od 43  %)  
Slika  26.: Udio odr aslih koji dobivaju savjete o mogućnostima za učenje odraslih, 2016.  
 
Izvor : Eurostat, Istraživanje o obrazovanju odraslih. Podaci se odnose na 2016. Nedostaju podaci za Irsku i 
Mađarsku.  
Mjere osposobljavanja za uključivanje osoba u nepovoljnom položaju posebno su bitne. 
Mogu biti u raznim oblicima, na primjer formalno ili neformalno strukovno osposobljavanje 
                                                            
42 Podaci obuhvaćaju niz usluga (npr. davanje info rmacija, procjenu, vještine upravljanja karijerom, 
usmjeravanje i savjeti) za pomoć učenicima i/ili potencijalnim učenicima u donošenju odluka o mogućnostima 
obrazovanja i osposobljavanja.  
43 Europska komisija (2015), Dubinska analiza politika obrazovanja o draslih i njihove učinkovitosti u Europi. 

 
66 
 ili programi za razvoj osnovnih vještina44. Niskokvalificirane osobe i nezaposlene  osobe 
suočavaju se s posebnim izazovima u pogledu pristupa učenju. Prema podacima iz ankete o 
radnoj snazi, udio nezaposlenih odraslih osoba koje su sudjelovale u bilo kojoj aktivnosti 
osposobljavanja tijekom posljednja četiri tjedna prije ankete   (kao di o svih nezaposlenih 
odraslih osoba) iznosio je 2017. od 1,5  % u Slovačkoj do gotovo 45  % u Švedskoj (prosjek u 
EU-u: 10,1  %) (slika 27.). Uz Slovačku, u zemljama kao što su Hrvatska, Mađarska, 
Bugarska, Poljska, Grčka, Italija, Češka, Cipar, Latvija i Njem ačka manje od 10  % 
nezaposlenih odraslih osoba sudjeluje u učenju. S druge strane, u Danskoj, Luksemburgu i 
Finskoj udio onih koji sudjeluju premašuje 20  %. Primjetne su i znatne razlike među 
državama članicama u pogledu udjela niskokvalificiranih odraslih  osoba45 koje su sudjelovale 
u bilo kojoj aktivnosti osposobljavanja tijekom posljednja četiri tjedna prije ankete (kao dio 
svih nezaposlenih odraslih osoba) (slika 28.) Manje od 1  % niskokvalificiranih odraslih osoba 
sudjeluje u učenju u Cipru, Grčkoj i Hr vatskoj, a u Švedskoj, Danskoj i Finskoj više od 10  % 
(prosjek EU -a: 4,3  %). 
Slika  27.: Udio nezaposlenih odraslih osoba koje sudjeluju u učenju (kao dio svih 
nezaposlenih odraslih osoba), 2017.  
 
Izvor: Anketa o radnoj snazi EU -a. Podaci se odnose na 2017. Nedostaju podaci za Latviju i Rumunjsku.  
                                                            
44 Vidjeti, na primjer, ESRI (2012), Pismenost, matematička pismenosti aktivacija među nezaposlenima, Shaw , 
N., Armistead, C. (2002) „Evaluation of the Union Learning Fund Year 4” , London: Ministarstvo obrazovanja i  
vještina, Casey, H.  i dr. (2006) You wouldn’t expect a maths teacher to teach plastering : Embedding literacy, 
language and numeracy in post -16 vocational programmes – the impact on learning and achievement, NRDC.  
45 Niskokvalificirane osobe su u ovom sluč aju definirane kao osobe s u najboljem slučaju najnižim 
srednjoškolskim obrazovnim postignućem (razine ISCED 0 -2). 

 
67 
 Slika  28.: Udio niskokvalificiranih odraslih osoba koje sudjeluju u učenju (kao dio svih 
niskokvalificiranih odraslih osoba), 2017.  
 
Izvor: Anketa o radnoj snazi EU-a Podaci se odnose na 2017. Nedostaju podaci za Rumunjsku, Bugarsku, 
Latviju i Slovačku.  
Poslodavce se financijskim poticajima može potaknuti na ulaganja u osposobljavanje 
osoblja. U najvećem broju slučajeva obrazovanje odraslih osiguravaju i financiraj u 
poslodavci za svoje osoblje, s obzirom na to da sponzoriraju više od dvije trećine svih 
odraslih osoba koje sudjeluju u osposobljavanju povezanom s poslom. Unatoč niskom 
ukupnom obuhvatu, dodjela javnih sredstava poslodavcima uobičajen je instrument poli tike u 
državama članicama. Općenito, poticaji mogu biti u obliku poreznih poticaja (poreznih 
olakšica ili smanjenja porezne osnovice), izravnih subvencija za osposobljavanje (uključujući 
potporu EU -a) ili programa financiranja utemeljenih na davanjima. Pos toje i dokazi da 
izravne subvencije poduzećima (npr. u obliku bespovratnih sredstava) mogu biti djelotvornije 
u usmjeravanju zaposlenika u sudjelovanje u učenju u usporedbi s drugim oblicima 
financijskih poticaja. Važno je primjereno usmjeriti financijsku potporu za osposobljavanje, 
na primjer  poduzećima koja se suočavaju s nedostatkom financijskih sredstava i kapaciteta, 
posebno MSP -ovima, kako bi se izbjegli učinci „mrtvog tereta” u financiranju (financijska 
ulaganja koja bi se dogodila u svakom slučaju) . Dokazi zaista upućuju na to da obuhvat, a ne 
opseg financijske potpore, izrazito pozitivno korelira sa sudjelovanjem odraslih u učenju. 
Prema najnovijim podacima o financijskoj potpori (iz 2015.) navedenima u istraživanju o 

 
68 
 stalnom strukovnom osposobljav anju46, udio trgovačkih društava koja su primila bilo kakva 
javna sredstva za sufinanciranje osposobljavanja tijekom posljednjih 12 mjeseci (što je odraz 
obuhvata financijske potpore) iznosi od 0,1  % u Rumunjskoj do gotovo 64  % u Španjolskoj 
(slika 29.) Osi m Rumunjske, udio društava koja primaju takvu vrstu financijske potpore manji 
je od 1  % i u Portugalu, Slovačkoj i Bugarskoj. Nasuprot tome, u Cipru, Belgiji, Francuskoj i 
Španjolskoj taj udio premašuje 20  %.    
Slika  29.: Financij ska potpora za osposobljavanje isplaćena poduzećima 2015.  
 
Izvor: Eurostat, Istraživanje o stalnom strukovnom osposobljavanju. Podaci se odnose na 2015. i prikazuju udio 
poduzeća s 10 i više zaposlenih osoba koja su izvijestila da su primila javnu financijsku potporu za 
osposobljavanje tijekom referentne godine (2015.). Nedostaju podaci za Irsku.  
 
Za mlade se stanje na tržištu rada nastavlja poboljšavati usporedno s jačanjem 
makroekonomskog okruženja. Stopa nezaposlenosti mladih u EU -u smanjila se s  vrhunca 
od 23,7  % u 2013. na 16,8  % u 2017. Međutim, i dalje je viša nego 2008. i u nekim državama 
članicama (Italiji, Španjolskoj i Grčkoj) ne pada ispod 30  %. Raspršenost u stopi 
nezaposlenosti mladih s vremenom se smanjuje (vidjeti sliku 30.), pritom s e više smanjuje u 
zemljama s višim razinama, iako je u nekim zemljama (Italiji, Francuskoj, Belgiji) pad 
prilično spor. Na drugom kraju spektra ostvarena su izuzetna smanjenja u Češkoj, Mađarskoj, 
Sloveniji, Bugarskoj, Irskoj i Poljskoj, koje su bile znatn o ispod prosjeka EU -a 2017. Za 
mlade muškarce i žene iskazuju se slične razine i trendovi u pogledu stopa nezaposlenosti 
                                                            
46 Podaci su dio europskih statističkih podataka o cjeloživotnom učenju i obuhvaćaju sve tri vrste financijskih 
poticaja, točnije izravne subv encije za osposobljavanje, porezne poticaje i primitke od sredstava iz programa 
financiranja utemeljenih na davanjima. Među ostalim, istraživanje sadržava podatke o primicima poduzeća iz 
kolektivnih, uzajamnih i drugih fondova za osposobljavanje i svakoj d rugoj financijskoj potpori primljenoj od 
javnog sektora za pružanje trajnog strukovnog osposobljavanja.  

 
69 
 (16,1  % za žene i 17,4  % za muškarce 2017.). Oporavak zaposlenosti ne dovodi uvijek do 
stvaranja kvalitetnih novih radnih mjesta jer se  mlade često zapošljava u okviru nestandardnih 
i nesigurnih oblika ugovora, uključujući poslove na određeno vrijeme, nesvojevoljni rad u 
nepunom radnom vremenu i slabije plaćene poslove. Na temelju privremenog ugovora o radu 
2017. je radilo 43,9  % mladih r adnika (što je porast u odnosu na 2013., kad je udio bio 
42,2 %), u usporedbi s 12,2  % radnika s takvim ugovorima u dobi od 25 do 54 godine, a u 
Sloveniji i Španjolskoj sedam od svakih deset.  
Slika 30.: Stopa nezaposlenosti (osobe  u dobi od 15 do 24 godine), višegodišnja 
usporedba  
 
Izvor: Eurostat, anketa o radnoj snazi.  
 
Uz one koji rade ili traže posao, znatan dio mladih u dobi od 15 do 24 godine 
gospodarski je neaktivan.  Ukupno je u EU -u 2017. bilo gotovo 6  milijuna osoba u dob i od 
15 do 24 godine koje nisu bile zaposlene, nisu se obrazovale niti osposobljavale (skupina 
NEET). To je 10,9  % stanovništva te dobne skupine, što je niže od najviše razine od 13,2  % 
dostignute 2012. i jednako razini iz 2008. (10,9  %). Do smanjenja je u glavnom došlo jer su 
nezaposleni iz skupine NEET našli posao. Kako je prikazano na slici 31., stope za skupinu 
NEET koje su više od 15  % i dalje se bilježe u nekoliko zemalja (Italija, Cipar, Bugarska, 
Hrvatska, Grčka i Rumunjska). Broj pripadnika skupine NEET povećava se u Danskoj47, 
Luksemburgu i Estoniji te, što više zabrinjava, u dvjema zemljama s najvišim stopama (Cipar 
i Italija, obje zemlje s „kritičnom situacijom”). Iz tog je razloga konvergencija ograničena, na 
                                                            
47 To je povećanje potrebno tumačiti s oprezom jer u Danskoj postoji prekid u nizu 2017. i 2016. (vidjeti i 
priloge 1. i 2.). Prekid u nizu označen je 20 17. i za Belgiju, Irsku i Maltu.  

 
70 
 što ukazuje blago negativan nagib linije regresije. U Bugarskoj i  Rumunjskoj broj pripadnika 
skupine NEET bio je u početku visok, no sada je znatno smanjen („slabi rezultati koji se 
poboljšavaju”).  
Slika 31.: Stopa pripadnosti skupini NEET (dob 15 – 24 godine) i godišnja promjena 
(glavni pokaza telj u pregledu socijalnih pokazatelja)  
 
Izvor: Eurostat. Razdoblje: razine i godišnje promjene 2017. u odnosu na 2016. Napomena: sjecište osi 
predstavlja neponderirani prosjek EU -a. Legenda je navedena u Prilogu.  
 
Nakon smanjenja nezaposlenosti mladih ve ćina je pripadnika skupine NEET neaktivna, 
ali postoje znatne razlike među državama članicama.  Stope neaktivnosti posebno su 
visoke u Bugarskoj, Rumunjskoj i Italiji, dok nezaposlenost prevladava u Španjolskoj, 
Hrvatskoj i Grčkoj. Utvrđeno je da je glavni rizični čimbenik za pripadnost skupini NEET 

 
71 
 niska razina obrazovanja48. Pripadnice skupine NEET češće su neaktivne nego nezaposlene, 
dok za muškarce vrijedi suprotno.  
Stopa zaposlenosti starijih radnika znatno je porasla tijekom proteklog desetljeća.  Starij i 
radnici (dob 55 – 64) relativno su bolje podnijeli krizu od ostalih dobnih skupina i u najvećoj 
su mjeri bili pokretač otvaranja radnih mjesta tijekom oporavka, te je tako od drugog kvartala 
2013. do drugog kvartala 2018. zaposleno gotovo 7 milijuna ljud i. Zapravo, kao što je već 
navedeno u odjeljku 1., dobna skupina 55 – 64 vrlo je važan pokretač ukupnog porasta stopa 
zaposlenosti tijekom posljednjih deset godina. Stopa zaposlenosti osoba u dobi od 55 do 64 
godine 2017. bila je 55,3  %, što je za 1,8 post otnih bodova više nego prethodne godine, a 
očekuje se da će se taj stalan porast nastaviti u kontekstu demografskih promjena. Stope 
zaposlenosti starijih radnika znatno se razlikuju među državama članicama, u rasponu od 
76,4 % u Švedskoj do 38,3  % u Grčkoj , dok su stope niže ili blizu 50  % zabilježene u 
Španjolskoj, Belgiji, Poljskoj i Malti. Stopa zaposlenosti žena u dobi od 55 do 64 godine raste 
brže nego stopa zaposlenosti muškaraca te je 2016. iznosila 50,9  %.  
Prosječno trajanje radnog vijeka u gotovo svim državama članicama povećalo se od 
2008.,  uz velika povećanja (za više od dvije godine) u Estoniji, Litvi, Češkoj, Malti, 
Mađarskoj, Poljskoj i Luksemburgu. Rodno uvjetovana razlika u trajanju radnog vijeka 
smanjuje se, ali je i dalje znatna, a žene su  prisutne na tržištu rada u prosjeku 4,9 godina kraće 
od muškaraca (33,4 prema 38,3 godine 2017.). Taj je prosjek rezultat velikih razlika među 
državama članicama i posljedica je više faktora, kao što su nedovoljan pristup uslugama skrbi 
i niža dob za umir ovljenje žena u nekim državama članicama.  
                                                            
48 Eurofound (2016) , „Istraživanje raznolikosti NEET -ova” . Luxembourg : Ured za publikacije Europske unije.  
 
72 
 Slika 32.: Prosječno trajanje radnog vijeka, usporedba od 2008. do 2017.  
 
Izvor: Eurostat, anketa o radnoj snazi.  
 
Stopa zaposlenosti žena ravnomjerno je rasla i 2017. Dosegnula je 66,5  %, u usporedbi sa 
65,3 % godinu ranije. Stopa zaposlenosti žena poboljšala se u svim državama članicama, osim 
u Danskoj (u kojoj je međutim vrlo visoka). Iznosi od 79,9  % u Švedskoj do 48,0  % u Grčkoj, 
pri čemu su niske stope (niže od 60  %) zabilježene u Špa njolskoj, Malti, Hrvatskoj i Italiji. 
Unatoč napretku, u svim su državama članicama žene i dalje slabije zastupljene na tržištu rada 
u usporedbi s muškarcima. Rodno uvjetovana razlika u zaposlenosti, glavni pokazatelj iz 
pregleda socijalnih pokazatelja, os taje na visokoj razini od 11,5  postotnih bodova. U 
kontekstu male razlike u usporedbi s prošlom godinom, ograničena je konvergencija među 
državama članicama. Italija, Grčka i Rumunjska označene su kao „kritične situacije”, dok je 
Malta, koja se još uvijek suočava s najvišom razlikom u zaposlenosti među spolovima, 
ostvarila znatan napredak 2017. Znatna povećanja (za jedan postotni bod ili više) zabilježena 
su u Latviji, Mađarskoj i Hrvatskoj, iako je stopa zaposlenosti u tim državama članicama 
porasla za oba  spola, ali mnogo brže za muškarce nego za žene. Latvija, zajedno s Litvom, 
Finskom i Švedskom, i dalje ima najbolje rezultate u pogledu razlike u zaposlenosti među 
spolovima.     

 
73 
 Slika 33.: Razlike u zaposlenosti između spolova i godišnja promjena (glavni pokazatelj 
u pregledu socijalnih pokazatelja)  
 
Izvor: Eurostat, anketa o radnoj snazi. Razdoblje: razine i godišnje promjene 2017. u odnosu na 2016. 
Napomena: središte osi predstavlja neponderirani prosjek EU -a. Legenda je navedena u Prilogu.  
 
Razlika u zaposlenosti između spolova veća je ako je iskazana u ekvivalentima punog 
radnog vremena jer se za žene bilježe više stope rada u nepunom radnom vremenu.  
Prosječna razlika u zaposlenosti između muškaraca i žena u nepunom radn om vremenu samo 
se neznatno smanjila u odnosu na 2016. te je 2017. iznosila 23 postotna boda.  Sveukupno, 
31,1 % žena u EU -u radilo je 2017. u nepunom radnom vremenu, u usporedbi s 8,2  % 
muškaraca. Međutim, postoje velike razlike među državama članicama. Do k je udio žena koje 
rade u nepunom radnom vremenu i dalje na tradicionalno niskoj razini u većini država članica 
u istočnoj Europi (ispod 10  % u Bugarskoj, Hrvatskoj, Litvi, Mađarskoj, Poljskoj, 
Rumunjskoj i Latviji), u Nizozemskoj iznosi 74,1  % (22,6  % za  muškarce), u Austriji 49,9  % 
(10,5  % za muškarce) i u Njemačkoj 46,8  % (9,3  % za muškarce). Mogućnost rada u 
nepunom radnom vremenu važan je čimbenik za zadržavanje žena na tržištu rada, posebno 
ako imaju djecu. Međutim, zbog dugotrajnih razdoblja skraćen og radnog vremena mogu se 

 
74 
 povećati razlike između spolova u plaćama i mirovinama, s obzirom na to da je rad u 
nepunom radnom vremenu obično povezan s manjim primanjima po satu i manjim 
doprinosima za socijalno osiguranje. Čak i uz to smanjenje, 22,5  % rada  u nepunom radnom 
vremenu za žene bilo je 2017. nesvojevoljno.  
Uz niže stope zaposlenosti žene često imaju i znatno niže plaće. Unatoč tome što su žene 
općenito kvalificiranije od muškaraca49, razlika u plaći između spolova i dalje je stabilna i 
2016. je iz nosila 16,2  %50, što je u usporedbi s 2013. (16,8  %) samo mali pad.  Žene su 
prekomjerno zastupljene u slabije plaćenim sektorima i zanimanjima te često rade na radnim 
mjestima za koja su previše kvalificirane. Međutim, čak i nakon netiranja čimbenika kao št o 
su razlike u iskustvu, razina obrazovanja, vrsta ugovora i slično, dio razlike u plaćama između 
spolova i dalje postoji. Postoje znatne razlike među zemljama. Razlika u plaći između spolova 
i dalje iznosi više od 20  % u Estoniji, Češkoj, Njemačkoj, Ujedi njenoj Kraljevini i Austriji, 
dok se najmanje vrijednosti (nešto više od 5  %) bilježe u Rumunjskoj, Italiji i Luksemburgu. 
Stanje se od 2013. znatno poboljšalo u Estoniji, Mađarskoj i Španjolskoj, a razlika u plaći 
između spolova povećala se za više od dva  postotna boda u Portugalu i Litvi. Razlika u plaći 
između spolova često se pretvara i u razliku u mirovinama, koja je 2016. iznosila otprilike 
37,2 % (smanjenje za 1,1 postotni bod u odnosu na 2015.). Najveće razlike u mirovinama 
između spolova bile su u Cipru, Nizozemskoj i Malti (više od 44  %), dok su najmanje razlike 
(manje od 10  %) zabilježene u Estoniji, Danskoj i Slovačkoj.    
                                                            
49 Visokoobrazovanih žena je 2017. bilo 44,9  % (u dobi od 30 do 34 godine), u usporedbi s 34,9  % muškaraca 
(vidjeti pr ethodno u ovom odjeljku); u svim državama članicama stopa stjecanja tercijarnih kvalifikacija viša je 
za žene nego za muškarce.  
50 Referentni je pokazatelj iz pregleda socijalnih pokazatelja neprilagođena razlika u plaći između spolova (tj. 
nije prilagođena  prema pojedinačnim obilježjima koja bi mogla biti objašnjenje za dio razlike u zaradi), koji bi 
trebao omogućiti opći pregled razlike među spolovima  u pogledu plaća. Prema istraživanju najveći dio razlike 
ostaje i nakon što se uzmu u obzir razlike u steč enom obrazovanju, odabiru zanimanja, radnom vremenu i druge 
vidljive posebnosti (npr. http://ec.europa.eu/justice/gender -
equality/files/gender_pay_gap/2016_factors_gpg_en.pdf).  
 
75 
 Slika 34.: Neprilagođena razlika u plaći između spolova 2013. i 2016.  
 
Izvor: Eurostat. Napomena: Neprilagođena razlika u plaći između spolova (GPG) mjeri se kao razlika između 
prosječnog bruto dohotka po satu muških i ženskih plaćenih zaposlenika izražena u postotku prosječnog bruto 
dohotka po satu plaćenih muških zaposlenika. Noviji podaci za Hrvatsk u, Grčku i Irsku nisu dostupni.  
 
Razlike u zaposlenosti uglavnom su veće za žene koje su odgovorne za skrb.  Na primjer, 
roditeljstvo je jedan od glavnih čimbenika koji otežavaju potpuno sudjelovanje žena na tržištu 
rada. U svim se državama članicama razlika u zaposlenosti između spolova povećava kad se 
uzme u obzir roditeljstvo. Stopa zaposlenosti žena (u dobi 20 – 49) s djetetom u dobi do šest 
godina 2017. bila je za 9,2 postotna boda niža nego stopa zaposlenosti žena bez djece. U 
Češkoj, Mađarskoj i Slovačkoj negativan utjecaj roditeljstva posebno je visok (više od 40 
postotnih bodova), dok je učinak pozitivan , ali manji nego kod muškaraca, u Portugalu, 
Luksemburgu, Švedskoj i Hrvatskoj. Nasuprot tome, roditeljstvo pozitivno utječe na 
sudjelovanje muškaraca na tržištu rada u svim državama članicama EU -a (u prosjeku za +12,4 
postotna boda).  

 
76 
 Slika 35.: Utjecaj roditeljstva na zaposlenost muškaraca i žena (u dobi od 20 do 49 
godina) u 2017.  
 
Izvor: Eurostat. Napomena: Utjecaj roditeljstva na zaposlenost mjeri se kao razlika (u postotnim bodovima) 
između stope zaposlenosti žena (muškaraca)  s barem jednim djetetom mlađim od šest godina i stope zaposlenosti 
žena (muškaraca) bez djece.  
 
Nejednak pristup kvalitetnoj i povoljnoj skrbi za djecu i uslugama dugotrajne skrbi 
pridonosi negativnom utjecaju roditeljstva na zaposlenost žena. Kao što je vidljivo iz 
glavnog pokazatelja iz pregleda socijalnih pokazatelja, odnosno sudjelovanja u sustavu 
formalne skrbi o djeci, približno 33  % djece u dobi od 0 do 3 godine bilo je 2016. upisano u 
sustav formalne skrbi o djeci. To znači da je nominalno postignu t cilj iz Barcelone o 
dostupnosti visokokvalitetnih i pristupačnih ustanova za skrb o djeci u toj dobnoj skupini. 
Međutim, i dalje postoje velike razlike među zemljama. Dok je stopa upisa u Danskoj iznosila 
70 %, a u Portugalu, Luksemburgu, Švedskoj i Nizo zemskoj približno 50  %, u Slovačkoj, 
Češkoj, Poljskoj i Grčkoj bila je znatno niža od 10  % (potonje su države zajedno s Bugarskom 
označene kao „kritična stanja”). U tim državama članicama nedostatak formalnih programa za 
skrb o djeci dovodi i do loših rezu ltata na tržištu rada za žene (u svima su razlike u 
zaposlenosti između spolova iznad prosjeka EU -a, dok roditeljstvo negativno utječe na stope 
zaposlenosti). Zbog nedostatka usluga skrbi za djecu i usluga dugotrajne skrbi 21,6  % žena 
odgovornih za skrb bi lo je 2017. neaktivno ili je radilo u nepunom radnom vremenu. U 
Grčkoj, Španjolskoj, Hrvatskoj i Cipru taj je udio bio je znatno viši od 50  %, a u Rumunjskoj 
i Latviji zabilježene su rekordne razine (više od 89  %).  

 
77 
 Slika 36.: Djec a u dobi od 0 do 3 godine u sustavima formalne skrbi o djeci (glavni 
pokazatelj u pregledu socijalnih pokazatelja)  
 
Izvor: Eurostat, Istraživanje EU -a o dohotku i životnim uvjetima (EU -SILC). Razdoblje: razine i godišnje 
promjene 2017. u odnosu na 2016. N apomena: sjecište osi predstavlja neponderirani prosjek EU -a. Legenda je 
navedena u Prilogu.  
 
Dostupnost sustavnih pristupačnih, visokokvalitetnih i održivih usluga dugotrajne skrbi 
i dalje je izazov u nekoliko država članica.  Ta nedovoljna razvijenost us luga dugotrajne 
skrbi može biti velika prepreka u održavanju zaposlenosti žena jer je neformalna skrb često 
jedina dostupna mogućnost za mnoge obitelji. Demografske promjene dodatno će povećati taj 
izazov jer se očekuje da će broj starijih osoba kojima je potrebna skrb između 2016. i 2070. 
porasti za 13 milijuna51. Osim toga , neformalni skrbnici, većinom žene, više su izloženi riziku 
siromaštva i financijske ovisnosti, posebno ako su prisiljeni smanjiti broj radnih sati ili 
napustiti posao kako bi skrbili o svojoj rodbini, zbog čega im se dohodak i mirovinska prava 
smanjuju.  
                                                            
51 Europska komisija (2018), „ Izvješće o starenju stanovništva za 2018. ” , European Economy Institutional Paper 
079. 

 
78 
 Žene se češće suočavaju s izrazitim financijskim nepogodnostima kada ulaze na tržište 
rada ili žele raditi više . Posebno u slučaju kada se porez na dohodak ubire na dohodak 
kućanstava, a ne na temelju pojedinačnog dohotka, partneri koji ne rade i sekundarn i hranitelji 
(često žene) mogu se suočiti s velikim financijskim nepogodnostima koje ih odvraćaju od 
sudjelovanja na tržištu rada ili duljeg radnog vremena. I druge značajke sustava poreza i 
naknada mogu smanjiti ponudu radne snage, uključujući odbitke na temelju obiteljske 
situacije, zbog uzdržavanog bračnog druga ili prenosive odbitke. Zamka neaktivnosti za 
sekundarnog hranitelja bila je 2016. posebno velika u Danskoj, Njemačkoj, Belgiji i 
Francuskoj, dok je zamka male plaće bila velika u Belgiji, Njemačk oj i Luksemburgu52. 
Veliki troškovi povezani sa smještajem u ustanove za skrb proširuju zamku neaktivnosti jer 
odvraćaju od zapošljavanja ili povećanja broja radnih sati.  
Osobe migrantskog podrijetla imaju samo djelomične koristi od općeg poboljšanja 
uvjeta  na tržištu rada . Iako osobe koje nisu rođene u EU -u čine sve veći dio stanovništva u 
EU-u (7,2  % u 2017., 6,6  % u 2014.), manja je vjerojatnost da će biti zaposleni u odnosu na 
osobe koje su rođene u EU -u. U 2017. bilo je zaposleno 63  % osoba koje nisu ro đene u EU -u 
(u dobi od 20 do 64 godine), što je znatno niže nego prije krize (66,2  % u 2008.). Razlika u 
zaposlenosti između dviju grupa iznosila je 2017. deset postotnih bodova, što je malo bolje 
nego 2016. (10,5 postotnih bodova), ali znatno lošije nego 2008. (4,5 postotnih bodova). U 
nekim državama članicama (Finska, Švedska, Nizozemska i Belgija) ta je razlika 2017. 
iznosila približno ili gotovo 20 postotnih bodova. Stanje je još teže kad je riječ o ženama koje 
nisu rođene u EU -u. Stopa zaposlenosti te skupine 2017. je iznosila 54,1  %. Razlika u odnosu 
na stopu zaposlenosti žena rođenih u EU -u iznosi 13,6  %. Osim toga, vjerojatnije je da će 
siromaštvom unatoč zaposlenju biti pogođene osobe koje nisu rođene u EU -u nego one koje 
jesu. 
 
                                                            
52 Za zamku neaktivnosti za sekundarnog h ranitelja  mjeri se marginalna stvarna porezna stopa na dohodak od 
rada drugog partnera koji prelazi sa socijalne pomoći na rad. Zamka male plaće izračunava se za par bez dje ce 
kojem će sekundarni hranitelj povećati dohodak s 33  % na 67  % prosječne plaće pri čemu glavni hranitelj 
zarađuje više od 100  % prosječne plaće.  
 
79 
 Slika 37.: Stopa zaposlenosti osoba rođenih izvan EU -a, višegodišnja usporedba  
 
Izvor: Eurostat. Napomena: nisu dostupni podaci iz Njemačke za 2008. i 2013.  
 
Slika 38.: Stopa zaposlenosti po državi rođenja, dobna skupina 20 – 64, 2017.  
 
Izvor: Eurostat.  
 
Izazovi s kojima se suočavaju osobe migrantskog podrijetla obično prelaze sa starih na 
nove naraštaje . Udio osoba migrantskog podrijetla sve je veći, posebno među mladima53, a 
                                                            
53 Otprilike 20  % osoba u dobi od 15 do 29 godina u EU -u 2014. imalo je migrantsko podrijetlo, bilo da su same 
rođene u inozemstvu ili im je tamo rođen barem jedan roditelj. Izvor: Eurostat.  

 
80 
 postoje dokazi da osobe rođene u tuzemstvu čiji su roditelji rođeni u inozemstvu imaju niže 
stope zaposlenosti od osoba tuzemnog podrijetla54. To je djelomičan uzrok visokih stopa 
nezaposlenosti u nekim skupinama mladih u nepovoljnom položaju. Rezultati na tržištu rada 
znatno se razlikuju ovisno o razlog u migracije55. Međutim, iako su niže stope zaposlenosti 
migranata djelomično prouzročene visokim udjelom osoba s niskom razinom obrazovanja, 
sve viša razina obrazovanja56 ne prenosi se u bolje rezultate u zapošljavanju, te su vještine i 
kvalifikacije migrana ta u velikoj mjeri nedovoljno iskorištene57.     
Razlika u stopi zaposlenosti osoba s invaliditetom ukazuje na to da se njihovi talenti ne 
iskorištavaju. U EU -u je 2016. postojala velika razlika u zaposlenosti58 osoba s invaliditetom 
i osoba bez invaliditeta iznosila je 48,1  % naspram 73,9  %. Međutim, među državama 
članicama postoje znatne razlike u tom pogledu,59 u rasponu od 14,7 postotnih bodova (Italija) 
do preko 45 postotnih bodova (Irska). Osim toga, samo je  59,7 % osoba s invaliditetom u EU -
u gospodarski aktivno u usporedbi s 82,2  % osoba bez invaliditeta, što ukazuje na to da se 
osobe s invaliditetom suočavaju sa znatnim preprekama u pristupu tržištu rada60. Zemlje sa 
sličnim stopama aktivnosti osoba bez inv aliditeta ponekad imaju vrlo različite stope aktivnosti 
za osobe s invaliditetom. Osim toga, važno je pitanje i kvaliteta rada, s obzirom na to da je 
2016. bilo vjerojatnije da će se sa siromaštvom unatoč zaposlenju suočiti osoba s 
invaliditetom nego osoba  iz opće populacije61. Kad je riječ o spolu, stopa zaposlenosti žena s 
invaliditetom (45,9  %) bila je tek neznatno niža od stope zaposlenosti muškaraca s 
invaliditetom (50,6  %), a u nekim se državama članicama razlika u zaposlenosti obrnula. Ako 
                                                            
54 OECD (2017), Catching Up?  Intergenerational Mobility and Children of Immigrants.  
55 Stopa zaposlenosti osoba koje nisu rođene u EU -u veća je za one koji su došli radi stu dija ili zapošljavanja 
(71 % u 2014., čak viša od one za rođene u EU -u) i niža za one koji su stigli iz obiteljskih razloga te za 
izbjeglice. Migranti pristigli iz obiteljskih razloga činili su 2014. najveći dio osoba koje nisu rođene u EU -u 
(52 %). Njihov a stopa zaposlenosti 2014. bila je 53  %, niža od one za izbjeglice (56  %). 
56 Kada je riječ o obrazovnom postignuću, 2017. je za državljane trećih zemalja (u dobi od 25 do 54 godine) 
bilo vjerojatnije da će imati nisku razinu obrazovanja (43,6  %) u odnosu n a državljane zemlje domaćina 
(21,2  %), a manje vjerojatno da će dosegnuti tercijarne kvalifikacije (26,3  % odnosno 31,6  %). 
57 Razlika u stopi zaposlenosti između osoba koje nisu rođene u EU -u i onih koje jesu najizraženija je među 
onima s tercijarnim obraz ovanjem, što ukazuje da migranti ostvaruju manje koristi od svojeg obrazovanja od 
osoba rođenih u EU -u (vidjeti i Zapošljavanje i socijalna kretanja u Europi 2015.). Otprilike 42  % državljana 
trećih zemalja s visokom razinom obrazovanja u 2017. bilo je pre više kvalificirano za poslove koje obavljaju: tj. 
radili su u zanimanjima za niske ili srednje razine vještina, u usporedbi s otprilike 20  % državljana zemalja 
domaćina. Međutim, razlika između tih dviju skupina u posljednjih se nekoliko godina smanjila, s  25 postotnih 
bodova 2012. na 20  postotnih bodova  2017 . 
58 Podaci su iz Istraživanja EU -a o dohotku i životnim uvjetima 2015., a analizirala ih je akademska mreža 
europskih stručnjaka za osobe s invaliditetom (ANED).  
59 Učestalost invaliditeta također se zn atno razlikuje među državama članicama.  
60 Ibidem. 
61 Istraživanje EU -a o dohotku i životnim uvjetima (2017) – Stopa rizika od siromaštva zaposlenih prema razini 
ograničenja aktivnosti, spolu i dobi (hlth_dpe050) 
 
81 
 se promatra  ukupna kvaliteta života koju percipiraju osobe s invaliditetom, Eurofound62 nalazi 
da se razina isključenosti iz društva koju te osobe doživljavaju znatno razlikuje ovisno o tome 
jesu li zaposlene ili nisu. Od onih koji su sudjelovali u istraživanju, zapos lene osobe s 
invaliditetom mnogo se rjeđe osjećaju isključene iz društva od dugotrajno nezaposlenih osoba 
ili od onih osoba koje zbog svojeg invaliditeta ne mogu raditi.  
 
3.2.2.  Odgovor politike  
Potrebne su sveobuhvatne strategije usmjerene na glavne uzrok e ranog napuštanja 
školovanja kako bi se smanjile stope napuštanja školovanja, spriječila socijalna 
isključenost te kako bi se olakšala tranzicija mladih na tržište rada . Mnoge su države 
članice nedavno uvele mjere za smanjivanje broja osoba koje rano napu štaju školovanje, od 
politika kojima se studente koji imaju drugi materinski jezik podupire u učenju jezika do 
obrazovnog i profesionalnog usmjeravanja u školama ili mjera kojima se osobe koje rano 
napuštaju školovanje podupire u ponovnom uključivanju u su stav obrazovanja i 
osposobljavanja. Na primjer, u Bugarskoj se u okviru projekta „Vaš razred” financira dodatna 
pedagoška potpora za studente kod kojih postoji rizik od napuštanja školovanja, kao što je 
učenje jezika, dodatni razredi za prevladavanje nedos tataka u učenju ili izvannastavne 
aktivnosti za povećanje motivacije studenata. Švedska financijski podupire škole u skladu sa 
socioekonomskim položajem učenika kako bi se promicala uravnotežena socijalna struktura 
društva i spriječilo rano napuštanje škol ovanja. U Španjolskoj se u okviru plana Proeducar 
potiču politike kojima se poboljšava kvaliteta i pravednost obrazovnog sustava i podupiru 
programi za stvaranje drugih obrazovnih prilika.  
Kako bi se poboljšali obrazovni rezultati učenika ključno je osigur ati pristup 
kvalitetnom i kvalitetnom obrazovanju te podupirati trajno stručno usavršavanje 
nastavnika.  Irski Akcijski plan za obrazovanje usmjeren je na promicanje i poticanje 
kvalitete, izvrsnosti i inovacija, pri čemu se otklanjaju kritični nedostaci u pogledu vještina i 
uvode ključne tehnologije razvoja, a potiče se uključivanje. Cilj je nedavne reforme 
sekundarnog obrazovanja u Luksemburgu prilagoditi obrazovanje potrebama učenika, 
omogućiti školama organizaciju kurikuluma i programa u skladu s profilo m koji odaberu, 
diversificirati ponudu jezika te uvesti trogodišnje planove za razvoj škola kojima su 
                                                            
62 Eurofound (2018.), Stanje u pogledu socijal nog statusa i zapošljavanja osoba s invaliditetom, Ured za 
publikacije Europske unije, Luxembourg  , u pripremi . 
 
