Prijedlog DIREKTIVE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o uslugama platnog prometa na unutarnjem tržištu i izmjeni direktiva 2002/65/EZ, 2013/36/EU i 2009/110/EZ te stavljanju izvan snage Direktive 2007/64/EZ /* COM/2013/0547 final - 2013/0264 (COD) */





OBRAZLOŽENJE 1. Kontekst prijedloga Razlozi za prijedlog i njegovi ciljevi Na tržištu elektroničkog platnog prometa u Europi postoje odlične mogućnosti za inovacije. Posljednjih godina potrošači su već uvelike promijenili svoje navike povezane s platnim prometom. Zbog sve većeg broja plaćanja kreditnom i debitnom karticom, ali i razvoja e-trgovine i rastuće popularnosti pametnih telefona otvorio se put novim sredstvima plaćanja. Na europskoj razini velike su pogodnosti bolje tržišne integracije i smanjene rascjepkanosti u ovom području. Uz pomoć ove inicijative potrošači i trgovci imat će priliku u potpunosti iskoristiti pogodnosti unutarnjeg tržišta, posebno u pogledu e-trgovine. Cilj je ovim prijedlogom dalje razvijati tržište elektroničkog platnog prometa na razini cijele Europske unije, čime će se omogućiti potrošačima, trgovcima na malo i drugim sudionicima na tržištu da u potpunosti uživaju pogodnosti unutarnjeg tržišta EU-a, u skladu sa Strategijom 2020. i Digitalnom agendom. Takav nastavak integracije postaje sve važniji s obzirom na to da se svijet udaljava od tradicionalnih načina trgovanja i približava se digitalnom gospodarstvu. Kako bi se to postiglo i potaklo više tržišnog natjecanja, učinkovitosti i inovativnosti u području e-platnog prometa, trebala bi postojati pravna jasnoća i jednaki uvjeti, čime bi se smanjili troškovi i cijene za korisnike usluga platnog prometa, stvorio veći izbor i transparentnost usluga platnog prometa, a time bi se olakšalo pružanje inovativnih usluga platnog prometa i pružile sigurne i transparentne usluge platnog prometa. Ti ciljevi postići će se ažuriranjem i dopunom trenutačnog okvira za usluge platnog prometa; osiguravanjem pravila kojima se povećava transparentnost, inovativnost i sigurnost u području platnog prometa u maloprodaji te unaprjeđujući usklađenost nacionalnih pravila, s naglaskom na legitimne potrebe potrošača. Predloženim mjerama to se nastoji postići na tehnološki neutralan način koji će ostati upotrebljiv bez obzira na nastavak razvoja usluga platnog prometa. U ovaj prijedlog uključuje se i njime se stavlja izvan snage Direktiva 2007/64/EZ Europskog parlamenta i Vijeća („Direktiva o uslugama platnog prometa” ili „DUPP”)[1] kojom se postavljaju temelji za usklađen pravni okvir za stvaranje integriranog tržišta platnog prometa, a time se unaprjeđuju jednaki uvjeti i dostupnost trenutačnog okvira za platni promet za sve dionike. U vrijeme kada je razlika između institucija platnog prometa (koje podliježu Direktivi o uslugama platnog prometa) i institucija za elektronički novac (koje podliježu Direktivi 2009/110/EZ Europskog parlamenta i Vijeća[2], drugoj Direktivi o elektroničkom novcu ili „DEN”) sve manje jasna s obzirom da se tehnologija i poslovni modeli približavaju, optimalna bi bila potpuna modernizacija okvira za digitalni platni promet čime bi se postiglo združivanje obaju kategorija sudionika i odgovarajućih zakonodavnih akata. To bi međutim uključivalo preispitivanje Direktive o elektroničkom novcu kao preduvjeta za osiguravanje usklađenog regulatornog okvira. Nažalost, iz razloga što su mnoge države članice kasno prenijele Direktivu o elektroničkom novcu, nije bilo moguće steći dovoljno iskustva povezanog s tom Direktivom kako bi se mogla ocijeniti zajedno s Direktivom o uslugama platnog prometa i razmotriti moguće sinergije u preispitivanju. Preispitivanje Direktive 2009/110/EZ predviđeno je u 2014. Opći kontekst Tijekom proteklih 12 godina postignut je važan napredak i integracija platnog prometa u maloprodaji u Europskoj uniji, s trenutačnom regulatornom i zakonodavnom stečevinom u području platnog prometa. Pravnim okvirom utvrđenim Direktivom o uslugama platnog prometa, Uredbom (EZ) br. 924/2009 o prekograničnim plaćanjima[3] i Drugom