82 
 obuhvaćeni aspekti kao što su smjernice, uspješnost učenja, izvanškolske aktivnosti, 
psihosocijalna pomoć i poboljšanje digitalnih vještina. U Hrvatskoj s e u okviru inicijative 
„Škola za život” uvode novi kurikulumi koji se temelje na pristupu ishoda učenja, pri čemu se 
u učionicama naglasak stavlja na iskustva učenika, prepoznaje se važnost pripreme nastavnika 
i uvodi međupredmetno poučavanje ključnih komp etencija kao što su poduzetništvo, učenje 
kako učiti ili građanski odgoj i obrazovanje. „Suradnja za najbolju školu” („Samverkan för 
bästa skila”) je inicijativa Švedske za borbu protiv nejednakosti. Njome se pruža prilagođena 
potpora koja je praktična i p opraćena stručnim usavršavanjem nastavnika u školama koje se 
suočavaju s najozbiljnijim izazovima u osiguravanju visokokvalitetnog podučavanja i u 
kojima velik udio učenika ne uspijeva dovršiti svoje obrazovanje. Cipar  uvodi novi okvir za 
stručno usavršava nje nastavnika kako bi oni poboljšali svoje trajno usavršavanje i počeo je 
jačati program predškolskog odgoja na temelju pokazatelja uspjeha i primjerenosti. U Litvi su 
u novom Pravilniku o osposobljavanju utvrđeni kvalitativni zahtjevi za studijske progra me i 
stažiranje nastavnika; usto se u njemu navode mogućnosti za osposobljavanje i stručno 
usavršavanje nastavnika i uspostavljaju kriteriji za nacionalne centre za osposobljavanje 
nastavnika.  
I dalje je važna stvarna provedba zakonodavnih promjena u pogl edu uključivanja 
Roma u obrazovanje.  Mjere koje su trenutačno na snazi u Bugarskoj za učenike romske 
narodnosti uključuju stipendije i izvanškolske aktivnosti, među njima satove bugarskog jezika 
i aktivnosti s roditeljima. Mađarska je u srpnju 2017. izmije nila svoj zakon o jednakom 
postupanju i javnom obrazovanju kako bi se zajamčila zabrana segregacije. Osim toga su 
2017. odabrane škole sa slabim rezultatima, visokom stopom napuštanja školovanja i visokim 
rizikom od segregacije, kojima će se omogućiti ospo sobljavanje i kompleksna potpora 
usavršavanju kako bi se u njih uvele raznovrsnije metode poučavanja. U obrazovne se okruge 
uvode službenici i radne skupine za borbu protiv segregacije. U Rumunjskoj je proširena 
nadležnost školskih inspektorata i agencije za osiguranje kvalitete (ARACIP) za praćenje 
segregacije. U Slovačkoj se provodi revidirani akcijski plan za integraciju Roma koji je vlada 
odobrila u veljači 2017., ali se njegovi rezultati tek očekuju. Slovačka je donijela 
desetogodišnji plan razvoja obr azovanja, kojim bi se također trebala rješavati pitanja 
uključivosti i kvalitete obrazovanja, među ostalim i za romsku djecu.  
Ključno je poboljšati kvalitetu visokog obrazovanja, posebno u kontekstu povećanja 
stopa stjecanja tercijarnih kvalifikacija.  U Ko munikaciji Komisije iz 2017. o obnovljenom 
 
83 
 programu EU -a za visoko obrazovanje63 ističe se važnost mjera kojima će se povećati broj 
osoba koje pohađaju visoka učilišta i stječu tercijarne kvalifikacije, osigurati učenicima 
vještine i kompetencije koje su re levantne za svijet rada ili poboljšati učinkovitost sustava 
financiranja visokog obrazovanja. Više je država članica najavilo reforme usklađene s tim 
načelima. Francuska je nedavno donijela zakon kojim će se poduprijeti uspješnost studenata u 
visokom obraz ovanju, posebno s više smjernica za upis, potporom tijekom cijelog studija i 
objavljivanjem kompetencija koje se očekuju prije upisa u različita područja studija. Austrija i 
Češka nedavno su uvele nove sustave financiranja visokog obrazovanja kako bi potak nule 
diversifikaciju i kvalitetu. U Poljskoj je nedavno donesen Zakon o istraživanju, znanosti i 
visokom obrazovanju („Ustawa 2.0” )   kako bi se modernizirao sektor visokog obrazovanja i 
poboljšala njegova kvaliteta. Portugal je uveo mjere za povećanje upi sa u visoko obrazovanje, 
kao što su jačanje mehanizama socijalne potpore studentima u nepovoljnom položaju znatnim 
povećanjem stipendija, socijalni program za plaćanje školarine u više obroka i provedba 
redefiniranog programa „+ Superior” radi promicanja i  poticanja upisa u slabije naseljenim 
regijama s manjom potražnjom.  
Države članice nastavljaju činiti sustav vještina i kvalifikacija razumljivijim u cijeloj 
Europi.  U svim su državama članicama nacionalni kvalifikacijski okviri organizirani na 
temelju nač ela ishoda učenja. Gotovo su sve države članice (27) povezale svoje razine 
kvalifikacija s Europskim kvalifikacijskim okvirom, a 19 u svojim kvalifikacijama navodi 
razinu Europskog kvalifikacijskog okvira, čime te kvalifikacije postaju jasnije i lakše 
uspo redive (Belgija, Češka, Danska, Njemačka, Estonija, Grčka, Francuska, Irska, Italija, 
Latvija, Litva, Luksemburg, Mađarska, Malta, Nizozemska, Austrija, Portugal, Slovenija i 
Ujedinjena Kraljevina).  
Sve više država članica uzima u obzir učenje izvan insti tucionalnog obrazovanja i 
osposobljavanja . U 15 zemalja uspostavljen je mehanizam za koordinaciju kako bi se 
promicala razmjena i dosljednost u vrednovanju među sektorima obrazovanja i 
osposobljavanja, tržištem rada i trećim sektorom (Belgija, Danska, Fran cuska, Grčka, Irska, 
Italija, Latvija, Malta, Nizozemska, Poljska, Portugal, Rumunjska, Slovačka, Španjolska, 
Švedska). Jačaju veze između nacionalnih kvalifikacijskih okvira (NIF) i vrednovanja u 
većini zemalja. Priznavanjem se u 11 država (Belgija, Franc uska, Irska, Latvija, Malta, 
Nizozemska, Poljska, Portugal, Rumunjska, Ujedinjena Kraljevina) može steći bilo koja 
                                                            
63 COM(2017)  247 final.  
 
84 
 kvalifikacija uključena u okvir, a u još četiri zemlje mogu se priznati bodovi potrebni za 
stjecanje kvalifikacije (Danska, Estonija, Španjol ska, Slovenija).  
Države članice postupno prelaze na sveobuhvatni strateški pristup upravljanju 
vještinama.  Vijeće je 2016. u okviru Programa za vještine donijelo Preporuku o oblicima 
usavršavanja s ciljem da se lakše otklone nedostaci u području vještina i  nejednakost i da se 
odgovori na potrebe tržišta rada na kojem se traže sve više razine vještina. Koristeći se tim 
oblicima usavršavanja, tvorci politika osmislili bi politike posebno prilagođene potrebama 
odraslih s niskom razinom vještina. Nekoliko držav a članica radilo je na nacionalnim 
strategijama za vještine, uz potporu Komisije u suradnji s OECD -om (Španjolska, Italija, 
Portugal, Slovenija i nedavno Belgija/Flandrija). Nakon dovršetka dijagnostičke faze i 
utvrđivanja glavnih izazova u pogledu vještin a Italija i Slovenija provode aktivnu fazu tog 
procesa. Portugal je završio i dijagnostičku i aktivnu fazu te je u svibnju ove godine pokrenuo 
svoj akcijski plan. Latvija i Poljska pokrenut će svoje projekte strategija za vještine kasnije 
tijekom 2018.  
Poduzimaju se dodatni koraci za promicanje i olakšavanje pristupa i sudjelovanja u 
SOO -u. Luksemburg je izmijenio svoje zakonodavstvo u pogledu podupiranja i razvoja 
cjeloživotnog učenja s ciljem poboljšanja djelotvornosti financiranja putem sufinanciranja 
strukovnog cjeloživotnog učenja. Francuska je osigurala dodatna sredstva za strukovno 
osposobljavanje i naukovanje putem takozvanog Plan d’Investissement Competence  (PIC), 
što podrazumijeva prosječno godišnje povećanje javnih izdataka za strukovno 
osposoblj avanje i naukovanje za 10  %. Cilj malteškog programa „ Get Qualified ” je poboljšati 
financijsku potporu za studente koji žele pohađati strukovno osposobljavanje.  
Države članice prilagođavaju svoje sustave strukovnog obrazovanja i osposobljavanja s 
ciljem po boljšanja njihove relevantnosti za tržište rada.  Slovenija je uvela prilog 
svjedodžbi, u kojem se poslodavcima pružaju detaljni, ujednačeni i međunarodno usporedivi 
podaci o strukovnim kvalifikacijama. U okviru reforme tehničkog obrazovanja Ujedinjena 
Kraljevina najavila je uvođenje razina T, tehničke k valifikacije koju će mladi u dobi od 16 do 
19 godine moći polagati kao alternativu razinama A, izlaznim kvalifikacijama nakon općeg 
školovanja. Grčka je proširila svoju potporu za naukovanje učenika koji su završili više 
sekundarno strukovno obrazovanje ko je omogućuje pristup kvalifikacijama pete razine 
Europskog kvalifikacijskog okvira, čime nastoji olakšati prijelaz na tržište rada. Hrvatska je 
izmijenila Zakon o strukovnom obrazovanju, čime se omogućuje izrada i oblikovanje novih 
 
85 
 nastavnih programa za st jecanje strukovnih kvalifikacija za kojima postoji potražnja na tržištu 
rada. Usto se uspostavljaju i bolji sustav osiguranja kvalitete te regionalni centri 
kompetencija. U Cipru je vlada uvela mjere za poboljšanje kvalitete strukovnog obrazovanja i 
stjeca nja vještina i kompetencija za kojima postoji potražnja na tržištu rada, posebno 
promicanjem suradnje pružatelja SOO -a i industrije u pogledu praktičnog osposobljavanja 
(putem stručne prakse u industriji). U Finskoj se mjerama reforme strukovnog obrazovanj a i 
osposobljavanja nastoji dodatno razviti osposobljavanje naučnika i omogućiti fleksibilne 
putove za učenje te praktičan pristup stjecanju kvalifikacija.  
Nekoliko država članica donijelo je različite mjere kojima se promiče razvoj digitalnih 
vještina.  U Bugarskoj je pokrenut projekt „Obrazovanje za budućnost” koji financira EU 
kako bi se u obrazovanje uvele digitalne tehnologije i inovativne metode poučavanja te 
povećala motivacija za učenje i prevladavanje poteškoća u pogledu gradiva. Ujedinjena 
Kraljevi na uvodi Nacionalni program osposobljavanja u kojem će upotrijebiti dodatni iznos 
od 30 milijuna GBP (34 milijuna EUR) za potrebe posebnih digitalnih vještina. Španjolska je 
donijela program osposobljavanja za digitalne vještine za mlade stručnjake koji ne zaposlenim 
mladim osobama iz nacionalnog sustava Garancije za mlade nude osposobljavanje usmjereno 
na digitalnu industriju i nove poslovne modele. Malta je uspostavila pododbor svojeg Vijeća 
za nacionalne vještine radi provedbe istraživanja i donošenja pre poruka za rješavanje 
problema neusklađenosti digitalnih vještina.  
Važan je prioritet i daljnje poboljšanje zapošljavanja mladih i podupiranje prelaska 
mladih iz obrazovanja na tržište rada . Više od pet milijuna mladih osoba registriralo se u 
okviru Garanci je za mlade, 3,5 milijuna je tijekom 2017. prihvatilo ponuđeno radno mjesto, 
nastavak obrazovanja, pripravništvo ili naukovanje, a gotovo polovina mladih još je uvijek 
bila u radnom odnosu, obrazovali su se ili osposobljavali šest mjeseci nakon odlaska iz 
registra Garancije za mlade. Međutim, u mnogim je državama članicama procijenjeni udio 
pripadnika skupine NEET prijavljenih u program tijekom cijele godine još uvijek niži od 
50 %. U kontekstu u kojem se uspješnost mladih na tržištu rada znatno poboljšala,  mjere 
politike na kojima se temelji ostvarivanje rezultata Garancije za mlade sve su preciznije.  
Države članice nastoje bolje informirati javnost, čine usluge pristupačnijima za mlade  i 
bolje određuju kome je potrebna pomoć. U Finskoj su svi centri za ori jentaciju mladih 
(Ohjaamo; u početku ih je financirao ESF) postali trajni te će primati opsežnu financijsku 
potporu, a cilj je obuhvatiti ukupno 10  000 mladih. Agencije za zapošljavanje mladih uvode 
 
86 
 se u cijeloj Njemačkoj. Cipar je pokrenuo projekt informi ranja javnosti koji podupire 
Ministarstvo obrazovanja u suradnji s Ministarstvom rada i ciparskim Odborom za mlade, 
kojem je cilj doprijeti do 4  000 neaktivnih pripadnika skupine NEET i pružiti im potporu za 
aktivaciju u obliku savjetovanja i prilagođenog osposobljavanja. U Hrvatskoj je u studenome 
2017. uveden sustav za prepoznavanje pripadnika skupine NEET čiji je cilj identificirati 
neregistrirane pripadnike skupine i njihove karakteristike radi bolje prilagodbe mjera.  
Uvedene su i nove mjere za bolju po dršku mladima koji su u višestruko nepovoljnom 
položaju, među ostalim boljom suradnjom službi za zapošljavanje i socijalnih i 
obrazovnih službi. U Austriji  se mladima savjetovanjem olakšava ostanak u sustavu 
obrazovanja i osposobljavanja što je dulje moguć e ili ih se ponovno integrira u sustav. U 
Irskoj je 2018. najavljen program potpore za zapošljavanje mladih. U njemu se nudi stručna 
praksa mladim tražiteljima zaposlenja koji su dugotrajno nezaposleni ili se suočavaju sa 
znatnim preprekama u zapošljavanju . Sudionici uče osnovne radne i socijalne vještine u 
poticajnom okruženju uz primanje tjedne naknade jednake iznosu neto tjedne minimalne 
plaće.  
Države članice i dalje podržavaju potražnju na tržištu rada s pomoću poticaja za 
zapošljavanje i poduzetništvo , uglavnom u obliku ciljanih subvencija za plaće i 
zapošljavanje . Belgija je u ožujku 2018. donijela novi zakon za potporu novim „radnim 
mjestima za početnike”, koji još nije stupio na snagu, a koji zapošljavanje neiskusnih mladih 
osoba u dobi 18 – 21 čini  povoljnijim bez istodobnog smanjivanja njihove neto plaće. 
Španjolska je pokrenula program subvencija za plaće za 10  000 nezaposlenih osoba u dobi od 
18 do 29 godina s naglaskom na visokoobrazovane osobe (6  000 mjesta).  Dulje razdoblje 
subvencije odobrav a se za zapošljavanje dugotrajno nezaposlenih osoba i korisnika 
minimalnog dohotka. Španjolska je također smanjila tijekom razdoblja od tri godine 
doprinose za socijalno osiguranje za poduzeća koja ugovore o osposobljavanju pretvaraju u 
ugovore na neodređe no vrijeme, a subvencionira i plaće za osobe koje prvi put zapošljavaju 
mladi poduzetnici (do 35 godina). Predviđeno je dulje razdoblje subvencije za mlade 
nezaposlene osobe (do 29 godina). Italija nudi niz poticaja povezanih s doprinosima za 
socijalno osi guranje, kao što su smanjeni doprinos tijekom razdoblja od tri godine za privatna 
poduzeća koja zapošljavaju mlade osobe na temelju ugovora o radu na neodređeno vrijeme ili 
potpuno oslobođenje od te obveze tijekom tri godine za poslodavce koji zapošljavaju  mlade 
osobe na neodređeno vrijeme nakon pripravništva ili programa dvostrukog strukovnog 
obrazovanja i osposobljavanja te za poslodavce koji zapošljavaju mlade osobe upisane u 
 
87 
 program Garancija za mlade.  Rumunjska planira povećati subvencije za zapošljava nje mladih 
pripadnika skupine NEET i mladih diplomiranih osoba s 1  125 leija mjesečno (otprilike 
245 EUR) na 2  250 leija mjesečno (otprilike 490  EUR).     
U nekoliko država članica primjetno je da se naglasak stavlja na usavršavanje i 
prekvalifikaciju mlad ih ljudi putem aktivnih politika tržišta rada, što je vrlo važno. U 
Hrvatskoj su Ministarstvo rada i mirovinskoga sustava i Upravni odbor Hrvatskog zavoda za 
zapošljavanje donijeli novi paket aktivnih mjera na tržištu rada s dodatnim naglaskom na 
osposoblj avanje te na osposobljavanje na radnom mjestu, uključujući i za mlade. Od 2017.  
Španjolska provodi program osposobljavanja za digitalne vještine za mlade stručnjake koji 
nezaposlenim mladim osobama iz nacionalnog sustava Garancije za mlade nudi 
osposobljav anje usmjereno na digitalnu industriju i nove poslovne modele.  
Države članice nastavile su  prilagođavati svoje zakonodavstvo o stručnoj praksi 
kvalitativnom okviru za pripravništvo64 i dodatno su razvile financijske poticaje za 
pripravništvo.  U Litvi se pr ema novom Zakonu o zapošljavanju, koji je stupio na snagu 1. 
srpnja 2017., razlikuju dvije vrste staža, tj. „dobrovoljna praksa” (članak 10.) i „napredno 
osposobljavanje” (članak 39.), a tim se zakonom utvrđuje i jasniji okvir za neplaćeno i 
plaćeno pripra vništvo. U Španjolskoj zakon o proračunu za 2018. uključuje dodjelu 
financijskih sredstava za pokretanje bonusa za osposobljavanje u okviru Garancije za mlade 
(bono de formacion garantia juvenil ), financijske potpore u iznosu od 430  EUR tijekom 
najviše 18 mjeseci za mlade koji se zapošljavaju na temelju ugovora o osposobljavanju i 
naukovanju. U srpnju 2018. Rumunjska je donijela Zakon o pripravničkom stažu kojim se 
podupire osobe starije od 16 godina. Tim se zakonom poslodavcima nalaže da nude mjesečnu 
nakn adu od najmanje 50  % minimalne bruto plaće u trajanju od najviše 720 sati (tijekom šest 
mjeseci). Na kraju pripravničkog staža ponudit će se bonus za zapošljavanje pripravnika.  
  
                                                            
64 Preporuka Vijeća od 10.  ožujka 2014. o kvalitativnom okviru za pripravništvo, 2014/C 88/01  
 
88 
 Okvir  2. Maksimalno iskorištavanje Europskog socijalnog fonda (ESF)  
S proračunom u iznosu od 86,4  milijarde EUR za razdoblje od 2014. do 2020. Europski 
socijalni fond jedan je od ključnih instrumenata EU -a za lakše prevladavanje izazova 
utvrđenih u preporukama za pojedine zemlje (CSR -ovima). Operativni programi izravno 
dopri nose poticanju održivih i kvalitetnih radnih mjesta, promicanju socijalne uključivosti, 
ulaganju u obrazovanje i osposobljavanje i jačanju izgradnje institucijskog kapaciteta.  
Jedan od političkih prioriteta je zapošljavanje mladih, koje se potiče vlastitim  sredstvima 
ESF-a i putem Inicijative za zapošljavanje mladih (YEI). Proračun YEI -ja povećan je 2017. 
na 8,9 milijardi EUR, čime se pokriva cijelo programsko razdoblje 2014. –2020. Sredstva iz 
Inicijative za zapošljavanje mladih posebno su namijenjena mladi ma koji nisu zaposleni, ne 
obrazuju se niti osposobljavaju (skupina NEET), a njihova je dodjela usmjerena na regije u 
kojima su stope nezaposlenosti mladih 2012. bile najviše.  
Više od 15 milijuna sudionika imalo je koristi od potpore iz ESF -a i YEI -ja od 2 014. do 
2017., uključujući gotovo tri milijuna dugotrajno nezaposlenih (17  %). Mlade osobe mlađe od 
25 godina (42  % ukupnih sudionika) i niskokvalificirane osobe sa sekundarnim ili nižim 
sekundarnim obrazovanjem (44  % ukupnih sudionika) ključne su ciljne s kupine tih 
intervencija. Provedba, koja se znatno ubrzala 2017., trebala bi se postojano nastaviti u 
narednim godinama.  
Od preko 2,4 milijuna pripadnika skupine NEET koji su primili potporu YEI -ja od 2014. do 
2017.:  
– 1,5 milijuna mladih dovršilo je interv enciju uz potporu Inicijative za zapošljavanje 
mladih,  
– 780 000 mladih po isteku potpore obrazovalo se ili osposobljavalo, stjecalo je 
kvalifikaciju ili je našlo posao, uključujući samozapošljavanje,  
– 550 000 mladih po isteku potpore dobilo je ponudu za posao, nastavilo je obrazovanje, 
naukovanje ili pripravništvo,  
Europska komisija donijela je 30. svibnja 2018. prijedlog Europskog socijalnog fonda plus 
(ESF+) za razdoblje 2021. –2027. ESF+ će u širem okviru strukturnih i investicijskih fondova 
omogućiti p reciznije usmjeravanje potpore na izazove utvrđene u Europskom semestru. U 
tom će se kontekstu u ESF+ objediniti:  
• Europski socijalni fond (ESF) i Inicijativa za zapošljavanje mladih (YEI),  
• Fond europske pomoći za najpotrebitije (FEAD),  
• Program EU -a za zapošljavanje i socijalne inovacije, i  
• Zdravstveni program EU -a. 
 
89 
 Cilj Uredbe o ESF -u + bit će osigurati da se sredstva u okviru podijeljenog upravljanja 
usmjeravaju na utvrđene ključne izazove, a posebno:  
• potporu načelima europskog stupa socijalnih p rava i provedbi preporuka u okviru 
europskog semestra,  
• nastavak pružanja potpore mladima s utvrđenim minimumom dodjele sredstava za 
države članice s visokom stopom nezaposlenosti mladih,  
• poticanje socijalne uključenosti s minimalnim udjelom od 25  %, 
• potporu djelovanju Unije za društvenu inovaciju, mobilnost i zdravlje;  
• potporu dugoročnoj integraciji državljana trećih zemalja, uz komplementarnost s 
Fondom za azil i migracije (AMF),  
• pojednostavnjenje kako bi se smanjilo administrativno opterećenje nacionalnih tijela 
ili organizacija koje imaju koristi od mjera ESF -a +. 
 
Nekoliko država članica nastavlja promicati uključivanje starijih radnika na tržište 
rada . U Danskoj se mirovinskim sporazumom jačaju poticaji starijim radnicima da ostanu 
dulje na tržištu rada. Nizom inicijativa povećava se stupanj fleksibilnosti u mirovinskom 
sustavu, uključujući veće financijske poticaje za kasnije umirovljenje i uspostavu privatnih 
mirovinskih sustava. Grčka je donijela program subvencija javnom sektoru i lokalni m 
poduzećima, subjektima i organizacijama za zapošljavanje 10  000 dugotrajno nezaposlenih u 
dobi od 55 do 67 godina. U Malti će umirovljenici koji su mlađi od 65 godina i samozaposleni 
ili rade u nepunom radnom vremenu moći platiti razmjeran nacionalni dop rinos za osiguranje 
prema stopi od 15  % umjesto pune stope. Slovenija je uvela subvenciju čiji je cilj stalno 
zapošljavanje osoba starijih od 58 godina, a prednost se daje primateljima naknade za 
nezaposlenost i novčane socijalne pomoći. Subvencija iznosi 11 000 EUR, a plaća se 
poslodavcu u dva dijela (polovina u trenutku zapošljavanja i polovina nakon 18. mjesečne 
plaće). Osim toga, pokrenut je projekt pružanja sveobuhvatne potpore poduzećima kako bi se 
olakšalo aktivno starenje radne snage. Obje se mjere sufinanciraju iz ESF -a. Naposljetku, u 
skladu sa strategijom aktivnog starenja, u ožujku 2018. uspostavljen je državni savjet za 
aktivno starenje i međugeneracijsku suradnju koji se sastoji od ministara te predstavnika 
strukovnih institucija, nevladinih or ganizacija i gospodarstva.  
Mnoge države članice nastavljaju s radom u području skrbi o djeci i dugotrajne skrbi 
radi uklanjanja prepreka u zapošljavanju žena. U lipnju 2018. Njemačka je donijela 
 
90 
 program „Financiranje skrbi o djeco” kojim se podupire prošir enje skrbi o vrlo maloj djeci 
kako bi se povećao broj žena koje rade u punom radnom vremenu. Cilj je tog programa s 
proračunom od 3,28 milijardi EUR osigurati dodatnih 100  000 mjesta u sustavu skrbi o djeci. 
Irska je predstavila program ranog i predškolsko g odgoja i obrazovanja za djecu predškolske 
dobi. Od rujna 2018. djeca mogu ući u sustav skrbi o djeci u dobi od 2 godine i 8 mjeseci i 
ostati u njemu dok ne navrše dob za početak obveznog školovanja. Isto tako, Grčka je 
produljila obvezno predškolsko obra zovanje s jedne na dvije godine i osigurala je 15 milijuna 
EUR za dodatnih 10  000 mjesta u sustavu skrbi o djeci. Neke su države članice poduzele 
mjere za poboljšanje pristupačnosti skrbi o djeci. U Španjolskoj je Zakon o porezu na osobni 
dohodak izmijenje n kako bi se omogućio odbitak troškova skrbi za djecu do 3 godine starosti. 
U Finskoj su smanjene naknade za predškolsko obrazovanje za obitelji s niskim i srednjim 
dohotkom. Prema procjenama time će približno 6  700 obitelji steći pravo na besplatan rani 
predškolski odgoj i obrazovanje. Irska je najavila jedinstveni pristupačni program skrbi o 
djeci u okviru kojeg bi se pružila financijska potpora za predškolsko i školsko obrazovanje. 
Bugarska je donijela mjere kojima je cilj pružanje dugoročne skrbi za sta rije osobe i osobe s 
invaliditetom. Neke su države članice poduzele mjere u korist plaćene neformalne skrbi. 
Češka je donijela zakon o posebnom dopustu za osobe koje skrbe (plaćeni dopust do tri 
mjeseca za neformalne skrbnike uzdržavanih članova obitelji).  Irska planira produljiti pravo 
na roditeljski dopust na 26 tjedana (6 mjeseci) za svako dijete. Ako se to donese, roditelji koji 
su već iskoristili postojeće pravo na 18 tjedana dobiti će dodatnih osam tjedana predviđenih 
tim zakonodavstvom. Naposljetku, Estonija je uvela pet dodatnih dana dopusta za osobe koje 
skrbe (s naknadom u visini minimalne plaće).  
Uravnotežena raspodjela plaćenog dopusta između žena i muškaraca može biti posebno 
korisna za poticanje zapošljavanja žena nakon rođenja djeteta. Španjol ska je stoga 
donijela novi zakon kojim se pravo očeva na plaćeni očinski dopust produljuje s četiri na pet 
tjedana. Češka je uvela tjedan dana plaćenog očinskog dopusta. Slovenija je smanjila trajanje 
očinskog dopusta s 90 na 30 dana, ali je znatno povisil a pripadajući iznos naknade, na 100  % 
plaće. U Nizozemskoj je u Parlament poslan nacrt zakona kojim se produljuje trajanje 
očinskog dopusta s dva na pet dana i odobrava dodatnih pet tjedana dopusta za roditelje. 
Estonija namjerava roditeljski dopust učinit i fleksibilnijim kako bi ga oba roditelja mogla 
koristiti istodobno.  
Neke države članice prilagođavaju svoje porezne sustave i sustave naknada kako bi se 
stimuliralo zapošljavanje primatelja drugog dohotka. U Danskoj je 2018. donesen porezni 
 
91 
 sporazum koji m se jačaju poticaji za rad u punom radnom vremenu, posebno namijenjeni 
nezaposlenima i radnicima u nepunom radnom vremenu. Španjolska je izmijenila zakon o 
proračunu za 2018. kako bi uvela osobni odbitak poreza na dohodak za uzdržavanog partnera 
s niskim prihodima. Latvija je proširila obuhvat neoporezive osnovice poreza na dohodak za 
bračne drugove koji ne rade, a skrbe o djetetu do tri godine ili najmanje troje djece u dobi do 
18 godina.   
Samo je ograničen broj država članica poduzeo korake za rješavanje  problema razlike u 
plaći između spolova. Švedska je osnovala novu agenciju  za radno okruženje koja će 
prikupljati i distribuirati informacije o politikama u području radnog okruženja, među ostalim 
u pogledu spolne segregacije u zanimanjima. Estonija namje rava povećati transparentnost u 
javnom sektoru te će razviti informatički alat za analizu razlika u plaćama između muškaraca 
i žena. Francuska je najavila niz od deset mjera kojima će se poticati brisanje razlike u plaći 
između muškaraca i žena.  U kolovoz u 2018. Portugal je uveo mjere za promicanje jednakih 
naknada za žene i muškarce koji obavljaju jednak posao ili rad jednake vrijednosti. To 
uključuje godišnje izvješće o općim i sektorskim informacijama o razlikama u primicima od 
rada te o procjeni po pod uzeću, zanimanju i razini kvalifikacija. Predviđene su posebne radnje 
inspektorata rada i sankcije protiv poslodavaca na temelju nalaza o diskriminacijskom 
postupanju.  
Mnoge države članice poduzimaju mjere za promicanje integracije osoba migrantskog 
podri jetla putem strateških planova, financiranja, zakonodavstva i inovativnih mjera . U 
Finskoj su uvedeni novi modeli za integraciju financijskih sredstava, ubrzavanje postupka 
integracije i omogućivanje migrantima da kombiniraju obrazovanje i rad na fleksibil an način. 
Na Malti je u prosincu 2017. pokrenuta strategija i akcijski plan za integraciju migranata 
(Vizija 2020.) kao okvir za razumijevanje uspješne integracije. U Belgiji je program zajednice 
njemačkog govornog područja za integraciju postao obvezan za  strane državljane koji su 
stariji od 18 godina, registrirani u općini od siječnja 2018. i imaju boravišnu dozvolu koja 
vrijedi najmanje tri mjeseca. U Austriji su dva nova zakona o integraciji stupila na snagu u 
ljeto 2017. kao dio većih nastojanja u prom icanju integracije. U Zakonu o integraciji se od 
izbjeglica i osoba kojima je odobrena supsidijarna zaštita zahtijeva da potpišu „izjavu o 
integraciji” i da sudjeluju u tečajevima za integraciju. S učinkom od 1. siječnja 2018. 
prilagođen je savezni zakon o  azilu, čime su korisnici supsidijarne zaštite i tražitelji azila 
stekli pravo na integracijsku potporu ako je izgledno da će im se dodijeliti međunarodna 
zaštita.  
 
92 
 Promicanje uključivanja migranata na tržište rada prioritet je u mnogim državama 
članicama.  U Belgiji je flamanska služba za zapošljavanje (VDAB) provela Akcijski plan za 
2017. pod nazivom „Integracija kroz rad”. Švedska je donijela nove mjere kako bi olakšala 
integraciju novopridošlih migranata, posebno na tržište rada, putem, između ostalog, p ružanja 
ciljanog obrazovanja i osposobljavanja. Švedska agencija za gospodarski i regionalni rast 
olakšava kontakte i umrežavanje žena rođenih u inozemstvu, posebno novopridošlih žena, s 
poslodavcima. U Estoniji je pokrenuta kampanja informiranja kako bi s e potaknulo pristup 
druge i treće generacije zapošljavanju u javnom sektoru. Pokrenut je i pilot -program 
mentorstva kako bi se državljanima trećih zemalja olakšalo pristup tržištu rada.  
Promicanje pristupa obrazovanju i osposobljavanju može biti ključni po kretač 
uključivanja na tržište rada i u društvo u cjelini . U Švedskoj, u skladu s obvezom 
obrazovanja i osposobljavanja, svi novopridošli useljenici iz trećih zemalja koji su korisnici 
uvodnog programa javne službe za zapošljavanje i koji se moraju obrazov ati ili osposobljavati 
kako bi dobili posao mogu se prijaviti za obrazovanje i osposobljavanje. U Estoniji je 2017. 
za imigrante organizirana internetska platforma za učenje estonskog. U Finskoj se reformama 
u osnovnom i strukovnom obrazovanju želi poboljš ati razvoj jezičnih sposobnosti migranata. 
Osim toga, donesena je zakonodavna izmjena kako bi se u okviru obrazovanja odraslih 
migrantima osigurala pismenost. Hrvatska je poboljšala svoj sustav priznavanja kvalifikacija 
za korisnike međunarodne zaštite te im je omogućila da bez naknade završe obrazovanje 
započeto u zemlji podrijetla. U Njemačkoj su provedene mjere kojima se državljanima trećih 
zemalja pomaže da se uključe na tržište rada time što se priznaju njihove strukovne i 
obrazovne kvalifikacije, kao i njihove neformalne vještine.  
Države članice poduzimaju i posebne mjere za izbjeglice i tražitelje azila. U Belgiji je 
dogovorena strukturna suradnja Savezne agencije za prihvat tražitelja azila (Fedasil) s 
valonskom Agencijom za zapošljavanje (Forem), u glavnom kako bi se tražiteljima azila 
olakšao pristup zapošljavanju. U Estoniji je Agencija za osiguranje u slučaju nezaposlenosti 
proširila projekt „Moj prvi posao u Estoniji” u okviru programa Garancije za mlade, koji se 
sufinancira sredstvima iz Europsk og socijalnog fonda za korisnike međunarodne zaštite. U 
Luksemburgu je Agencija za zapošljavanje osnovala službu za integraciju korisnika 
međunarodne zaštite na tržište rada. U Nizozemskoj je pokrenut program za korisnike 
međunarodne zaštite i građane migr antskog podrijetla rođene u tuzemstvu kako bi se 
poboljšao pristup zapošljavanju. Francuska je pokrenula inicijativu „Program za 1  000 
 
93 
 izbjeglica” koji za 1  000 korisnika međunarodne zaštite nudi osmomjesečni program za 
integraciju, uključujući smještaj, u čenje jezika i certificirano strukovno osposobljavanje.  
Nekoliko država članica promiče zapošljavanje osoba s invaliditetom. Od rujna 2017. 
grčka vlada subvencionira zapošljavanje osoba s invaliditetom i prilagodbu radnih mjesta u 
lokalnim tijelima i priva tnim poduzećima. Slično tomu, u Švedskoj je podignuta gornja 
granica za subvencioniranje zapošljavanja osoba s invaliditetom. Poljska provodi projekt 
smanjenja prepreka za zapošljavanje osoba s invaliditetom koji se financira iz Europskog 
socijalnog fonda.  Bugarska ulaže u osposobljavanje radi povećanja zapošljivosti osoba s 
invaliditetom („osposobljavanje i zapošljavanje”), pri čemu se prednost daje osobama s težim 
invaliditetom. Francuska je donijela zakon Liberté de Choisir son Avenir Professionnel  
(„Sloboda odabira profesionalne budućnosti”) s ciljem promicanja zapošljavanja osoba s 
invaliditetom. Tim zakonom obuhvaćeno je proširenje socijalno -medicinskih pristupa pomoći 
pri traženju zaposlenja, prebacivanje zahtjeva za zapošljavanje 6  % osoba s invalid itetom s 
razine radne jedinice na razinu poduzeća te uvođenje obavezne izjave za poduzeća (od 
siječnja 2020.) o mjerama koje se poduzimaju u pogledu integracije radnika s invaliditetom.  
Cilj je nove portugalske socijalne naknade za uključivanje osoba s inv aliditetom stupnja 
većeg od 60  % potaknuti te osobe da nastave raditi ili da traže posao (trenutačno osobe s 
invaliditetom nemaju pravo na naknadu za invaliditet ako imaju bilo kakva primanja). Malta 
uvodi novu proračunsku mjeru koja će osobama s invalidit etom omogućiti da zadrže svoju 
invalidsku mirovinu iako rade u punom radnom vremenu ili su dobili posao.  
  
 
94 
 3.3. Sedma smjernica: Poboljšanje funkcioniranja tržišta rada i djelotvornosti 
socijalnog dijaloga  
 
U ovom se odjeljku razmatra provedba sedme smjernice za zapošljavanje, kojom se državama 
članicama preporučuje poboljšanje funkcioniranja tržišta rada i djelotvornosti socijalnog 
dijaloga. To uključuje uravnoteživanje fleksibilnosti i sigurnosti u politikama tržišta rada, 
sprječavanje segmentacije tržišta ra da i poticanje prijelaza prema otvorenim oblicima 
zapošljavanja, osiguravanje djelotvornih aktivnih politika tržišta rada i javnih službi za 
zapošljavanje, osiguravanje prikladnih naknada za nezaposlene koje ne odvraćaju od brzog 
povratka u svijet rada te promicanje mobilnosti radnika i učenika. Osim toga, u smjernicama 
se državama članicama preporučuje da osiguraju pravovremeno i smisleno uključivanje 
socijalnih partnera u osmišljavanje i provedbu politika, uključujući potporu za povećanje 
kapaciteta socij alnih partnera. U poglavlju se prvo predstavljaju ključni pokazatelji koji 
upućuju na izazove u tom području, posebno u pogledu segmentacije između stalnih i 
privremenih radnih mjesta (i povezanih pitanja kvalitete radnih mjesta), sudjelovanja u 
politikama  tržišta rada i javnim službama za zapošljavanje, ustroja davanja za nezaposlenost 
(ažuriranjem referentnih vrijednosti utvrđenih 2018.) te proširenja mobilnosti radnika i 
učenika. Konačno, u odjeljku 3.3.2. iznose se mjere politike koje su u tim područjim a 
poduzele države članice.  
3.3.1.  Ključni pokazatelji  
Iako je na razini EU -a uglavnom stabilna, segmentacija tržišta rada problem je u nizu 
država članica. Segmentacija je situacija u kojoj (najmanje) dva „segmenta” radnika imaju 
različita prava, materija lna prava i/ili radne uvjete na tržištu rada. To može ometati 
funkcioniranje i pravednost tržišta rada, posebno ako je povezano s ograničenim 
mogućnostima prelaska s atipičnih na stalna radna mjesta. Velik  udio zaposlenih na određeno 
vrijeme može biti grub i pokazatelj segmentacije tržišta rada u državi članici. Udio zaposlenika 
na određeno vrijeme u ukupnom broju zaposlenika na razini EU -a (slika 39.) u zadnjih se 
nekoliko godina nije znatno promijenio te je u prosjeku tijekom proteklih deset godina iznosio  
oko 14  %. Međutim, neke se države članice suočavaju sa znatno većim razinama: posebno je 
tako u Španjolskoj, Poljskoj, Portugalu, Nizozemskoj i Hrvatskoj jer su u svim tim državama 
2017. zabilježene stope iznad 20  %; nakon njih slijedi ostalih šest država  članica (Slovenija, 
Francuska, Švedska, Finska, Italija i Cipar) u rasponu od 15  % do 20  %. Neke od tih zemalja 
 
95 
 zabilježile su znatna povećanja od 2008. do 2017., posebno Hrvatska (za 8 postotnih bodova), 
Slovačka (za 5 postotnih bodova), Nizozemska (za o ko 4 postotna boda) i Italija (za 2 
postotna boda). I Danska je zabilježila znatno povećanje (s 8,5  % 2008. na 12,9  % 2017.). 
Poseban je slučaj Španjolska, u kojoj se udio ugovora na određeno vrijeme znatno smanjio 
tijekom krize (s 29,2  % 2008. na 23,2  % 2013.) da bi se tijekom oporavka ponovno povećao 
(do 26,8  % 2017.).  
 
Slika 39.: Udio radnika na određeno vrijeme u ukupnom broju zaposlenih (15 –64).  
 
Izvor: Eurostat, anketa o radnoj snazi.  
 
Ugovori o radu na određeno vrijeme mogu biti prvi korak prema trajnim poslovima, ali 
su često „slijepa ulica”. Na slici 40. prikazuju se stope prelaska s ugovora na određeno 
vrijeme na ugovore na neodređeno vrijeme (prosjek kroz tri godine kako bi se smanj io utjecaj 
kratkoročnih fluktuacija) u usporedbi s udjelom ugovora na određeno vrijeme u odnosu na 
ukupan broj zaposlenih. U prosjeku je 24  % radnika s privremenim ugovorom prešlo tijekom 
naredne godine na ugovor o radu na određeno vrijeme. Međutim, godišn ja stopa prijelaza u 
državama članicama znatno je niža od prosjeka EU -a. Posebno je tako u Španjolskoj, 
Francuskoj, Poljskoj i Italiji, u kojima je niskoj stopi prijelaza (otprilike 11  % za prve dvije 
zemlje, 20  % za Italiju, 22  % za Poljsku) pridodan veli ki udio ugovora na određeno vrijeme, 
što upućuje na segmentaciju. Stope prijelaza su relativno više u državama članicama s niskim 
udjelom ugovora na određeno vrijeme. S druge strane, u zemljama s visokim udjelom ugovora 

 
96 
 o radu na određeno vrijeme radnici s u rjeđe zarobljeni na određenom radnom mjestu. 
Istaknute su iznimke Švedska i Slovenija u kojima, unatoč visokim udjelima radnika na 
određeno vrijeme, trenutačne stope prijelaza iznose približno 40  % ili više.  
 
Slika 40.: Udio zapo slenika na određeno vrijeme u ukupnom broju zaposlenih u dobi od 
15 do 64 godine (2017.) i stopa prelaska s ugovora na određeno vrijeme na ugovore na 
neodređeno vrijeme, trogodišnji prosjek (2016.).   
 
Izvor: Eurostat, anketa o radnoj snazi, Istraživanje o  dohotku i životnim uvjetima.  
Napomena: stopa prijelaza za IE i MT odnosi se na 2015.  
 
 
U EU -u većina privremenih radnika radi na temelju ugovora o radu na određeno 
vrijeme jer ne mogu pronaći stalan posao. Udio „nesvojevoljno” privremenih radnika 
dodatni je pokazatelj segmentacije na tržištu rada; približno 54  % svih privremenih radnika u 
EU-u u dobi od 15 do 64 godine nesvojevoljno radi na određeno vrijeme (dva postotna boda 
više nego 2008.), no u 12 država članica ta brojka premašuje 70  %. S tog je gledi šta poseban 
izazov situacija u državama članicama kao što su Portugal, Hrvatska i Španjolska, u kojima 
ukupno visokom udjelu radnika s ugovorima na određeno vrijeme treba pridodati činjenicu da 
takav oblik rada u više od 80  % slučajeva nije svojevoljan (sl ika 41.). Trebalo bi pratiti i 
situaciju u Cipru: iako je udio zaposlenika na određeno vrijeme tek neznatno iznad prosjeka 
EU-a, 91,9  % njih nalazi se u toj situaciji jer nije moglo pronaći stalan posao. Mlađi su radnici 
uglavnom spremniji prihvatiti rad n a određeno vrijeme; kao što je prikazano na slici 41., kad 
se razmatra dobna skupina 25 –64, udio radnika koji nesvojevoljno rade na određeno vrijeme 

 
97 
 viši je u svim državama članicama. Zanimljivo je da je razlika među dobnim skupinama 15 –
64 i 25 –64 najniža tamo gdje je najviši udio radnika koji nesvojevoljno rade na određeno 
vrijeme, što ukazuje na to da na segmentiranijim tržištima rada i mladi radnici izrazito 
preferiraju ugovore na neodređeno vrijeme. Udio starijih radnika (u dobi od 55 do 64 godine) 
s nesvojevoljnim ugovorima o radu na određeno vrijeme znatno se povećao tijekom krize, s 
51,9 % 2008. na 60,6  % 2017.  
 
Slika 41.: Udio radnika koji nesvojevoljno rade na određeno vrijeme kao udio u 
ukupnom broju zaposlenih na određeno vrijeme, 2017.  
 
Izvor: Eurostat, anketa o radnoj snazi.  
 
Visok udio samozaposlenih radnika također može biti znak segmentacije tržišta rada.  
Iako je samozapošljavanje obično dobrovoljno, njime se mogu prikriti ekonomski ovisni radni 
odnosi (tzv. „lažno” samozapošljavanje). Osim toga, sustavi socijalne sigurnosti često nisu 
prilagođeni tako da uključuju samozaposlene (taj se problem obrađuje u poglavlju 3.4.). 
Stupanj autonomije samozaposlenih radnika ne može se mjeriti usporedivim statističkim 
podacima Eu rostata u državama članicama65. Međutim, ako se uzme u obzir udio 
samozaposlenih bez zaposlenika („radnici za vlastiti račun”) u odnosu na ukupnu zaposlenost, 
moguće je dobiti posredne informacije o tome, pri čemu bi visok udio ukazivao da postoji 
potreba z a dodatnom procjenom za pojedinu zemlju. Na ljestvici su 2017. na vrhu Grčka 
                                                            
65  Budući ad hoc modul Eurostatove ankete o radnoj snazi za samozapošljavanje, čiji se rezultati očekuju 2019., 
pridonijet će rješavanju tog pitanja.  

 
98 
 (22,3  %), Rumunjska (15,3  %) i Italija (15,1  %), zatim slijede Poljska, Češka, Slovačka, 
Ujedinjena Kraljevina i Nizozemska sa stopama višim od 11  % (slika 42.). Pri dnu su Danska , 
Njemačka, Švedska i Mađarska sa stopama približno 5  % ili nižima. Od 2008. udio zaposlenih 
za vlastiti račun u EU -u u prosjeku je ostao stabilan, ali u nekim je zemljama zabilježeno 
znatno povećanje, posebno u Nizozemskoj (s 8,4  % 2008. na 11,5  % 2017.) i u Ujedinjenoj 
Kraljevini (s 9,8  % na 11,8  %). Suprotno tome, znatno se smanjio u Hrvatskoj (s 11,7  % na 
5,7 %) i Portugalu (s 13,5  % na 8,9  %). Eurofound66 smatra da bi se oko jedna četvrtina svih 
samozaposlenih osoba u EU -u 2015. mogla svrstati u „ranjiv e” ili „prikrivene”67, sa znatnim 
razlikama među državama članicama. Te radnike karakterizira gospodarska ovisnost, niska 
razina autonomije i financijska ranjivost; prema tome, „lažno samozaposlene osobe” 
najvjerojatnije će se pronaći u tim skupinama. Na sl ici 43. prikazuje se raspodjela 
samozaposlenih radnika u tim dvjema kategorijama kao udio u ukupnom broju zaposlenih, po 
državi članici.  
 
Slika 42.: Udio samozaposlenih bez zaposlenika u ukupnom broju zaposlenih.   
 
Izvor: Eurostat, anketa o radnoj snazi (izračuni Glavne uprave za zapošljavanje).  
                                                            
66 Eurofound (2017), Istraživanje samozapošljavanja u Europskoj uniji, Ured za publikacije Europske unije, 
Luksemburg. 
67 Na temelj u podataka za 2015. iz šestog europskog istraživanja o radnim uvjetima (EWCS) utvrđeno je pet 
odvojenih skupina samozaposlenih osoba („poslodavci”, „stabilni samostalni radnici”, „mali trgovci i 
poljoprivrednici”, „ranjivi” i „prikriveni”). Klasteri su ish od statističkog modela (analize latentne klase) kojim 
kontroliraju varijable ekonomske ovisnosti (npr. broj klijenata, jednostavnost pronalaženja novih kupaca), 
operativne ovisnosti (npr. mogućnost brzog uzimanja dopusta) i poduzetničke djelatnosti (npr. v iše poslovnih 
jedinica, razlozi za samozaposlenost). Više pojedinosti u Eurofoundu (2017), ibidem.  

 
99 
  
Slika 43.: „Ranjive” i „prikrivene” samozaposlene osobe kao udio u ukupnom broju 
zaposlenih.  
 
Izvor: Eurofound (2017) – temelji se na šestom istraživanju  europskih radnih uvjeta (2015.).  
  
„Rad na platformi”, iako trenutačno ograničen na male dijelove radne snage, može 
imati znatan utjecaj na radne uvjete i oblike rada. Nedavno je u internetskoj anketi 
Europske komisije COLLEEM68 istraživano kako se česti k orisnici interneta u dobi od 16 do 
74 godina koriste internetskim platformama u 14 zemalja EU -a, što je donijelo nekoliko 
početnih okvirnih dokaza o situaciji radnika na platformama. Prema Europskoj komisiji 
(2018.)69, u skladu s rezultatima istraživanja, u dio osoba koje zarađuju više od pola prihoda na 
platformi 2017. bio je tik iznad 2  %, a najviše razine zabilježene su u Ujedinjenoj Kraljevini 
(4,3 %) i Nizozemskoj (2,9  %). Oko polovina onih za koje je rad na platformi glavna 
djelatnost smatra da su potpu no ili djelomično samozaposlene osobe, iako znatan dio (38  %) 
vidi sebe kao zaposlenike. To upućuje na činjenicu da brojni radnici na platformi možda 
nemaju socijalnu zaštitu, a taj je problem još složeniji jer njihov položaj u zaposlenju često 
nije jasan za regulatorne potrebe.  
Kvaliteta radnih mjesta radnika na određeno vrijeme niža je u nizu različitih dimenzija.  
U šestom europskom pregledu radnih uvjeta (2015.) navedene su informacije o nizu ključnih 
                                                            
68 Istraživanje COLLEEM  („Ekonomija suradnje i zapošljavanje”) je internetsko panelsko istraživanje o 
digitalnim platformama koje je naručila Glavna uprava z a zapošljavanje, a koordinira ga JRC. Provedeno je u 14 
država članica EU -a: DE, ES, FI, FR, HR, HU, IT, LT, NL, PT, RO, SE, SK i UK. Istraživanje je provedeno u 
lipnju 2017. Vidjeti Pesole i dr., (2018).  
69 Europska komisija (2018). Zaposlenost i socijalna  kretanja u Europi. Godišnji pregled za 2018. Luxembourg: 
Ured za publikacije Europske unije . 

 
100 
 dimenzija kvalitete radnih mjesta. Na temelju te ankete Eurofound70 je izračunao sedam 
indeksa kvalitete radnih mjesta (koji se odnose na fizičku okolinu, društvenu o kolinu, 
intenzitet rada, vještine i slobodu odlučivanja, kvalitetu radnog vremena, izglede, i zaradu). 
Uzimajući u obzir razlike u ocjenama za šest od sedam indeksa71 kvalitete radnih mjesta 
(tablica 3.), za radnike s kratkoročnim ugovorima na određeno vrij eme rezultat je ispod 
prosjeka, pri čemu su izgledi  (uključujući stupanj sigurnosti radnog mjesta i napredovanje u 
karijeri) te vještine i sloboda odlučivanja  (koji uključuju, primjerice, pristup osposobljavanju i 
autonomiju odlučivanja) najveći problemi. S druge strane, ocjene za indeks društvene okoline 
donekle su iznad prosjeka. Uzorak ocjena za dugoročne ugovore na određeno vrijeme sličan 
je, ali su ocjene kvalitete takvih radnih mjesta bliže prosjeku, osim toga, indeks društvene 
okoline  za takve ugovor e nepovoljniji je od prosjeka. Nakon statističke kontrole čimbenika 
kao što su pojedinačna obilježja ili karakteristike povezane s radnim mjestom (slika 44.) i 
dalje postoje razlike. Izloženost riziku od siromaštva više je nego triput veća za radnike s 
ugovorima na određeno vrijeme za radnike sa stalnim zaposlenjem (16,3  % radnika na 
određeno vrijeme u odnosu na 5,8  % stalno zaposlenih 2017.), a ta razlika neprestano raste od 
početka krize.  
 
Tablica 3.: Broj bodova u pogledu kvalitet e radnih mjesta prema položaju u zaposlenju 
(2015.)  
Izvor: Izračun Eurofounda na temelju EWCS 2015. Zelene oznake znače „bolje od prosjeka”, a crvene „lošije od 
prosjeka”. Nijansa boje pokazuje odstupanje od prosjeka (tamnija nijansa znači veća razlika od  prosjeka).   
 
                                                            
70 Eurofound (2018), „Je li položaj u zaposlenju bitan za kvalitetu radnih mjesta?”, u pripremi. 
71 Sedma dimenzija, tj. zarada, isključena je zbog niske pouzdanost i. 
Fizička okolina Intenzitet radaKvaliteta 
radnog 
vremenaDruštvena 
okolinaIzglediVještina i 
sloboda 
odlučivanja
Ugovor na neodređeno vrijeme 84 35 71 65 56 56
Određeno vrijeme > jednogodišnji 83 34 70 59 46 52
Određeno vrijeme < jednogodišnji 81 36 70 65 38 44
Drugi zaposlenici 82 30 71 64 41 44
Samozaposl., bez zaposlenika – ovisni 83 27 72 44 44 54
Samozaposl., bez zaposlenika – neovisni 83 26 67 47 50 64
Poslodavci 84 35 60 76 62 71
Ukupno 83 34 70 64 53 56Položaj u zaposlenjuDimenzije kvalitete radnog mjesta
 
101 
 Slika 44.: Učinci položaja u zaposlenju na posebne aspekte kvalitete radnih mjesta s 
primjenom kontrole upotrebom pojedinačnih i povezanih značajki (2015.)  
Izvor: Izračun Eurofounda na temelju EWCS 2015.  
Napomena: boje predstavljaju relativni odnos između svakog pokazatelja kvalitete radnog mjesta i položaja u 
zaposlenju u odnosu na referentnu grupu zaposlenika s ugovorima na neodređeno vrijeme. Rezultati proizlaze iz 
višerazinske regresijske analize sa statističkom  kontrolom pojedinačnih obilježja, zanimanja, sektora i drugih.  
 
Učinkovite aktivne politike tržišta rada (APTR) ključna su sastavnica funkcionalnih 
tržišta rada. Njima  se poboljšava sklad ponude i potražnje na tržištu rada, a tražiteljima 
zaposlenja poveć avaju šanse za pronalazak posla. Nezaposlenost je glavni problem koji se 
rješava APTR -om, prije svega dugotrajna nezaposlenost (tj. dulja od jedne godine). Dokazi 
ukazuju da je rizik smanjivanja vrijednosti vještina, obeshrabrenosti i općeg otuđenja od 
tržišta rada veći što je tražitelj zaposlenja dulje nezaposlen. Stoga je dugoročna nezaposlenost 
pokazatelj djelotvornosti aktivnih politika tržišta rada i mjera izazova s kojim se zemlja 
suočava u pogledu aktivacije svojeg nezaposlenog stanovništva72. Na slic i 45. prikazana je 
stopa dugotrajne nezaposlenosti (tj. omjer broja nezaposlenih osoba tijekom više od jedne 
godine i aktivnog stanovništva) 2017. i promjena u odnosu na 2016. godinu. Kako je 
navedeno u poglavlju 1., dugotrajna nezaposlenost u svim je drža vama članicama 2017. 
smanjena zbog oporavka tržišta rada. Unatoč općenitoj konvergenciji (što naglašava i 
negativni nagib pravca regresije ), u državama članicama postoje znatne razlike u stopama 
nezaposlenosti, koje su 2017. iznosile od 1  % u Češkoj do 15 ,6 % u Grčkoj. Zajedno sa 
Španjolskom (u kojoj je stopa 7,7  %), Grčka je označena kao „slabi rezultati koji se 
poboljšavaju” jer je razina nezaposlenosti znatno viša od prosjeka, ali uz brzo snižavanje 
stope tijekom prošle godine. U Italiji je zabilježena relativno niža stopa dugotrajne 
                                                            
72 Iz tih je razloga u Odboru za zapošljavanje dogovoreno da je stopa dugotrajne nezaposlenosti  glavni pokazatelj 
iz pregleda socijalnih pokazatelja za praćenje aktivne potpore zapošljavanju. 
Sigurnost 
radnog 
mjestaZavršeno 
osposobljava
njePoteškoće u 
uzimanju 
dopustaHitno 
pozvani na 
posaoRedovitost 
(srednja do 
visoka)Veliko 
naprezanje
Određeno vrijeme (usp. neodređeno vrijeme)Određeno vrijeme > jednogodišnji
Određeno vrijeme < jednogodišnji
Samozaposleni, bez zaposlenika – ovisni
Samozaposleni, bez zaposlenika – neovisni
Poslodavci

 
102 
 nezaposlenosti (6,5  %), što je označeno kao „kritično stanje” jer se uzima u obzir ograničeno 
poboljšanje 2017. u odnosu na prethodnu godinu. Smatra se da je situaciju u Slovačkoj 
„potrebno pratiti”, s obzirom da stopa dugot rajne nezaposlenosti iznosi 5,1  %. Među 
državama koje su označene kao „bolje od prosjeka” vrijedi spomenuti Cipar, Portugal i 
Hrvatsku koji su svrstani u ovu skupinu zbog svoje uspješnosti na godišnjoj razini promjena, 
što upućuje na znatno poboljšanje 201 7. (razina je blizu prosjeka EU -a, ali i dalje viša od 
njega).  
 
Slika 45.: Stopa dugotrajne nezaposlenosti (glavni pokazatelj u pregledu socijalnih 
pokazatelja)  
 
Izvor: Eurostat, anketa o radnoj snazi. Razdoblje: razine i godišnje promjene 2017. u odnosu na 2016. 
Napomena: sjecište osi predstavlja neponderirani prosjek EU -a. Legenda je navedena u Prilogu.  
 
U većini država članica stopa dugotrajne nezaposlenosti jo š se nije vratila na razine 
prije krize. Poboljšanje u odnosu na 2013. (referentna vrijednost kao godina vrhunca krize) 

 
103 
 posebno je bitno (za više od 4 postotna boda) u Hrvatskoj, Španjolskoj, Slovačkoj, Portugalu, 
Irskoj i Bugarskoj. Ipak, u nekim je držav ama članicama stopa dugotrajne nezaposlenosti 
2017. jednaka ili veća nego 2013., posebno u Francuskoj (ista stopa), Austriji (+  0,5 postotnih 
bodova), Finskoj (+  0,4 postotna boda) i Luksemburgu (+  0,3 postotna boda). Osim toga, 
stopa dugotrajne nezaposlen osti za 21 državu članicu i dalje je viša nego 2008., a najveće su 
razlike zabilježene u Grčkoj (+  11,9 postotnih bodova), Španjolskoj (+  5,7 postotnih bodova), 
Cipru (+  4 postotna boda) i Italiji (+  3,5 postotnih bodova). To ukazuje na intenzitet recesije  
koju su te zemlje pretrpjele proteklih godina i nastavak njezina učinka na ishode na tržištu 
rada, ali istodobno i na izazove s kojima se suočavaju javne službe za zapošljavanje i sustavi 
aktivnih politika tržišta rada, koji su često bili jako opterećeni jer se naglo povećao broj 
tražitelja zaposlenja.  
 
Slika 46.: Udio dugotrajno nezaposlenih u aktivnom stanovništvu  
 
Izvor: Eurostat, anketa o radnoj snazi.  
 
Sudjelovanje u aktivnim politikama tržišta rada znatno se razlikuje diljem  EU-a. 
Aktivne politike tržišta rada jedan su od temelja za osiguravanje djelotvornih promjena na 
tržištu rada i vrlo uspješnih tržišta rada. Djelotvorna infrastruktura za cjeloživotno učenje i 
aktivne politike tržišta rada tvore stvarnu potporu (i sigurnost) u okviru dobro uravnotežene 
politike fleksigurnosti, što je prepoznato kao čimbenik kojim se poboljšava uspješnost tržišta 
rada. S obzirom na to razlike među državama članicama u sudjelovanju u poticajnim mjerama 

 
104 
 vrlo su uočljive. S jedne strane , postoji velika skupina država članica (Grčka, Rumunjska, 
Bugarska, Latvija, Slovenija, Hrvatska, Cipar i Malta), gdje je 2016. u mjerama aktivne 
politike tržišta rada sudjelovalo manje od 10  % onih koje žele raditi. Štoviše, taj se udio u 
većini slučajev a smanjio posljednjih godina. S druge strane, postoji druga skupina zemalja u 
kojoj su zabilježene stope sudjelovanja iznad 40  % (Švedska, Francuska, Danska, Mađarska, 
Luksemburg i Belgija); za tu skupinu zemalja trend je općenito pozitivan ili stalan od 2 013. 
To naizgled upućuje da u pogledu tog pokazatelja politike nema konvergencije73. U većini je 
zemalja stopa sudjelovanja pala nakon krize (uz istaknute iznimke Belgije, Mađarske, 
Švedske, Češke i Estonije), što upućuje na to da nakon povećanja broja traž itelja zaposlenja 
nije uslijedilo proporcionalno povećanje sudjelovanja u aktivnim politikama tržišta rada.  
 
Slika 47.: Sudionici u mjerama aktivne politike tržišta rada (APTR) na 100 osoba koje 
žele raditi  
 
Izvor: Eurostat, baza podataka o politici tržišta rada i anketa o radnoj snazi. Za UK nisu dostupni najnoviji 
podaci; nema podataka za IT za 2016.  
 
Čini se i da se ukupna ulaganja u aktivne politike tržišta rada uvelike razlikuju među 
državama članicama. Ako je udio dugotrajno nezaposlenih osoba gruba procjena 
djelotvornosti aktivnih politika tržišta rada, ta je razlika isto razlog za zabrinutost. Iako su 
izdaci za usluge i mjere na tržištu rada u određenoj mjeri povezani sa stanjem u pogledu 
nezaposlenosti i konkurentnosti u od ređenoj državi članici, podaci ukazuju na velike razlike u 
zalaganju za izgradnju djelotvornih sustava aktivnih politika tržišta rada. Izdaci za usluge i 
                                                            
73 Unatoč tome, taj je pokazatelj potrebno oprezno tumačiti jer  se njime mjeri samo sudjelovanje u mjerama 
politike tržišta rada (a ne djelotvornost tih mjera), dok je u slučaju nekoliko država njegova statistička 
pouzdanost upitna zbog načina na koji se podaci prikupljaju. 

 
105 
 mjere na tržištu rada iznose od 1,5  % BDP -a do manje od 0,1  % u nekim državama članicama 
koje se manje  zalažu (slika 48.). Osim toga, države članice s najmanjim ulaganjima u aktivne 
politike tržišta rada obično su one u kojima je sustav aktivne politike tržišta rada u znatnom 
dijelu sufinanciran sredstvima ESF -a i u kojima je upitna dugoročna održivost sus tava.  
 
Slika 48.: Izdaci za usluge i mjere na tržištu rada (2016.) i udio dugotrajno nezaposlenih 
osoba (2017.)  
 
Javne službe za zapošljavanje glavne su institucije na tržištu rada zadužene za potporu 
u traženju posla i upućivanje tražitelja zaposlenja na mjere aktivacije.  Iako su javne 
službe za zapošljavanje različito strukturirane u svakoj zemlji, njihov je cilj usklađivanje 
ponude i potražnje na tržištu rada pružanjem usluga i registriranim nezaposlenim osobama i 
poslodavcima. Posebno su nadležne za profiliranje klijenata, za savjetovanje i 
individualiziranu potporu, njihovo upućivanje na mjere osposobljavanja i aktivacije te (u 
mnogim zemljama) isplatu naknade za nezaposlenost i/ili socijalnih naknada.  
Ipak, djelotvo rnost javnih službi za zapošljavanje pri pružanju potpore za traženje 
posla nejednaka je među državama članicama,  ovisno o, među ostalim, njihovu kapacitetu, 
kvaliteti ponuđenih usluga i koordinaciji s drugim dionicima. U takvim se odstupanjima u 
brojnim s lučajevima odražavaju načini na koje nezaposleni upotrebljavaju javne službe za 
zapošljavanje za traženje posla (osim formalnih zahtjeva za registraciju, koji su općenito 
nužni za pristup naknadama za nezaposlenost i drugim socijalnim naknadama). Na slici 49. 

 
106 
 prikazan je udio nezaposlenih koji se služe javnim službama za zapošljavanje za traženje 
posla. Vrijednosti se ne razlikuju bitno od vrijednosti objavljenih u Zajedničkom izvješću o 
zapošljavanju za 2018. Na dnu raspodjele, u Španjolskoj, Italiji i Rum unjskoj 2017. zabilježen 
je najniži udio (manje od 30  %), a slijede ih Nizozemska, Ujedinjena Kraljevina i Portugal (s 
udjelom od 30  % do 40  %). U državama članicama poput Litve, Češke, Slovačke, Austrije, 
Slovenije, Njemačke i Grčke, za traženje posla jav nim se službama za zapošljavanje služi više 
od 70  % nezaposlenih. Od početka krize postotak nezaposlenih koji upotrebljavaju javne 
službe za zapošljavanje u prosjeku se stalno smanjivao, od 58,1  % 2008. do 45,2  % 2017. (za 
jedan postotni bod manje nego 201 6.). Međutim, u nekoliko država članica zabilježen je 
suprotan trend, a znatna povećanja zabilježena su u Latviji i Cipru (za više od 30 postotnih 
bodova), Estoniji i Grčkoj (za približno 15 postotnih bodova), Rumunjskoj i Sloveniji (za 
približno 9 postotn ih bodova). U nekima od tih zemalja više stope mogle bi biti posljedica 
izraženije obveze registriranja kako bi se ishodile naknade. Na slici 50. naznačuje se kako se 
nezaposlene osobe služe odabranim alternativnim metodama traženja posla, uključujući 
privatne urede za zapošljavanje, izravne prijave poslodavcima i neformalne metode kao što je 
raspitivanje kod prijatelja, rodbine i sindikata. Iako je teško pronaći opće uzorke, čini se da se 
neformalne metode najčešće upotrebljavaju u državama članicama u koj ima je uporaba javnih 
službi za zapošljavanje niska.  
Slika 49.: Udio nezaposlenih koji se služe javnim službama za zapošljavanje za 
pronalazak posla  
 
Izvor: Eurostat, anketa o radnoj snazi.  
 

 
107 
 Slika 50.: Udio nezaposlenih koji upotrebljavaju odabrane metode traženja posla (2017.)  
 
Izvor: Eurostat, anketa o radnoj snazi.  
Pružanje odgovarajuće naknade za nezaposlene u razumnom trajanju, koja je dostupna 
svim radnicima i popraćena učinkovitim aktivnim politi kama tržišta rada, ključno je za 
potporu tražiteljima zaposlenja tijekom prelaska na tržište rada.  U Zajedničkom izvješću 
o zapošljavanju iz 2018. predstavljena je opsežna usporedna analiza glavnih projektnih 
značajki sustava naknada za nezaposlenost dilje m EU -a na temelju rezultata postupka 
utvrđivanja referentnih vrijednosti naknada za nezaposlenost i aktivnih politika tržišta rada 
provedenih u okviru Odbora za zapošljavanje (EMCO). Analiza, u kojoj se uzima u obzir niz 
pokazatelja uspješnosti i pokazatel ja poluge politike (za 2016. ili 2017., ovisno o dostupnosti 
podataka), i dalje je općenito valjana s obzirom na ograničene promjene politike tijekom 
referentnog razdoblja za ovo izvješće (za pojedinosti o reformama koje su države članice 
poduzele u tom po dručju vidjeti odjeljak 3.3.2., a za dugoročni pregled reformi u državama 
članicama vidjeti Europska komisija, 2018.74 ). U ovom se odjeljku ažuriraju te referentne 
vrijednosti, a posebno pokazatelji poluga politike. Nadalje, u njemu se razmatraju dodatni 
pokazatelji strogosti zahtjeva u pogledu traženja posla koje nezaposleni tražitelji posla moraju 
ispuniti, a koje je  tijekom 2018. utvrdio Odbor za zapošljavanje.  
Prosječno je jedna trećina kratkotrajno nezaposlenih75 obuhvaćena naknadama za 
nezaposlenost.  Nakon krize taj se udio neznatno smanjio (s 34,4  % 2008. na 32,7  % 2017.), 
te je tijekom posljednjih nekoliko godina ostao stabilan. No među državama postoje znatne 
razlike (slika 51.). Te razlike ovise o oblikovanju politike sustava naknada za nezaposlen ost 
(posebno o uvjetima za ostvarivanje prava na naknadu, maksimalnom trajanju, strogosti 
                                                            
74 Europska komisija (2018). Razvoj tržišta r ada i plaća u Europi. Godišnji pregled za 2018. Luxembourg: Ured 
za publikacije Europske unije.  
75 Oni koji su nezaposleni kraće od godine dana.  

 
108 
 zahtjeva u pogledu traženja posla i preklapanju s drugim programima socijalne zaštite), kao i 
o cikličkim kretanjima u različitim zemljama. S dugoročnog gledišta najv eće proširenje 
obuhvata od 2008. do 2017. zabilježeno je u Latviji (gotovo 16 postotnih bodova), Italiji (10 
postotnih bodova) i Francuskoj (devet postotnih bodova). S druge strane, obuhvaćenost 
naknadama za nezaposlene najviše je smanjena u Mađarskoj (za 15 postotnih bodova), 
Luksemburgu (za 12 postotnih bodova), Hrvatskoj i Njemačkoj (za 10 postotnih bodova). 
Potonja i dalje ima najveću stopu obuhvata (62,8  %), a slijede je Finska, Austrija, Belgija i 
Francuska sa stopama iznad 50  %. Suprotno njima, najma nji obuhvat zabilježen je u Malti, 
Hrvatskoj, Poljskoj, Rumunjskoj i Bugarskoj, sa stopama nižima od 15  % i bez naznaka 
poboljšanja.  
Slika 51.: Postotak kratkotrajno nezaposlenih osoba koje primaju naknadu za 
nezaposlene  
 
Izvor: Eurostat, izračun podataka iz ankete o radnoj snazi. Napomena: Podaci za IE i NL nisu dostupni.  
 
Od 2016. do 2018. nije bilo većih promjena u pogledu oblika naknada za nezaposlenost u 
državama članicama.  Da bi imale pravo na naknade za nezaposlenost nezapo slene osobe 
obično moraju imati minimalni evidentirani staž i/ili plaćene doprinose za osiguranje u 
određenom razdoblju. Kako je prikazano na slici 52., trajanje tog minimalnog razdoblja u 
rasponu je od manje od 20 tjedana u Francuskoj i Italiji pa do godi ne dana (52 tjedna) ili više 
u Poljskoj, Rumunjskoj i Slovačkoj. U razdoblju od 2016. do 2018. nisu zabilježene gotovo 
nikakve varijacije, uz tri iznimke. U Austriji je za prve prijave i dalje potrebna potvrda o 

 
109 
 osiguranju u trajanju od 52 tjedna u posljed nja 24 mjeseca. Međutim, za naknadne se zahtjeve 
to razdoblje skraćuje na 28 tjedana. Trajanje razdoblja potrebnog za stjecanje prava u 
Bugarskoj produljilo se s 9 mjeseci osiguranja tijekom 15 mjeseci prije nezaposlenosti na 
najmanje 12 mjeseci osiguranja  tijekom 18 mjeseci prije nezaposlenosti. Do sličnog je 
skraćivanja došlo u Latviji, gdje se umjesto plaćanja doprinosa tijekom 9 mjeseci u 12 mjeseci 
prije nezaposlenosti sada zahtijeva plaćanje doprinosa tijekom 12 mjeseci u 16 mjeseci prije 
nezaposlenos ti. Kad je riječ o najduljem trajanju naknade (slika 53.), nije bilo promjena u 
razdoblju od 2017. do 2018. Belgija i dalje ostaje na vrhu s neograničenim trajanjem naknade, 
što bi trebalo promatrati u kontekstu nepostojanja programa pomoći za nezaposlenos t. S druge 
strane, na suprotnoj strani nalaze se Mađarska i Malta. Maksimalno trajanje i dalje je kraće od 
razdoblja plaćanja doprinosa u većini država članica; samo je u četiri države jednako 
(Francuska, Nizozemska, Grčka, Luksemburg), a u tri dulje (Fins ka, Danska, Belgija). Razina 
i dostatnost naknada za nezaposlenost također se razlikuju među državama članicama.  Neto 
stope zamjene za radnika s niskim primanjima i kratkim radnim stažem (godinu dana) u 
rasponu su od manje od 20  % prijašnjih (neto) primanj a u Mađarskoj pa do 90  % u 
Luksemburgu (slika 54.) Iz usporedbe s neto stopama zamjene u drugom i dvanaestom 
mjesecu trajanja nezaposlenosti vidljiv je učinak isteka naknade (s tim da pojedinci tada mogu 
ući u druge programe, kao što su potpora za nezaposl ene ili socijalna pomoć) ili postupnog 
snižavanja njezina iznosa76. 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
                                                            
76 Modeli OECD -a koji se upotrebljavaju za ovaj pokazatelj usavršeni su od donošenja Zajedničkog izvješća o 
zapošljavanju za 2018. u Vijeću, posebno za AT, DK, EE, FI, DE, ES, IE, IT i UK.  
 
110 
  
Slika 52.: Duljina razdoblja potrebnog za stjecanje prava, 2016. i 2018. (u tjednima)  
 
Izvor: Baza podataka Zajedničkog informacijskog sustava o socijalnoj zaštiti (MISSOC) i nacionalno 
zakonodavstvo. Napomena: u Malti (2018.) je za stjecanje prava potrebno najmanje 50 tjedana plaćenih 
doprinosa, od kojih najmanje 20 mora biti uplaćeno ili evidentirano tijekom prethodne dvije kalendarske godine; 
u Irskoj (2016. i 2018.) se zahtijeva uplata barem 104 tjedna doprinosa od kad je osoba prvi puta počela raditi.  
 
Slika 53.: Maksimalno razdoblje isplate naknade za nezaposlene nakon godine dana 
rada, 2017. i 2018.  
 
Izvor: Baza podataka Zajedničkog informacijskog sustava o socijalnoj zaštiti (MISSOC) i nacionalno 
zakonodavstvo (siječanj 2017. i siječanj 2018.). Napomena: u Belgiji se naknada za nezaposlene isplaćuje 
neograničeno. Na Cipru se tjedni izračunavaju na temelju 6 radni h dana tjedno. U Irskoj se naknada isplaćuje 
tijekom 39 tjedana (234 dana) samo za osobe s 260 ili više tjednih doprinosa za sustav PRSI. U Slovačkoj osoba 
s jednom godinom staža ne može ostvariti pravo na naknadu za nezaposlenost (obvezno je najmanje dvij e godine 

 
111 
 doprinosa za osiguranje u slučaju nezaposlenosti tijekom posljednje tri godine). U Poljskoj trajanje naknade ovisi 
o razini stope nezaposlenosti u regiji u odnosu na nacionalni prosjek.  
 
Slika 54.: Neto stopa zamjene nakna da za nezaposlene na razini od 67  % prosječne 
plaće u drugom i dvanaestom mjesecu nezaposlenosti (2018.)  
  
Izvor: Europska komisija, na temelju OECD -ova modela poreznih povlastica.  Napomena: Pokazatelj se 
izračunava na temelju osobe bez djece s kratkom r adnom biografijom (jedna godina) i s navršenih 20 godina. 
Dodatni metodološki detalji u bilješci 76. 
 
Države članice razvile su nekoliko strategija za aktivaciju primatelja naknada za 
nezaposlenost. Doneseni instrumenti politike slijede načelo uzajamne obveze. Primatelji 
naknada za nezaposlenost prije svega moraju sudjelovati u aktivnostima traženja posla;  
istodobno im javna tijela moraju pružiti potporu pri traženju posla i svladavanju prepreka koje 
bi mogle spriječiti ponovno zapošljavanje uz istodobno praćenje njihova poštovanja uvjeta 
spremnosti na prihvaćanje posla (i primjenu sankcija kada je to potre bno). Države članice 
uvelike su prihvatile i načelo rane intervencije i usluga prilagođenih nezaposlenim tražiteljima 
posla u cilju smanjenja trajanja nezaposlenosti, čime se potiče nalaženje kvalitetnih 
odgovarajućih mogućnosti i sprječava dugotrajna neza poslenost i obeshrabrenost. Doista, u 
većini država članica postoje obvezni zahtjevi za javne službe za zapošljavanje kako bi se 
osigurali određeni oblici rane potpore tražiteljima zaposlenja (izrada profila, osmišljavanje 
pojedinačnih akcijskih planova, p ersonalizirano savjetovanje).   

 
112 
 Postoje znatne razlike u pogledu strogosti uvjeta spremnosti  na prihvaćanje posla i 
zahtjeva u pogledu traženja posla77 povezanih s naknadama za nezaposlenost. Na slici 
55. prikazani su zahtjevi u pogledu spremnosti na prihva ćanje posla i odgovarajući kriteriji 
rada za primatelje naknada za nezaposlenost. Čini se da su najstroži u Poljskoj, Danskoj, 
Malti i Hrvatskoj, a najmanje strogi u Belgiji, Litvi, Bugarskoj, Cipru, Finskoj i Španjolskoj. 
Slika 56. prikazuje veliku razlik u u strogosti zahtjeva u pogledu aktivnog traženja posla i 
praćenja. Zahtjevi su posebno strogi u Malti, Ujedinjenoj Kraljevini i Luksemburgu, a u 
Cipru, Grčkoj i Poljskoj vrijede najmanje strogi zahtjevi. Konačno, na slici 57. prikazana je i 
velika razlik a u težini sankcija koje se primjenjuju kada primatelji davanja za nezaposlenost 
ne ispunjavaju zahtjeve u pogledu spremnosti na prihvaćanje posla i traženja posla. Čini se da 
su sankcije najstrože u Sloveniji, Rumunjskoj, Luksemburgu, Grčkoj, Hrvatskoj i Portugalu, a 
najmanje stroge u Austriji, Mađarskoj, Cipru, Irskoj, Danskoj i Njemačkoj (u nekim 
slučajevima, međutim, to je povezano s kratkim trajanjem naknade). Čini se da Malta, 
Hrvatska i Estonija imaju strože odredbe u svim dimenzijama. No u nekoliko država članica 
stroge odredbe za određene komponente popraćene su manje strogima za druge. Na primjer, 
Danska ima druge najstrože odredbe za zahtjeve u pogledu spremnosti na prihvaćanje posla i 
prikladnosti posla, ali jednu od najmanje strogih odredbi za s ankcije u pogledu naknade. 
Različiti pristupi pružaju uvid u način na koji nacionalni sustavi rješavaju pitanje moralnog 
rizika koji je svojstven naknadama za osiguranje u slučaju nezaposlenosti. Na primjer, 
očekuje se da će se strožim zahtjevima u pogledu  traženja posla i spremnosti na prihvaćanje 
posla potaknuti veće zalaganje u traženju posla i brže prihvaćanje ponuda za posao, čime se 
stvara protuteža u odnosu na moguće nepoticajne financijske mjere koje nastaju u okviru 
sustava naknada za nezaposlenost  i smanjuje trajanje nezaposlenosti. Istovremeno, pretjerano 
strogi zahtjevi mogu imati kontraproduktivne učinke, primjerice kada je riječ o smanjenju 
obuhvata naknada ili pogoršanju kvalitete odgovarajućih mogućnosti zapošljavanja, što ne 
smije biti dugot rajno (zbog čega bi više osoba češće ponovno postajalo nezaposleno).   
                                                            
77 Te je pokazatelje izradio OECD uz upotrebu podataka prikupljenih sv eobuhvatnim anketama stručnjaka. U 
njima su navedene informacije o uvjetima pravne zaštite (tj. de jure), ali ne i njezine djelotvorne primjene (koja 
se može razlikovati među zemljama s istim pravilima).  Ti se pokazatelji ne mogu tumačiti na pojednostavlje n 
način jer nije moguće utvrditi „optimalan” stupanj strogosti zahtjeva u pogledu aktivnog traženja posla i 
spremnosti na prihvaćanje posla.  
 
113 
 Slika 55.: Zahtjevi u pogledu spremnosti na prihvaćanje posla i kriteriji prikladnosti 
posla, 2017.  
 
Izvor: OECD. Napomena: ocjene od 1 (najblaže) do 5 (najstro že).  
Slika 56.: Zahtjevi u pogledu traženja posla i praćenja, 2017.   
 
Izvor: OECD. Napomena: Ocjena od 1 (najblaži) do 5 (najstroži).  
 
 
 

 
114 
 Slika 57.: Strogost sankcija u pogledu naknada, 2017.   
 
Izvor: OECD. Napomena: Ocjena od 1 (najblaža) do 5 (najstroža).  
 
Uklanjanje prepreka mobilnosti radnika i učenika može poboljšati zapošljivost i razvoj 
vještina, čime će se pridonijeti iskorištavanju punog potencijala europskog tržišta rada. 
U 2017. otprilike 12,4 milijuna građana EU -a u radnoj dobi (20 – 64 godine) živjelo je u 
zemlji koja nije zemlja njihova državljanstva78. Taj se broj povećao za 5  % u usporedbi s 
2016., sličnom stopom kojom se povećavao prethodnih godina. Radnici su 2017. uglavnom 
dolazili u  Njemačku (3 milijuna) i Ujedinjenu Kraljevinu (2,6 milijuna), a zatim u Španjolsku 
(1,4 milijuna), Italiju (1,2 milijuna) i Francusku (približno jedan milijun). Iako je u Njemačkoj 
i Ujedinjenoj Kraljevini trend rasta još od 2015. uzlazan, u Italiji i Fra ncuskoj rast je 
umjereniji i manji od prosjeka. S druge strane, Španjolska je imala manji apsolutni broj osoba 
koje su se preselile unutar EU -28, sa smanjenjem za 1  % u odnosu na 2016. To se nastavlja 
(usporavanjem) opaženog silaznog trenda od 2014. Glavne  zemlje podrijetla nepromijenjene 
su od 2016. godine, te tako rumunjski, poljski, portugalski, talijanski i bugarski državljani i 
dalje čine najveće skupine na razini EU -a. Njihov broj doseže otprilike 6,6 milijuna ljudi, što 
je više od polovine ukupnog br oja osoba koje su se preselile unutar EU -28. S obzirom na 
veličinu populacije, najveći je odljev radnika u Litvi, Rumunjskoj i Latviji; uzlazni trend 
                                                            
78 Taj se broj odnosi na osobe u radnoj dobi koje su se „dugoročno” preselile unutar EU -28 i koje žive u EU -28, 
na temelju statističkih demografskih podataka Eurostata. Za pojedinosti vidjeti Europska komisija ( u pripremi ), 
Godišnje izvješće o mobilnosti radne snage unutar EU -a za 2018., Glavna uprava za zapošljavanje, socijalna 
pitanja i uključivanje.  