direktivom o elektroničkom novcu već se postigao znatan napredak u području integracije europskih tržišta platnog prometa u maloprodaji. Uredbom (EU) br. 260/2012 o konačnom datumu za migraciju na SEPA-u[4] postigao se još veći razvoj određivanjem rokova za migraciju za paneuropske kreditne transfere i izravna terećenja, zamjenjujući nacionalne programe za nacionalni i prekogranični platni promet u eurima unutar EU-a (1. veljače 2014. za europodručje). Taj regulatorni okvir dopunjuje se sudskom praksom Europskog suda i odlukama Komisije u kontekstu prava tržišnog natjecanja u području platnog prometa u maloprodaji. Tržište platnog prometa u maloprodaji vrlo je dinamično i posljednjih je godina doživjelo značajne inovacije. Istovremeno, važna područja tržišta platnog prometa, posebno kartično plaćanje i nova sredstva plaćanja poput internetskog i mobilnog platnog prometa često su i dalje rascjepkana uzduž nacionalnih granica, čime se otežava inovativnim digitalnim uslugama platnog prometa koje se lako upotrebljavaju da se učinkovito razviju i da se njima potrošačima i trgovcima na malo pruže prikladni i sigurni načini plaćanja (s mogućom iznimkom kreditnih kartica) na paneuropskoj razini kako bi mogli kupovati sve širu ponudu robe i usluga. Kao rezultat posljednjih događanja na tim tržištima istaknule su se određene praznine u trenutačnom pravnom okviru za platni promet i tržišne manjkavosti na tržištu za kartična plaćanja te internetski i mobilni platni promet koje će se riješiti ovom inicijativom. Pregledom europskog okvira i posebno Direktive o uslugama platnog prometa i savjetovanjem o Zelenoj knjizi Komisije „Ususret integriranom europskom tržištu za kartična plaćanja te internetski i mobilni platni promet”[5] u 2012. došlo je do zaključka da je potrebno poduzimati daljnje mjere i ažurirati zakonodavstvo, uključujući prilagodbu Direktive o uslugama platnog prometa, kako bi se okvirom za platni promet bolje služilo potrebama učinkovitog europskog tržišta platnog prometa, u potpunosti pridonoseći području platnog prometa u kojem se njeguje tržišno natjecanje, inovativnost i sigurnost. U Komunikaciji Komisije iz 2012. „Akt o jedinstvenom tržištu II. – Zajedno za novi rast”[6], modernizacija zakonodavnog okvira za platni promet u maloprodaji prepoznata je kao ključan prioritet s obzirom na njegov potencijal novog rasta i inovacija. Revizija Direktive o uslugama platnog prometa i pripreme zakonodavnog prijedloga o višestranim međubankovnim naknadama pri kartičnom plaćanju definirani su kao jedna od ključnih mjera Komisije za 2013. Postojeće odredbe u području prijedloga Ova inicijativa dio je šireg paketa zakonodavnih mjera o uslugama platnog prometa kojim će se se dopuniti i ažurirati postojeći pravni okvir za usluge platnog prometa unutar EU-a, a posebno: – Direktiva 2007/64/EZ kojom se stvara usklađeni pravni okvir kako bi se platni promet mogao obaviti brže i lakše diljem EU-a, uvodeći više tržišnog natjecanja u sustave platnog prometa i olakšavajući ekonomije razmjera. Njome se olakšala i operativna provedba jedinstvenog područja platnog prometa u eurima (SEPA), – Uredba (EZ) 924/2009 o prekograničnim plaćanjima i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 2560/2001 te proširenju područja primjene Uredba na izravna terećenja. Njome su se uklonile razlike u naknadama za platni promet za korisnike usluga platnog prometa između nacionalnog i prekograničnog platnog prometa u eurima u Europskoj uniji. To se odnosi na sav elektronički obrađen platni promet, – Uredba (EU) br. 260/2012 kojom se određuju rokovi za migraciju za paneuropske kreditne transfere i paneuropska izravna terećenja te zamjenjuju nacionalni sustavi za nacionalni i prekogranični platni promet u eurima unutar Europske unije, – Direktiva 2009/110/EZ o elektroničkom novcu kojom se pruža pravni okvir za izdavanje i otkup e-novca i uspostavlja bonitetni sustav za institucije za elektronički novac u skladu sa zahtjevima za institucije platnog prometa iz DUPP-a, – Uredba (EZ) br. 1781/2006 o utvrđivanju pravila za