 
115 
 zabilježen je u Litvi, Rumunjskoj, Latviji, Estoniji i Hrvatskoj. Glavne zemlje podrijetla i 
zemlje odredi šta jednake su i ako se promatraju gospodarski aktivni građani (tj. zaposlene 
osobe i tražitelji zaposlenja).  
Studiranje u inozemstvu korisno je za razvoj vještina i bolje buduće izglede na tržištu 
rada . Kad se vrate u domovinu nakon studiranja u inozemstv u, mobilni studenti pridonose 
razvoju znanja, jačanju svijesti o kulturi, modernizaciji tehnologije i izgradnji kapaciteta u 
svojoj zemlji. Nadalje, razmjenama studenata među zemljama povećavaju se mogućnosti 
suradnje među akademskim ustanovama i pridonosi  se europskom cilju otvaranja i 
modernizacije obrazovnih sustava. No vrlo su mali dio Europljana mobilne osobe s 
diplomom. U 2016. samo je 10,7  % osoba s diplomom visokog obrazovanja podrijetlom iz 
država članica EU -a bilo mobilno; u okviru mobilnosti dipl omu je steklo 3,1  %, što znači da 
su diplomirali u zemlji različitoj od one koja im je izdala diplomu, dok ih je 7,6  % bilo 
mobilno radi stjecanja kreditnih bodova te je privremeno studiralo ili imalo stručnu praksu u 
inozemstvu.  Države članice s najvećim  udjelom osoba s diplomom koje su otišle studirati u 
inozemstvo su Luksemburg (84,4  %), Nizozemska (23,2  %) i Finska (19,5  %). Stopa 
mobilnosti studenata viša je od 15  % u još četiri države članice EU -a (Njemačka, Francuska, 
Cipar i Litva). Različiti uzorc i mobilnosti među državama tumače se nekolicinom čimbenika, 
kao što su zemljopisna blizina, jezične veze ili dostupnost programa na engleskom jeziku u 
zemljama koje nisu u engleskom govornom području. I kvaliteta sveučilišne nastave i ugled 
sveučilišta sna žni su čimbenici privlačnosti.  
Socijalni dijalog, bilo dvostrani ili trostrani, ključan je element europskog socijalnog 
tržišnog gospodarstva.  Njime se omogućuje promicanje ostvarivanja sporazuma i mjera 
politike kojima se uravnotežuju interesi obiju stran a u industrijskom sektoru. Djelotvornim se 
socijalnim dijalogom pronalaze rješenja koja su prihvatljiva uključenim partnerima te se 
smanjuju sukobi u društvu i jača se socijalna kohezija. Zajednički element takvog dijaloga 
uzajamno je poštovanje i povjeren je među partnerima koji proizlaze iz prethodne dobre 
suradnje i dodane vrijednosti rezultata koji su dogovoreni u takvim pregovorima. Kako bi se 
omogućili takvi pregovori, socijalni partneri moraju biti neovisni jedni od drugih te od vlade 
(autonomija soci jalnih partnera). Stoga i radnici i poslodavci i vlade imaju koristi od 
socijalnog dijaloga. Inicijativom „Novi početak za socijalni dijalog” pokrenutom u ožujku 
2015. te zaključcima Vijeća i četverostranom izjavom o „Novom početku za snažan socijalni 
dijalog” koju su potpisali europski socijalni partneri, Komisija i nizozemsko predsjedništvo u 
ime Vijeća, donesenima u lipnju 2016., države članice se poziva da u osmišljavanje i 
 
116 
 provedbu relevantnih reformi i politika intenzivno uključe socijalne partnere, u  skladu s 
nacionalnim praksama. U Europskom stupu socijalnih prava i novoj sedmoj smjernici za 
zapošljavanje ponovno se naglašava da je socijalni dijalog temeljna vrijednost Europske unije.  
Nacionalni sustavi socijalnog dijaloga u Europskoj uniji su razli čiti. Te su razlike 
uglavnom povezane s različitim institucionalnim okvirima i operativnim kapacitetima 
organizacija socijalnih partnera, što pridonosi važnim razlikama u kvaliteti socijalnog 
dijaloga. Iako ne postoji univerzalan model, pravodobno i smisle no uključivanje socijalnih 
partnera u izradu i provedbu politika, uključujući pružanjem potpore povećanju njihova 
kapaciteta , trebalo bi smatrati zajedničkim nazivnikom za uspješne i djelotvorne sustave 
trostranog socijalnog dijaloga. Posljednje navedeno vrijedi i za dvostrani socijalni dijalog.  
Kapacitet socijalnih partnera ima važnu ulogu u oblikovanju socijalnog dijaloga .   
Brojnost članstva socijalnih partnera donekle upućuje na njihov kapacitet da zastupaju 
odgovarajuće zajedničke interese bilo koje strane u industrijskom sektoru (slika 58.). Što im je 
članstvo brojnije i reprezentativnije, to su im vjerojatno jači utjecaj i mandat. Međutim, te 
brojke ne pružaju potpunu sliku. Primjerice, u određenim državama članicama s niskom 
utvrđenom gustoćom sind ikalnog članstva (npr. Francuska), sindikati mogu uživati prilično 
široku podršku i od osoba koje nisu njihovi članovi (vidjeti podatke Eurobarometra o 
povjerenju u sindikate) te imaju snažan kapacitet za sudjelovanje u razvoju politika. U većini 
država čl anica gustoća sindikalnog članstva opada od osamdesetih godina 20. stoljeća, dok je 
gustoća članstva udruga poslodavaca nešto stabilnija. Osim ukupnog broja članova i struktura 
zastupljenosti, više ili manje rascjepkana, može utjecati na kapacitet socijaln ih partnera, 
osobito ako je i koordinacija rascjepkane zastupljenosti slaba.  
 
 
 
117 
 Slika  58: Stopa gustoće sindikalnog članstva  
 
Izvor: baza podataka OECD -a i ICTWSS -a (upotrijebljen je izvor koji sadržava novije podatke po državi članici). Napomena: 
izračunano kao udio zaposlenika koji su članovi sindikata. Godina prikupljanja podataka: 2017. za SE; 2016. za AT, CZ, DK, 
FI, DE, HU, IE, IT, LT, NL, UK; 2015. za BE, EE, FR, LV, LU, PT, SK, SI, ES; 2014. za PL; 2013. za CY, EL; 2012. za 
HR, MT, BG i RO. Podaci o gustoći članstva udruga poslodavaca za niz država članica posljednjih su se godina rjeđe 
ažurirali te stoga nisu prikazani na dijagramu.  
 
Sredstvima Europskih strukturnih i investicijskih fondova u nizu se država članica 
podupi ru mjere izgradnje kapaciteta . Financijska potpora dodijeljena je, među ostalim, u 
Bugarskoj, Cipru, Češkoj, Grčkoj, Francuskoj, Litvi, Latviji, Poljskoj, Slovačkoj i Portugalu. 
U Portugalu se sredstvima Europskog socijalnog fonda (ESF) podupire institucio nalna 
izgradnja kapaciteta socijalnih partnera s obzirom na njihovu važnu ulogu u modernizaciji 
institucija tržišta rada, uključujući upravljanje aktivnim politikama tržišta rada te strukovnim 
obrazovanjem i osposobljavanjem i njihovu provedbu. U Latviji s e sredstvima ESF -a 
podupire jačanje dvostranog socijalnog dijaloga. Cilj je projekata razvoj pravnog okvira za 
olakšavanje socijalnog dijaloga u različitim sektorima. Ipak, u nekoliko država članica ima 
prostora za poboljšanje povlačenja dostupnih sredstav a EU -a kako bi se povećao kapacitet 
socijalnih partnera.  
Stalne promjene u svijetu rada organizacijama socijalnih partnera donose nove 
mogućnosti, ali i nove prijetnje. Već je sada vidljiva razlika u zastupljenosti radnika s 
različitim vrstama ugovora. U s indikate je učlanjen znatno veći broj zaposlenika  s ugovorima 
na neodređeno vrijeme od onih s ugovorima na određeno vrijeme. Usto većina novijih oblika 
zapošljavanja nije dovoljno zastupljena. Istraživanja iz Nizozemske upućuju na to da bi takav 
razvoj do gađaja mogao utjecati na ishod kolektivnog pregovaranja, uz manja povećanja plaća 
u sektorima s velikim brojem osoba koje obavljaju samostalnu djelatnost (i manjim brojem 

 
118 
 članova) u usporedbi s drugim sektorima79. Istodobno je manje vjerojatno da će poduzeć a u 
rastućem uslužnom sektoru biti članovi organizacija poslodavaca manja no poduzeća u 
industrijskom sektoru. Posljednjih su godina organizacije socijalnih partnera poduzele 
inicijative za privlačenje novih članova ili jačanje utjecaja nekih nedovoljno za stupljenih 
skupina (osoba koje rade s mladima ili radnika na platformi) s pomoću ciljanih strategija i 
inicijativa za zapošljavanje te stvaranjem posebnih struktura unutar organizacije80. 
U EU -u se reprezentativnost organizacija socijalnih partnera obično o cjenjuje 
primjenom dvaju različitih načela . S jedne strane, neke se zemlje uglavnom oslanjaju na 
„pravnu sukladnost”, što znači određeni broj pravnih zahtjeva kojima se regulira 
reprezentativnost socijalnih partnera te se navode preduvjeti za sudjelovanje u kolektivnom 
pregovaranju i obvezujućim kolektivnim ugovorima (npr. izbori i gustoća ili članstvo na strani 
sindikata te obuhvat zaposlenika ili gustoća članstva udruga poslodavaca na strani 
poslodavca). S druge strane, druge države članice oslanjaju se n a načelo „uzajamnog 
priznavanja”, koje obuhvaća samoregulaciju koju provode socijalni partneri. U konačnici, niz 
zemalja primjenjuje kombinaciju tih dvaju načela. U praksi, nedostatak transparentnosti može 
otežati nedvosmisleno procjenjivanje reprezentativ nosti različitih organizacija81. 
U okviru Europskog semestra sve se više pozornosti posvećuje socijalnom dijalogu. U 
Odboru za zapošljavanje 2017. održan je prvi cjeloviti postupak multilateralnog nadzora nad 
sudjelovanjem socijalnih partnera u reformama i politikama, koji je institucionalno utemeljen 
smjernicama za zapošljavanje te u okviru kojeg je pregledano 14 država članica i doneseni su 
zaključci po zemljama. Predstavnici nacionalnih socijalnih partnera bili su prisutni i dali su 
svoje mišljenje o tren utačnom stanju. Budući da je funkcioniranje socijalnog dijaloga 
specifično za svaku zemlju, pregledom su utvrđene neke poteškoće koje su zajedničke za 
nekoliko pregledanih država članica. One uključuju pitanja kapaciteta među socijalnim 
partnerima i potreb u za predvidivijim, smislenim i pravodobnim savjetovanjem sa socijalnim 
partnerima kojim se obuhvaćaju različite faze reformi. Slijedom zaključaka postupka 
multilateralnog nadzora zajedno s dodatnom analizom uključenom u izvješća o zemljama 
naglašena je ul oga socijalnog dijaloga u preporukama za pojedine zemlje koje je Komisija 
predložila u svibnju, a Vijeće donijelo u srpnju 2018. U preporukama za dvije države članice 
(Mađarsku i Rumunjsku) izričito se poziva na poboljšanje socijalnog dijaloga, dok se za 
                                                            
79 DNB (2018.), „D NBulletin: Flexibilisering arbeidsmarkt gaat gepaard met daling arbeidsinkomensquote”, 
objavljeno 1. veljače 2018.  
80 Vidjeti poglavlja 5. u dokumentu Zapošljavanje i socijalna kretanja u Europi, izdanjima za 2017. i 2018.  
81 Eurofound (2016.), „Pojam reprezentativnosti na nacionalnoj, međunarodnoj i europskoj razini”.  
 
119 
 nekoliko drugih država članica u uvodnim izjavama podsjeća na ulogu socijalnih partnera, 
uključujući u nekim slučajevima postojeće poteškoće. U nekim slučajevima ima prostora za 
poboljšanje kapaciteta socijalnih partnera i pružanje odgovarajućeg okvira za p redvidivo i 
pravovremeno savjetovanje o oblikovanju politika, a posebno o reformama, uključujući u 
svim ključnim fazama europskog semestra.  
Savjetovanje s organizacijama civilnog društva također ima važnu ulogu u osiguravanju 
djelotvornog osmišljavanja i p rovedbe reformi. Kako je naglašeno u revidiranim 
smjernicama za zapošljavanje donesenima u srpnju 2018., države članice trebale bi uzeti u 
obzir iskustvo organizacija civilnog društva u područjima zapošljavanja i socijalne politike, 
ako je relevantno, te n adograđivati postojeće nacionalne prakse. Kako bi njihovo uključivanje 
u određivanje poteškoća i rješenja u tom području politike dalo ploda, važno je zasnovati 
dijalog na načelima otvorenosti, pluralizma i transparentnosti. Preliminarni dokazi82 upućuju 
na to da se razina uključenosti dionika iz civilnog društva znatno razlikuje među državama 
članicama, kako u pogledu europskog semestra tako i općenitije u pogledu savjetovanja o 
planiranim reformama. Savjetovanje s dionicima može biti izazov u zemljama u ko jima je 
civilno društvo lošije organizirano: naročito bi nedovoljan kapacitet za aktivno uključivanje u 
političke rasprave mogao predstavljati problem u nekim državama članicama.  
 
3.3.2.  Odgovor politike  
U nekim se državama članicama provode reforme u području zakonodavstva o zaštiti 
radnih mjesta s ciljem postizanja bolje ravnoteže između fleksibilnosti i sigurnosti te 
izbjegavanja segmentacije.  Francuska je, u okviru šire reforme radnog prava, u siječnju 
2018. uvela obvezno uzimanje u obzir radnog sta ža i životne dobi pri određivanju naknada 
zaposlenicima u slučaju nezakonitog otkaza zbog gospodarskih razloga, s ciljem povećanja 
usklađenosti iznosa povezanih sa sličnim slučajevima i olakšanog rješavanja sporova u fazi 
mirenja. Kao oblik kompenzacije, o tpremnina u slučaju gospodarski opravdanih otpuštanja 
povećat će se za 25  %. Osim toga, poduzeća mogu na temelju većinskog sporazuma provesti 
„Rupture Conventionnelle Collective” (RCC), tj. zajednički dogovoreni postupak otkaza u 
zamjenu za naknadu zaposle niku (koja ne može biti manja od pojedinačne otpremnine), nakon 
pregovora sa sindikatima. Uporabu tog mehanizma moraju potvrditi javna tijela, posebno 
                                                            
82 Kako su prikupljeni, primjerice, tijekom seminara „Socijalni stup i Europski semestar kao alati za ostvarenje 
socijalne Europe – refleksija zajedno s civilnim  društvom”, održanog 2. listopada 2018. u Bruxellesu.  
 
120 
 kako bi se izbjegle zlouporabe. Rok za pokretanje postupka kojim se osporava otpuštanje 
(osim u slučajevi ma uznemiravanja i diskriminacije) smanjen je s dvije na jednu godinu. 
Nadalje, u prosincu 2017. revidirana su pravila kolektivnog pregovaranja kako bi se ograničio 
opseg procjene financijskih poteškoća kojima se opravdava kolektivno otpuštanje; procjena 
gospodarskih poteškoća za trgovačko društvo sada je ograničena na državno područje, 
umjesto na svjetsku razinu, čime se poduzećima daje više prostora za opravdavanje 
kolektivnog otpuštanja.  U Belgiji su 2018. skraćeni otkazni rokovi tijekom početnog 
razdob lja za svaki novi ugovor o radu (s dva na jedan tjedan tijekom prva tri mjeseca, s četiri 
na tri tjedna u četvrtom mjesecu). Izmjenom Zakona o radu 2017. u Hrvatskoj je, nakon 
ukidanja 2014., ponovno uvedena mogućnost da poslodavac pokrene postupak na sudu  kako 
bi poništio odluku radničkog vijeća o uskraćivanju suglasnosti za otpuštanje zaštićenih 
zaposlenika (npr. zaposlenika koji su članovi radničkog vijeća, zaposlenika s invaliditetom, 
starijih zaposlenika itd.). U Italiji je nedavno povećana naknada rad nicima u slučaju 
nepravednog otpuštanja.  
Niz država članica planira daljnje mjere u tom području, koje bi se moglo donijeti u 
bliskoj budućnosti. U Nizozemskoj je u travnju 2018. na javno savjetovanje podnesen (nacrt) 
paket(a) sveobuhvatnih mjera za ostvar ivanje bolje ravnoteže u području zakona o zaštiti 
radnog mjesta. Paket uključuje uvođenje dodatnog razloga (tzv. „akumulacijski razlog”) za 
otpuštanje radnika s ugovorom na neodređeno vrijeme, moguće produljenje probnog roka za 
ugovore na neodređeno vrije me (s dva na pet mjeseci), produljenje razdoblja trajanja 
uzastopnih privremenih ugovora na tri godine (umjesto prethodno na svega dvije godine) i 
mogućnost razlikovanja doprinosa za nezaposlenost s obzirom na vrstu ugovora. U Finskoj 
vlada priprema izmjen u Zakona o ugovorima o radu, čija je svrha ublažiti kriterije za 
pojedinačne redundancije u poduzećima koja zapošljavaju 10 ljudi ili manje. Cilj je smanjiti 
prag za zapošljavanje novih zaposlenika i kombinirati tu mjeru s olakšanim zapošljavanjem 
mladih n ezaposlenih osoba s ugovorom na određeno vrijeme (mlađi od 30 godina). Nacrt 
prijedloga dostavljen je na iznošenje primjedbi u ljeto 2018. Na temelju primjedbi vlada je 
revidirala veličinu poduzeća kako bi se prijedlog odnosio na ona koja zapošljavaju 10 o soba, 
umjesto predloženih 20.  Široko područje primjene obiju mjera u prijedlogu izmjene dosad je 
različito prihvaćeno, jer neki smatraju da mjere nisu dovoljno precizne.  
Neke države članice rade na utvrđivanju strožih uvjeta za primjenu privremenih 
ugovor a (kako bi se spriječile zlouporabe) ili omogućivanju veće slobode kolektivnog 
pregovaranja pri dogovaranju njihova okvira.  U Češkoj je u srpnju 2017. pokrenuto 
 
121 
 nekoliko mjera za sprečavanje zlouporabe agencija za privremeno zapošljavanje; one 
uključuju st rože sankcije za odgovornog predstavnika agencije za privremeno zapošljavanje 
koji je izgubio dozvolu zbog kršenja obveza. U Sloveniji se izmjenama Zakona o 
inspekcijama rada nastoji spriječiti nezakonita primjena netipičnih oblika rada, uključujući rad 
na temelju građanskopravnih ugovora, te sankcionirati one poslodavce koji pravovremeno ne 
isplaćuju plaće. Poslodavac je, naročito kada inspektor utvrdi da je posao nezakonito izvršen 
na temelju građanskopravnog ugovora, obvezan u roku od tri dana ponuditi r adniku 
odgovarajući ugovor o radu. Francuska je omogućila da se pregovaranju na razini sektora daje 
prednost pred nacionalnim zakonom o radu za utvrđivanje okvira za primjenu ugovora na 
određeno vrijeme i privremenih ugovora (vidjeti poglavlje 3.1.). Spora zumi na razini 
poduzeća mogu biti manje povoljni od onih na razini sektora ukidanjem kapaciteta za 
utvrđivanje „klauzula o otpisu” za potonje. U Portugalu je u lipnju 2018. sa socijalnim 
partnerima dogovoren sveobuhvatan paket mjera za rješavanje problema segmentacije tržišta 
rada (predviđa se donošenje paketa propisa do kraja 2018.). Promjene uključuju: smanjenje 
najduljeg trajanja ugovora na određeno vrijeme s tri na dvije godine (uključujući produljenja), 
uz ukupno trajanje produljenja koje ne prelazi tr ajanje početnog razdoblja; smanjenje 
najduljeg trajanja neodređenih ugovora („contratos de trabalho a termo incerto”) sa šest na 
četiri godine; ograničavanje opsega opravdanja za primjenu privremenih ugovora za mlađe 
radnike i dugotrajno nezaposlene osobe.  Istodobno, probni rok povećat će se na 180 dana za 
prve ugovore, kao i za novozaposlene dugotrajno nezaposlene osobe. Trostranim se 
sporazumom također poziva na oporezivanje prekomjernih fluktuacija na tržištu rada, pri 
čemu je definiciju prekomjernog (po  sektoru) potrebno definirati u skladu s regulatornom 
odlukom, uz sudjelovanje socijalnih partnera. Naposljetku, Grčka planira povećati zaštitu 
radnika koji obavljaju ugovorni rad. Prvi će se put uvesti integrirani sustav pravila kojim će se 
utvrditi uzaja mna i zajednička odgovornost naručitelja, ugovaratelja i podugovaratelja za 
radnike pri obavljanju ugovorenih radova. Time se proširuje zaštita prava radnika u pogledu 
plaća, doprinosa osiguranju te naknada štete u slučaju otkaza i nesreće na radu. U Itali ji je 
najdulje trajanje privremenih ugovora smanjeno s 36 na 24 mjeseca. Najveći broj produljenja 
smanjen je s pet na četiri, a nakon 12. mjeseca produljenja su dopuštena samo ako su 
formalno dostavljeni novi razlozi kojima se ona opravdavaju. Zakonom je p ovećan i dodatni 
doprinos poslodavaca za socijalnu sigurnost za produljenje privremenih ugovora za 0,5 
postotnih bodova. Naposljetku, kvota zaposlenika s privremenim ugovorima povećana je s 
20 % na 30  % ukupnih zaposlenika, ali sada uključuje i radnike zap oslene putem agencije.  
 
122 
 Uvode se neke inovacije u pogledu novih oblika rada, uključujući radnike na platformi i 
samostalne radnike. U Francuskoj je uvedeno dobrovoljno uvođenje socijalne povelje za 
internetske platforme koja je usmjerena na neovisne radnike. Ta bi se povelja trebala sastojati 
od skupa načela koja se primjenjuju na neovisne radnike registrirane na internetskim 
platformama, uključujući sudjelovanje platformi u osiguranju nesreća na radu i obvezno 
financiranje koje platforme pružaju za o sposobljavanje koje se primjenjuje na neovisne 
radnike. U Belgiji su „fleksibilni poslovi” (koji su već postojali u hotelijersko -ugostiteljskom 
sektoru) prošireni na druge sektore, posebno na maloprodajni; za fleksibilne poslove mogu se 
prijaviti umirovlje nici i svi radnici koji imaju ugovor o radu na najmanje četiri petine punog 
radnog vremena. Prihodi od fleksibilnih poslova nisu podložni oporezivanju i doprinosu za 
socijalno osiguranje na strani zaposlenika, dok poslodavac plaća manje doprinose za socija lno 
osiguranje. U Španjolskoj se reformom Zakona o samostalnim radnicima iz 2017. nastoji 
poboljšati kvaliteta radnih mjesta samozaposlenih osoba, uključujući socijalnu zaštitu i 
sigurnost na radu. Novim se mjerama plaćanje paušalnih doprinosa za socijalno  osiguranje u 
iznosu od 50  EUR produljuje sa šest na 12 mjeseci te se uvodi viši stupanj fleksibilnosti pri 
odlučivanju o visini iznosa. Reformom se i mirovinski sustav usklađuje sa slobodnim radom, 
promiče se ravnoteža između poslovnog i privatnog života te bolji pristup osposobljavanju. U 
Irskoj se Zakonom o zapošljavanju iz 2017. rješava niz pitanja obuhvaćenih trenutačnim 
zakonodavstvom u području zapošljavanja koja se odnose na slabo plaćene, ranjivije 
zaposlenike. Svrha je zakona osigurati bolju infor miranost zaposlenika o uvjetima njihova 
zapošljavanja (i njihovih temeljnih pojmova) u ranoj fazi – definira se novo kazneno djelo za 
poslodavce koji u određenom roku ne pruže informacije o temeljnim pojmovim. Osim toga, u 
većini se slučajeva zabranjuju ug ovori bez zajamčenog minimalnog broja radnih sati; uvodi se 
odredba o „rasponu radnih sati” kako bi zaposlenici s ugovorima na nizak broj radnih sati koji 
redovito odrađuju više sati nego što je to predviđeno njihovim ugovorima imali pravo na to da 
im se o dredi raspon sati koji bolje odražava stvarnost; uvodi se povećanje minimalnih 
naknada za zaposlenike koji se pozivaju na rad u određenom razdoblju, ali u stvarnosti nisu 
odradili posao. U Portugalu planirano uvođenje koncepta „Contrato Geracao” uključuje dvije 
komponente: uvođenje financijske potpore poduzećima koja istodobno zapošljavaju mladu 
nezaposlenu osobu (ili mladu osobu koja traži prvi posao) i stariju dugotrajno nezaposlenu 
osobu te potporu zapošljavanju mladih u kombinaciji s djelomičnim umirovl jenjem starijih 
radnika.  
 
123 
 Neke države članice poduzele su mjere u području organizacije radnog vremena, ne 
uvijek s ciljem veće prilagodljivosti.  U Belgiji je 2017. modernizirano i pojednostavnjeno 
nekoliko obveza u pogledu rada u nepunom radnom vremenu te su se, prije svega, smanjile 
formalnosti za određivanje fiksnih ili varijabilnih rasporeda rada te prijavu i nadzor 
odstupanja. Osim toga, od veljače 2018. primjenjuje se pravni okvir za „štednju radnog 
vremena”. Ako postoji sporazum na sektorskoj razini i li na razini poduzeća, zaposlenicima se 
omogućuje da uštede određeno „vrijeme za dopust” koje se prikuplja i iskorištava u kasnijoj 
fazi. Konačno, pojednostavnjen je postupak za uvođenje noćnog rada i rada nedjeljom u 
kontekstu e -trgovine. U Francuskoj je proširena nadležnost u okviru accords de competitivité  
(„sporazuma o konkurentnosti”; vidjeti poglavlje 3.1.). U okviru trostranog sporazuma sa 
socijalnim partnerima o reformi radnog prava, Portugal planira ukinuti pojedinačne i 
kolektivne „banke sati” na temelju pojedinačnih sporazuma. Sporazumi koji su već na snazi 
isteći će najkasnije godinu dana nakon provedbe novih pravila. Novi sporazumi bit će u 
skladu s kolektivnim ili skupnim ugovorima, koji će se sklopiti nakon savjetovanja s 
radnicima. Mjerom se određuju dnevne granične vrijednosti za broj sati, stope odobrenja od 
strane radnika te primjena načela najpovoljnijeg postupanja.  
Nekoliko država članica donijelo je mjere za sprečavanje neprijavljenog rada, 
poboljšanje sigurnosti na radu i/ili jačanje i nspektorata rada.  U Bugarskoj je od kraja 
2017. izmjenom Zakona o javnoj nabavi uređeno isključivanje sudionika iz postupka javne 
nabave ako im je u prethodnom trogodišnjem razdoblju izrečena kazna zbog neprijavljivanja 
radnika. Taj se zahtjev primjenjuje  i na podugovaratelje, koji su uglavnom mala i 
mikropoduzeća (često u građevinskom sektoru). Informativne kampanje provode se i kako bi 
se povećala osviještenost rizičnih skupina o nedostacima povezanima s isplatom plaća „na 
ruke”, posebno u pogledu nižih doprinosa za socijalno osiguranje. Grčka je 2018. dovršila rad 
na sustavu za automatsku razmjenu informacija između baza podataka različitih ministarstava 
i institucija tržišta rada te policije. Osim toga, preispitan je sustav novčanih kazni za 
poslodavce koji nisu prijavili ovisnog radnika; u okviru tog sustava kazne se znatno smanjuju 
ako poslodavac zaposli neprijavljenog radnika s ugovorom u punom radnom vremenu u roku 
od 10 dana nakon inspekcijskog pregleda (mjera je usmjerena na poticanje pretvaranja 
neprijavljenog rada u službeni rad).  U Španjolskoj je Strateški plan za razdoblje 2018. – 
2020., dogovoren s autonomnim zajednicama i uz savjetovanje sa socijalnim partnerima, 
usmjeren na jačanje kapaciteta inspektorata rada i strukturiranje njihovih aktiv nosti na 
konkretan i mjerljiv način. U njemu se isto tako posvećuje pozornost izazovima koji proizlaze 
 
124 
 iz novih oblika rada, radnim uvjetima i nediskriminaciji na radnom mjestu. U Estoniji se 
izmjenom Zakona o zdravlju i sigurnosti na radu, donesenom u svi bnju 2018., poboljšava 
zaštita od opasnosti za zdravlje na radnom mjestu i osigurava da upute za sigurnost i pružanje 
obuke za prvu pomoć budu prilagođene posebnostima poduzeća. Kako je prethodno 
navedeno, Slovenija poduzima mjere za sprečavanje nezakonite  uporabe netipičnih oblika 
rada. Osim toga, inspektorat rada dobio je dodatne ovlasti za ispitivanje slučajeva neisplate 
plaća (jedna od najčešćih povreda od 2009.). U Cipru će se poticati revizija sustava inspekcija 
rada kako bi se poboljšala njihova djel otvornost i učinkovitost u suzbijanju neprijavljenog 
rada. To bi uključivalo povećane novčane kazne i uvođenje elektroničke izjave o početku 
zaposlenja. Osim toga, novi zakon kojim se predviđa osnivanje centraliziranog inspektorata 
rada poslan je na odobre nje tijekom sljedećih mjeseci. U Portugalu je u tijeku postupak 
zapošljavanja inspektora rada te se otvaraju novi natječaji. Nadalje, kako bi se odvratilo od 
neprijavljenog ili prijavljenog umanjenog rada, Portugal planira produljiti maksimalno 
trajanje vr lo kratkoročnih ugovora s 15 na 35 dana (s najvećim godišnjim trajanjem od 70 
dana kod istog poslodavca). Uvest će se obavezno informiranje radnika o razlogu za raskid 
ugovora poduzeća s agencijom za privremeno zapošljavanje koja poduzeću osigurava radnike , 
što će korištenje uslugama takvih agencija učiniti transparentnijim.  
Države članice poduzele su relativno mali broj mjera politika kako bi ojačale svoje 
sustave aktivnih politika tržišta rada, unatoč stalnim poteškoćama. Grčka uvodi novi 
sustav za provo đenje aktivnih politika tržišta rada kojim se želi povećati djelotvornost politika 
za aktiviranje s pomoću poboljšanog profiliranja i aktivnosti usklađivanja. Preciznije 
osmišljavanje aktivnih politika tržišta rada i dalje je ključno za postizanje boljih r ezultata tih 
reformi te je dosad u jednom lokalnom uredu za zapošljavanje pokrenut pilot -projekt za više 
od 2 000 nezaposlenih. Cipar je pokrenuo pilot -fazu novog sustava praćenja i evaluacije za 
aktivne politike tržišta rada kako bi se poboljšala djelotvo rnost mjera na tržištu rada. Time će 
se tvorcima politika omogućiti da bolje izrade i revidiraju programe na tržištu rada koji su u 
tijeku. U Španjolskoj je razvijen širok strateški okvir za koordinaciju nacionalnog sustava 
zapošljavanja. Ovom se mjerom ut vrđuje organizacijski okvir za sva djelovanja provedena u 
okviru španjolskog Nacionalnog sustava zapošljavanja tijekom razdoblja 2017. – 2020., ona 
služi kao temelj za izradu aktivnih politika tržišta rada, aktivnosti osposobljavanja i mnoge 
druge strategi je regionalnih javnih službi za zapošljavanje te upravljanje njima, a njome se 
određuje i okvir za definiranje načela, ciljeva, instrumenata i financijskih sredstava.  
 
125 
 Države članice još uvijek daju prednost pružanju više pojedinačnih usluga . Estonija 
proši ruje područje primjene aktivnih politika tržišta rada na određene zaposlene osobe kako bi 
se spriječila nezaposlenost. Ciljna skupina uključuje osobe koje rade na temelju ugovora o 
uslugama ili sporazuma o odobrenju i one koji zarađuju prosječnu nacionalnu  plaću. Za 
rješavanje postojanih poteškoća trebale bi poslužiti stabilne razine izdataka javnih službi za 
zapošljavanje u područjima aktivnih politika tržišta rada i ljudskih resursa. Mađarska je 
poduzela daljnje korake za rješavanje poteškoća u programu j avnih radova provedbom 
programa kojima se poboljšava prelazak s tih programa na primarno tržište rada. U okviru 
programa stvaranja radnih mjesta zaposlenje osobe na javnim radovima smatra se kategorijom 
primarne potpore, dok se dvama drugim programima pruž aju poticaji ili bonusi za 
zapošljavanje ili se uspostavlja mentorstvo za osobe iz programa javnih radova kako bi se 
olakšalo njihovo uključivanje na primarno tržište rada.  
I dalje se promiču mjere za poboljšanje komponenti osposobljavanja u okviru aktivn ih 
politika tržišta rada . U Hrvatskoj je donesen novi paket od devet aktivnih mjera na tržištu 
rada. U novom paketu veći se naglasak stavlja na osposobljavanje i osposobljavanje na 
radnom mjestu, posebno za mlade, starije radnike i dugotrajno nezaposlene. Više će se 
poticati i subvencije za samozapošljavanje. Osim toga, poslodavcima će se davati subvencije 
za zapošljavanje radnika u dobnoj skupini od 50 godina i više. Francuska nastavlja s 
ulaganjem u strukovno osposobljavanje i naukovanje u okviru plana po d nazivom Plan 
d’Investissement dans les compétences  („Plan ulaganja u kompetencije”; vidjeti poglavlje 
3.2.). Cilj je osigurati osposobljavanje za stjecanje kvalifikacija za milijun nezaposlenih s 
niskim razinama kvalifikacija i 800  000 mladih iz skupine NEET, djelomično pripremom za 
naukovanje.  
Javne službe za zapošljavanje slijede svoj plan reformi čiji je cilj povećati institucionalni 
kapacitet u razdobljima smanjene nezaposlenosti. U tu svrhu javne službe za zapošljavanje 
ostvaruju sve veću korist od svojeg sudjelovanja u „projektu utvrđivanja najboljih praksi” koji 
se provodi u okviru Europske mreže javnih službi za zapošljavanje. Utvrđivanjem najboljih 
praksi se od 2015. pruža potpora javnim službama za zapošljavanje u razvoju osviještenosti o 
predno stima te područjima za daljnje poboljšanje u cilju boljeg pružanja usluga korisnicima. 
Budući da se broj registriranih tražitelja zaposlenja stalno smanjivao tijekom prošlih godina, 
od javnih službi za zapošljavanje zahtijeva se da strateški preraspodijele  svoja sredstva u 
skladu s potrebama korisnika. Za određene ciljne skupine kao što su dugotrajno nezaposlene 
osobe i sve veći broj starijih radnika i dalje je potrebna intenzivna potpora jer se većina javnih 
 
126 
 službi za zapošljavanje suočava sa starenjem svo jih korisnika. Litva mijenja način rada javnih 
službi za zapošljavanje i optimizira resurse u cilju poboljšanja rada s korisnicima i smanjenja 
broja predmeta s više od 400 na manje od 300 po odgovornoj osobi. U Cipru se provodi 
jačanje i modernizacija javn ih službi za zapošljavanje u razdoblju 2014. – 2020. provedbom 
mjera reformi za jačanje javnih službi za zapošljavanje. Nedavno je zaposleno dodatnih 20 
savjetnika kako bi javne službe za zapošljavanje mogle učinkovitije i djelotvornije obavljati 
svoj mand at za provedbu programa Jamstvo za mlade i Preporuke Vijeća o uključivanju 
dugotrajno nezaposlenih osoba na tržište rada. Dodatne mjere koje uključuju osposobljavanje 
savjetnika za zapošljavanje, osposobljavanje službenika javnih službi za zapošljavanje, 
jačanje sustava za razvrstavanje potencijalnih kandidata za radna mjesta u okviru javnih 
službi za zapošljavanje i stvaranje IT platforme, poboljšanje usluga za tražitelje zaposlenja i 
poslodavce. Španjolska je 2018. poduzela mjere za poboljšanje zapošljava nja i radnih uvjeta u 
javnom sektoru. Ministarstvo i socijalni partneri potpisali su dokument kojim se obvezuju na 
promicanje mjera koje se odnose na javne službenike kako bi se povratila kupovna moć i 
poboljšali njihovi uvjeti rada. Ta je mjera uvedena pr ije no što je u travnju 2017. sklopljen 
sporazum kojim će se do 2020. ukupni udio privremenih ugovora u javnom sektoru smanjiti 
na 8 % na temelju natječaja za zapošljavanje za stalna radna mjesta (oko 250  000). U Grčkoj 
je tijekom 2017. i 2018. nastavljen proces preobrazbe javnih službi za zapošljavanje kako bi 
se poboljšalo njihovo funkcioniranje. Tijekom jeseni 2017. godine pokrenut je pilot projekt 
nove metode profiliranja, koja se počela primjenjivati 2018. U tijeku je razvoj novog alata za 
procjenu vje ština. Zapošljavanje dodatnih savjetnika za zapošljavanje započeto u prvoj 
polovini 2018. trebalo bi dovesti gotovo do udvostručenja njihova broja do kraja 2018. 
Naposljetku, Austrija je poduzela mjere za ocjenjivanje i izradu djelotvornijeg upravljanja 
javnim službama za zapošljavanje, posebno preispitivanjem i revizijom svih instrumenata 
javnih službi za zapošljavanje za učinkovito i djelotvorno uključivanje na tržište rada. 
Prioritet se daje osposobljavanju i kvalifikacijama za određeno radno mjesto u su radnji s 
poslodavcima te povećanju poticaja za zapošljavanje.   
Od javnih službi za zapošljavanje traži se da intenziviraju svoju suradnju s 
poslodavcima i lokalnim tijelima kako bi bolje ispunili zahtjeve strožih tržišta rada.  U 
tom kontekstu javne službe  za zapošljavanje razvijaju sveobuhvatne strategije uključivanja 
poslodavaca kojima se određuju različiti pristupi u pogledu segmentacije poslodavaca i 
organizacije uslugaza poslodavce. Većina javnih službi za zapošljavanje utvrdila je središnje 
razine koo rdinacije usluga za poslodavce, iako pružaju i usluge za poslodavce na regionalnoj i 
 
127 
 lokalnoj razini. Osim toga, javne službe za zapošljavanje trebaju definirati minimalne 
standarde za pružanje usluga za poslodavce, uključujući mjerenje zadovoljstva. U Ita liji i 
Španjolskoj središnje agencije javnih službi za zapošljavanje, odnosno ANPAL i SEPE, 
olakšavaju aktivnosti uzajamnog učenja između regija radi razmjene dobrih praksi, čime se 
omogućuje poboljšanje usluga poslodavcima. Javne službe za zapošljavanje u  Litvi planiraju 
stvoriti model suradnje općinskih javnih službi za zapošljavanje na zajedničkom pružanju 
mjera za aktivaciju primatelja socijalne pomoći. Taj će model biti potrebno dopuniti planom 
provedbe.  
Države članice nastavile su provoditi preporuku Vijeća u pogledu dugotrajne 
nezaposlenosti83. Samoprocjena država članica 2018. je, općenito gledajući, u odnosu na 
2016. pokazala poboljšanje rezultata od 15  %, a najvažniji napredak ostvaren je u državama 
članicama s manje razvijenim sustavima. Točnije, z emlje su primijenile različite pristupe i 
poticaje za poticanje registracije nezaposlenih.   Najdjelotvorniji su oni pristupi u kojima je 
registracija povezana s nekim oblikom naknada ili usluga.   Međutim, još ima prostora za 
poboljšanje u pogledu dopiranja  do neaktivnih osoba u nekoliko država članica (npr. 
Bugarska, Estonija i Rumunjska). Postoje razlike i u vezi s osiguravanjem jedinstvene 
kontaktne točke za usluge: neke su zemlje pokušale integrirati sve usluge u jednu točku (npr. 
Finska, Njemačka i Irsk a), dok druge imaju „točku povezivanja” različitih institucija i tijela 
(npr. Cipar i Nizozemska).   Djelotvorna koordinacija između socijalnih službi i službi za 
zapošljavanje još predstavlja izazov u mnogim državama članicama (npr. u Hrvatskoj, Grčkoj, 
Mađarskoj, Latviji, Rumunjskoj i Španjolskoj), a često je još složenija zbog poteškoća 
povezanih sa zaštitom podataka i resursima. Iako postoje mjere kojima se to planira 
poboljšati, provedba na terenu još nije pokrenuta. Sporazumi o uključivanju na tržište rada u 
nekom su obliku uspostavljeni u gotovo svim državama članicama, ali neki elementi 
nedostaju, posebno detaljne (ponovne) procjene kada su potrebne. Neke države članice (npr. 
Češka, Grčka i Slovačka) tek trebaju započeti s primjenom usmjerenijeg/indiv idualnijeg 
pristupa pojedinačnim slučajevima dugotrajno nezaposlenih osoba. Postoje brojne različite 
aktivnosti koje se provode pod zajedničkim nazivnikom uspostavljanja suradnje s 
poslodavcima.   Sporazumi sa socijalnim partnerima uglavnom su na snazi, iak o se oni uvijek 
ne prenose na lokalnoj razini.   Dio osoblja javnih službi za zapošljavanje u nekim državama 
članicama (npr. u Grčkoj, Portugalu, Sloveniji i Švedskoj) posvećen je radu s poslodavcima: 
                                                            
83 Ovaj odlomak temelji se na zaključcima Tematske revizije EMCO -a o provedbi Preporuke Vijeća o 
uključivanju dugotrajno nezaposlenih osoba na tržište rada od 3.  listopada  2018.  Trenutačno se provodi tem eljita 
evaluacija čiji će rezultati, zajedno s izvješćem Vijeću, biti objavljeni početkom 2019. 
 
128 
 to se čini dobrim pristupom, ali je unatoč tome u nekim državama članicama (npr. u 
Hrvatskoj, Francuskoj i Italiji) potrebno postići poboljšanja, posebno u obliku većeg broja 
strateških partnerstava i pristupa.  
Države članice pružaju podršku dugotrajno nezaposlenim osobama koja je više 
usmjerena na pojedinačne  slučajeve te bolje integrirane usluge . U Bugarskoj se sada 
sklapaju sporazumi o uključivanju na tržište rada između dugotrajno nezaposlene osobe i 
ureda za zapošljavanje, koji obuhvaćaju prijedloge za posebne usluge za zapošljavanje i 
upućivanje na usluge  koje pružaju druge institucije. Od siječnja 2018. mobilni zajednički 
timovi sastavljeni od osoblja agencije za zapošljavanje i agencije za socijalnu pomoć pružaju 
sveobuhvatne i integrirane usluge nezaposlenim osobama u udaljenim područjima. U 
Rumunjskoj je u tijeku pilot -projekt čiji je cilj stvaranje integriranih timova za istovremeno 
rješavanje nekoliko pitanja: društvenih, obrazovnih i medicinskih, i u partnerstvu s javnim 
službama za zapošljavanje.  U okviru projekta taj će se pristup primijeniti u 139  zajednica u 
najnepovoljnijem položaju odabranih na temelju karata siromaštva i kriterija koje je 
dogovorila vlada. U kasnijoj se fazi planira proširenje projekta. Slovenija je donijela 
programe za socijalnu aktivaciju za razdoblje 2017. – 2020. kojima nast oji pospješiti socijalnu 
uključenost i uključenost u tržište rada za 12  500 najnezapošljivijih i ranjivih osoba. Cilj je 
omogućiti tim osobama stjecanje kompetencija koje će ih približiti uključivanju na tržište 
rada. U Irskoj je dobrovoljni program YESS ( „Program potpore zapošljavanju mladih”) 
namijenjen mladim tražiteljima zaposlenja koji su dugotrajno nezaposleni ili koji se suočavaju 
sa znatnim preprekama pri zapošljavanju. Programom YESS nastoji im se pružiti prilika da 
nauče osnovne radne i socijalne vještine u stimulativnom okruženju tijekom stručne prakse. 
Standardno trajanje stručne prakse bit će tri mjeseca, iako će postojati mogućnost da se taj rok 
produlji na šest ili devet mjeseci nakon što službenik zadužen za osobu preispita njezin 
napredak.  
Subvencije i poticaji postali su uobičajena mjera politike za integraciju dugotrajno 
nezaposlenih osoba na tržište rada. Cipar je pokrenuo program za poticanje zapošljavanja 
nezaposlenih osoba u privatnom sektoru. Subvencija se dodjeljuje samo za prvih šest  mjeseci 
zaposlenja. Od programa je profitiralo 946 poduzeća, a oko 2  472 sudionika pronašlo je 
posao . Novim se mjerama u Luksemburgu nastoji stvoriti subvencionirana stalna radna mjesta 
za dugotrajno nezaposlene osobe koje odgovaraju novim potrebama poslo davaca i koje su 
usmjerene na dugotrajno nezaposlene osobe u dobi od 30 godina i više, a program sadržava 
posebnu odredbu za osobe starije od 50 godina kojom se omogućuje povrat ukupnih troškova 
 
129 
 rada za plaće do umirovljenja. S druge strane, Francuska je, s obzirom na poboljšano stanje na 
tržištu rada, smanjila opseg svojih programa subvencioniranih radnih mjesta (vidjeti i odjeljak 
3.1.2.). U Austriji su poduzete mjere s ciljem smanjenja broja dugotrajno nezaposlenih osoba 
postroživanjem sankcija, strožim propisima za nezaposlene kako bi prihvatili ponude za posao 
čak i kad im put do posla uzima do 2,5 sata dnevno te kombiniranjem naknade za nezaposlene 
i socijalne pomoći. Općenito, cilj je snažnije potaknuti nezaposlene da prihvate ponudu za 
posao, smanjit i nezaposlenost i povećati djelotvornost politike tržišta rada. Švedska je uvela 
„uvodna radna mjesta”, usmjerena na dugotrajno nezaposlene osobe ili novopristigle 
imigrante koja se može fleksibilno kombinirati s obrazovanjem i osposobljavanjem. Gornja 
granica subvencije na plaće za uvodna radna mjesta ograničena je na bruto plaću u iznosu od 
20 000 SEK mjesečno (oko 1  950 EUR), uz ograničenje od 80  %. Subvencije u Sloveniji 
namijenjene su stalnom zapošljavanju osoba starijih od 58 godina dok ne ispune uvje te za 
umirovljenje. Predviđeno je da se mjerom prioritetno obuhvate korisnici naknada za 
nezaposlene i novčane socijalne pomoći. Subvencija iznosi 11  000 EUR, a plaća se 
poslodavcu u dva dijela (polovina u trenutku zapošljavanja i polovina nakon 18. plaće) . 
Suradnjom s privatnim sektorom i dalje se povećava broj prelazaka na primarno tržište 
rada. U Švedskoj se testiraju sporazumi o ulasku kojima se dugotrajno nezaposlenim 
osobama, s posebnim naglaskom na žene koje su rođene u inozemstvu, omogućuje da se 
zaposle kod poslodavca koji je obuhvaćen kolektivnim ugovorom o sporazumima o ulasku. 
Takvi se sporazumi temelje na prijedlogu socijalnih partnera te im je cilj izgradnja novog 
modela za ulazak većeg broja ljudi na tržište rada i olakšavanje budućeg stvara nja vještina 
potrebnih poslodavcima, i u okviru tečajeva švedskog i drugih kratkoročnih programa 
osposobljavanja. U Malti se program rada u zajednici, kojim se zapošljavaju dugotrajno 
nezaposlene osobe, revidira kako bi se osiguralo da oni koji su u opasno sti da se udalje s 
tržišta rada budu formalno zaposleni i aktivni.  
Nedavne reforme u području naknada za nezaposlene uglavnom su bile usmjerene na 
jačanje zahtjeva za aktivaciju. U Finskoj od siječnja 2018. nezaposlene osobe koje traže 
posao imaju pravo na  puni iznos naknade za nezaposlene ako ostvaruju i neki prihod od 
plaćenog rada ili sudjeluju u uslugama kojima se poboljšavaju njihovi izgledi za zapošljavanje 
(uz određene pragove). Ako tražitelj zaposlenja ne pokaže potrebnu aktivnost tijekom 
razdoblja praćenja od 65 dana, naknada za nezaposlene se za sljedećih 65 dana smanjuje za 
4,65 %. Nadalje, vlada priprema zakonodavstvo kojim bi se zahtijevalo da nezaposlene osobe 
koje traže posao pošalju prijavu za jedan posao tjedno ili će im se smanjiti naknade za 
 
130 
 nezaposlene. Socijalni partneri trenutačno se savjetuju o prijedlogu, ali su i zaposlenici i 
poslodavci izrazili zadršku jer se njime nezaposlene osobe može potaknuti da sastavljaju 
prijave, a da se ne namjeravaju zaposliti. U Sloveniji su od listopada 2017. otpušteni radnici 
obvezni prijaviti se na službu za zapošljavanje već unutar otkaznog roka ako je ugovor o radu 
raskinut zbog poslovnih razloga ili zbog nesposobnosti. U protivnom će im naknada za 
nezaposlene u prva tri mjeseca nezaposlenosti biti ma nja (60  % umjesto 80  %) u odnosu na 
referentnu plaću. Osim toga, niskokvalificirane osobe za čija zanimanja nema visoke 
potražnje mogu nastaviti primati 20  % naknade za nezaposlene do najviše 12 mjeseci nakon 
što pronađu posao. Francuska će, kao dio zakona  Liberté de Choisir son Avenir Professionnel  
(„Sloboda odabira budućeg zvanja”), primjenjivati stroži nadzor nad traženjem zaposlenja, 
koji će se kompenzirati povećanim popratnim prilagođenim mjerama pomoći pri traženju 
posla. Profesionalne se podružnice p oziva da pregovorima postignu dogovor kako bi se 
poticali održiviji oblici rada, ali ako kolektivno pregovaranje ne uspije, vlada može 
intervenirati. Osobama koje primaju naknadu za nezaposlene također će biti omogućeno 
obavljanje rada u nepunom radnom vre menu pod strožim uvjetima. Osim toga, naknada za 
nezaposlene, koja se prethodno financirala isključivo doprinosima za socijalno osiguranje, 
dopunjuje se povećanjem šireg poreza „CSG -Contribution sociale généralisée”. Počevši od 1. 
siječnja 2019. godine, ok vir za pregovore o osiguranju u slučaju nezaposlenosti utvrđuje 
vlada, koja će odrediti ukupnu financijsku omotnicu koje se treba držati i ciljeve koje je 
potrebno ispuniti. Pristup naknadama odobrio bi se pod određenim uvjetima i neovisnim 
radnicima i zap oslenicima koji daju otkaz. Španjolska planira uvesti „univerzalnu socijalnu 
iskaznicu” u cilju prikupljanja informacija o socijalnim naknadama koje su primili svi 
pojedinci, kao i o svim mogućim situacijama u kojima se ostvaruje pravo na socijalne 
naknade  (npr. ovisnost, invaliditet, nezaposlenost ili velike obitelji). Očekuje se da će se time 
poboljšati koordinacija među upravama, povećati djelotvornost socijalnih naknada i, u 
konačnici, pomoći u otkrivanju situacija u kojima su korisnici naknada ranjivi.  Izrada i razvoj 
sustava univerzalne socijalne kartice završeni su krajem 2017., a predviđeno je da će se 
uporaba kartice odobriti do četvrtog tromjesečja 2018.  
U okviru tekućih reformi uvjeti za ostvarivanje prava na naknade za nezaposlene u 
nekim su slu čajevima izmijenjeni te su često postroženi. Bugarska je 2018. povećala 
minimalnu naknadu za nezaposlene sa 7,2  BGN (približno 3,7  EUR) na 9  BGN (4,6  EUR) na 
dan, uz najvišu moguću od 74,3  BGN (38  EUR). Istodobno su kriteriji za ostvarivanje prava 
postrože ni – osigurana osoba morala je raditi najmanje 15 mjeseci tijekom razdoblja od 18 
 
131 
 mjeseci, a ne devet mjeseci tijekom posljednjih 15 mjeseci, kao što je to bilo prije. To 
smanjenje vjerojatno će utjecati na mlađe radnike i osobe za koje je vjerojatnije da će imati 
prekide u radnom stažu, prije svega sezonske radnike i radnike na nesigurnim radnim 
mjestima. Portugal je krenuo u drugom smjeru te je nakon isteka ugovora na određeno 
vrijeme skratio razdoblje jamstva za pristup početnoj naknadi za nezaposlene sa  180 na 120 
dana. U Austriji se uvođenjem paketa mjera planira smanjiti dugotrajnu nezaposlenost strožim 
pravilima o mobilnosti primatelja naknada za nezaposlene (prihvaćanje ponuda za posao čak i 
uz dulje trajanje putovanja na posao do 2,5 sati dnevno), u kidanjem produljenja prava na 
naknadu za nezaposlene zbog bolesti (osim bolničkog liječenja) i ograničenjem trajanja 
granične zaposlenosti tijekom primanja naknade za nezaposlene. Općenito, cilj je snažnije 
potaknuti nezaposlene da prihvate ponudu za posao , smanjiti nezaposlenost i povećati 
djelotvornost politike tržišta rada.  
Neke su države članice poduzele mjere za promicanje mobilnosti radnika i učenika 
(unutarnje i vanjske) u cilju povećanja zapošljivosti i poboljšanja razvoja vještina i/ili 
privlačenj a stranih radnika u sektore s manjkom radne snage. Finska je 2018. uvela 
mjere za potporu regionalnoj mobilnosti i putovanju nezaposlenih tražitelja posla, uključujući 
naknade za mobilnost (koje su sada dostupne i za rad u nepunom radnom vremenu manjem od 
18 sati tjedno, osposobljavanje na radnom mjestu) i ciljane informacije o gospodarskoj 
potpori za mobilnost. Veća naknada za mobilnost može se omogućiti u slučaju iznimno 
velikih udaljenosti putovanja. O reformi je provedeno savjetovanje sa socijalnim part nerima. 
Mjere za potporu mobilnosti za nezaposlene osobe u Latviji proširene su 2018. i na glavni 
grad (Riga).  Mjerom se obuhvaća regionalna mobilnost za osobe koje prihvate ponudu za 
posao u drugim regijama, ali i one koje sudjeluju u nekoj od mjera akti vne politike tržišta 
rada, uključujući Garanciju za mlade, subvencionirane mjere za zapošljavanje i strukovno 
osposobljavanje. Mjere potpore namijenjene privlačenju medicinskih djelatnika (liječnika i 
medicinskih sestara) za rad u regijama izvan Rige započ ele su u prosincu 2017. Osim toga, u 
Latviji je odobren popis 237 visokokvalificiranih zanimanja u kojima je trenutačno prisutan 
znatan manjak radne snage i kojim bi se moglo privući državljane trećih zemalja. U tim se 
slučajevima primjenjuju neki povlašte ni uvjeti za zaposlenike koji žele steći plavu kartu EU -a. 
U Poljskoj se očekuje da će osnivanje Nacionalne agencije za akademsku razmjenu 2017. 
olakšati internacionalizaciju poljskih sveučilišta pružanjem potpore usmjerene na kvalitetu za 
akademsku mobiln ost. U Bugarskoj je odobren pojednostavnjeni postupak izdavanja plave 
karte za državljane trećih zemalja kako bi se prevladao utvrđeni nedostatak kvalificiranih 
 
132 
 stručnjaka u području informacijskih i komunikacijskih tehnologija, inženjera u industrijskoj 
proizvodnji i drugim relevantnim područjima. Izmjenama će se omogućiti i izdavanje plave 
karte za razdoblje do četiri godine ako je u prošlosti izdana na godinu dana. U Estoniji, 
izmjenom „Zakona o strancima” stručnjaci na najvišoj razini izuzimaju se iz im igracijske 
kvote te se produljuje maksimalno trajanje kratkotrajnog zaposlenja na 12 mjeseci, uz 
nepromijenjenu imigracijsku kvotu.  
Uključivanje nacionalnih socijalnih partnera u izradu i provedbu reformi i politika u 
području zapošljavanja te socijalnih r eformi i politika razlikuje se među državama 
članicama.  Kvaliteta i oblik tog uključivanja odražava raznolikost nacionalnih 
institucionalnih okvira i praksi socijalnog dijaloga, uz primjetan nedostatak pravodobnog i 
smislenog dijaloga u nizu država članica . U isto su vrijeme socijalni partneri tijekom 
posljednjih 18 mjeseci bili uključeni u izradu relevantnih reformi politike u nekoliko država 
članica84. O novim zakonima i mjerama u pogledu funkcioniranja tržišta rada razgovaralo se 
ili se postigao dogovor, primjerice, u Bugarskoj, Hrvatskoj, Danskoj, Finskoj, Nizozemskoj, 
Portugalu i Švedskoj (integracija migranata). Kako je prikazano i u odjeljku 3.1., socijalni 
partneri su se u pregovorima dogovorili o reformama okvira za utvrđivanje plaća u nizu 
zemalja. U Estoniji je vlada odlučila ponovno uvesti redovite trostrane sastanke sa socijalnim 
partnerima, koji su bili obustavljeni od 2002. Pregovori povezani s utvrđivanjem ili 
povećanjem minimalnih plaća održali su se, primjerice, u Bugarskoj, Estoniji, Poljsko j, 
Portugalu i Španjolskoj. Socijalni partneri sudjelovali su u raspravi o reformama socijalne 
zaštite i/ili naknade za nezaposlene među ostalim u Hrvatskoj, Francuskoj, Finskoj, 
Njemačkoj, Portugalu i Sloveniji. O politikama u područjima obrazovanja i str ukovnog 
obrazovanja i osposobljavanja, kao i o reformama i novim politikama u područjima izobrazbe, 
naukovanja i cjeloživotnog učenja, raspravljalo se uz sudjelovanje socijalnih partnera u 
Češkoj, Danskoj, Francuskoj, Latviji, Nizozemskoj i Poljskoj.   
                                                            
84 Detaljnu analizu uključenosti socijalnih partnera u nedavne reforme može se pronaći u najavljenom 
dokumentu Eurofounda (2019.) „Prakse socijalnog dijaloga u k ontekstu Europskog semestra”.  
 
133 
 3.4. Osm a smjernica: Promicanje jednakih prilika za sve, poticanje socijalne 
uključenosti te suzbijanje siromaštva  
 
U ovom odjeljku pobliže se promatra provedba osme smjernice za zapošljavanje kojom se 
državama članicama preporučuje osuvremenjivanje sustava socija lne zaštite kako bi 
promicale jednake prilike te se mogle boriti protiv siromaštva i socijalne isključenosti. Prvo je 
predstavljen pregled socijalnog stanja u državama članicama primjenom ključnih pokazatelja, 
uključujući raspoloživi dohodak, nejednakost, siromaštvo i socijalnu uključenost, 
primjerenost mirovina, pristup stanovanju te pristup zdravstvenoj skrbi i dugotrajnoj skrbi. U 
odjeljku 3.4.2. izvješćuje se o mjerama politika iz država članica u područjima sustava 
socijalne zaštite, uključujući progra me minimalnog dohotka, obiteljske naknade, politike 
stanovanja, mirovine, dugotrajnu skrb, zdravstvenu skrb i uključenost osoba s invaliditetom.  
 
3.4.1.  Ključni pokazatelji  
Dohodci kućanstava su 2016. nastavili rasti u gotovo svim zemljama EU -a85. Realni 
raspoloživi dohodak kućanstava (GDHI) po glavi stanovnika86 povećao se u svim državama 
članicama osim Grčke, u kojoj je zabilježeno malo smanjenje. Općenito, najbrže je došlo do 
poboljšanja u državama koje su se kasnije pridružile EU -u, kao što su B ugarska, Poljska, 
Rumunjska i Litva, a sporije u starijim državama članicama kao što su Austrija, Italija, 
Francuska, Belgija, Luksemburg, dok je rezultat za Grčku i Ujedinjenu Kraljevinu bio čak i 
negativan. To odražava postojeću konvergenciju, pri čemu B ugarska i Poljska trenutačno 
imaju najbolje rezultate u tom pogledu. U više je država članica realni GDHI po glavi 
stanovnika i dalje znatno niži od razine na kojoj se nalazio prije krize. To je posebno slučaj za 
Grčku i Cipar u kojima su 2016. te razine i znosile oko 69  % odnosno 82  % razina zabilježenih 
2008. (obje su zemlje označene kao „kritična stanja”). U Italiji, Irskoj, Španjolskoj, Austriji, 
Belgiji, Portugalu (zemlje u kojima je „potrebno praćenje”) i Sloveniji („prosječno stanje”) 
realni GDHI po g lavi stanovnika kretao se u rasponu od 90  % do 100  % vrijednosti iz 2008. U 
svim je tim državama, osim Slovenije, stopa rasta 2016. zaostajala za prosjekom EU -a ili je 
čak bila negativna u slučaju Grčke.  
                                                            
85 Podaci za 2017. bili su dostupni 26. listopada 2018. samo za 18 država članica. Ažurirana verzija uvrstit će se 
u konačnu verziju Zajedničkog izvješća o zapošljavanju.  
86 Realni GDHI mjeri se primjenom „neprilagođenog dohotka” (tj. onog koji ne uključuje socijalne transfere u 
naravi). Podaci za HR i MT nisu bili dostupni 26. listopada 2018.  
 
134 
 Slika 59.:  Realni GDHI po glavi stanovnika, indeks 2008. = 100 i godišnja promjena 
(glavni pokazatelj u pregledu socijalnih pokazatelja)  
 
Izvor:  Eurostat, nacionalni računi [nasq_10_nf_tr and namq_10_gdp], vlastiti izračuni. Razdoblje: razine i 
godišnje promjene 2016. u odnosu na 2015. Napomena: središte osi predstavlja neponderirani prosjek EU -a. 
Legenda je navedena u Prilogu. Podaci nisu bili dostupni 26. listopada 2018. za HR i MT.  
 
U većini je zemalja 2017. došlo do daljnjeg znatnog poboljšanja u pogledu udjela osoba 
izloženih riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti (AROPE)87. Učinci gospodarskog 
oporavka postali su vidljivi u obliku smanjenja rizika od siromaštva ili socijalne isključenosti, 
koje je sada uočljivo u gotovo svim državama članicama (vidjeti i odjeljak 1.2. ). Poboljšanja 
su posebno uočljiva u Rumunjskoj, Cipru i Poljskoj, u kojima se stopa rizika od siromaštva ili 
socijalne isključenosti smanjila za više od 2  %. Suprotno tome, stope rizika od siromaštva ili 
socijalne isključenosti za Dansku, Nizozemsku i Aus triju blago su se povećale tijekom 
godine, doduše s niske razine. Stanje je i dalje „kritično” u Bugarskoj i Grčkoj, s obzirom na 
to da su stope rizika još uvijek vrlo visoke, a tijekom prošle godine tek su se umjereno 
                                                            
87 Vidjeti poglavlje 1.2. za definicije rizika od siromaštva ili socijalne isključenosti i njegovih komponenata. 
Napomena: statistič ki podaci o dohotku iz istraživanja EU -a o dohotku i životnim uvjetima odnose se na 
prethodnu dohodovnu godinu. Brojke iz istraživanja EU -a o dohotku i životnim uvjetima za 2017. za stopu 
AROP, omjer S80/S20 itd. stoga se odnose se dohodovnu godinu 2016.  
BG
PL
DKLTRO
SE
AT
BEESIE
IT
LUPT
UKCY
ELCZ
DEEE
FIFRHU
LV
NLSI
SKy = 0,1505x -12,419
R² = 0,372
-2,0-1,00,01,02,03,04,05,06,07,08,09,010,011,012,0
65 70 75 80 85 90 95 100 105 110 115 120 125 130 135Godišnja promjena realnog GDHI -ja po glavi stanovnika (2008. = 100)
Realni GDHI po glavi stanovnika (2008. = 100)2016 .
 
135 
 smanjile. Negativna korelacija između  kretanja i razina (vidjeti sliku 60.) ukazuje na 
postojeću konvergenciju između država članica. Među različitim dobnim skupinama mladi u 
dobi od 18 do 24 godine najviše su izloženi riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti sa 
stopom od 29,1  %. Za o vaj su pokazatelj zabilježena poboljšanja u većini država članica, što 
odražava smanjenje nezaposlenosti mladih.   
Slika  60: Postotak stanovništva izloženog riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti 
2017. i promjena u odnosu  na prethodnu godinu (glavni pokazatelj u pregledu socijalnih 
pokazatelja)  
 
Izvor:  Eurostat, istraživanje o dohotku i životnim uvjetima. Razdoblje: razine i godišnje promjene 2017. u 
odnosu na 2016. Napomena: sjecište osi predstavlja neponderirani prosjek  EU-a. Legenda je navedena u Prilogu. 
Podaci nisu bili dostupni 26. listopada 2018. za IE i UK.  
 
Iako se stopa AROPE kod djece (u dobi od 0 do 17 godine) smanjuje, i dalje je znatno 
iznad vrijednosti za opću populaciju u većini država članica –  2017. se smanjila u svim 
državama članicama u kojima je viša od prosjeka EU -a (24,5  %) . Međutim, i dalje je posebno 
visoka u Rumunjskoj (41,7  %), Bugarskoj (41,6  %) i Grčkoj (36,2  %). Nasuprot tome, u 
nekim državama članicama u kojima je siromaštvo djece ispod pro sjeka, to je smanjenje bilo 
ATDKNL
CZFI
CYDE
FR MT
PLSE
SI
SKES
HRITLTLU
LV
BGELBE
EEHU
PT
ROy = -0,0425x + 0,0178
R² = 0,086
-4,0-3,0-2,0-1,00,01,02,0
10 12 14 16 18 20 22 24 26 28 30 32 34 36 38 40 42Stopa rizika od siromaštva ili socijalne isključenosti (u %) –promjena
Stopa rizika od siromaštva ili socijalne isključenosti (u %)2017 .
 
136 
 mnogo sporije, u čemu se uvelike odražava položaj djece migranata. To je slučaj u Austriji, 
Belgiji, Francuskoj i Švedskoj. U dobnoj skupini od 25 do 54 godine stopa se smanjila za 
jedan postotni bod na 21,9  %. Osobe u dobi od 5 5 godina i više i dalje su skupina za koju je 
najmanje vjerojatno da će biti pogođena siromaštvom ili isključenošću, uz stopu od 20,5  %.  
Osobe migrantskog podrijetla znatno su izloženije riziku od siromaštva ili socijalne 
isključenosti.  Stopa AROPE je 201 7. bila više nego dvostruko veća kod osoba koje nisu 
rođene u EU -u nego kod osoba koje jesu (41  % u usporedbi s 20,7  %). Taj je jaz bio posebno 
velik u Belgiji (37,1 postotni bod), Švedskoj (29,6 postotnih bodova) i Danskoj (25,8 
postotnih bodova), a najma nji u Poljskoj (4,6 postotnih bodova), Portugalu (6,8 postotnih 
bodova) i Češkoj (7,8 postotnih bodova).  
Slika  61: Potpokazatelji za stopu rizika od siromaštva ili socijalne isključenosti  
 
Izvor: Eurostat, istraživanje o dohotku i  životnim uvjetima. Napomena: pokazatelji su poredani po 
stopi AROPE za 2017. Podaci za IE i UK za 2017. nisu bili dostupni 26. listopada 2018. Za 2008. su 
upotrijebljene vrijednosti za EU -27 (podaci za HR nisu dostupni).  
051015202530
CZ
FI
SK
NL
FR
SI
DK
SE
AT
DE
MT
PL
BE
LU
EU-28
PT
EE
CY
HU
HR
ES
LV
IT
LT
EL
RO
BG
IE
UKStopa rizika od siromaštva
01020304050
CZ
FI
SK
NL
FR
SI
DK
SE
AT
DE
MT
PL
BE
LU
EU-28
PT
EE
CY
HU
HR
ES
LV
IT
LT
EL
RO
BG
IE
UKStopa teške materijalne oskudice
05101520
CZ
FI
SK
NL
FR
SI
DK
SE
AT
DE
MT
PL
BE
LU
EU-28
PT
EE
CY
HU
HR
ES
LV
IT
LT
EL
RO
BG
IE
UKOsobe koje žive u kućanstvima s vrlo niskim intenzitetom rada (% stanovništva u dobi od 
0 do 59 godina)
2017. 2008. 2016.
 
137 
 Udio stanovništva EU -a izloženog r iziku od siromaštva smanjio se 2017. u većini država 
članica, nakon što je tri godine bio stabilan . Najveća su smanjenja zabilježena u Poljskoj 
(za 2,3 postotna boda), Rumunjskoj (za 1,7 postotnih bodova) i Mađarskoj (za 1,1 postotni 
bod). S druge strane, vrijednost pokazatelja povećala se u Luksemburgu (za 2,2 postotna 
boda), Litvi (za 1,0), Bugarskoj (za 0,5) i Nizozemskoj (za 0,5). U svima osim u šest država 
članica udio osoba izloženih riziku od siromaštva 2017 i dalje je veći u odnosu na razdoblje 
prije krize (2008.) (slika 61.). Eurostatove brze procjene upućuju na daljnja smanjenja stope 
AROP u Grčkoj, Rumunjskoj i Portugalu te na njezino povećanje u Ujedinjenoj Kraljevini.  
Stopa teške materijalne oskudice dosegnula je svoju najnižu razinu do sada. U gotovo 
svim državama članicama došlo je do smanjenja 2017. Rumunjska je zemlja s najvećim 
godišnjim smanjenjem, za 4,1 postotni bod. I dalje su prisutne velike razlike među državama 
članicama, pri čemu su stope teške materijalne oskudice u Finskoj i Nizoz emskoj manje od 
3 %, a na drugom je kraju spektra Bugarska sa stopom od 30  %, koju prate Grčka (21,1  %) i 
Rumunjska (19,4  %). Udio žena (6,9  %) izloženih teškoj materijalnoj oskudici nešto je veći 
od udjela muškaraca (6,4  %). Do smanjenja je došlo u svim d obnim skupinama; mladi u dobi 
od 18 do 24 godine i dalje su najviše izloženi teškoj materijalnoj oskudici (7,9  %), zatim djeca 
u dobi od 0 do 17 godina (7,2  %), stanovništvo u zreloj dobi (od 25 do 54 godine) (6,7  %) i 
starije osobe, tj. starije od 65 godi na (6,3  %).  
Udio osoba koje žive u kućanstvima u kojima gotovo nema zaposlenih nastavio se 
smanjivati. U 20 država članica 2017. se smanjio udio stanovnika u dobi od 0 do 59 godina 
koji žive u kućanstvima u kojima odrasle osobe rade manje od 20  % potencij alnog radnog 
vremena. Međutim, unatoč poboljšanjima, ti su udjeli u samo devet država članica pali ispod 
razina prije krize. Najveća smanjenja u odnosu na prethodnu godinu zabilježena su u 
Španjolskoj (za 2,1 postotni bod), Grčkoj (za 1,6 postotnih bodova)  i Rumunjskoj (za 1,3 
postotna boda). Istovremeno, rizik od siromaštva za one koji žive u kućanstvima u kojima 
gotovo nema zaposlenih nastavlja rasti u većini država članica te je dosegnuo 79,9  % u 
Slovačkoj, 78,2  % u Litvi te 77,8  % u Latviji.  
Smanjenje stope siromaštva unatoč zaposlenju i dalje je problem. Kao što je navedeno i u 
odjeljku 3.1., unatoč općem smanjenju stope rizika od siromaštva, udio osoba izloženih riziku 
od siromaštva unatoč zaposlenju ostao je 2017. stabilan. Više od jedne od deset zap oslenih 
osoba bilo je izloženo riziku od siromaštva u sedam država članica. Iako se smanjuje, stopa 
siromaštva unatoč zaposlenju bila je najviša u Rumunjskoj (17,4  % 2017., što je smanjenje u 
 
138 
 odnosu na 19,7  % 2014.), pri čemu je nesigurno samozapošljavanje  i dalje ključan pokretač. 
Visoke stope zabilježene su i u Luksemburgu (13,7  %) i Španjolskoj (13,1  %), gdje je ključni 
pokretač bio rizik od siromaštva s kojim se suočavaju zaposlenici s privremenim ugovorima. 
S druge strane, stope siromaštva unatoč zapos lenju u tri zemlje bile su manje od 5  % (Finska, 
Češka i Irska).  
Dubina siromaštva prvi se put smanjila od 2008., no i dalje je visoka u odnosu na razine 
prije krize. Za relativnu udaljenost od praga rizika od siromaštva, kojom se mjeri prosječna 
udaljenos t od praga siromaštva za osobe koje su izložene riziku od siromaštva88, zabilježen je 
rastući trend u većini država članica u razdoblju nakon krize. No, ta se vrijednost u godini 
koja prethodi 2017. smanjila za 11 država članica te je ostala uglavnom stabil na za njih pet, 
uz prosječno smanjenje s 26,2  % na 25,4  %. Ta je promjena bila potaknuta poboljšanjima u 
dubini siromaštva za radno sposobno stanovništvo, a posebno za djecu. Stopa je i dalje 
posebno visoka (iznad 30  %) u Rumunjskoj, Španjolskoj, Bugarskoj  i Grčkoj. S druge strane, 
dubina siromaštva osoba u dobi od 65 godina i više ostala je stabilna. Poboljšanja su bila 
najveća za Italiju, Mađarsku i Rumunjsku.  
Vjerojatnost da osobe s invaliditetom žive izložene riziku od siromaštva ili socijalne 
isključe nosti znatno je veća nego za osobe bez invaliditeta. Riziku od siromaštva ili 
socijalne isključenosti 2016. je bilo izloženo 30,1  % osoba s invaliditetom u EU -u, u odnosu 
na 20,9  % osoba bez invaliditeta89, što odgovara razlici od 9,2 postotna boda. Ta je r azlika 
jače izražena za radno sposobno stanovništvo (u dobi od 16 do 64 godine). U toj skupini 
37,6 % osoba s invaliditetom  2016. bilo je izloženo riziku od siromaštva ili socijalne 
isključenosti, u odnosu na 21  % osoba s invaliditetom starijih od 65 godi na90. Stupanj 
invaliditeta vrlo je važan čimbenik za objašnjenje jer je 2015. u EU -u 36,1  % osoba s teškim 
invaliditetom u dobi od 16 godina ili više bilo izloženo riziku od siromaštva ili socijalne 
isključenosti, u odnosu na 27,4  % osoba s umjerenim invali ditetom i 20,8  % bez invaliditeta.  
Dohodovna nejednakost se 2017. prvi put nakon krize blago smanjila. Udio dohotka 
najbogatijih 20  % u odnosu na udio dohotka najsiromašnijih 20  % pao je u većini država 
članica (slika 62.), iako su kvintilni omjeri dohotka 2017. u većini njih još uvijek iznad razina 
                                                            
88 Relativni medijan udaljenosti od praga rizika od siromaštva izračunava se kao razlika između medijana 
ekvivalentnog ukupnog neto dohotka osoba koje se nalaze ispod praga rizika od siromaštva i praga rizika od 
siromaštva, izražena kao postotak praga rizika  od siromaštva (60  % nacionalnog medijana ekvivalentnog 
dohotka).  
89 Istraživanje EU -a o dohotku i životnim uvjetima (2017.), Osobe izložene riziku od siromaštva ili socijalne 
isključenosti prema razini ograničenja aktivnosti, spolu i dobi [hlth_dpe010].  
90 Isto. 
 
139 
 2008. Najviše razine nejednakosti dohotka 2017., uz omjere  S80/S20 iznad 6, zabilježene su u 
Latviji, Estoniji, Litvi i Bugarskoj (sve „kritične situacije”, uz znatno povećanje u posljednje 
navedenoj zemlji). Iako su razine još uvijek visoke, znatna smanjenja zabilježena su u 
Rumunjskoj, Grčkoj i Italiji („slabi rezultati koji se poboljšavaju”). Poboljšanja su potaknuta 
bržim povećanjem prihoda siromašnijih kućanstava u odnosu na medijan u 10 država članica, 
što upućuje na to da su i najranjiviji počeli osjećati oporavak.  
 
Slika  62: Kvintilni omjer dohotka i godišnja promjena (glavni pokazatelj u pregledu 
socijalnih pokazatelja)   
 
Izvor: Eurostat, istraživanje o dohotku i životnim uvjetima. Razdoblje: razine i godišnje promjene 2017. u 
odnosu na 2016. Napomena: sjecište osi predst avlja neponderirani prosjek EU -a. Legenda je navedena u Prilogu. 
Podaci za IE i UK nisu bili dostupni 26. listopada 2018.  
 
Izdaci za socijalnu zaštitu i dalje se povećavaju u svim državama članicama, a među 
njima su i dalje prisutne velike razlike91. U real nim iznosima, izdaci za socijalnu zaštitu 
                                                            
91 Na temelju ESSPROS -a. Nema dostupnih podataka za 2015. za PL . 
AT
CZFI
SISKBEDK
HUMTNL
SE
PTBG
ESLT
LV
CYDE
EEFR
HRLU
PL
ELIT
ROy = 0,0163x -0,1537
R² = 0,0076
-0,8-0,6-0,4-0,20,00,20,40,6
3 4 5 6 7 8 9Kvintilni omjer dohotka (S80/S20) –promjena
Kvintilni omjer dohotka (S80/S20)2017 .
 
140 
 porasli su od 2014. do 2015. u svim državama članicama92. Međutim, potrošnja na socijalnu 
zaštitu izražena kao postotak BDP -a povećala se u samo sedam zemalja, dok je pala u njih 16. 
To je uglavnom bilo potaknuto ni žim udjelom potrošnje na naknade za nezaposlene, u skladu 
sa sve boljim uvjetima na tržištu rada. Suprotno tome, potrošnja na zdravstvenu skrb izražena 
kao postotak BDP -a povećala se u deset zemalja, a smanjila se u njih 12. Potrošnja na 
socijalnu zaštitu izražena kao postotak BDP -a bila je na najvišoj razini u Francuskoj (31,9  %), 
Danskoj (31,1  %) i Finskoj (31,1  %). S druge strane, taj je iznos bio manji od 15  % BDP -a u 
Litvi (14,8  %), Latviji (14,7  %) i Rumunjskoj (14,3  %).  
Utjecaj socijalnih transfera na smanjenje siromaštva umjereno se smanjio, u skladu sa 
smanjenim učinkom automatskih stabilizatora u fazi gospodarskog rasta. Međutim, i 
dalje postoje velike razlike među državama članicama (slika 63.).  Socijalnim transferima , 
osim mirovina, rizik od siromaštva se 2017. smanjio za 32,4  %, u odnosu na 33,2  % 2016., što 
je nastavak trenda koji je obilježen poboljšanim uvjetima na tržištu rada i, u skladu s time, 
dinamičnijim povećanjem dohotka od rada u odnosu na socijalne trans fere. Dimenzija utjecaja 
transfera na smanjenje siromaštva znatno se razlikuje među državama članicama, a u mnogim 
je zemljama s najvećim rizikom od siromaštva i učinak socijalnih transfera najslabiji (Grčka, 
Rumunjska, Italija, Bugarska i Latvija).  
 
                                                            
92 Vidjeti i Europska komisija (2018.), „Zapošljavanje i socijalni razvoj u Europi”. Godišnji pregled za 2018. 
Luxembourg: Ured za publikacije Europske unije. 
 
141 
 Slika  63: Učinak socijalnih transfera (osim mirovina) na smanjenje siromaštva i 
godišnja promjena (glavni pokazatelj u pregledu socijalnih pokazatelja)  
 
Izvor: Eurostat, istraživanje o dohotku i životnim uvjetima. Razdoblje: razine i godišnje promjene 2017. u 
odnosu na 2016. Napomena: središte osi predstavlja neponderirani prosjek EU -a. Legenda je navedena u Prilogu. 
Podaci za IE i UK nisu bili dostupni 26. listopada 2018.  
 