pružatelje usluga platnog prometa za slanje informacija o platitelju kroz čitavi platežni lanac radi sprječavanja, istraživanja i otkrivanja pranja novca i financiranja terorizma. Uz zakonodavni okvir, nizom postupaka tržišnog natjecanja provedenih na europskoj i nacionalnoj razini pokušale su se riješiti prakse suprotne tržišnom natjecanju na tržištu platnog prometa. Usklađenost s ostalim politikama i ciljevima Unije Ciljevi prijedloga u potpunosti su dosljedni s politikama i ciljevima EU-a koje Unija nastoji ostvariti. Prvo, ovim prijedlogom unaprijedit će se funkcioniranje unutarnjeg tržišta za usluge platnog prometa i, šire, za svu robu i usluge s obzirom na potrebu za inovativnim, učinkovitim i sigurnim sredstvima plaćanja. Olakšat će se gospodarske transakcije unutar Unije i time će se pridonijeti i postizanju širih ciljeva Strategije EU-a 2020. i promicanju novog rasta. Drugo, ovom inicijativom podržavaju se politike EU-a u drugim područjima poput zaštite podataka, administrativnih sankcija, politike protiv pranja novca i financiranja terorizma te posebno: – zakonodavne inicijative Komisije u području Digitalne agende za Europu[7] i posebno prijedlog Komisije za pravni okvir o elektroničkoj identifikaciji i uslugama povjere za elektroničke transakcije[8] te njezin prijedlog o mjerama kojima bi se osigurala visoka zajednička razina mrežne i informacijske sigurnosti u cijeloj Uniji[9] i ključni prioriteti utvrđeni u Komunikaciji o e-trgovini i mrežnim uslugama[10], kojima se nastoji postići jedinstveno digitalno tržište, – nastojanja Komisije da poveća tržišno natjecanje utvrđivanjem jednakih obveza, prava i mogućnosti za tržišne igrače i olakšavanjem prekograničnog pružanja usluga platnog prometa, – zakonodavni prijedlog Komisije o međubankovnim naknadama u platnim transakcijama na temelju kartica i o uporabi određenih ograničavajućih poslovnih pravila i praksi koji se priprema u isto vrijeme kada i ovaj prijedlog i u bliskoj suradnji s njim. – Direktiva 2011/83/EZ[11] o pravima potrošača kojom se nastoji promicati pravo unutranje tržište između poduzeća i potrošača i uravnotežiti visoku razinu zaštite potrošača i konkurentnost poduzeća, time ograničavajući slobodu trgovaca da primjenjuju naknade za uporabu platnih instrumenata na stvarno nastale troškove. 2. savjetovanja sa zainteresiranim stranama i procjena utjecaja Savjetovanje sa zainteresiranim stranama Europska komisija je 11. siječnja 2012. objavila Zelenu knjigu „Ususret integriranom europskom tržištu za kartična plaćanja te internetski i mobilni platni promet”[12] iza čega je uslijedilo opsežno javno savjetovanje. Komisija je zaprimila više od 300 odgovora nadležnih tijela, civilnog društva, gospodarskih udruga i društava iz različitih polja koji predstavljaju veliki raspon dionika. Dodatan broj komentara, dokumenata o stajalištu i doprinosa zaprimljeno je izvan okvira savjetovanja. Iscrpnim povratnim informacijama dionika[13] pružene su relevantne informacije o nedavnom novom razvoju i o mogućim zahtjevima za promjene postojećeg okvira za platni promet. Javno savjetovanje o istom području održalo se 4. svibnja 2012., a posjetilo ga je oko 350 zainteresiranih dionika. Europski parlament donio je 20. studenoga 2012. rezoluciju „Ususret integriranom europskom tržištu za kartična plaćanja te internetski i mobilni platni promet”[14]. Rezolucijom se potvrđuju ciljevi i prepreke integraciji koji su identificirani u Zelenoj knjizi te se njome traže zakonodavne mjere u raznim područjima povezane s kartičnim plaćanjem i istovremeno predlaže više opreza u pogledu internetskog i mobilnog platnog prometa s obzirom na to da ta tržišta nisu dovoljno zrela. Nadalje, njome se traži reforma modela upravljanja jedinstvenim područjem platnog prometa u eurima (SEPA). Rezultatima savjetovanja tražile su se važne regulatorne prilagodbe na postojeći okvir kako bi se ojačala učinkovitost europskog tržišta platnog prometa i pridonijelo području platnog prometa u kojem se njeguje tržišno natjecanje, inovativnost i sigurnost. Uporaba stručnog