Samozaposlene osobe i radnici s nestandardnim ugovorima žive u  većoj ekonomskoj 
nesigurnosti, a ograničen im je i pristup socijalnoj zaštiti93. Samozaposlene osobe 2017. 
nisu imale pristup zaštiti u slučaju nezaposlenosti u 11 zemalja, obveznoj zaštiti u slučaju 
bolesti u njih tri te zaštiti u slučaju ozljede na radu i profesionalne bolesti u 10 zemalja.94 
Radnici s nestandardnim ugovorima obično su u jednakoj mjeri obuhvaćeni većinom 
programa socijalnih naknada kao i oni koji su zaposleni na standardne ugovore, iako to često 
ne vrijedi za određene kategorije radnika (n pr. povremene i sezonske radnike, radnike na 
poziv i one koji rade na ugovore agencija za privremeno zapošljavanje; osobe koje rade na 
temelju građanskopravnih ugovora i ugovora bez zajamčenog minimalnog broja radnih sati 
                                                            
93 Ta se tema djelomično obra đuje i u odjeljku 3.3. 
94 Dokazi iz ovog i sljedećeg odlomka temelje se na dokumentu: Europska komisija, SWD(2018) 70 final – 
„Procjena učinka priložena Prijedlogu preporuke Vijeća o pristupu radnika i samozaposlenih osoba socijalnoj 
zaštiti”.  
ATDKFIHU
SE
BECZFR
NLPL
SIEE
ES
HRLT
LUPTBG
EL
ITLVRO
CY
DEMT
SKy = 0,0169x -0,3757
R² = 0,0033
-6,0-4,0-2,00,02,04,06,08,010,012,014,0
15 20 25 30 35 40 45 50 55 60Učinak socijalnih transfera (osim mirovina) na smanjenje siromaštva –promjena
Učinak socijalnih transfera (osim mirovina) na smanjenje siromaštva2017 .
 
142 
 često su isključene iz sudjelovanj a u predmetnim programima). Sveukupno gledajući, 
prepreke s kojima se radnici s nestandardnim ugovorima i samozaposlene osobe susreću u 
pogledu djelotvornog obuhvata, što znači mogućnost stjecanja prava i njihova korištenja u 
slučaju potrebe, utvrđene su u  barem 24 države članice95 (minimalna razdoblja stjecanja 
prava, vremena počeka, nedostatak prenosivosti prava na socijalnu zaštitu).  
Zadržavanje i prenošenje akumuliranih prava u drugi sustav nakon promjene radnog 
mjesta i dalje su teški.  S obzirom na prom jene u području rada ta vrsta fleksibilnosti sve više 
dobiva na značenju, a nedostatkom prenosivosti može se narušiti dinamičnost i usklađivanje 
ponude i potražnje na tržištu rada. Za radnike koji mijenjaju sektore ili oblike zapošljavanja 
nedostatak regul acije dovodi do otežanog prenošenja u barem četiri države članice, a utvrđeno 
je da su u nekoliko država članica prepreke i iznimno visoki troškovi i različiti propisi kojima 
se uređuju različiti sustavi. Naposljetku, nedostatak transparentnih informacija o pravima na 
socijalnu sigurnost sprečava ljude u donošenju utemeljenih odluka u mnogim zemljama. Iako 
su opće informacije o sustavima socijalne zaštite dostupne u svima osim u pet država članica, 
individualne informacije dostupne su tek u polovini njih (n pr. simulacija za mirovine 
dostupna je u Njemačkoj, Francuskoj, Španjolskoj, Ujedinjenoj Kraljevini i Poljskoj).  
U okviru sustava minimalnog dohotka odgovarajuću razinu potpore trebalo bi 
kombinirati  s pristupom potpornim dobrima i uslugama te s poticajima  za (ponovno) 
uključivanje na tržište rada za one koji mogu raditi, kako je naglašeno u  europskom stupu 
socijalnih prava . Komparativna analiza posebnih karakteristika modela sustava minimalnog 
dohotka i njihova međudjelovanja s pružanjem drugih naknada i p oticajnih mjera potpore 
može dati koristan uvid u njihovu uspješnost. Analiza u sljedećim odlomcima proizlazi iz 
postupka utvrđivanja referentnih vrijednosti naknada za minimalni dohodak koji je u 
razdoblju 2017. – 2018. proveden u Odboru za socijalnu zašt itu96. Taj okvir za utvrđivanje 
referentnih vrijednosti usredotočen je na naknade za minimalni dohodak za radno sposobno 
stanovništvo koje nije u radnom odnosu te nema pravo na naknade iz sustava socijalnog 
osiguranja ili ih je već iskoristilo.  
Primjerenos t naknada za minimalni dohodak znatno se razlikuje među državama 
članicama . Primjerenost naknada za minimalni dohodak može se mjeriti usporedbom dohotka 
korisnika s nacionalnim pragom siromaštva (kao pokazatelj učinka programa na ublažavanje 
                                                            
95 AT, BE, BG,  CZ, DE, DK, EE, EL, ES, FI, FR, HU, HR, IT, LU, MT, NL, PL, PT, SE, SI, RO, SK i UK.  
96 Odobrio Odbor za socijalnu zaštitu u lipnju 2018.  
 
143 
 siromaštva) te  dohotka korisnika s dohotkom osobe s niskim dohotkom97 (kako bi se dobio 
pokazatelj dimenzije aktivacije i mogućih odvraćajućih učinaka programa). Oba pokazatelja 
daju slične rezultate u pogledu primjerenosti minimalnog dohotka u državama članicama 
2016.98 (slika 64.). Primjerenost minimalnog dohotka za jednočlana kućanstva 2016. je bila 
najviša u Nizozemskoj, Irskoj, Danskoj i Luksemburgu. U tim državama članicama razina 
naknada premašila je 80  % razine nacionalnog praga siromaštva (utvrđen na 60  % 
nacional nog medijana ekvivalentnog raspoloživog dohotka nakon socijalnih transfera). 
Osobito u slučaju Nizozemske, razina naknade iznosila je 106  % praga siromaštva, čime se 
primatelje zapravo izbavlja iz siromaštva. Na donjem kraju ljestvice, primjerenost 
minimal nog dohotka u Bugarskoj, Rumunjskoj, Mađarskoj, Slovačkoj i Litvi niža je od 40  % 
praga siromaštva ili jedne trećine dohotka osobe s niskim dohotkom 2016.  
Slika  64: Neto dohodak primatelja minimalnog dohotka kao postotak praga rizika od 
siromaštva (koji se izravnava u razdoblju od tri godine) i dohotka osobe s niskim 
dohotkom (2016.)  
 
Izvor: Eurostat, OECD. Napomena: Informacije za CY nisu dostupne. Informacije za  IT i EL ne uključuju 
novouvedene programe minimalnog dohotka 2017.  Najnovije dostupne informacije o pragovima siromaštva u 
IE, HR i UK odnose se na dohodovnu godinu 2015.  
 
                                                            
97 „Osoba s niskim dohotkom” u okviru za utvrđivanje referentnih vrijednosti definira se kao osoba koja zarađuje 
50 % prosječne nacionalne bruto plaće.  
98 Pokazatelji se temelje na najnovijim dostupnim informacijama u modelu poreznih olakšica OECD -a. 
Informacije za CY nisu dostupne. Informacije za IT i EL ne uključuju nedavno uvedene programe minimalnog 
dohotka te nisu uklj učene u ovu analizu.  
ITELBG
ROHUSKLTPTLV
PL
ESHRSI
EUEECZSE
DEFRBEFI
UKATMTLUDK
IENL
0 %20 %40 %60 %80 %100 %120 %
0 % 20 % 40 % 60 % 80 % 100 % 120 %Usporedba s dohotkom osobe s niskim dohotkom
Usporedba s granicom siromaštva (trogodišnja pomična prosječna 
vrijednost)
 
144 
 Primjerenost minimalnog dohotka ima korisne učinke, posebno na dubinu siromaštva 
među primateljima. Relativna udaljenost od praga rizika od siromaštva99 za radno sposobno 
stanovništvo (u dobi od 16 do 64 godine) 2017. se prvi put neznatno smanjila, u skladu s 
ukupnim pokazateljem, ali je i dalje znatno iznad razina prije krize. Ta je udal jenost znatno 
veća u slučaju osoba u dobi od 18 do 59 godina koje žive u kućanstvima u kojima gotovo 
nema zaposlenih (slika 65.). Podaci iz istraživanja EU -a o dohotku i životnim uvjetima za 
2016. pokazuju da je dubina siromaštva bila najveća među osobama iz kućanstava u kojima 
(gotovo) nema zaposlenih u Litvi, Bugarskoj, Latviji, Italiji i Rumunjskoj (više od 50  %). S 
druge strane, najmanja udaljenost zabilježena je u Finskoj, Nizozemskoj i Irskoj (manje od 
20 %). Udaljenost od praga siromaštva za osobe ko je žive u kućanstvima u kojima gotovo 
nema zaposlenih obično upućuje na nedostatke u primjerenosti i obuhvatu sustava naknada 
(kao što je navedeno i u godišnjem izvješću Odbora za socijalnu zaštitu za 2018.).  
 
Slika  65: Relativna udaljenost od praga rizika od siromaštva za osobe u dobi od 18 do 59 
godina iz kućanstava u kojima gotovo nema zaposlenih (2016.)  
Izvor: Eurostat, istraživanje o dohotku i životnim uvjetima.  
 
Sve države članice provjeravaju imovinsko stanje i druge kriter ije za ostvarivanje prava 
za programe minimalnog dohotka. Stroži kriteriji za ostvarivanje prava podrazumijevaju 
manji obuhvat100 i obrnuto.  Provjera imovinskog stanja najčešće je primjenjivan način za 
                                                            
99 Vidjeti bilješku 88 za definiciju relativne udaljenosti od praga rizika od siromaštva . 
100 Broj osoba koje ispunjavaju kriterije za ostvarivanje prava i koje bi mogle imati koristi od programa.  
010203040506070
FI
NL
IE
DK
CY
BE
MT
CZ
FR
UK
SE
SI
DE
LU
HU
AT
EU-28
EE
PL
ES
PT
HR
EL
SK
LT
BG
LV
IT
RO
 
145 
 pomoć osobama koje žive u siromaštvu101. Uvjeti za provjer u imovinskog stanja uglavnom 
služe za procjenu sredstava (bilo da se radi o dohotku, imovini, nekretninama ili pokretnoj 
imovini) svih članova kućanstva, a ne samo izravnih podnositelja zahtjeva. U većini država 
članica prag za provjeru imovinskog stanja j e najveća razina pružene naknade (a iznos stvarne 
potpore odgovara razlici između najveće razine naknade i dohotka te osobe ili kućanstva), dok 
neke države članice zanemaruju i dio prihoda osoba, što pozitivno utječe na obuhvat 
programima i pridonosi smanj enju siromaštva unatoč zaposlenju. Ostali kriteriji za 
ostvarivanje prava, kao što su oni u pogledu boravišta, također utječu na obuhvat programa 
(jer se time može smanjiti obuhvat za osobe koje se suočavaju s mobilnošću unutar zemlje ili 
beskućništvom).  
Primatelji minimalnog dohotka imaju više poteškoća pri pristupu različitim uslugama u 
naravi . Pristup uslugama  (kako je izmjeren neispunjenim potrebama za zdravstvenu skrb, 
preopterećenošću troškovima stanovanja i nesudjelovanjem u osposobljavanju povezano m s 
profesionalnom djelatnošću102) ključna je sastavnica integriranih strategija aktivnog 
uključivanja. Osobe u dobi od 18 do 59 godina koje su izložene riziku od siromaštva i žive u 
kućanstvima u kojima gotovo nema zaposlenih 2016. su općenito imale manji p ristup tim 
uslugama od osoba iz iste dobne skupine koje nisu izložene riziku od siromaštva niti žive u 
kućanstvima u kojima gotovo nema zaposlenih. Ako se promatra cjelokupni učinak različitih 
usluga, Finska, Mađarska i Ujedinjena Kraljevina jedine su drža ve članice u kojima je 2016. 
jaz u pristupu uslugama ispod prosjeka EU -a u sva tri područja. Nasuprot tome, čini se da je u 
Grčkoj i Latviji jaz u pristupu iznad prosjeka EU -a u sva tri ispitana područja. Detaljno 
gledajući, najveći jaz u pogledu neispunje nih potreba za zdravstvenom skrbi zabilježen je u 
Latviji (14,8 postotnih bodova) i Grčkoj (34,1 postotni bod), a najniži u Danskoj, Španjolskoj, 
Nizozemskoj i Ujedinjenoj Kraljevini (manje od jednog postotnog boda). Najveći jaz u stopi 
preopterećenosti tr oškovima stanovanja zabilježen je u Danskoj, Grčkoj, Austriji i Italiji (više 
od 50 postotnih bodova), a najmanji u Malti, Cipru, Irskoj i Finskoj (manje od 20 postotnih 
bodova)103. U Švedskoj i Danskoj je 2016. u području obrazovanja odraslih zabilježen 
negativan jaz, što pokazuje da osobe izložene riziku od siromaštva iz kućanstava s vrlo niskim 
                                                            
101 To se razlikuje od teoretskog koncepta „univerzalnog osnovnog dohotka” kojim se određena razina dohotka 
pruža svakom građaninu, bez obzira na njegovu situaciju. Za više informacija vidjeti Eur opska komisija (2018.), 
Zapošljavanje i socijalna kretanja u Europi, Godišnji pregled za 2018., str.  142. 
102 Iz ad hoc  modula istraživanja EU -a o dohotku i životnim uvjetima provedenog 2016. o pristupu uslugama. 
Razlozi koji su uzeti u obzir za potrebe utvr đivanja referentnih vrijednosti: „nisu dostupni odgovarajući tečajevi 
ili programi” i „ne mogu to priuštiti”.  
103 U nastavku ovog odjeljka prikazana je opsežnija rasprava o neispunjenim potrebama za zdravstvenom skrbi i 
pristupu stanovanju.  
 
146 
 intenzitetom rada lakše ostvaruju pristup, a u Malti i Ujedinjenoj Kraljevini jaza nije bilo. U 
Latviji, Španjolskoj i Litvi zabilježen je najveći jaz (više od 16 p ostotnih bodova).  
Pristup stanovanju dobre kvalitete poboljšava se od 2008., ali u nekim zemljama znatan 
dio stanovništva navodi probleme s kojima se susreće u stambenim objektima. U EU -u 
13,1 % stanovništva 2017. navodi da živi u stambenom objektu s krov om koji propušta, 
vlažnim zidovima, podovima ili temeljima ili truleži u prozorskim okvirima ili podu. To je za 
2,3 postotna boda manje nego 2016.104 Ta komponenta loših stambenih uvjeta105 poseban je 
problem u pet država članica (Cipru, Portugalu, Mađarskoj, Latviji i Sloveniji), u kojima više 
od 20  % stanovništva navodi da se u svojem stambenom objektu susreće s tim problemom. U 
Rumunjskoj je 2017. došlo do znatnog poboljšanja s obzirom na pad udjela stanovništva koje 
navodi da u svojem kućanstvu nema kupaoni cu ili tuš, kao ni zahod u zatvorenom, ali taj broj 
još uvijek iznosi znatnih 27,2  %. U Latviji, Bugarskoj i Litvi otprilike 10  % stanovništva 
nema kupaonicu ili tuš, kao ni zahod u zatvorenom za vlastitu uporabu.  
U nizu država članica na izdatke povezane  sa stanovanjem i dalje se troši znatan udio 
raspoloživog dohotka kućanstava . Kada se uzmu u obzir troškovi stanovanja, 156 milijuna 
osoba izloženo je riziku od siromaštva, u odnosu na 85 milijuna osoba prije nego što se uzmu 
u obzir troškovi stanovanja. T o posebno opterećuje kućanstva s nižim dohotkom. Na troškove 
stanovanja 2017. u EU -u 10,2  % kućanstava potrošilo je preko 40  % svojeg raspoloživog 
dohotka, a taj se udio povećava na 37,8  % kada se razmatraju kućanstva izložena riziku od 
siromaštva. Unatoč neznatnom poboljšanju u usporedbi s prethodnim godinama, stopa 
preopterećenosti troškovima stanovanja i dalje je najviša u Grčkoj te je 2017. iznosila 39,6  %. 
Nakon Grčke, Bugarska, Njemačka i Danska su države članice s najvišim stopama 
stanovništva koje s e suočava s preopterećenošću troškovima stanovanja (više od 15  % 
stanovništva u svakoj od njih). Učinak je osobito vidljiv u Danskoj i Njemačkoj, u kojima je 
udio osoba izloženih siromaštvu ispod prosjeka EU -a prije nego što se uzmu u obzir troškovi 
stanov anja, ali iznad prosjeka EU -a kada se u obzir uzmu troškovi stanovanja. S druge strane, 
u Estoniji, Irskoj, Finskoj, Cipru i Malti manje od 5  % stanovništva živi u kućanstvima 
preopterećenima izdacima povezanima sa stanovanjem. U većini država najmoprimci koji 
unajmljuju po tržišnoj cijeni znatno su više preopterećeni troškovima povezanima sa 
                                                            
104 Podaci iz ovog odlomka potječu iz istraživanja EU -a o dohotku i životnim uvjetima.  
105 Stopa stambene oskudice mjera je neodgovarajućeg stanja stambenog objekta te se izračunava usporedbom s 
onim kućanstvima za koje vrijedi barem jedno od sljedećeg: i. krov koji propušta,  ii. nedostatak kupaonice ili 
tuša u stambenom objektu, iii. nedostatak zahoda u zatvorenom, iv. stambeni objekt koji se smatra premračnim.  
 
147 
 stanovanjem od vlasnika s hipotekom ili kreditom (prosjek EU -a od 25,1  % za najmoprimce 
koji plaćaju tržišnu cijenu najamnine, u odnosu na oko 5  % za vlasnike).  
Povećanje najamnina sve više opterećuje siromašne u nekim državama članicama. U 
sedam zemalja (Irska, Estonija, Litva, Slovenija, Mađarska, Austrija i Poljska) najamnine 
izračunane u realnim iznosima od 2015. do 2016. povećale su se za više od 5  %. Visoke 
najamnine mogu predstavljati rizik od siromaštva ili socijalne isključenosti, posebno u 
zemljama kao što su Slovenija, Irska, Austrija i Litva u kojima je rizik od siromaštva s kojim 
se suočavaju najmoprimci znatno veći od rizika za osobe koje posjeduju vl astiti dom. 
Nacionalnim se podacima mogu i prikriti poteškoće na razini pojedinih gradova.  
Najnovija kretanja u razini beskućništva ukazuju na to da se stanje ne poboljšava.  
Procjene broja beskućnika nisu usporedive po zemljama zbog nedostatka službenih i zvora i 
različitih metodologija za brojenje beskućnika. Dostupni podaci omogućuju samo praćenje 
razvoja problema tijekom vremena (u većini slučajeva 2017. ili 2016. kao posljednja godina). 
Unatoč tome, oni ukazuju na to da se beskućništvo nedavno povećalo u svih 25 obuhvaćenih 
država članica, osim u Finskoj u kojoj se situacija poboljšala106.  
Mirovinama se starijim osobama osigurava relativna zaštita od rizika od siromaštva.  Na 
razini EU -a stopa rizika od siromaštva (AROP) za starije osobe niža je od stope z a radno 
sposobno stanovništvo (14,6  % u odnosu na 16,7  % 2017.). U posljednjem desetljeću taj se 
odnos preokrenuo u odnosu na razdoblje prije krize, što se djelomično objašnjava činjenicom 
da je kriza dovela do smanjenja prosječnih razina realnog raspoloži vog dohotka kućanstava, 
osobito među radno sposobnim stanovništvom u gotovo svim europskim zemljama, dok su 
mirovine ostale otpornije. Međutim, teška materijalna oskudica smanjila se i među starijim 
osobama (sa 7,4  % 2008. na 6,3  % 2017.), što upućuje na t o da smanjenje siromaštva i 
socijalne isključenosti nije bio samo relativan učinak.  
                                                            
106 Podaci koje je prikupio FEANTSA, savez nacionalnih organizacija civilnog društva koje rade s beskućnicima 
u Europ i. Vidjeti FEANTSA (2018.), Treći pregled isključenosti u području stanovanja u Europi. 
 
148 
 Slika  66.: Postotak stanovništva u dobi od 65 godina i više izloženog riziku od 
siromaštva ili socijalne isključenosti u odnosu na prosjek EU -a 201 7. 
 
Izvor: Eurostat, istraživanje EU -a o dohotku i životnim uvjetima. Napomene: podaci su standardizirani (EU -28 = 0). Podaci 
za IE i UK su za 2016.  
 
Rizik od siromaštva i socijalne isključenosti među starijim osobama u stalnom je padu 
za većinu država čl anica. Ukupni broj osoba u dobi od 65 godina ili više izloženih riziku od 
siromaštva ili socijalne isključenosti 2017. je bio za 148  000 manji u usporedbi s razinama 
prije krize (2008.). Ukupni napredak prikriva izražene razlike među državama članicama, uz  
znatna smanjenja rizika od siromaštva ili socijalne isključenosti u starijoj dobi u Cipru (za 
24,7 postotnih bodova od 2008.), Bugarskoj (za 16,6 postotnih bodova), Rumunjskoj (za 16,2 
postotna boda) i Latviji (za 14,9 postotnih bodova), dok su povećanja zabilježena u 
Luksemburgu (za 6,4 postotna boda) i Njemačkoj (za 2,2 postotna boda).  
Međutim, posebno je zabrinjavajuća situacija starijih žena  jer je jedna od pet žena u EU -u 
u dobi od 65 godina ili više izložena riziku od siromaštva ili socijalne isklju čenosti. Stopa 
AROPE za žene 2017. nalazila se u rasponu od 10  % u Danskoj, Francuskoj i Nizozemskoj do 
više od 50  % u Bugarskoj i više od 40  % u baltičkim državama. Najveće rodne razlike u stopi 
AROPE zabilježene su u Litvi (19,9 postotnih bodova), Estoni ji (19,7 postotnih bodova) te 
potom u Latviji (16,6 postotnih bodova) i Bugarskoj (16,2 postotna boda).  Starije žene imaju 
niže dohotke od starijih muškaraca: Medijan dohotka starijih žena u EU -u 2016. bio je za šest 
postotnih bodova niži od onog za muškarce u odnosu na mlađe ljude istih rodnih skupina 
(90 % za žene i 96  % za muškarce).  Stoga, ne samo da žene imaju niže prihode tijekom 
svojeg radnog vijeka, nego imaju i niži dohodak nakon umirovljenja, što pridonosi rodnoj 
neravnopravnosti u dohotku u  starijoj dobi.  
-15 -10 -5 0 5 10 15 20 25 30 35BGEEROMTELPTUKIEBEESATCZLUDK
 
149 
 U prosjeku diljem EU -a osobe u dobi od 65 godina i više imaju nešto manje dohotke 
nego mlađe dobne skupine. Relativni medijan raspoloživog dohotka osoba u dobi od 65 
godina ili više iznosio je 92 posto prihoda mlađeg stanovništva 2017. Ukup an omjer 
relativnog medijana dohotka bio je manji 75 posto u pet zemalja (Danska, Malta, Litva, 
Latvija i Estonija) i manji od 80 posto u još četiri zemlje (Belgija, Švedska, Cipar i Češka). S 
druge strane, stariji muškarci u devet država članica (Luksembu rg, Grčka, Francuska, 
Španjolska, Mađarska, Italija, Austrija, Poljska i Rumunjska) i starije žene u dvjema 
državama članicama (Luksemburg i Grčka) imali su 2017. veći medijan dohotka od osoba 
mlađih od 65 godina.  
Dok mirovine u prosjeku iznose više od pol a radnog dohotka pri kraju radnog vijeka, 
kapacitet mirovina za zamjenu dohotka znatno se razlikuje među državama članicama.  
Ukupni omjer zamjene107 (ARR) u prosjeku je 2017. iznosio 59 posto u EU -u, uz znatne 
razlike među zemljama. Omjer se kretao od više o d 80 posto u Luksemburgu do manje od 40 
posto u Irskoj, Bugarskoj i Hrvatskoj108. 
U kontekstu rasta očekivanog životnog vijeka, mirovine je potrebno prilagoditi; radni 
vijek počinje kasnije i postaje dulji jer ljudi općenito žive dulje.  Osim smanjenja 
siroma štva i zamjene dohotka, treća je relevantna dimenzija primjerenosti mirovine trajanje 
umirovljenja. Omjer vremena provedenog u mirovini i vremena provedenog u radnom odnosu 
trenutačno prosječno iznosi 51  % u EU -u. Na slici 67. prikazan je pregled prosječno g 
vremena života provedenog prije zaposlenja, u radnom odnosu i nakon umirovljenja u 
državama članicama (koji se temelji na procjeni početka zapošljavanja/ulaska na tržište rada, 
procjeni prosječne dobi izlaska s tržišta rada te očekivanom životnom vijeku u dobi od 60 
godina).  
                                                            
107 Omjer medijana individualnih bruto mirovina u dobnoj skupini od 65 do 74 godine u odnosu na medijan 
individualnih bruto primanja u dobnoj skupini od 50 do 59 godina.  
108 Podaci za Hrvatsku i Irsku odnose se na 2016.  
 
150 
 Slika  67: Vrijeme života provedeno u okviru različitih statusa aktivnosti 2017.  
 
Izvor: Izvješće o starenju stanovništva za 2018. za dob pri ulasku na tržište rada i izlasku s njega; Eurostat za 
prognoze oček ivanog životnog vijeka. Napomena: „u radnom odnosu” znači od dobi pri ulasku na tržište rada do 
dobi pri izlasku s njega.   
 
Osobe u nestandardnim radnim odnosima ili samozaposlene osobe često se suočavaju s 
manje povoljnim uvjetima za pristup mirovinskim pravima i njihovo ostvarenje od onih 
koji imaju ugovore na neodređeno vrijeme u punom radnom vremenu. Podaci iz 
istraživanja SHARE109 omogućuju mjerenje učinka samozapošljavanja na dohodak od 
mirovine i životni standard usporedbom situacije umirovljenih samozaposlenih osoba110 i 
umirovljenih zaposlenika u većini država članica.111 Umirovljene samozaposlene osobe 
                                                            
109 Istraživanje o zdravlju, starenju i umirovljenju u Europi. Izvor podataka: Sedmo izdanje istraživanja SHARE, 
2017.  
110 Za potrebe ove usporedbe „umirovljene samozaposlene osobe” definiraju se kao umirovljenic i koji su proveli 
50 % ili više svojeg radnog vijeka kao samozaposlene osobe.  
111 Istraživanje o zdravlju, starenju i umirovljenju u Europi (SHARE) multidisciplinarna je i višenacionalna baza 
mikropodataka u području zdravlja, socioekonomskog statusa te soci jalnih i obiteljskih mreža koja obuhvaća 
više od 120  000 pojedinaca u dobi od 50 godina ili više (s više od 297  000 obavljenih razgovora). Istraživanjem 
SHARE obuhvaćeno je 27 europskih zemalja. U sedmo izdanje istraživanja SHARE nisu uključeni IE, NL i UK . 
U nekim državama članicama veličine uzorka ne omogućuju usporedbu.  
0 5 10 15 20 25 30 35 40 45 50 55 60 65 70 75 80 85 90EUBEBGCZDKDEEEIEELESFRHRITCYLVLTLUHUMTNLATPLPTROSISKFISEUK
dobprije zaposlenja u radnom odnosu u mirovini
 
151 
 navode niže dohotke od  umirovljenih zaposlenika u gotovo svim zemljama obuhvaćenima 
istraživanjem. Najveće razlike u dohotku mogu se vidjeti u Luksemburgu, Danskoj i 
Francuskoj, a u devet zemalja razlika u dohotku premašuje 20 posto. Samo u Mađarskoj i 
Estoniji umirovljene samo zaposlene osobe imaju nešto veći dohodak od umirovljenih 
zaposlenika (vidjeti sliku 68. u nastavku). Razlika u prihodima, kao i veća nejednakost 
dohotka,112 dovodi do znatno viših razina rizika od siromaštva za umirovljene samozaposlene 
osobe, u prosjeku pri bližno dvostruko viših od onih umirovljenih zaposlenika. Umirovljene 
samozaposlene osobe imaju manje mirovine od umirovljenih zaposlenika u svakoj 
promatranoj zemlji i, unatoč većim omjerima imovine prema dohotku, više su izložene 
financijskim problemima u  starijoj dobi. Indeks financijskih poteškoća, kojim se mjere 
poteškoće spajanja kraja s krajem na ljestvici od 1 do 4, prosječno iznosi 2,3 za umirovljene 
samozaposlene osobe i 2,1 za umirovljene zaposlenike u državama članicama koje su 
uključene u anketu113. 
 
Slika  68: Relativna razlika u % u medijanu ekvivalentnog raspoloživog dohotka između 
umirovljenih zaposlenika i umirovljenih samozaposlenih osoba 2017.  
 
Izvor: SHARE. Napomene: EU* ne uključuje IE, NL i UK. Veličine uzoraka u BG, LV, LT, PT, RO, SI i SK ne 
omogućuju utvrđivanje razlike među umirovljenicima.  
 
 
                                                            
112 Omjer S80/S20 je za jednu trećinu veći među umirovljenim samozaposlenim osobama nego među 
umirovljenim zaposlenicima.  
113 EU-28, osim IE, NL i UK.  
EU* HU EE SE CZ EL ITCY BE DE AT HR FIES FRMT DK LU PL
19 -11 -16 10 518 17 22 20 19 817 20 27 23 25 23 27 31-20-10010203040
% razlike
 
152 
 Slika  69: Samoprijavljene neispunjene potrebe za zdravstvenom skrbi (glavni pokazatelj 
u pregledu socijalnih pokazatelja)  
 
Izvor: Eurostat, istraživanje o dohotku i životnim uvjetima. Razdoblje: razine i godišnje promjene 2017. u odnosu na 2016. 
Napomena: središte osi predstavlja neponderirani prosjek EU -a. Legenda je navedena u Prilogu. Podaci za IE i UK nisu bili 
dostupni 26. listopada 2018.  
 
Postoje znakovi konvergencije udjela stanovništva koje navodi percipirane neispunjene 
potrebe za zdravstvenom skrbi114. Slaba negativna korelacija, kao preokret u prethodnom 
kretanju, nastala je između razine i promjena u neispunjenim potrebama za zdravstv enom 
skrbi, pri čemu je u zemljama u kojima su neispunjene potrebe najveće zabilježen 
najpozitivniji trend (vidjeti sliku 69.). U nekim državama članicama troškovi i liste čekanja i 
dalje znatno otežavaju pristup zdravstvenoj skrbi. Unatoč tome, udio stano vništva EU -a koje 
se suočava sa samoprijavljenim neispunjenim potrebama za zdravstvenom skrbi zbog visokih 
troškova, predugih lista čekanja ili udaljenosti u prosjeku se 2017. smanjio na 1,6  %. Udio 
                                                            
114 Samoprijavljene neispunjene potrebe za  zdravstvenom skrbi odnose se na subjektivnu procjenu pojedinca o 
tome je li osobi bio potreban liječnički pregled ili liječenje u okviru određene vrste liječničke skrbi, ali joj ono 
nije pruženo ili ga nije zatražila zbog sljedeća tri razloga: „financijsk i razlozi”, „lista čekanja” i „prevelika 
udaljenost”. Problemi koje osobe navode kad je riječ o dobivanju zdravstvene skrbi u slučaju bolesti često su 
odraz znatnih prepreka dobivanju skrbi.  
AT
CZDE
DKESFR
HU
ITLU
MTNL
PLCY
ROSI
LVBE
BGFIHR
LTPT
SESK
EEELy = -0,277x -0,055
R² = 0,2986
-4,0-3,5-3,0-2,5-2,0-1,5-1,0-0,50,00,51,01,52,02,53,03,5
-1 1 3 5 7 9 11 13Samoprijavljena neispunjena potreba za zdravstvenom skrbi –promjena
Samoprijavljena neispunjena potreba za zdravstvenom skrbi2017 .
 
153 
 osoba i dalje je veći od 5  % u Estoniji i Grčkoj (iznad 1 0 %) te u Latviji. Povećanja su 2017. 
zabilježena samo za Sloveniju, Cipar i Slovačku.  
Status aktivnosti također može imati važnu ulogu u objašnjavanju problematičnog 
pristupa medicinskoj skrbi u nekim zemljama.  Iako većina zemalja ne pokazuje znatne 
razlike na temelju statusa aktivnosti, u nekima od njih nezaposlene osobe (i u manjoj mjeri 
umirovljenici) mogu naići na veće poteškoće u pristupu zdravstvenoj skrbi (vidjeti sliku 70.). 
Čak i u zemljama u kojima je postotak neispunjenih potreba među cjelokupni m 
stanovništvom manji od prosjeka EU -a, brojke ukazuju na to da bi se nezaposleni mogli 
suočiti s poteškoćama u pristupu zdravstvenoj skrbi (npr. u Belgiji, Francuskoj, Italiji i 
Mađarskoj).  
 
Slika  70: Samoprijavljene neispunjene p otrebe za zdravstvenim pregledom na temelju 
statusa aktivnosti (2016.)  
 
Izvor: Eurostat [hlth_silc_13].  
 
Broj godina bez zdravstvenih poteškoća (u dobi od 65 godina) u EU -u dodatno se 
povećao za muškarce na 9,8 godina te za žene na 10,1 godinu. Dok se n ajveći broj godina 
bez zdravstvenih poteškoća u dobi od 65 godina može očekivati u Švedskoj, Malti i Irskoj 
(oko 12 godina za oba spola), očekivani životni vijek bez zdravstvenih poteškoća posebno je 
nizak u Latviji, Slovačkoj i Hrvatskoj (oko pet godina).   
0510152025% stanovništva u dobi od 16 godina i više
Zaposlene osobe Nezaposlene osobe Umirovljenici
 
154 
 Zdravstvena se skrb financira putem različitih programa, a relativna se važnost svakog 
programa razlikuje među državama članicama. Neposredna plaćanja115, tj. izdaci 
kućanstava za zdravstvenu skrb (uključujući medicinske proizvode) koji se ne nadoknađuju u  
okviru niti jednog programa ili koji se djelomično pokrivaju u okviru organiziranog programa, 
mjerena kao udio trenutačnih rashoda za zdravstvo, 2016. su iznosila više od 30  % u 
Bugarskoj, Grčkoj, Cipru, Latviji i Litvi (slika 71.).  
Slika  71: Izdaci za zdravstvenu skrb po izvorima financiranja, 2016.  
 
Izvor: Eurostat [hlth_sha11_hf]. Napomene: podaci su prikupljeni u skladu s Uredbom Komisije (EZ)  2015/359 
u pogledu statistika o izdacima i financiranju zdravstvene zaštite (Priručn ik za Sustav zdravstvenih računa iz 
2011.).  
 
Potreba  za dugotrajnom  skrbi  raste  kako  stanovništvo  u EU-u stari . Očekuje  se da će se 
u sljedećih  šest desetljeća  (do 2070.)  broj Europljana  u dobi od 80 godina  ili više udvostručiti,  
a za omjer  ovisnosti  starijih  osoba  (osobe  u dobi od 65 godina  i više u odnosu  na osobe  u dobi 
od 15 do 64 godine)  očekuje  se da će skočiti  s 29,6 % 2016.  na 51,2 % 2070.116 (broj  radno  
sposobnih  osoba  u EU-u smanjio  bi se s 3,3 na samo  dvije  za svaku  osobu  stariju  od 65 
godina) . Rizik  da osoba  postane  ovisna  sve je veći što je osoba  starija,  kada  je vjerojatnije  da 
ljudi postanu  ranjivi  (60 % osoba  u dobi od 75 do 84 godine  i 70 % osoba  u dobi od 85 godina  
i više imaju  neki oblik  invaliditeta).  
                                                            
115 Neposredna se potrošnja odnosi na izravna plaćanja robe i uslug a iz primarnog dohotka ili ušteđevine 
kućanstva, pri čemu korisnik robu plaća odmah ili koristi usluge ili bez nadoknade troškova ili dijeleći troškove 
unutar organiziranog programa.  
116 Izvješće o starenju stanovništva za 2018., Europska komisija . 
0 %10 %20 %30 %40 %50 %60 %70 %80 %90 %100 %
BG CY LV EL LT HU PT ES PL IT EE RO FI AT SK BE HR SE UK DK CZ IE DE SI NL LU FR
Modeli financiranja u ostatku svijeta Državni modeli
Modeli dobrovoljnog zdravstvenog osiguranja Modeli obveznih doprinosa za zdravstveno osiguranje i obvezni zdravstveni štedni računi
Neposredna plaćanja kućanstava
 
155 
 Predviđa  se znatno  povećanje  potre ba za dugotrajnom  skrbi.   Dugotrajna  skrb predstavlja  
sve veći socijalni  izdatak  u usporedbi  sa zdravstvom  i mirovinama.  Predviđa  se da će se javni  
izdaci  EU-a za dugotrajnu  skrb od 2016.  do 2070.  povećati  sa 1,6 % na 2,7 % BDP -a, uz 
znatne  razlike  diljem  EU-a (vidjeti  sliku  72.).  
Slika  72: Predviđeni  javni  izdaci  za dugotrajnu  skrb  kao % BDP -a 2016.  i 2070.    
 
Izvor:  na temelju  podataka  iz Izvješća  o starenju  stanovništva  za 2018.  Napomena:  referentni  scenarij  radne  
skupine  za starenje  stanovništva.    
 
Održivost  dugotrajne  skrbi  također  će predstavljati  izazov  za države  članice  koje se 
sada  uvelike  oslanjaju  na neformalnu  skrb.  Broj neformalnih  skrbnika  smanjuje  se zbog  
promjena  u sastavu  obitelji  (manji  broj djece,  članovi  obitelji  koji žive udaljeni  od ostatka  
obitelji),  uz povećanje  zaposlenosti  žena i povećanje  dobi za umirovljenje.  Neformalna  skrb 
uključuje  i znatne  troškove  za gospodarstvo  jer neformalni  skrbnici  smanjuju  broj radnih  sati 
ili napuštaju  službeno  zaposlenje  te stoga  plaćaju  male  ili nikakve  iznose  za porez  i doprinose.  
Prisutne  su i poteškoće  u pogledu  zapošljavanja  i zadržavanja  skrbnika.  Na sektor  utječe  
prevalencija  poslova  u nepunom  radnom  vremenu  i privremenih  ugovora,  čime  se smanjuje  
njegova  privlačnost.   
 
3.4.2.  Odgovor politike  
Reformama u nekoliko država članica nastoji se ojačati pristup aktivnog uključivanja. 
Neke države članice poboljšavaju integrirano pružanje usluga (poput socijalne pomoći, usluga 
0,001,002,003,004,005,006,007,00
2016. 2070.
 