znanja S obzirom na pregled Direktive o uslugama platnog prometa i Uredbe o prekograničnom platnom prometu na unutarnjem tržištu i moguću potrebu za revizijom oba pravna teksta, Komisija je odradila dodatan posao kako bi dobila dokaze u tom području i osigurala potpuno sudjelovanje različitih dionika. Postupak preispitivanja Komisije o učinku Direktive o uslugama platnog prometa i Uredbe o prekograničnom platnom prometu na unutarnjem tržištu temelji se na dvije vanjske studije na tu temu. Tim studijama Komisiji se pružio sveukupan pregled ekonomskih i pravnih posljedica koje proizlaze iz Direktive o uslugama platnog prometa. Prvom studijom, koju su 2011. proveli vanjski savjetnici iz društva Tipik, dana je procjena pravne sukladnosti u pogledu prenošenja Direktive o uslugama platnog prometa u 27 država članica[15]. Tijekom 2012. u okviru druge studije koju su pripremili London Economics i IFF u suradnji s poduzećem PaySys analizirao se utjecaj Direktive o uslugama platnog prometa na usluge platnog prometa na unutarnjem tržištu i primjena Uredbe o prekograničnom platnom prometu u Zajednici. Nadalje, ulazne podatke država članica i relevantnih tržišnih igrača prikupili su savjetodavni odbori Komisije u području politike platnog prometa, tj. Odbor za platni promet (sastavljen od predstavnika iz država članica) i Stručna skupina za tržište sustava platnog prometa (sastavljena od predstavnika tržišta ponude i potražnje). Uz to, Komisija je, prema potrebi, zatražila savjet drugih relevantnih dionika o pojedinim pitanjima. Procjena utjecaja Komisija je provela procjenu utjecaja[16] kojom je analizirala moguće posljedice nedostatka integriranog europskog tržišta platnog prometa. Posebno su razmotreni sljedeći uzroci problema: – nedosljedna primjena postojećih pravila diljem država članica zbog velikog broja mogućnosti i često vrlo općenitih kriterija za primjenu. Posebno, neke iznimke utvrđene u Direktivi o uslugama platnog prometa doimaju se preopćenite ili zastarjele s obzirom na razvoj tržišta i tumače se na vrlo različite načine. Manjkavosti u području primjene proizlaze i za platni promet čiji se jedan dio transakcije nalazi izvan EGP-a i platni promet koji se izvršava u valutama koje nisu valute EU-a, čime dolazi do rascjepkanosti tržišta, regulatorne arbitraže i narušavanja tržišnog natjecanja, – pravna praznina za određene nove pružatelje usluga na internetu, poput trećih pružatelja usluga koji nude započinjanje platnog prometa internetskim bankarstvom. Te usluge predstavljaju održivu i često jeftiniju alternativu platnog prometa od kartičnog plaćanja, a zanimljive su i potrošačima koji ne posjeduju kartice. Većina tih pružatelja usluga trenutačno nije podložno trenutačnom pravnom okviru s obzirom na to da ni u kojem trenutku ne zadržavaju sredstva. Riskira se da se pravnom prazninom onemogućuju inovacije i prikladni uvjeti za pristup tržištu, – nedostatak normizacije i međudjelovanja među različitim rješenjima platnog prometa (kartična plaćanja te internetski i mobilni platni promet), u različitim vidovima i u različitim stupnjevima, posebno na prekograničnoj razini, što je pogoršano slabim sustavima upravljanja tržišta platnog prometa u maloprodaji u Europskoj uniji, – različita i nedosljedna praksa naplate (za uporabu određenog platnog instrumenta koji primjenjuju trgovci) među državama članicama (gdje oko polovice država članica EU-a dopušta, a ostala polovica zabranjuje naplatu dodatnih naknada), što zbunjuje potrošače kada kupuju u inozemstvu ili putem interneta te dovodi do nejednakih uvjeta, – u području platnih kartica, nekoliko restriktivnih poslovnih pravila i praksi kojima se narušava tržišno natjecanje (u pogledu višestranih bankovnih provizija i pravila o izboru i fleksibilnosti trgovaca kada je riječ o prihvaćanju kartica). Rezultati utvrđenih i prethodno opisanih problema posljedice su koje snose potrošači, trgovci, novi pružatelji usluga platnog prometa i čitavo tržište usluga platnog prometa. Procjenom utjecaja zaključeno je da bi, s obzirom na Direktivu o uslugama platnog prometa, najbolje mogućnosti politike za poboljšanje postojeće situacije (i) olakšavanjem stvaranja jednakih konkurentnih uvjeta za već postojeće i nove pružatelje kartičnog plaćanja te internetskog i mobilnog platnog prometa, (ii) povećavanjem učinkovitosti, transparentnosti i izbora platnih instrumenata za korisnike usluga platnog prometa (potrošači i trgovci) te iii) omogućavanjem visoke razine zaštite potonjih bile sljedeće: – jačanje projekta SEPA i osnaživanje svih dionika da preuzmu aktivniju ulogu u oblikovanju i realizaciji politike platnog prometa u maloprodaji (upravljanje), – pojednostavljivanje normizacije prikladnim okvirom upravljanja i boljim sudjelovanjem europskih organizacija za normizaciju (normizacija), – osiguravanje pravne sigurnosti u području međubankovnih naknada za platni promet na temelju kartice i pružanje jasnoće o prihvatljivom poslovnom modelu za trenutačne i buduće inicijative za platni promet na temelju kartica (međubankovne naknade), – ukidanje restriktivnih poslovnih pravila za kartična plaćanja kojima se dovodi do narušavanja tržišnog natjecanja (popratne mjere povezane s međubankovnim naknadama), – usklađivanje politika država članica o naplati dodatnih naknada u skladu s regulatornim odlukama o međubankovnim naknadama (popratne mjere povezane s međubankovnim naknadama), – utvrđivanje uvjeta za pristup informacijama o raspoloživosti sredstava za treće pružatelje usluga, uključujući usluge započinjanja platnog prometa (područje primjene Direktive o uslugama platnog prometa), – prilagodba područja primjene i poboljšanje dosljednosti zakonodavnog okvira (područje primjene Direktive o uslugama platnog prometa), – poboljšanje provedbe postojeće Direktive o uslugama platnog prometa (mjere za poboljšanje Direktive o uslugama platnog prometa), – jačanje prava korisnika usluga platnog prometa i zaštita prava potrošača s obzirom na regulatorne promjene (područje primjene Direktive o uslugama platnog prometa, popratne mjere povezane s međubankovnim naknadama). Odbor za procjenu utjecaja dao je pozitivno mišljenje na procjenu utjecaja tijekom rasprave održane 20. ožujka 2013. U skladu s preporukama Odbora uneseno je nekoliko izmjena u dokument, posebno povezanih sa sljedećim: – obrazloženjem nužnosti revizije Direktive o uslugama platnog prometa (DUPP) i razloga za uređivanje višestranih bankovnih provizija zakonodavstvom, – pojednostavljivanjem predstavljanja utjecaja na način da se usredotoči na utjecaje najvažnijih mogućnosti u glavnom dijelu teksta i premještanjem manje značajnih pitanja u priloge, – boljim objašnjenjem međusobnih ovisnosti različitih mogućnosti i paketa. Većina predloženih mjera politike obuhvaćena je ovim prijedlogom. To se posebno odnosi na područja koja su već obuhvaćena trenutačnim pravilima u Direktivi o uslugama platnog prometa, npr. pristup tržištu za treće pružatelje usluga, naplata dodatnih naknada i pravila za institucije platnog prometa. Ostale mjere, posebno uređivanje višestranih bankovnih provizija i pomoćne mjere, obuhvatit će se posebnim zakonodavnim prijedlogom koji će se predati usporedo. Nekim prethodno opisanim mjerama trebalo bi se pristupiti na nezakonodavne načine, na primjer pitanjima povezanima s uključivanjem europskih organizacija za normizaciju i upravljanjem SEPA-om. Potrebno je ojačati sustav upravljanja SEPA-om na snazi, uključujući ulogu postojećeg Vijeća SEPA, ad hoc upravljačkog tijela na visokoj razini koje je osnovano pod zajedničkim predsjedništvom Komisije i Europske središnje banke na početno razdoblje od tri godine kako bi se unaprijedila uključenost dionika u SEPA-u. Iz tog razloga, potrebno je razjasniti mandat Vijeća SEPA, preispitati njegov sastav te uspostaviti bolju ravnotežu interesa strane ponude i potražnje kako bi se Komisiji i Europskoj središnjoj banci dao učinkovit savjet o orijentaciji projekta SEPA u budućnosti i olakšalo stvaranje integriranog, konkurentnog i inovativnog tržišta za platni promet u maloprodaji, posebno u europodručju. Komisija će surađivati s Europskom središnjom