156 
 zapošljavanja i drugih socijalnih usluga), osobito provedbom pristupa usmjerenog na osobu, 
čiji je cilj rješavanje složenih potreba najranjivijih osoba. U Bugarskoj je u tijeku proved ba 
uspostave centara za potporu za zapošljavanje i socijalnu pomoć koji pružaju integrirane i 
mobilne usluge117. Do veljače 2018. proradila su 73 takva centra, osnovana uz potporu ESF -
a118 i pružala usluge zapošljavanja i socijalne pomoći. Od 2018. godine cent ri nude sporazume 
o uključivanju na tržište rada za dugotrajno nezaposlene osobe kojima se dugotrajno 
nezaposlene osobe povezuju s posebnim službama za zapošljavanje te se upućuju na usluge 
koje pružaju druge ustanove. U Irskoj se akcijskim planom za kućan stva bez zaposlenih  
aktivacijske usluge proširuju na osobe koje ne rade, ali se ne definiraju kao nezaposlene 
prema tradicionalnim kriterijima. On je posebno usmjeren na poboljšanje stopa zaposlenosti 
kućanstava s djecom – kako tradicionalne „uže” obitelji  tako i obitelji s jednim roditeljem i 
osobama s invaliditetom. U Finskoj su jedinstveni centri za orijentaciju mladih („Ohjaamo”), 
koji su izvorno radili uz pomoć sredstava ESF -a, pretvoreni u stalne ustanove i dopunjeni 
mrežom za psihosocijalnu potporu. U Grčkoj su društveni centri, koji služe kao jedinstvena 
kontaktna mjesta za socijalne usluge na razini općine, počeli otvarati svoja vrata 2017. Centri 
podupiru provedbu programa prihoda u okviru socijalne solidarnosti, kojim se korisnici 
povezuju s kompl ementarnim socijalnim uslugama. Od 240 planiranih centara do veljače 
2018. s radom je započelo njih 203. Osim toga, sve više općina u EU -u pruža integrirane 
socijalne usluge usmjerene na složene potrebe ranjivih skupina (npr. jedinstvene ulazne točke 
u Ate ni ili usluge promicanja zdravlja u Essenu). Te su aktivnosti dobivale potporu ESF -a. 
Modernizacija i povećanje primjerenosti nekih naknada i dalje se provode u nekoliko 
država članica, iako je u nekim slučajevima došlo do kašnjenja . U Litvi su 2018. poveć ani 
dohodak od državnih potpora, kao i naknade povezane s obitelji. U Bugarskoj se minimalni 
dohodak 2018. povećao za 15  % nakon što je iznos devet godina bio zamrznut. Nastavno na 
višegodišnji plan za borbu protiv siromaštva uspostavljen 2013., u Francusk oj se minimalni 
dohodak ( Revenu de solidarité active – RSA socle ) povećao za 1,6  % u rujnu 2017., nakon 
čega je u travnju 2018. zabilježeno povećanje od 1  %. Riječ je o zadnjima u nizu mjera 
kojima je omogućeno povećanje minimalnog dohotka u odnosu na infl aciju, a usporedno s tim 
iznova je stavljen naglasak na aktivaciju korisnika ( Garantie d’activité ) u okviru nedavno 
najavljenog plana borbe protiv siromaštva. Međutim, planirana konsolidacija postojećih 
socijalnih naknada u Rumunjskoj odgođena je za travan j 2019., dok u Hrvatskoj provedba 
                                                            
117 Zajedni čki timovi agencija za socijalnu pomoć i zapošljavanje pružaju sveobuhvatne integrirane usluge 
nezaposlenim osobama u udaljenim područjima Bugarske.  
118 Dobiva potporu ESF -a. 
 
157 
 novog Zakona o socijalnoj skrbi neće stupiti na snagu do prosinca 2019. Vlada u Latviji još 
nije donijela najavljeni plan poboljšanja minimalnog dohotka (podnesen u svibnju 2018. te je 
trebao stupiti na snagu 2020.). Nacrt om zakona u Luksemburgu nastoji se reorganizirati 
mehanizam zajamčenog minimalnog dohotka kako bi se smanjio visoki rizik od padanja u 
zamku neaktivnosti koji je nastao u okviru trenutačnog sustava te riješili problemi 
preopterećenosti troškovima stanovanj a i nedovoljnog dohotka za kućanstva s jednim 
roditeljem.  
Obuhvat socijalnom zaštitom povećava se u nekoliko država članica. Belgija je donijela 
zakon kojim se uklanjaju ograničenja u pogledu pristupa privatnim mirovinskim sustavima za 
mlade osobe i osobe  s kratkoročnim ugovorima. Druge države planiraju uvesti ili su donijele 
mjere u korist samozaposlenih osoba ili vlasnika malih poduzeća. Te mjere uključuju 
smanjene doprinose ispod određenog praga (Latvija, Poljska), obuhvat neovisnih radnika 
programom za  nezaposlene (Francuska) ili mogućnost uključivanja neovisnih radnika u sustav 
osiguranja u slučaju nesreće na radnom mjestu putem socijalne povelje internetskih platformi 
(Francuska, vidjeti odjeljak 3.3.2.).  
Mjere usmjerene na rješavanje problema dohodov ne nejednakosti i siromaštva unatoč 
zaposlenju odnose se i na oblikovanje poreznog sustava i na primjerenost naknada . Uz 
utvrđivanje minimalne plaće, nizom politika kojima se smanjuje nejednakost povezanih sa 
sustavom poreznih olakšica može se pomoći u ubl ažavanju siromaštva unatoč zaposlenju. U 
Litvi je u lipnju 2018. donesena reforma sustava paušalnog poreza na dohodak, kojom se 
uvodi progresivna dvotračna struktura, što bi trebalo pomoći u smanjenju dohodovne 
nejednakosti. U Latviji je uvođenje progresiv nog poreza na osobni dohodak popraćeno 
neoporezivim olakšicama za porez na osobni dohodak i za uzdržavane osobe. Predloženom 
reformom sustava poreza na osobni dohodak u Češkoj trebala bi se dodatno povećati 
progresivnost, posebno uvođenjem nove porezne sto pe od 23  % za više dohotke.  
Neke države članice poduzele su mjere koje su posebno usmjerene na siromaštvo djece.  
U Španjolskoj se u okviru nacionalnog proračuna za 2018. dodjeljuje 100 milijuna eura za 
borbu protiv siromaštva s posebnim naglaskom na obitel ji s djecom. Zakonom o naknadama 
za djecu u Litvi uvodi se univerzalni sustav naknada za djecu. Osim toga, naknada za djecu 
obiteljima koje uzdržavaju i/ili skrbe o troje i više djece isplaćuje se bez obzira na obiteljski 
dohodak. U Latviji je uvedena dopu na državne naknade za obitelji s dvoje ili više djece. 
Grčka je donijela reformu sustava naknada za djecu kojom se prethodne dvije naknade 
 
158 
 („jedinstvena naknada za djecu” i „naknada za velike obitelji”) zamjenjuju jednom naknadom 
za djecu na temelju ocjene  imovinskog stanja. Cilj je te reforme bio poboljšati usmjerenost 
naknada i povećati jednakost među djecom koja primaju potporu.  
Mjere socijalnog uključivanja za osobe s invaliditetom poduzete su kako bi se dopunile 
politike zapošljavanja i spriječila patn ja zbog siromaštva. Kako bi se poboljšala 
učinkovitost i osiguralo da osobe primaju naknade na koje imaju pravo, Španjolska je provela 
fazu testiranja univerzalne socijalne iskaznice kojom se omogućuje prikupljanje informacija o 
svim naknadama koje osoba p rima na jednom mjestu, kao i navođenje drugih naknada na koje 
bi mogle imati pravo. Za 2018. u Estoniji je povećan doplatak za radnu sposobnost osobama 
koje nisu radno sposobne ili im je sposobnost ograničena. Malta je 2017. provela dodatnu 
reformu invalid skih mirovina kojom je uveden sustav plaćanja na tri razine u okviru kojeg će 
se osobama koje zbog invaliditeta nisu radno sposobne mjesečni isplaćeni iznosi stalno 
povećavati sve dok njihova mirovina ne dosegne ekvivalent minimalne plaće. Zakonom 
poljske vlade iz 2016. roditeljima djece s teškim invaliditetom u prvoj godini života djeteta 
omogućuju se bespovratna sredstva u iznosu od 4  000 zlota (približno 940  EUR). U Portugalu 
je 2017. donesen novi model potpore za samostalan život (MAVI), koji se financi ra 
sredstvima ESF -a, pri čemu svaka osoba s ocjenom nesposobnosti od 60  % ili više ima pravo 
na osobnog asistenta 40 sati tjedno koji joj pomaže u područjima osobne njege, zdravlja, 
prehrane, putovanja, visokog obrazovanja, strukovnog osposobljavanja, kult urnih aktivnosti, 
sporta, traženja zaposlenja, sudjelovanja u društvenim i građanskim aktivnostima. Osim toga, 
portugalska vlada je 2017. objedinila tri naknade za invaliditet – doplatak za invalidnost, 
socijalnu invalidsku mirovinu i invalidsku mirovinu – u jednu naknadu, socijalnu naknadu za 
uključivanje. Rumunjska je umjesto indeksa potrošačkih cijena počela primjenjivati socijalni 
referentni pokazatelj za potrebe izračuna naknade za invaliditet, pa se naknada za odrasle 
osobe s invaliditetom povećala.  
Niz je država članica proveo reforme u području pristupa stanovanju.  Danska je donijela 
akcijski plan za borbu protiv beskućništva koji se temelji na jačanju preventivnih mjera i 
poboljšavanju smjernica o izbavljanju iz beskućništva. Grčka je uvela novu nak nadu za 
stanovanje na temelju ocjene imovinskog stanja namijenjenu obiteljima s niskim dohotkom 
koje žive u unajmljenim stambenim objektima i onima koje otplaćuju hipoteku. Španjolska je 
donijela nacionalni plan koji uključuje pomoć obiteljima s niskim doh otkom za plaćanje 
najamnine i sprječavanje deložacije, financijsku pomoć za mlade koji kupuju kuće u rijetko 
naseljenim područjima i pomoć za obnovu stambenih objekata za posebne ranjive skupine. 
 
159 
 Švedska vlada dodijelila je dodatna sredstva za potporu nepr ofitnim organizacijama za borbu 
protiv beskućništva među mladim odraslim osobama.  
Dinamika mirovinskih reformi usmjerava se prema rješavanju problema povezanih s 
primjerenošću.  Iako se mjere za poboljšanje financijske održivosti još uvijek nalaze visoko 
na popisu prioriteta u mirovinskim programima mnogih država članica, taj je postupak uparen 
s mjerama za ponovno određivanje opsega kombiniranja različitih doprinosa za mirovinsko 
osiguranje kako bi se odgovorilo na neke ključne izazove na tržištu rada i u mirovinskom 
sustavu: osiguravanje primjerenosti mirovina, kombiniranje rada s mirovinama i 
prilagođavanje prava na mirovinu za određene kategorije radnika.  
Neke države članice i dalje se usmjeravaju na ponovno uravnoteženje razdoblja u kojem 
se prima mirov ina s očekivanim životnim vijekom.  Primjerice, u Češkoj se reformom 
2017. stalno povećanje dobi za umirovljenje ograničilo na 65 godina, što bi se trebalo doseći 
2030., a nakon toga će biti povezano s očekivanim životnim vijekom, iako će za to 
povezivanje biti potrebno donijeti dodatne zakone. U drugim se zemljama povećavaju 
zahtjevi u pogledu radnog staža. U Litvi će se, primjerice, razdoblje uplaćivanja doprinosa 
postupno povećavati s 30 godina 2017. na 35 godina do 2027. Za razliku od toga, Poljska je 
od listopada 2017. ponovno uvela najnižu, diferenciranu dob za umirovljenje muškaraca i 
žena (65 odnosno 60 godina). To je dovelo do naglog povećanja broja odlazaka u mirovinu, 
uz prosječno mnogo niži broj novoostvarenih prava na mirovinu za žene od muškarac a119. 
Cilj je više mjera za reformu mirovinskog sustava smanjiti siromaštvo  (npr. minimalna 
jamstva) i poboljšati održavanje razine dohotka  (npr. povoljna indeksacija, jačanje uloge 
dopunskih mirovina). Latvija, Malta i Rumunjska podigle su razine neoporeziv og minimuma, 
što bi trebalo koristiti primateljima nižih mirovina. Minimalne mirovine povećale su se u 
Bugarskoj, Poljskoj i Rumunjskoj, u kojoj je 2017. odobreno znatno povećanje od 30  %. 
Uvedene su i druge mjere, kao što su dodatne zaštitne mjere za umir ovljenike s dugim radnim 
stažom; Primjerice, Austrija je 2017. povećala minimalnu mirovinu s 883  EUR na 1  000 EUR 
mjesečno za osobe koje su najmanje 30 godina plaćale doprinose120.  
Poboljšanje djelotvornosti zdravstvene skrbi boljom koordinacijom i jačanje uloge 
primarne skrbi postalo je vodeće načelo u nizu država članica.  U Estoniji se trenutačnim 
                                                            
119 Europska komisija i Odbor za socijalnu zaštitu (2018.). Izvješće o primjerenosti mirovina iz 2018.: trenutačna 
i buduća primjerenost dohodaka u starijoj dobi u EU -u. 
120 Isto. 
 
160 
 planovima za zdravstvene centre i bolničke mreže nastoji osnovati višedisciplinarne timove, 
kako bi se redefinirale uloge liječnika obiteljske medicine u odnosu na specijaliste te kako bi 
se poboljšala izobrazba. Irska povećava kapitalna ulaganja, među ostalim, osnivanjem centara 
primarne zdravstvene zaštite diljem zemlje. Bugarska i Francuska predstavile su u jesen 2018. 
prijedloge za temeljne reforme zdravstveno g sustava, uključujući učinkovitiju bolničku skrb i 
bolju integraciju skrbi. U Slovačkoj se i dalje nastoji ojačati slabo izraženu selekcijsku ulogu 
liječnika opće prakse i izbjeći nepotrebna upućivanja na liječnike specijaliste. U Latviji su u 
tijeku reor ganizacija praksi primarne zdravstvene skrbi u veće zdravstvene centre s tri do šest 
liječnika obiteljske medicine, najmanje dvije medicinske sestre, a potencijalno i specijalistima 
kao dio tima, kao i reforme za reorganizaciju usluga za pacijente u bolnic ama. U Hrvatskoj bi 
se funkcionalnom integracijom bolnica (još uvijek u fazi pilot -projekta) i poboljšanom 
primarnom zdravstvenom skrbi trebalo poboljšati kvalitetu usluga, smanjiti troškove i postići 
financijsku stabilnost te povećati razinu sigurnosti i zadovoljstva pacijenata.  U Austriji će se 
do 2021. otvoriti 75 centara koji se temelje na timovima sa stručnjacima iz više područja.  
Poduzimaju se mjere kako bi se poboljšali uvjeti za osposobljavanje i uvjeti rada 
zdravstvenih radnika.  U Italiji su kombi nirane nadležnosti liječnika opće prakse, specijalista 
i medicinskih sestara kako bi se pružala skrb u zajednici. Mađarska i Švedska snažno su 
usmjerene na jačanje ponude vještina u sektoru zdravstva te poboljšanje uvjeta rada i plaća. U 
Rumunjskoj su se 1. ožujka 2018. znatno povećale bruto plaće liječnika i medicinskih sestara 
(za 70  % – 172 %). U Latviji vlada planira znatno (gotovo trostruko) povećanje plaća 
zdravstvenih djelatnika do 2023. U Latviji, Poljskoj, Portugalu i Rumunjskoj uskoro će se 
početi  provoditi mjere podrške s ciljem privlačenja liječnika i medicinskih sestara u 
prigradska ili ruralna područja.  
Posebne mjere za poboljšanje pristupa zdravstvenoj skrbi uključuju smanjenje izravnih 
plaćanja , posebno participacije, u nekim državama članica ma.  Primjer je Cipar, koji je 2017. 
donio veliku reformu u cilju, među ostalim, omogućivanja univerzalnog pristupa zdravstvenoj 
zaštiti do 2020. U Estoniji se od 2018. povećala dodatna nadoknada troškova za lijekove na 
recept.  U Litvi su 2017. provedene brojne mjere za ograničavanje izravnih plaćanja za 
lijekove i povećanje transparentnosti farmaceutske politike. One su uključivale smanjenje 
PDV -a na skupe lijekove i gornje granice na razliku između cijena po kojima se lijekovi nude 
u ljekarnama i njihovi h referentnih cijena, promicanje generičkih lijekova i racionalnu 
uporabu lijekova.  
 
161 
 Neke države članice nastoje ostvariti cjelovit pristup dugotrajnoj skrbi.  Bugarska je 
donijela akcijski plan za provedbu nacionalne strategije dugotrajne skrbi koja uključ uje 
jačanje institucionalnog okvira za pružanje i razvoj integriranih socijalnih usluga. Poljska je 
izradila socijalnu politiku za starije uzdržavane osobe koja se temelji na sustavu potpore 
javnih institucija neformalnim skrbnicima te mreži usluga zajedni ce i institucionalnih usluga.  
Kako bi se povećao broj potencijalnih skrbnika, države članice predlažu različite 
mogućnosti politike.  Češka je donijela odredbu o posebnom dopustu (plaćenom do tri 
mjeseca) za neformalne skrbnike uzdržavanih članova obitelji.  Estonija pruža mogućnost za 
pet dodatnih dana plaćenog dopusta za skrbnike (rođak, bračni drug, registrirani partner ili 
skrbnik) po kalendarskoj godini. U Njemačkoj se provodi reforma obrazovanja i 
osposobljavanja medicinskih sestara kako bi se uspostavi o zajednički kurikulum i 
osposobljavanje medicinskih sestara u zdravstvenoj skrbi, pedijatrijskoj skrbi i dugotrajnoj 
skrbi te kako bi se smanjio manjak radne snage.  
  
 
162 
 PRILOZI  
Prilog 1. Glavni pokazatelji u pregledu socijalnih pokazatelja, razine  
 
Izvor: Eurostat.  
Napomena: EUnw i EAnw odnose se na neponderirane prosjeke EU -a i europodručja.  
Oznaka b označava prekid vremenskog niza, oznaka e procjenu, oznaka p okvirne rezultate te oznaka u nisku 
pouzdanost (mali broj opažanja).  
  
Godina 2015. 2016. 2017. 2015. 2016. 2017. 2015. 2016. 2017. 2015. 2016. 2017. 2015. 2016. 2017.
EU-28 11,0 10,7 10,6 11,6 11,6 11,5 5,2 5,2 5,1 23,8 23,5 22,5 e 12,0 11,6 10,9
EA-19 11,6 11,1 11,0 11,2 11,2 11,2 5,2 5,2 5,1 23,1 23,1 22,1 e 12,2 11,7 11,2
EUnw 9,8 9,5 9,4 10,7 10,6 10,5 5,1 5,0 5,0 24,3 23,8 22,9 11,7 11,0 10,4
EAnw 10,1 9,5 9,4 10,4 10,3 10,1 5,0 5,0 4,9 23,6 23,1 22,3 11,5 10,8 10,2
BE 10,1 8,8 8,9 b 8,3 9,3 9,8 b 3,8 3,8 3,8 21,1 20,7 20,3 12,2 9,9 9,3 b
BG 13,4 13,8 12,7 6,6 7,3 8,0 7,1 7,7 b 8,2 41,3 40,4 b 38,9 19,3 18,2 15,3
CZ 6,2 6,6 6,7 16,6 16,0 15,8 3,5 3,5 3,4 14,0 13,3 12,2 7,5 7,0 6,3
DK 7,8 7,2 b 8,8 b 7,6 6,7 b 6,5 b 4,1 4,1 4,1 17,7 16,8 17,2 6,2 5,8 b 7,0 b
DE 10,1 10,3 10,1 8,7 8,2 7,9 4,8 4,6 4,5 20,0 19,7 19,0 6,2 6,7 6,3
EE 12,2 10,9 10,8 7,9 8,2 7,3 6,2 5,6 5,4 24,2 24,4 23,4 10,8 9,1 9,4
IE 7,0 6,2 5,1 b 12,3 12,1 12,1 4,5 4,4 : 26,0 24,2 : 14,3 12,6 10,9 b
EL 7,9 6,2 6,0 18,0 19,0 19,7 6,5 6,6 6,1 35,7 35,6 34,8 17,2 15,8 15,3
ES 20,0 19,0 18,3 11,2 11,5 11,9 6,9 6,6 6,6 28,6 27,9 26,6 15,6 14,6 13,3
FR 9,2 8,8 8,9 7,2 7,5 7,9 4,3 4,3 4,4 17,7 18,2 17,1 12,0 11,9 11,5
HR 2,8 u 2,8 u 3,1 9,5 9,6 10,6 5,2 5,0 5,0 29,1 27,9 26,4 18,1 16,9 15,4
IT 14,7 13,8 14,0 20,0 20,1 19,8 5,8 6,3 5,9 28,7 30,0 28,9 21,4 19,9 20,1
CY 5,2 7,6 8,5 8,3 9,7 9,5 5,2 4,9 4,6 28,9 27,7 25,2 15,3 16,0 16,1
LV 9,9 10,0 8,6 4,1 2,9 4,3 6,5 6,2 6,3 30,9 28,5 28,2 10,5 11,2 10,3
LT 5,5 4,8 5,4 2,4 1,9 1,0 7,5 7,1 7,3 29,3 30,1 29,6 9,2 9,4 9,1
LU 9,3 b 5,5 7,3 11,7 b 11,0 7,9 4,3 5,0 b 5,0 18,5 19,8 b 21,5 6,2 b 5,4 5,9
HU 11,6 b 12,4 12,5 13,7 14,0 15,3 4,3 4,3 4,3 28,2 26,3 25,6 11,6 b 11,0 11,0
MT 20,2 19,2 17,7 b 26,8 25,5 24,1 4,2 4,2 4,2 22,4 20,1 19,2 10,5 8,8 8,6 b
NL 8,2 8,0 7,1 11,1 11,0 10,5 3,8 3,9 b 4,0 16,4 16,7 b 17,0 4,7 4,6 4,0
AT 7,3 6,9 7,4 8,2 7,8 8,0 4,0 4,1 4,3 18,3 18,0 18,1 7,5 7,7 6,5
PL 5,3 5,2 5,0 13,8 14,2 14,6 4,9 4,8 4,6 23,4 21,9 19,5 11,0 10,5 9,5
PT 13,7 14,0 12,6 6,7 6,8 7,5 6,0 5,9 5,7 26,6 25,1 23,3 11,3 10,6 9,3
RO 19,1 18,5 18,1 17,5 17,6 17,1 8,3 7,2 6,5 37,4 38,8 35,7 18,1 17,4 15,2
SI 5,0 4,9 4,3 8,6 6,6 7,2 3,6 3,6 3,4 19,2 18,4 17,1 9,5 8,0 6,5
SK 6,9 7,4 9,3 14,7 14,2 12,8 3,5 3,6 3,5 18,4 18,1 16,3 13,7 12,3 12,1
FI 9,2 7,9 8,2 2,1 3,3 3,5 3,6 3,6 3,5 16,8 16,6 15,7 10,6 9,9 9,4
SE 7,0 7,4 7,7 4,2 3,8 4,0 4,1 4,3 4,3 18,6 18,3 17,7 6,7 6,5 6,2
UK 10,8 11,2 10,6 11,2 11,0 10,3 5,2 5,1 : 23,5 22,2 : 11,1 10,9 10,3Jednake mogućnosti i pristup tržištu rada
Osobe koje rano napuštaju 
obrazovanje i 
osposobljavanje 
(% stanovništva u dobi od 18 
do 24 godine)Rodno uvjetovane razlike u 
zaposlenosti
(u postotnim bodovima)Kvintilni omjer dohotka 
(S80/S20)Stopa rizika od siromaštva ili 
socijalne isključenosti (u %)Stopa skupine NEET među 
mladima (% ukupnog 
stanovništva u dobi od 15 do 
24 godine)
 
163 
 Prilog 1. (nastavak) Glavn i pokazatelji u pregledu socijalnih pokazatelja, razine  
 
Izvor: Eurostat, OECD.  
Napomena: EUnw i EAnw odnose se na neponderirane prosjeke EU -a i europodručja. Realni GDHI po glavi 
stanovnika mjeri se primjenom „neprilagođenog dohotka” (tj. onog koji ne uključuje socijalne transfere u naravi) 
i bez korekcije pariteta kupovne moći. Neto  dohodak radnika samca koji zarađuje prosječnu plaću i zaposlen je u 
punom radnom vremenu trebalo bi tumačiti zajedno s drugim pokazateljima poput stope siromaštva unatoč 
zaposlenju, omjera između petog i prvog decila distribucije plaća (D5/D1) i drugih re levantnih pokazatelja 
instrumenta za praćenje uspješnosti zapošljavanja, instrumenta za praćenje uspješnosti socijalne zaštite i 
Zajedničkog ocjenjivačkog okvira.  Za ovaj pokazatelj upotrebljavaju se trogodišnje prosječne vrijednosti kako bi 
se kompenziral e kratkoročne fluktuacije.  
Oznaka b označava prekid vremenskog niza, oznaka e procjenu, oznaka p okvirne rezultate te oznaka u nisku 
pouzdanost (mali broj opažanja).  
  
Godina 2015. 2016. 2017. 2015. 2016. 2017. 2015. 2016. 2017. 2014. 2015. 2016. 2014. 2015. 2016.
EU-28 70,1 71,1 72,2 9,4 8,6 7,6 4,5 4,0 3,4 98,7 100,7 102,5 : : :
EA-19 69,0 70,0 71,0 10,9 10,0 9,1 5,5 5,0 4,4 96,7 98,0 99,5 : : :
EUnw 70,0 71,1 72,5 9,7 8,7 7,6 4,8 4,1 3,4 97,7 100,2 103,5 19 063 19 267 19 671
EAnw 69,6 70,6 72,0 10,5 9,7 8,6 5,3 4,7 4,0 94,4 96,2 98,4 20 118 20 574 20 987
BE 67,2 67,7 68,5 b 8,5 7,8 7,1 b 4,4 4,0 3,5 b 96,7 96,3 97,0 24 355 24 772 25 082
BG 67,1 67,7 71,3 9,2 7,6 6,2 5,6 4,5 3,4 110,4 120,1 133,6 08 164 08 742 09 329
CZ 74,8 76,7 78,5 5,1 4,0 2,9 2,4 1,7 1,0 100,9 104,9 108,2 13 496 13 809 14 111
DK 76,5 77,4 b 76,9 b 6,2 6,2 5,7 1,7 1,4 b 1,3 b 104,1 107,5 110,9 25 491 26 170 26 568
DE 78,0 78,6 79,2 4,6 4,1 3,8 2,0 1,7 1,6 104,2 105,3 106,9 25 935 26 528 27 040
EE 76,5 76,6 78,7 6,2 6,8 5,8 2,4 2,1 1,9 101,0 105,7 109,4 13 048 13 741 14 373
IE 69,9 71,4 73,0 10,0 8,4 6,7 5,3 4,2 3,0 89,8 92,0 93,7 24 726 24 994 25 510
EL 54,9 56,2 57,8 24,9 23,6 21,5 18,2 17,0 15,6 70,4 69,4 68,7 18 169 18 447 18 577
ES 62,0 63,9 65,5 22,1 19,6 17,2 11,4 9,5 7,7 90,3 92,7 94,3 21 999 22 584 23 077
FR 69,5 70,0 70,6 10,4 10,1 9,4 4,6 4,6 4,2 100,3 100,8 102,3 23 761 24 291 24 579
HR 60,6 61,4 63,6 16,1 13,4 11,1 10,2 6,6 4,6 : : : : 12 789 13 113
IT 60,5 61,6 62,3 11,9 11,7 11,2 6,9 6,7 6,5 88,5 89,6 90,7 20 597 20 762 21 070
CY 67,9 68,7 70,8 15,0 13,0 11,1 6,8 5,8 4,5 75,9 78,0 82,1 : : :
LV 72,5 73,2 74,8 9,9 9,6 8,7 4,5 4,0 3,3 91,6 98,5 103,9 06 994 08 502 10 082
LT 73,3 75,2 76,0 9,1 7,9 7,1 3,9 3,0 2,7 103,5 108,2 114,6 09 912 10 517 11 151
LU 70,9 b 70,7 71,5 6,5 6,3 5,6 1,9 b 2,2 2,1 103,1 102,5 101,5 31 367 31 922 32 320
HU 68,9 71,5 73,3 6,8 5,1 4,2 3,1 2,4 1,7 101,2 103,4 109,8 11 256 11 480 11 712
MT 69,0 71,1 73,0 5,9 5,2 4,6 2,4 1,9 1,6 : : : 21 284 21 218 21 243
NL 76,4 77,1 78,0 6,9 6,0 4,9 3,0 2,5 1,9 98,9 100,1 101,5 27 800 28 570 28 768
AT 74,3 74,8 75,4 5,7 6,0 5,5 1,7 1,9 1,8 96,4 95,2 96,3 25 379 26 039 26 859
PL 67,8 69,3 70,9 7,5 6,2 4,9 3,0 2,2 1,5 113,4 117,7 124,8 12 606 13 221 13 757
PT 69,1 70,6 73,4 12,6 11,2 9,0 7,2 6,2 4,5 92,0 94,7 97,0 16 207 16 043 15 984
RO 66,0 66,3 68,8 6,8 5,9 4,9 3,0 3,0 2,0 100,4 102,8 114,2 08 621 08 987 09 609
SI 69,1 70,1 73,4 9,0 8,0 6,6 4,7 4,3 3,1 92,8 94,6 99,1 14 741 14 958 15 049
SK 67,7 69,8 71,1 11,5 9,7 8,1 7,6 5,8 5,1 101,8 105,8 108,6 11 698 12 106 12 446
FI 72,9 73,4 74,2 9,4 8,8 8,6 2,3 2,3 2,1 101,4 102,6 103,5 24 154 24 346 24 545
SE 80,5 81,2 81,8 7,4 6,9 6,7 1,5 1,3 1,2 111,6 113,3 115,9 25 612 25 892 25 992
UK 76,8 77,5 78,2 5,3 4,8 4,4 1,6 1,3 1,1 100,0 104,4 103,5 28 255 28 770 29 177Neto dohodak 
radnika samca koji zarađuje 
prosječnu plaću 
i zaposlen je u punom radnom 
vremenu (u paritetima kupovne 
moći)Dinamična tržišta rada i pravedni radni uvjeti
Stopa nezaposlenosti 
(% aktivnog stanovništva u 
dobi od 15 do 74 godine) Realni GDHI po glavi 
stanovnika 
(2008. = 100)Stopa zaposlenosti 
(% stanovništva u dobi od 20 
do 64 godine)Stopa dugotrajne 
nezaposlenosti (% aktivnog 
stanovništva u dobi od 15 do 
74 godine)
 
164 
 Prilog 1. (nastavak) Glavni pokazatelji u pregledu socijalnih pokazatelja, razine  
 
Izvor: Eurostat.  
Napomena: EUnw i EAnw odnose se na neponderirane prosjeke EU -a i europodručja.  
Oznaka b označava prekid vremenskog niza, oznaka e procjenu, oznaka p okvirne rezultate te oznaka u nisku 
pouzdanost (mali broj opažanja).  
 
  
Godina 2015. 2016. 2017. 2014. 2015. 2016. 2015. 2016. 2017. 2015. 2016. 2017.
EU-28 33,7 33,2 32,4 e 28,4 30,3 32,9 3,2 2,5 1,6 e 55,0 56,0 57,0
EA-19 33,1 32,3 31,3 e 32,3 33,9 38,2 2,6 2,3 1,3 e : : :
EUnw 35,2 34,3 33,4 27,3 28,0 29,9 3,4 3,1 2,5 55,2 55,6 57,3
EAnw 35,0 34,2 32,5 29,2 29,4 32,3 3,4 3,4 2,7 56,7 57,0 59,7
BE 44,2 41,1 39,5 48,8 50,1 43,8 2,4 2,4 2,1 60,0 61,0 61,0
BG 22,5 17,9 b 19,9 11,2 9,0 12,5 4,7 2,8 b 2,1 31,0 26,0 29,0
CZ 42,3 40,5 42,4 4,4 2,9 4,7 0,8 0,7 0,5 57,0 54,0 60,0
DK 52,7 52,2 51,0 69,6 77,3 70,0 1,3 1,3 1,0 75,0 78,0 71,0
DE 33,5 34,8 33,2 27,5 25,9 32,6 0,5 0,3 0,3 67,0 68,0 68,0
EE 22,3 24,9 27,3 19,5 21,5 30,2 12,7 15,3 11,8 65,0 60,0 60,0
IE 55,0 52,2 : 27,4 30,6 28,6 2,8 2,6 : 44,0 44,0 48,0
EL 16,1 15,9 15,8 12,8 11,4 8,9 12,3 13,1 10,0 44,0 46,0 46,0
ES 26,6 24,4 23,9 37,0 39,7 39,3 0,6 0,5 0,1 54,0 53,0 55,0
FR 43,1 42,4 44,8 39,5 41,8 48,9 1,2 1,3 1,0 57,0 56,0 57,0
HR 35,5 28,6 24,8 17,1 11,8 15,6 1,9 1,7 1,6 51,0 55,0 41,0
IT 21,7 21,4 19,4 22,9 27,3 34,4 7,2 5,5 1,8 43,0 44,0 :u
CY 36,2 35,6 35,9 25,5 20,8 24,9 1,5 0,6 1,5 43,0 43,0 50,0
LV 17,6 21,6 21,9 21,6 22,8 28,3 8,4 b 8,2 6,2 49,0 50,0 b 48,0
LT 22,4 21,5 23,2 22,9 9,7 15,2 2,9 3,1 1,5 51,0 52,0 55,0
LU 43,8 39,1 b 35,5 49,0 51,9 50,9 0,9 0,4 b 0,3 86,0 86,0 85,0
HU 42,0 43,8 46,4 14,3 15,3 15,6 2,6 1,3 1,0 50,0 51,0 50,0
MT 31,2 30,7 29,1 18,2 17,9 31,4 0,8 1,0 0,2 52,0 49,0 56,0
NL 48,0 42,5 b 39,7 44,6 46,3 53,0 0,1 0,2 b 0,1 72,0 77,0 79,0
AT 45,7 46,4 42,2 16,0 22,2 20,5 0,1 0,2 0,2 64,0 65,0 67,0
PL 23,1 24,5 37,5 5,6 5,4 7,8 7,3 6,6 3,3 b 40,0 44,0 46,0
PT 26,1 24,0 22,5 44,9 47,2 49,9 3,0 2,4 2,3 48,0 48,0 50,0
RO 13,3 14,2 16,6 2,6 9,4 17,4 9,4 6,5 4,7 26,0 28,0 29,0
SI 42,3 42,8 44,6 37,3 37,4 39,5 0,2 0,4 3,5 51,0 53,0 54,0
SK 35,3 31,0 29,1 6,5 1,1 0,5 2,1 2,3 2,4 53,0 55,0 59,0
FI 53,7 57,0 56,9 33,2 32,6 32,6 4,3 b 4,1 3,6 74,0 73,0 76,0
SE 45,3 45,8 46,1 56,7 64,0 51,0 1,3 1,6 1,4 72,0 69,0 b 77,0
UK 43,3 43,4 : 28,9 30,4 28,5 2,8 1,0 : 67,0 69,0 71,0Samoprijavljena neispunjena 
potreba za zdravstvenom 
skrbi (u %)Pojedinci koji posjeduju 
osnovne opće digitalne 
vještine ili vještine koje su 
iznad osnovnih (% 
stanovništva u dobi od 16 do 
74 godine)Javna potpora / socijalna zaštita i uključenost
Učinak socijalnih transfera 
(osim mirovina) na smanjenje 
siromaštva (u %)Djeca mlađa od tri godine u 
sustavu formalne skrbi o 
djeci (u %)
 
165 
 Prilog 2. Glavni p okazatelji u pregledu socijalnih pokazatelja, promjene i odstupanje od 
prosjeka EU -a 
 
Izvor: Eurostat.  
Napomena: EUnw i EAnw odnose se na neponderirane prosjeke EU -a i europodručja. Procjene statističke 
značajnosti promjena pokazatelja koji se temelje na anketi o radnoj snazi i istraživanju o dohotku i životnim 
uvjetima nisu dostupne 26. listopada 2018.   
Oznaka b označava prekid vremenskog niza, oznaka e procjenu, oznaka p okvirne rezultate te oznaka u nisku 
pouzdanost (mali broj opažanja).  
Godina
Godišnja 
promjenaOdstupanje 
od prosjeka 
EU-aGodišnja 
promjena 
za državu 
članicu u 
odnosu na 
godišnju 
promjenu 
za EUGodišnja 
promjenaOdstupanje 
od prosjeka 
EU-aGodišnja 
promjena 
za državu 
članicu u 
odnosu na 
godišnju 
promjenu 
za EUGodišnja 
promjenaOdstupanje 
od prosjeka 
EU-aGodišnja 
promjena 
za državu 
članicu u 
odnosu na 
godišnju 
promjenu 
za EUGodišnja 
promjenaOdstupanje 
od prosjeka 
EU-aGodišnja 
promjena 
za državu 
članicu u 
odnosu na 
godišnju 
promjenu 
za EUGodišnja 
promjenaOdstupanje 
od prosjeka 
EU-aGodišnja 
promjena 
za državu 
članicu u 
odnosu na 
godišnju 
promjenu 
za EU
EU-28 -0,1 1,2 0,0 -0,1 1,0 0,0 -0,1 0,1 0,0 -1,0 -0,4 0,0 -0,7 0,5 0,0
EA-19 -0,1 1,6 0,0 0,0 0,7 0,1 -0,1 0,1 0,0 -1,0 -0,8 0,0 -0,5 0,8 0,2
EUnw -0,1 0,0 0,0 -0,1 0,0 0,0 -0,1 0,0 0,0 -1,0 0,0 0,0 -0,7 0,0 0,0
EAnw -0,1 0,0 0,0 -0,2 -0,4 -0,1 -0,1 0,0 0,0 -0,8 -0,6 0,2 -0,6 -0,2 0,1
BE 0,1 b -0,5 0,2 0,5 b -0,7 0,6 0,0 -1,2 0,1 -0,4 -2,6 0,6 -0,6 b -1,1 0,1
BG -1,1 3,3 -1,0 0,7 -2,5 0,8 0,5 3,2 0,6 -1,5 16,0 -0,5 -2,9 4,9 -2,2
CZ 0,1 -2,7 0,2 -0,2 5,3 -0,1 -0,1 -1,6 0,0 -1,1 -10,7 -0,1 -0,7 -4,1 0,0
DK 1,6 b -0,6 1,7 -0,2 b -4,0 -0,1 0,0 -0,9 0,1 0,4 -5,7 1,4 1,2 b -3,4 1,9
DE -0,2 0,7 -0,1 -0,3 -2,6 -0,2 -0,1 -0,5 0,0 -0,7 -3,9 0,3 -0,4 -4,1 0,3
EE -0,1 1,4 0,0 -0,9 -3,2 -0,8 -0,2 0,4 -0,1 -1,0 0,5 0,0 0,3 -1,0 1,0
IE -1,1 b -4,3 -1,0 0,0 1,6 0,1 : : : : : : -1,7 b 0,5 -1,0
EL -0,2 -3,4 -0,1 0,7 9,2 0,8 -0,5 1,1 -0,4 -0,8 11,9 0,2 -0,5 4,9 0,2
ES -0,7 8,9 -0,6 0,4 1,4 0,5 0,0 1,6 0,1 -1,3 3,7 -0,3 -1,3 2,9 -0,6
FR 0,1 -0,5 0,2 0,4 -2,6 0,5 0,1 -0,6 0,2 -1,1 -5,8 -0,1 -0,4 1,1 0,3
HR 0,3 -6,3 0,4 1,0 0,1 1,1 0,0 0,0 0,1 -1,5 3,5 -0,5 -1,5 5,0 -0,8
IT 0,2 4,6 0,3 -0,3 9,3 -0,2 -0,4 0,9 -0,3 -1,1 6,0 -0,1 0,2 9,7 0,9
CY 0,9 -0,9 1,0 -0,2 -1,0 -0,1 -0,3 -0,4 -0,2 -2,5 2,3 -1,5 0,1 5,7 0,8
LV -1,4 -0,8 -1,3 1,4 -6,2 1,5 0,1 1,3 0,2 -0,3 5,3 0,7 -0,9 -0,1 -0,2
LT 0,6 -4,0 0,7 -0,9 -9,5 -0,8 0,2 2,3 0,3 -0,5 6,7 0,5 -0,3 -1,3 0,4
LU 1,8 -2,1 1,9 -3,1 -2,6 -3,0 0,0 0,0 0,1 1,7 -1,4 2,7 0,5 -4,5 1,2
HU 0,1 3,1 0,2 1,3 4,8 1,4 0,0 -0,7 0,1 -0,7 2,7 0,3 0,0 0,6 0,7
MT -1,5 b 8,3 -1,4 -1,4 13,6 -1,3 0,0 -0,8 0,1 -0,9 -3,7 0,1 -0,2 b -1,8 0,5
NL -0,9 -2,3 -0,8 -0,5 0,0 -0,4 0,1 -1,0 0,2 0,3 -5,9 1,3 -0,6 -6,4 0,1
AT 0,5 -2,0 0,6 0,2 -2,5 0,3 0,2 -0,7 0,3 0,1 -4,8 1,1 -1,2 -3,9 -0,5
PL -0,2 -4,4 -0,1 0,4 4,1 0,5 -0,2 -0,4 -0,1 -2,4 -3,4 -1,4 -1,0 -0,9 -0,3
PT -1,4 3,2 -1,3 0,7 -3,0 0,8 -0,2 0,7 -0,1 -1,8 0,4 -0,8 -1,3 -1,1 -0,6
RO -0,4 8,7 -0,3 -0,5 6,6 -0,4 -0,7 1,5 -0,6 -3,1 12,8 -2,1 -2,2 4,8 -1,5
SI -0,6 -5,1 -0,5 0,6 -3,3 0,7 -0,2 -1,6 -0,1 -1,3 -5,8 -0,3 -1,5 -3,9 -0,8
SK 1,9 -0,1 2,0 -1,4 2,3 -1,3 -0,1 -1,5 0,0 -1,8 -6,6 -0,8 -0,2 1,7 0,5
FI 0,3 -1,2 0,4 0,2 -7,0 0,3 -0,1 -1,5 0,0 -0,9 -7,2 0,1 -0,5 -1,0 0,2
SE 0,3 -1,7 0,4 0,2 -6,5 0,3 0,0 -0,7 0,1 -0,6 -5,2 0,4 -0,3 -4,2 0,4
UK -0,6 1,2 -0,5 -0,7 -0,2 -0,6 : : : : : : -0,6 -0,1 0,12017. 2017. 2017. 2017. 2017.Jednake mogućnosti i pristup tržištu rada
Rodno uvjetovane razlike u 
zaposlenosti
(u postotnim bodovima)Kvintilni omjer dohotka (S80/S20)Stopa rizika od siromaštva ili 
socijalne isključenosti (u %)Stopa skupine NEET među 
mladima (% ukupnog stanovništva 
u dobi od 15 do 24 godine)Osobe koje rano napuštaju 
obrazovanje i osposobljavanje 
(% stanovništva u dobi od 18 do 24 
godine)
 