bankom kako bi utvrdila prikladne načine da se riješe pitanja zadaća, sastava, predsjedništva i djelovanja sustava upravljanja koji se odnose na SEPA-u. 3. PRAVNI ELEMENTI PRIJEDLOGA Pravna osnova Ovaj prijedlog temelji se na članku 114. UFEU-a. Supsidijarnost i proporcionalnost Integriranim tržištem EU-a za elektronički platni promet u maloprodaji pridonosi se cilju članka 3. Ugovora o Europskoj uniji kojim se predviđa uspostava unutarnjeg tržišta. Integracija tržišta potrebna je radi potpunog iskorištavanja niza prednosti za europske građane. U te prednosti uključeno je više tržišnog natjecanja među pružateljima usluga platnog prometa i više izbora, inovacija i sigurnosti za korisnike usluga platnog prometa, posebno potrošača. U konačnici integriranim tržištem platnog prometa olakšava se prekogranično pružanje robe i usluga, pa se time pridonosi istinskom jedinstvenom tržištu. Dubina revizije Direktive o uslugama platnog prometa razmjerna je pitanjima koja su se dosad pojavila. Direktiva je i dalje općenito prikladna za predviđenu namjenu; istovremeno, potrebno je razviti pravni okvir EU-a kako bi se u obzir uzeo najnoviji tehnološki i poslovni razvoj u području platnog prometa u maloprodaji. S obzirom na njegovu prirodu, integrirano tržište platnog prometa, koje se temelji na mrežama koje sežu izvan nacionalnih granica, zahtijeva pristup koji vrijedi za cijelu Uniju jer primjenjiva načela, pravila, postupci i norme moraju biti dosljedni u svim državama članicama kako bi se postigla pravna sigurnost i jednaki uvjeti za sve relevantne sudionike na tržištu. S obzirom na trenutačnu rascjepkanost na tržištu, pojedinačnim mjerama na razini država članica ne bi se mogli ostvariti ciljevi integriranog i učinkovitog tržišta platnog prometa za nacionalnu i prekograničnu robu i usluge. Tim se pristupom podržava daljnje poboljšanje jedinstvenog područja platnog prometa u eurima (SEPA), a dosljedan je s Digitalnom agendom, posebno sa stvaranjem jedinstvenog digitalnog tržišta. Njime će se promicati tehnološka inovativnost i pridonijeti novom rastu i stvaranju radnih mjesta, posebno u područjima e-trgovine i m-trgovine. 4. UTJECAJ NA PRORAČUN Direktivom se utječe na proračun kako je navedeno u zakonodavnom financijskom izvještaju koji je priložen prijedlogu. 5. Dodatne informacije Europski gospodarski prostor Predloženi akt odnosi se na jedno područje obuhvaćeno EGP-om, stoga bi se trebao proširiti na Europski gospodarski prostor. Dokumenti s obrazloženjima Predložena nova Direktiva sadržava nekoliko prilagodbi postojeće Direktive i određene nove obveze država članica s dovoljnim prostorom za diskreciju s obzirom na način na koji se te obveze prenose u nacionalno pravo, poput novih odredbi o sigurnosti. Stoga se od država članica traži da dostave dokumente s obrazloženjima povezane s mjerama prenošenja koje je potrebno donijeti kako bi se Komisiji omogućilo da bolje utvrdi relevantne nacionalne mjere i prati ispravan prijenos Direktive. Detaljno objašnjenje prijedloga Sljedećim kratkim sažetkom cilj je olakšati postupak donošenja odluka kratkim opisom glavnih izmjena u usporedbi s Direktivom o uslugama platnog prometa koja će se staviti izvan snage. Članak 2. – Područje primjene: predlaže se proširenje područja primjene s obzirom na zemljopisno područje primjene i valute koje su obuhvaćene. Članak 2. stavak 1.: odredbe Direktive o uslugama platnog prometa o transparentnosti i zahtjevima obavješćivanja primjenjivat će se i na platne transakcije prema trećim zemljama kada se samo jedan od pružatelja usluga platnog prometa nalazi unutar Europske unije (tzv. „transakcije u kojima je jedna strana izvan EU-a”), s obzirom na one dijelove platnih transakcija koji se provode u Europskoj uniji. Članak 2. stavak 2.: odredbe Direktive o uslugama platnog prometa o transparentnosti i zahtjevima obavješćivanja proširit će se kako bi se primjenjivale na sve valute i neće se ,kao sada, odnositi samo na valute EU-a. Članak 3. – Izuzimanje iz područja primjene: ovom odredbom pojašnjava se i ažurira „izuzimanje