166 
 Prilog 2. (nas tavak) Glavni pokazatelji u pregledu socijalnih pokazatelja, promjene i 
odstupanje od prosjeka EU -a 
 
Izvor: Eurostat, OECD.  
Napomena: EUnw i EAnw odnose se na neponderirane prosjeke EU -a i europodručja. Realni GDHI po glavi 
stanovnika mjeri se primjenom „neprilagođenog dohotka” (tj. onog koji ne uključuje socijalne transfere u naravi) 
i bez korekcije pariteta kupovne moći. Neto  dohodak radnika samca koji zarađuje prosječnu plaću i zaposlen je u 
punom radnom vremenu trebalo bi tumačiti zajedno s drugim pokazateljima poput stope siromaštva unatoč 
zaposlenju, omjera između petog i prvog decila distribucije plaća (D5/D1) i drugih re levantnih pokazatelja 
instrumenta za praćenje uspješnosti zapošljavanja, instrumenta za praćenje uspješnosti socijalne zaštite i 
Zajedničkog ocjenjivačkog okvira.  Za taj je pokazatelj odstupanje od prosjeka EU -a izraženo u paritetima 
kupovne moći, a promje ne su izražene u realnim iznosima u nacionalnoj valuti; za razine i promjene 
upotrebljavaju se trogodišnje prosječne vrijednosti kako bi se kompenzirale kratkoročne fluktuacije. Procjene 
statističke značajnosti promjena pokazatelja koji se temelje na anket i o radnoj snazi i istraživanju o dohotku i 
životnim uvjetima nisu bile dostupne 26. listopada 2018.   
Oznaka b označava prekid vremenskog niza, oznaka e procjenu, oznaka p okvirne rezultate te oznaka u nisku 
pouzdanost (mali broj opažanja).  
Godina
Godišnja 
promjenaOdstupanje 
od prosjeka 
EU-aGodišnja 
promjena 
za državu 
članicu u 
odnosu na 
godišnju 
promjenu 
za EUGodišnja 
promjenaOdstupanje 
od prosjeka 
EU-aGodišnja 
promjena 
za državu 
članicu u 
odnosu na 
godišnju 
promjenu 
za EUGodišnja 
promjenaOdstupanje 
od prosjeka 
EU-aGodišnja 
promjena 
za državu 
članicu u 
odnosu na 
godišnju 
promjenu 
za EUGodišnja 
promjenaOdstupanje 
od 
prosjeka 
EU-aGodišnja 
promjena 
za državu 
članicu u 
odnosu na 
godišnju 
promjenu 
za EUGodišnja 
promjenaOdstupanje 
od prosjeka 
EU-aGodišnja 
promjena 
za državu 
članicu u 
odnosu na 
godišnju 
promjenu 
za EU
EU-28 1,1 -0,3 -0,4 -1,0 0,0 0,1 -0,6 0,0 0,1 1,9 -1,0 -1,4 : : :
EA-19 1,0 -1,5 -0,5 -0,9 1,5 0,2 -0,6 1,0 0,1 1,5 -4,1 -1,8 : : :
EUnw 1,5 0,0 0,0 -1,1 0,0 0,0 -0,7 0,0 0,0 3,3 0,0 0,0 2,6 0,0 0,0
EAnw 1,4 -0,6 -0,1 -1,1 0,9 0,0 -0,7 0,7 0,0 2,3 -5,1 -1,0 1,9 1315 -0,6
BE 0,8 b -4,0 -0,7 -0,7 b -0,5 0,4 -0,5 b 0,1 0,2 0,7 -6,5 -2,6 0,1 5411 -2,4
BG 3,6 -1,2 2,1 -1,4 -1,4 -0,3 -1,1 0,0 -0,4 11,2 30,0 7,9 8,6 -10342 6,0
CZ 1,8 6,0 0,3 -1,1 -4,7 0,0 -0,7 -2,4 0,0 3,1 4,6 -0,2 2,2 -5560 -0,3
DK -0,5 b 4,4 -2,0 -0,5 -1,9 0,6 -0,1 b -2,1 0,6 3,2 7,4 -0,1 1,3 6896 -1,3
DE 0,6 6,7 -0,9 -0,3 -3,8 0,8 -0,1 -1,8 0,6 1,5 3,4 -1,8 1,7 7369 -0,9
EE 2,1 6,2 0,6 -1,0 -1,8 0,1 -0,2 -1,5 0,5 3,6 5,9 0,3 5,2 -5298 2,7
IE 1,6 0,5 0,1 -1,7 -0,9 -0,6 -1,2 -0,4 -0,5 1,9 -9,9 -1,5 2,0 5839 -0,6
EL 1,6 -14,7 0,1 -2,1 13,9 -1,0 -1,4 12,2 -0,7 -1,1 -34,9 -4,4 0,0 -1094 -2,5
ES 1,6 -7,0 0,1 -2,4 9,6 -1,3 -1,8 4,3 -1,1 1,8 -9,2 -1,5 1,9 3406 -0,6
FR 0,6 -1,9 -0,9 -0,7 1,8 0,4 -0,4 0,8 0,3 1,4 -1,3 -1,9 0,6 4908 -2,0
HR 2,2 -8,9 0,7 -2,3 3,5 -1,2 -2,0 1,2 -1,3 : : : 2,3 -6558 -0,3
IT 0,7 -10,2 -0,8 -0,5 3,6 0,6 -0,2 3,1 0,5 1,2 -12,8 -2,1 0,7 1399 -1,9
CY 2,1 -1,7 0,6 -1,9 3,5 -0,8 -1,3 1,1 -0,6 5,3 -21,4 2,0 : : :
LV 1,6 2,3 0,1 -0,9 1,1 0,2 -0,7 -0,1 0,0 5,6 0,4 2,2 7,4 -9590 4,8
LT 0,8 3,5 -0,7 -0,8 -0,5 0,3 -0,3 -0,7 0,4 6,0 11,1 2,7 6,5 -8521 4,0
LU 0,8 -1,0 -0,7 -0,7 -2,0 0,4 -0,1 -1,3 0,6 -1,0 -2,1 -4,3 0,7 12649 -1,8
HU 1,8 0,8 0,3 -0,9 -3,4 0,2 -0,7 -1,7 0,0 6,1 6,2 2,8 4,5 -7960 1,9
MT 1,9 0,5 0,4 -0,6 -3,0 0,5 -0,3 -1,8 0,4 : : : 0,4 1572 -2,2
NL 0,9 5,5 -0,6 -1,1 -2,7 0,0 -0,6 -1,5 0,1 1,4 -2,0 -1,9 1,2 9097 -1,4
AT 0,6 2,9 -0,9 -0,5 -2,1 0,6 -0,1 -1,6 0,6 1,1 -7,3 -2,2 2,1 7188 -0,4
PL 1,6 -1,6 0,1 -1,3 -2,7 -0,2 -0,7 -1,9 0,0 6,1 21,3 2,8 4,9 -5915 2,3
PT 2,8 0,9 1,3 -2,2 1,4 -1,1 -1,7 1,1 -1,0 2,5 -6,5 -0,8 -0,6 -3688 -3,2
RO 2,5 -3,7 1,0 -1,0 -2,7 0,1 -1,0 -1,4 -0,3 11,1 10,7 7,8 8,5 -10063 6,0
SI 3,3 0,9 1,8 -1,4 -1,0 -0,3 -1,2 -0,3 -0,5 4,8 -4,4 1,5 1,2 -4622 -1,4
SK 1,3 -1,4 -0,2 -1,6 0,5 -0,5 -0,7 1,7 0,0 2,6 5,0 -0,7 3,1 -7225 0,5
FI 0,8 1,7 -0,7 -0,2 1,0 0,9 -0,2 -1,3 0,5 0,9 0,0 -2,4 0,3 4874 -2,3
SE 0,6 9,3 -0,9 -0,2 -0,9 0,9 -0,1 -2,2 0,6 2,3 12,4 -1,0 1,5 6321 -1,1
UK 0,7 5,7 -0,8 -0,4 -3,2 0,7 -0,2 -2,3 0,5 -0,9 0,0 -4,2 0,9 9506 -1,62017. 2017. 2017.Stopa nezaposlenosti 
(% aktivnog stanovništva u dobi od 
15 do 74 godine) Stopa dugotrajne nezaposlenosti (% 
aktivnog stanovništva u dobi od 15 
do 74 godine)Stopa zaposlenosti 
(% stanovništva u dobi od 20 do 64 
godine)Realni GDHI po glavi stanovnika 
(2008. = 100)Neto dohodak 
radnika samca koji zarađuje 
prosječnu plaću 
i zaposlen je u punom radnom 
vremenu
2016. 2016.Dinamična tržišta rada i pravedni radni uvjeti
 
167 
 Prilog 2. (nas tavak) Glavni pokazatelji u pregledu socijalnih pokazatelja, promjene i 
odstupanje od prosjeka EU -a 
 
Izvor: Eurostat.  
Napomena: EUnw i EAnw odnose se na neponderirane prosjeke EU -a i europodručja.  
Oznaka b označava prekid vremenskog niza, oznaka e procje nu, oznaka p okvirne rezultate te oznaka u nisku 
pouzdanost (mali broj opažanja). Procjene statističke značajnosti promjena pokazatelja koji se temelje na anketi 
o radnoj snazi i istraživanju o dohotku i životnim uvjetima nisu dostupne 26. listopada 2018.   
  
Godina
Godišnja 
promjenaOdstupanje 
od prosjeka 
EU-aGodišnja 
promjena 
za državu 
članicu u 
odnosu na 
godišnju 
promjenu 
za EUGodišnja 
promjenaOdstupanje 
od prosjeka 
EU-aGodišnja 
promjena 
za državu 
članicu u 
odnosu na 
godišnju 
promjenu 
za EUGodišnja 
promjenaOdstupanje 
od prosjeka 
EU-aGodišnja 
promjena 
za državu 
članicu u 
odnosu na 
godišnju 
promjenu 
za EUGodišnja 
promjenaOdstupanje 
od prosjeka 
EU-aGodišnja 
promjena 
za državu 
članicu u 
odnosu na 
godišnju 
promjenu 
za EU
EU-28 -0,8 -1,0 -1,0 2,6 3,0 0,7 -0,9 -0,9 -0,2 1,0 -0,3 -0,3
EA-19 -1,0 -2,1 -1,2 4,3 8,3 2,4 -1,0 -1,2 -0,3 : : :
EUnw 0,2 0,0 0,0 1,9 0,0 0,0 -0,7 0,0 0,0 1,3 0,0 0,0
EAnw -0,7 -1,0 -0,9 2,9 2,4 1,0 -0,7 0,2 0,1 1,9 2,3 0,6
BE -1,5 6,1 -1,7 -6,3 13,9 -8,2 -0,3 -0,4 0,4 0,0 3,7 -1,3
BG 1,9 -13,6 1,8 3,5 -17,4 1,6 -0,7 -0,4 0,0 3,0 -28,3 1,7
CZ 1,9 9,0 1,7 1,8 -25,2 -0,1 -0,2 -2,0 0,5 6,0 2,7 4,7
DK -1,2 17,6 -1,4 -7,3 40,1 -9,2 -0,3 -1,5 0,4 -7,0 13,7 -8,3
DE -1,6 -0,2 -1,8 6,7 2,7 4,8 0,0 -2,2 0,7 0,0 10,7 -1,3
EE 2,4 -6,1 2,2 8,7 0,3 6,8 -3,5 9,3 -2,8 0,0 2,7 -1,3
IE : : : -2,0 -1,3 -3,9 : : : 4,0 -9,3 2,7
EL 0,0 -17,6 -0,2 -2,5 -21,0 -4,4 -3,1 7,5 -2,4 0,0 -11,3 -1,3
ES -0,5 -9,5 -0,7 -0,4 9,4 -2,3 -0,4 -2,4 0,3 2,0 -2,3 0,7
FR 2,4 11,4 2,3 7,1 19,0 5,2 -0,3 -1,5 0,4 1,0 -0,3 -0,3
HR -3,8 -8,6 -3,9 3,8 -14,3 1,9 -0,1 -0,9 0,6 -14,0 -16,3 -15,3
IT -1,9 -14,0 -2,1 7,1 4,5 5,2 -3,7 -0,7 -3,0 : : :
CY 0,3 2,5 0,1 4,1 -5,0 2,2 0,9 -1,0 1,6 7,0 -7,3 5,7
LV 0,3 -11,5 0,1 5,5 -1,6 3,6 -2,0 3,7 -1,3 -2,0 -9,3 -3,3
LT 1,6 -10,3 1,5 5,5 -14,7 3,6 -1,6 -1,0 -0,9 3,0 -2,3 1,7
LU -3,6 2,1 -3,8 -1,0 21,0 -2,9 -0,1 -2,2 0,6 -1,0 27,7 -2,3
HU 2,6 13,0 2,4 0,3 -14,3 -1,6 -0,3 -1,5 0,4 -1,0 -7,3 -2,3
MT -1,6 -4,3 -1,7 13,5 1,5 11,6 -0,8 -2,3 -0,1 7,0 -1,3 5,7
NL -2,8 6,3 -3,0 6,7 23,1 4,8 -0,1 -2,4 0,6 2,0 21,7 0,7
AT -4,2 8,7 -4,4 -1,7 -9,4 -3,6 0,0 -2,3 0,7 2,0 9,7 0,7
PL 13,1 4,1 12,9 2,4 -22,1 0,5 -3,3 b 0,8 -2,6 2,0 -11,3 0,7
PT -1,5 -11,0 -1,7 2,7 20,0 0,8 -0,1 -0,2 0,6 2,0 -7,3 0,7
RO 2,4 -16,8 2,2 8,0 -12,5 6,1 -1,8 2,2 -1,1 1,0 -28,3 -0,3
SI 1,8 11,1 1,6 2,1 9,6 0,2 3,1 1,0 3,8 1,0 -3,3 -0,3
SK -1,8 -4,3 -2,0 -0,6 -29,4 -2,5 0,1 -0,1 0,8 4,0 1,7 2,7
FI -0,1 23,5 -0,3 0,0 2,7 -1,9 -0,5 1,1 0,2 3,0 18,7 1,7
SE 0,3 12,6 0,1 -13,0 21,1 -14,9 -0,2 -1,1 0,5 8,0 19,7 6,7
UK : : : -1,9 -1,4 -3,8 : : : 2,0 13,7 0,72017. 2016. 2017. 2017.Samoprijavljena neispunjena 
potreba za zdravstvenom skrbi (u %)Pojedinci koji posjeduju osnovne 
opće digitalne vještine ili vještine 
koje su iznad osnovnih (% 
stanovništva u dobi od 16 do 74 
godine)Učinak socijalnih transfera (osim 
mirovina) na smanjenje siromaštva 
(u %)Djeca mlađa od tri godine u sustavu 
formalne skrbi o djeci (u %)Javna potpora / socijalna zaštita i uključenost
 
168 
 Prilog 3. Metodološka bilješka o utvrđivanju trendova i razina pregleda  
Europska komisija, Odbor za zapošljavanje i Odbor za socijalnu zaštitu dogovorili su sredinom 2015. 
metodologiju za ocjenu uspješnosti država članica u pregledu glavnih pokazatelja  zaposlenosti i socijalnih 
pokazatelja. Usuglašeno je da bi se primjenom metodologije za svaki pokazatelj trebala dobiti mjera relativnog 
položaja svake države članice unutar distribucije vrijednosti pokazatelja (rezultata) EU -a. Metodologija se 
primjenjuj e zajednički na godišnje razine (razine) i na jednogodišnje promjene (promjene), čime se omogućuje 
cjelokupna ocjena rezultata država članica121.  
Komisija je 2017. u dogovoru s Odborom za zapošljavanje i Odborom za socijalnu zaštitu odlučila na novi 
pregled  socijalnih pokazatelja primijeniti metodologiju priloženu europskom stupu socijalnih prava.  
Za svaki se pokazatelj razine i promjene preračunavaju u standardne rezultate (poznate i pod nazivom z -
vrijednosti) kako bi se za sve pokazatelje primijenilo jedna ko mjerenje. To se postiže standardizacijom sirovih 
vrijednosti razina i promjena u skladu s formulom:  
𝑧−𝑟𝑒𝑧𝑢𝑙𝑡𝑎𝑡  𝑧𝑎 𝐷Č𝑋= [𝑝𝑜𝑘𝑎𝑧𝑎𝑡𝑒𝑙𝑗  𝑧𝑎 𝐷Č𝑋 −𝑝𝑟𝑜𝑠𝑗𝑒𝑘  (𝑝𝑜𝑘𝑎𝑧𝑎𝑡𝑒𝑙𝑗  𝑧𝑎 𝐷Č)]
𝑠𝑡𝑎𝑛𝑑𝑎𝑟𝑑𝑛𝑎  𝑑𝑒𝑣𝑖𝑗𝑎𝑐𝑖𝑗𝑎  (𝑝𝑜𝑘𝑎𝑧𝑎𝑡𝑒𝑙𝑗  𝑧𝑎 𝐷Č) 
Potom se analizira distribucija rezultata (zasebno za razine i promjene). Tim se pristupom omogućuje da svaka 
država članica izrazi svoju sirovu vrijednost pokazatelja u smislu broja  standardnih odstupanja od 
(neponderiranog) prosjeka. Rezultati svake države članice ocjenjuju se i klasificiraju na temelju dobivenih z -
vrijednosti u odnosu na skup prethodno definiranih pragova, određenih kao višekratnici standardnog odstupanja.  
Najvažn iji je aspekt tog pristupa određivanje pragova. S obzirom na to da o distribuciji uočenih sirovih 
vrijednosti nije moguća pretpostavka o parametrima122, pri odabiru pragova u pravilu se primjenjuje praktični 
pristup. Prema analizi ključnih pokazatelja u preg ledu, dogovoreno je da se u obzir uzme sljedeće:   
1. svi rezultati ispod –1 smatraju se vrlo dobrim rezultatima  
2. svi rezultati od –1 do –0,5 smatraju se dobrim rezultatima  
3. svi rezultati od –0,5 do 0,5 smatraju se neutralnim rezultatima  
4. svi rezultati od 0,5 d o 1 smatraju se lošim rezultatima  
5. svi rezultati iznad 1 smatraju se vrlo lošim rezultatima123 
 
Tablica 4.: Granične vrijednosti z -rezultata  
  granične vrijednosti z -rezultata  
–1,0 –0,5 0 0,5 1,0 
(ispod)  (ispod)  (između)  (iznad)  (iznad)  
Ocjena  
Razine  vrlo niske  niske  prosječne  visoke  vrlo visoke  
        
Promjene  znatno niže od 
prosječnih  niže od 
prosječnih  prosječne  više od 
prosječnih  znatno više od 
prosječnih  
                                                            
121 Uz iznimku novog pokazatelja „neto dohodak radnika samca bez djece koji zarađuje prosječnu plaću i 
zaposlen je u punom radnom vremenu”, za koji se za razine i pr omjene upotrebljavaju trogodišnje prosječne 
vrijednosti kako bi se kompenzirale kratkoročne fluktuacije.  
122 Provedena su ispitivanja normalne i T -distribucije čiji je rezultat odbacivanje svih distribucijskih hipoteza.  
123 U slučaju normalne distribucije odab rani pragovi okvirno odgovaraju 15  %, 30  %, 50  %, 70  % i 85  % 
kumulativne distribucije.  
 
169 
 Kombiniranjem vrednovanja razina i promjena moguće je klasificirati ukupne rezultate određene zemlje prema 
svakom pokazatelju unutar jedne od navedenih sedam kategorija. Rezultati su označeni bojama za podatke 
navedene u tekstu izvješća.  
U tablicama u nas tavku su na temelju z -vrijednosti razvrstani oni pokazatelji za koje se niske vrijednosti  
smatraju dobrim rezultatima  (npr. stopa nezaposlenosti, AROPE itd.).  
Najbolji rezultati    rezultat manji od –1,0 za razine i manji 
od 1,0 za promjene  države članice s razinama znatno boljima 
od prosjeka EU -a i u kojima se stanje 
poboljšava ili ne pogoršava znatno brže 
od prosjeka EU -a 
Bolji rezultati od 
prosječnih  rezultati od –1,0 do –0,5 za razine i 
manji od 1,0 za promjene ili rezultati od 
–0,5 do 0,5 za razine i manji od –1,0 za 
promjene  države članice s razinama boljima od 
prosjeka EU -a i u kojima se stanje 
poboljšava ili ne pogoršava znatno brže 
od prosjeka EU -a 
Dobri rezultati, ali 
potrebno praćenje  rezultati manji od –0,5 za razine i veći 
od 1,0 za promjene te promjena veća od 
nule124 države članice s razinama boljima ili 
znatno boljima od prosjeka EU -a, ali u 
kojima se stanje pogoršava znatno brže 
od prosjeka EU -a 
Prosječni/neutralni 
rezultati  rezultati od –0,5 do 0,5 za razine i od –
1,0 do 1,0 za promjene  države članice s prosječnim razinama i u 
kojima se stanje ne poboljšava ni 
pogoršava znatno brže od prosjeka EU -a 
Slabi rezultati koji se 
poboljšavaju  rezultat veći od 0,5 za razine i manji od 
–1,0 za promjene  države članice s razinama lošijima ili 
znatno  lošijima od prosjeka EU -a, ali u 
kojima se stanje poboljšava znatno brže 
od prosjeka EU -a 
Potrebno praćenje  rezultati od 0,5 do 1,0 za razine i veći od 
–1,0 za promjene ili rezultati od –0,5 do 
0,5 za razine i veći od 1,0 za promjene 
(te promjena veća od nule125) u ovoj kategoriji razlikuju se dva slučaja: 
i. države članice s razinama lošijima od 
prosjeka EU -a i u kojima se stanje 
pogoršava ili ne poboljšava dovoljno 
brzo; ii. države članice s razinama u 
skladu s prosjekom EU -a, ali u kojim a se 
stanje pogoršava znatno brže od prosjeka 
EU-a 
Kritično stanje  rezultat veći od 1,0 za razine i veći od –
1,0 za promjene  države članice s razinama znatno lošijima 
od prosjeka EU -a i u kojima se stanje 
pogoršava ili ne poboljšava dovoljno 
brzo 
 
 
 
 
                                                            
124 Potonji uvjet prepreka je da se stanje u državi članici s niskom ili vrlo niskom razinom označi kao 
pogoršavajuće kada je iskazana promjena znatno veća od prosječne, ali se i dalje poboljšava.  
125 Potonji uvjet prepreka je da se stanje u državi članici s prosječnom razinom označi kao stanje za koje je 
potrebno praćenje kada je iskazana promjena znatno veća od prosječne, ali se i dalje poboljšava.  
Znatno niža od 
prosječneNiža od prosječne Prosječna Viša od prosječneZnatno viša od 
prosječne
Vrlo niska
Niska
Prosječna
Visoka
Vrlo visokaRazina Promjena
 
170 
 U tablicama u nastavku su na temelju z -vrijednosti razvrstani oni pokazatelji za koje se visoke vrijednosti  
smatraju dobrim rezultatima  (npr. stopa zaposlenosti, sudjelovanje u skrbi o djeci itd.).  
Najbolji rezultati    rezultat veći od 1,0 za razine i već i od –
1,0 za promjene  države članice s razinama znatno boljima 
od prosjeka EU -a i u kojima se stanje 
poboljšava ili ne pogoršava znatno brže 
od prosjeka EU -a 
Bolji rezultati od 
prosječnih  rezultat od 1,0 do 0,5 za razine i veći od 
–1,0 za promjene ili rezultat od –0,5 do 
0,5 za razine i veći od 1,0 za promjene  države članice s razinama boljima od 
prosjeka EU -a i u kojima se stanje 
poboljšava ili ne pogoršava znatno brže 
od prosjeka EU -a 
Dobri rezultati, ali 
potrebno praćenje  rezultat veći od 0,5 za razine i manji od 
–1,0 za promjene te promjena manja od 
nule126 države članice s razinama boljima ili 
znatno boljima od prosjeka EU -a, ali u 
kojima se stanje pogoršava znatno brže 
od prosjeka EU -a 
Prosječni/neutralni 
rezultati  rezult ati od –0,5 do 0,5 za razine i od –
1,0 do 1,0 za promjene  države članice s prosječnim razinama i u 
kojima se stanje ne poboljšava ni 
pogoršava znatno brže od prosjeka EU -a 
Slabi rezultati koji se 
poboljšavaju  rezultat manji od –0,5 za razine i veći od 
1,0 za promjene  države članice s razinama lošijima ili 
znatno lošijima od prosjeka EU -a, ali u 
kojima se stanje poboljšava znatno brže 
od prosjeka EU -a 
Potrebno praćenje  rezultati od -0,5 do -1,0 za razine i manji 
od 1,0 za promjene ili rezultati od –0,5 
do 0,5 za razine i manji od -1,0 za 
promjene ( te promjena manja od nule127) u ovoj kategoriji razlikuju se dva slučaja: 
i. države članice s razinama lošijima od 
prosjeka EU -a i u kojima se stanje 
pogoršava ili ne poboljšava dovoljno 
brzo; ii. države članice s razinama u 
skladu s prosjekom EU -a, ali u kojima se 
stanje pogoršava znatno brže od prosjeka 
EU-a 
Kritično stanje  rezultat manji od 1,0 za razine i manji od 
1,0 za promjene  države članice s razinama znatno lošijima 
od prosjeka EU -a i u kojima se stanje 
pogoršava ili ne poboljšava dovoljno 
brzo 
 
 
 
 
                                                            
126 Potonji uvjet prepreka  je da se stanje u državi članici s „visokom” ili „vrlo visokom” razinom označi kao 
„pogoršavajuće” kada je iskazana promjena „znatno manja od prosječne”, ali se i dalje poboljšava.  
127 Potonji uvjet prepreka je da se stanje u državi članici s prosječnom raz inom označi kao stanje za koje je 
potrebno praćenje kada je iskazana promjena znatno manja od prosječne, ali se i dalje poboljšava.  
Znatno viša od 
prosječneViša od prosječne Prosječna Niža od prosječneZnatno niža od 
prosječne
Vrlo visoka
Visoka
Prosječna
Niska
Vrlo niskaRazinaPromjena
 
171 
 
 Tablični prikaz pragova  
  Vrlo nizak  Nizak  Prosječan  Visok  Vrlo visok  
Osobe koje rano napuštaju obrazovanje i osposobljavanje  
(% stanovništva u dobi od 18 do 24 godine)  Razine  manje od 5,4  % manje od 7,4  % između 7,4  % i 11,4  % više od 11,4  % više od 13,4  % 
Promjene  manje od –
1,0 postotnih 
bodova  manje od –
0,5 postotnih 
bodova  između –0,5 postotnih bodova 
i 0,4 postotna boda  više od 0,4  postotna 
boda  više od 
0,8 postotnih 
bodova  
Rodno uvjetovane razlike u zaposlenosti (u postotnim 
bodovima)  Razine  manje od 
5,2 postotna boda  manje od 
7,8 postotnih 
bodova  između 7,8  postotnih bodova i 
13,2 postotna boda  više od 
13,2 postotna boda  više od 
15,9 postotnih 
bodova  
Promjene  manje od –
1,0 postotnih 
bodova  manje od –
0,5 postotnih 
bodova  između –0,5 postotnih bodova 
i 0,4 postotna boda  više od 0,4  postotna 
boda  više od 
0,9 postotnih 
bodova  
Kvintilni omjer dohotka (S80/S20)  Razine  manje od 3,7  manje od 4,3  između 4,3 i 5,6  više od 5,6  više od 6,2  
Promjene  manje od –0,3 manje od –0,2 između –0,2 i 0,0  više od 0,0  više od 0,2  
Stopa rizika od siromaštva ili socijalne isključenosti (u %)  Razine  manje od 16,1  % manje od 19,5  % između 19,5  % i 26,3  % više od 26,3  % više od 29,7  % 
Promjene  manje od –
1,9 postotnih 
bodova  manje od –
1,4 postotna boda  između –1,4 postotna boda i –
0,5 postotnih bodova  više od –
0,5 postotnih 
bodova  više od 
0,0 postotnih 
bodova  
Stopa skupine NEET među mladima (% ukupnog 
stanovništva u dobi od 15 do 24 godine)  Razine  manje od 6,5  % manje od 8,4  % između 8,4  % i 12,3  % više od 12,3  % više od 14,2  % 
Promjene  manje od –
1,5 postotnih 
bodova  manje od –
1,1 postotnog 
boda  između –1,1 postotnog boda i 
–0,2 postotna boda  više od –
0,2 postotna boda  više od 
0,2 postotna boda  
Stopa zaposlenosti (% stanovništva u dobi od 20 do 64 
godine)  Razine  manje od 67,0  % manje od 69,8  % između 69,8  % i 75,3  % više od 75,3  % više od 78,0  % 
Promjene  manje od 
0,5 postotnih 
bodova  manje od 
1,0 postotnih 
bodova  između 1,0  postotnih bodova i 
1,9 postotnih bodova  više od 
1,9 postotnih 
bodova  više od 
2,4 postotna boda  
Stopa nezaposlenosti (% aktivnog stanovništva u dobi od 15 
do 74 godine)  Razine  manje od 3,6  % manje od 5,6  % između 5,6  % i 9,6 % više od 9,6  % više od 11,7  % 
Promjene  manje od –
1,7 postotnih 
bodova  manje od –
1,4 postotna boda  između –1,4 postotna boda i –
0,8 postotnih bodova  više od –
0,8 postotnih 
bodova  više od –
0,4 postotna boda  
Stopa dugotrajne nezaposlenosti (% aktivnog stanovništva 
u dobi od 15 do 74 godine)  Razine  manje od 0,5  % manje od 1,9  % između 1,9  % i 4,8  % više od 4,8  % više od 6,3  % 
Promjene  manje od –
1,3 postotna boda  manje od –
1,0 postotnih 
bodova  između –1,0 postotnih bodova 
i –0,4 postotna boda  više od –
0,4 postotna boda  više od –
0,1 postotnog boda  
Realni GDHI po glavi stanovnika (2008. = 100)  Razine  manje od 90,7  manje od 97,1  između 97,1 i 110,0  više od 110,0  više od 116,4  
 
172 
 
 Promjene  manje od 
0,0 postotnih 
bodova  manje od 
1,6 postotnih 
bodova  između 1,6  postotnih bodova i 
4,8 postotnih bodova  više od 
4,8 postotnih 
bodova  više od 
6,3 postotna boda  
Neto dohodak radnika samca koji zarađuje prosječnu plaću 
i zaposlen je u punom radnom vremenu (razine u 
paritetima kupovne moći, promjene u nacionalnoj valuti u 
realnim iznosima)  Razine  manje od 12  559 manje od 16  115 između 16  115 i 23  228 više od 23  228 više od 26  784 
Promjene  manje od –0,1 % manje od 1,2  % između 1,2  % i 3,9  % više od 3,9  % više od 5,2  % 
Učinak socijalnih transfera (osim  mirovina) na smanjenje 
siromaštva (u %)  Razine  manje od 22,0  % manje od 27,7  % između 27,7  % i 39,2  % više od 39,2  % više od 44,2  % 
Promjene  manje od –
3,1 postotnog 
boda  manje od –
1,5 postotnih 
bodova  između –1,5 postotnih bodova 
i 1,9 postotnih bodova  više od 
1,9 postotnih 
bodova  više od 
3,5 postotnih 
bodova  
Djeca mlađa od tri godine u sustavu formalne skrbi o djeci 
(u %)  Razine  manje od 12,8  % manje od 21,4  % između 21,4  % i 38,4  % više od 38,4  % više od 46,9  % 
Promjene  manje od –
3,6 postotnih 
bodova  manje od –
0,9 postotnih 
bodova  između –0,9 postotnih bodova 
i 4,6 postotnih bodova  više od 
4,6 postotnih 
bodova  više od 
7,4 postotna boda  
Samoprijavljena neispunjena potreba za zdravstvenom 
skrbi (u %)  Razine  manje od 0,4  % manje od 1,0  % između 1,0 % i 3,9  % više od 3,9  % više od 5,4  % 
Promjene  manje od –
2,2 postotna boda  manje od –
1,5 postotnih 
bodova  između –1,5 postotnih bodova 
i 0,0 postotnih bodova  više od 
0,0 postotnih 
bodova  više od 
0,7 postotnih 
bodova  
Pojedinci koji posjeduju osnovne opće digitalne vještine ili 
vještine koje su iznad osnovnih (% stanovništva u dobi od 
16 do 74 godine)  Razine  manje od 43,4  % manje od 50,4  % između 50,4  % i 64,3  % više od 64,3  % više od 71,3  % 
Promjene  manje od –
3,0 postotnih 
bodova  manje od –
0,9 postotnih 
bodova  između –0,9 postotnih bodova 
i 3,5 postotnih bodova  više od 
3,5 postotnih 
bodova  više od 
5,6 postotnih 
bodova  
 
173 
 
 Prilog  4.: Sažeti pregled „trendova u zapošljavanju na koje treba obratiti pozornost” i 
broj država članica u kojima se stanje pogoršava ili poboljšava, kako je utvrđeno 
Instrumentom za praćenje uspješnosti zapošljavanja 2018. (EPM)  
 
Napomena: promjene u razdoblju 2016. – 2017., osim za stopu rizika od siroma štva nezaposlenih, zamku 
nezaposlenosti i rodno uvjetovanu razliku u plaćama u razdoblju 2015. – 2016.  
  
21
10
21
2
6
10
16
5
7
7
26
22
2
7
14
12
4
51
1
1
2
3
2
9
5
7
2
1
1
1
3
2
3
12-15 -10 -5 0 5 10 15 20 25 30
Stopa zaposlenosti (% stanovništva u dobi od 20 do 64 godine)
Stopa skupine NEET među mladima (% ukupnog stanovništva u dobi od 15 do 24 godine)
Stopa zaposlenosti starijih osoba (% stanovništva u dobi od 55 do 64 godine)
Stopa zaposlenosti (% državljana trećih zemalja u dobi od 20 do 64 godine)
Nesvojevoljna privremena zaposlenost kao % ukupnog broja zaposlenih
Novozaposleni u %
Stopa dugotrajne nezaposlenosti (u %)
Stopa rizika od siromaštva nezaposlenih
Porezna stopa za osobe s niskim dohotkom s obzirom na zamku nezaposlenosti
Neaktivnost i rad u nepunom radnom vremenu zbog privatnih ili obiteljskih obveza –ukupno
Ukupna zaposlenost (u tisućama)
Stopa slobodnih radnih mjesta (prosječna vrijednost za trogodišnje razdoblje)
Rodno uvjetovana razlika u zaposlenosti
Rodno uvjetovana razlika u plaćama
Odrasle osobe sa srednjom ili visokom razinom obrazovanja
Postotak odraslog stanovništva (u dobi od 25 do 64 godine) koje sudjeluje u obrazovanju i osposobljavanju
Osobe koje su rano napustile školovanje (u %)
Završetak visokog ili ekvivalentnog obrazovanja (u dobi od 30 do 34 godine) –ukupno
Nominalna jedinična cijena rada (indeks 2010. = 100)Godišnja promjena
Pogoršanje Poboljšanje
 
174 
 
 Prilog  5.: Sažeti pregled „trendova u socijalnoj politici na koje treba obratiti pozornost” 
i broj država članica u kojima se stanje pogoršava ili pobo ljšava u razdoblju 2015. – 
2016., kako je utvrđeno u ažuriranom izdanju Instrumenta za praćenje uspješnosti 
socijalne zaštite iz kolovoza 2018.  
 
Napomena: za pokazatelje koji se temelje na istraživanju EU -a o dohotku i životnim uvjetima navedene se 
promje ne za razdoblje 2015. – 2016. zapravo općenito odnose na razdoblje 2014. – 2015. za pokazatelje dohotka 
i intenziteta rada u kućanstvima te na sličan način za neispunjene potrebe u pogledu zdravstvene skrbi. Za 
pokazatelje koji se temelje na anketi o radno j snazi (stopa dugotrajne nezaposlenosti, osobe koje su rano 
napustile školovanje, udio nezaposlenosti mladih, skupina NEET (u dobi od 15 do 24 godine), stopa zaposlenosti 
(u dobi od 55 do 64 godine) i podaci o teškoj materijalnoj oskudici (za nekoliko drž ava članica ti podaci za 2017. 
u kolovozu 2018. još nisu bili konačni)) promjene se odnose na razdoblje 2016. – 2017. 
 
2302810432870201051323120
12612101011481302616471021249115419
-25 -15 -5 5 15 25Stopa rizika od siromaštva ili socijalne isključenostiStopa rizika od siromaštvaStopa teške materijalne oskudiceUdio stanovništva koje živi u kućanstvima u kojima gotovo nema zaposlenihRelativni medijan udaljenosti od praga rizika od siromaštvaPostojana stopa rizika od siromaštvaStopa materijalne i socijalne oskudiceDohodovne nejednakosti (S80/S20)Djeca izložena riziku od siromaštva ili socijalne isključenostiUčinak socijalnih transfera na smanjenje siromaštvaStopa AROP za kućanstva u kojima gotovo nema zaposlenihStopa rizika od siromaštva unatoč zaposlenjuStopa dugotrajne nezaposlenostiOsobe koje su rano napustile školovanjeOmjer nezaposlenosti mladihSkupina NEET (u dobi od 15 do 24 godine)Stopa zaposlenosti starijih radnikaStopa rizika od siromaštva ili socijalne isključenosti za osobe u dobi od 65 godina ili višeOmjer medijana relativnog dohotka starijih osobaUkupni omjer zamjeneStopa preopterećenosti troškovima stanovanjaSamoprijavljena neispunjena potreba za zdravstvenom skrbiStopa rizika od siromaštva ili socijalne isključenosti za osobe s invaliditetom (u dobi od 16 godina i više)Realna promjena raspoloživog bruto dohotka kućanstva
Broj država članicaPogoršanje                         Poboljšanje