iz područja primjene” predviđeno trenutačnom Direktivom, kojom se izuzima niz aktivnosti platnog prometa (i s njim povezanih) iz područja primjene Direktive o uslugama platnog prometa: Članak 3. točka (b): izuzeće „trgovačkog zastupnika” izmijenjeno je kako bi se primjenjivalo samo na trgovačke zastupnike koji djeluju u ime platitelja ili primatelja uplate, a ne na one koji djeluju za platitelja i primatelja uplate. Izuzeće na temelju trenutačne Direktive o uslugama platnog prometa sve više se upotrebljava za platne transakcije kojima upravljaju platforme e-trgovine u ime prodavača (primatelj uplate) i kupca (platitelj). Tom uporabom prelazi se svrha izuzeća, stoga bi se ona trebala još više ograničiti. Članak 3. točka (k): izuzeće „ograničene mreže” sve više se primjenjuje na velike mreže čije poslovanje uključuje veliki obujam platnog prometa te niz proizvoda i usluga. Time se očito prelazi prvotna svrha tog izuzeća, čime se veliki obujam platnog prometa ostavlja izvan regulatornog okvira, a regulirane tržišne igrače dovodi u nepovoljan položaj. Novom definicijom, koja je u skladu s definicijom ograničenih mreža utvrđenih Direktivom 2009/110/EZ, trebalo bi se pridonijeti smanjenju tih rizika. Članak 3. točka (1): trenutačna iznimka digitalnog sadržaja ili „telekomunikacijska” iznimka ponovno se utvrđuje i ograničava, pa će se sada primjenjivati isključivo na pomoćne usluge platnog prometa koje provode pružatelji elektroničkih komunikacijskih mreža ili usluga, kao na primjer telekomunikacijski operatori. Iznimka će se primjenjivati na pružanje digitalnog sadržaja koji pruža treća strana, poštujući određene pragove utvrđene ovom Direktivom. Novom definicijom trebali bi se osigurati jednaki uvjeti među različitim pružateljima usluga i na učinkovitiji način pristupiti potrebama zaštite potrošača u kontekstu platnog prometa. Brisanje starog članka 3. točke (o): izuzećem usluga bankomata koje pružaju neovisni ponuđači usluga bankomata iz Direktive o uslugama platnog prometa došlo je do stvaranja mreža bankomata u kojima su se potrošačima naplaćivale visoke naknade za podizanje novca na bankomatima. Čini se kako se tom odredbom potaknulo postojeće mreže bankomata u vlasništvu banaka da otkažu ugovorne odnose koje su u tom trenutku imale s drugim pružateljima usluga platnog prometa kako bi bile u mogućnosti potrošačima izravno naplaćivati veće naknade. Slijedom toga, to bi se izuzeće trebalo izbrisati. Članak 9. – Zahtjevi povezani sa zaštitom: ti će se zahtjevi pojednostavniti, a zahtjevi povezani sa zaštitom za institucije platnog prometa koje imaju dozvole na temelju Direktive o uslugama platnog prometa dodatno će se uskladiti, posebno smanjujući trenutačne mogućnosti država članica da ograniče zahtjeve povezane sa zaštitom i smanje broj mogućih metoda zaštite kako bi se izjednačili uvjeti i unaprijedila pravna sigurnost. Članak 14. – Europska točka za elektronički pristup u okviru Europskog nadzornog tijela za bankarstvo (EBA): jedinstvenom točkom za elektronički pristup trebala bi se omogućiti veća transparentnost ovlaštenih i registriranih institucija platnog prometa osiguravanjem međupovezanosti nacionalnih javnih registara na razini Unije. Članak 27. – Uvjeti: mogućnost uporabe „blažeg režima” za „male institucije platnog prometa” proširit će se kako bi se obuhvatio veći broj malih institucija, s obzirom na to da neke države članice imaju negativna iskustva (poput nesolventnosti) s malim pružateljima usluga platnog prometa s aktivnostima koje prelaze trenutačni prag za režim oslobođenja. Svrha je postići pravu ravnotežu i s, jedne strane, izbjeći nepotreban regulatorni teret za vrlo male institucije i, s druge strane, osigurati da korisnici usluga platnog prometa uživaju odgovarajuću razinu zaštite. Članak 29. – Pristup sustavima platnog prometa: tim člankom poboljšavaju se pravila povezana s pristupom sustavima platnog prometa razjašnjujući uvjete neizravnog pristupa institucija platnog prometa sustavima platnog prometa određenima na temelju Direktive 98/26/EZ (Direktiva o konačnosti namire) na način usporediv pristupu kojim se koriste manje kreditne institucije. Članak 55. stavci 3. i 4. – Naknade koje se primjenjuju: tim pravilom još će se više uskladiti praksa naplate dodatnih naknada, uzimajući u obzir Direktivu 2011/83 o pravima potrošača i prijedlog Komisije za Uredbu (EU) XXX Europskog parlamenta i Vijeća o međubankovnim naknadama u platnim transakcijama na temelju kartica, koja se usporedo predstavlja. Iznimna heterogenost na tržištu rezultat je fleksibilnosti na temelju trenutačne Direktive o uslugama platnog prometa kojom se omogućuje trgovcima da od platitelja zatraže naknadu, ponude mu popust ili ga na drugi način navedu na uporabu najučinkovitijeg sredstva plaćanja, s dodatkom mogućnosti država članica da zabrane i ograniče sva takva navođenja za svoje državno područje. Trinaest država članica iskoristilo je mogućnost zabrane dodatnih naknada na temelju trenutačne Direktive o uslugama platnog prometa. Različiti režimi u državama članicama uzrok su problema i zbunjenosti podjednako među trgovcima i potrošačima, posebno pri prodaji ili kupnji robe i usluga prekogranično, internetom. Predložena zabrana naplate dodatnih naknada izravno je povezana s ograničavanjem međubankovnih naknada prema gore navedenom prijedlogu Uredbe o međubankovnim naknadama u platnim transakcijama na temelju kartica. S obzirom na znatno smanjenje naknada koje će trgovac morati platiti svojoj banci, naplata dodatnih naknada više nije opravdana za kartice za koje vrijede višestrane bankovne provizije koje će činiti 95 % tržišta kartica potrošača. Predloženim pravilima će se stoga pridonijeti boljem iskustvu potrošača pri kartičnom plaćanju diljem Unije i češćoj uporabi kartica potrošača umjesto gotovine. S obzirom na kartice za koje neće vrijediti Uredba o međubankovnim naknadama koja je predložena u gore navedenom prijedlogu o međubankovnim naknadama u platnim transakcijama na temelju kartica, tj. poslovne kartice i kartice trostranih sustava, trgovcima će i dalje biti dopušteno naplatiti dodatne naknade, pod uvjetom da dodatna naknada odgovara stvarno nastalom trošku, uzimajući u obzir Direktivu 2011/83. Članci 65. i 66. – Odgovornost pružatelja usluga platnog prometa i platitelja za neodobrene platne transakcije: predložene izmjene pojednostavnit će se i još više uskladiti pravila o odgovornosti u slučaju neodobrenih transakcija, osiguravajući veću zaštitu zakonitih interesa korisnika usluga platnog prometa. Osim u slučaju prijevare ili grubog nemara, najveći iznos koji bi korisnik usluga platnog prometa morao platiti u bilo kojim uvjetima u slučaju neodobrene platne transakcije smanjit će se s trenutačnog iznosa od 150 EUR na 50 EUR. Pojasnit će se i da zakašnjela plaćanja nužno ne rezultiraju povratom. Članak 67. – Povrat povezan s platnim transakcijama koje je započeo primatelj uplate ili su započete preko njega: ovim pravilom razjašnjuje se pravo povrata za izravna terećenja i usklađuje s Pravilnikom o temeljnim uslugama izravnog terećenja SEPA-e, uz uvjet da se plaćena roba ili usluga još nije upotrebljavala. Na temelju trenutačnih pravila, primjenjuju se različiti režimi povrata povezani s izravnim terećenjem, ovisno o tome je li izdano prethodno odobrenje, premašuje li iznos očekivani iznos ili je li dogovoreno dodatno pravo. Članak 85. – Mjere sigurnosti: predloženim pravilima obuhvaćaju se vidovi sigurnosti i vidovi autentikacije u skladu s prijedlogom Komisije za Direktivu Europskog parlamenta i Vijeća o mrežnoj i informacijskoj sigurnosti. Glave I. – V. i Prilog I. točka 7.: Obuhvaćenost novih usluga i pružatelja usluga koji omogućuju pristup računu za obavljanje platnog prometa – trenutačno se Direktivom o uslugama platnog prometa ne obuhvaćaju ti sudionici ako oni u nijednom trenutku ne raspolažu sredstvima platitelja ili primatelja uplate. Zbog činjenice da se, barem u nekim državama članicama, treći pružatelji usluga trenutačno ne reguliraju došlo je do zabrinutosti povezane s pitanjima sigurnosti, zaštite podataka i odgovornosti unatoč mogućim prednostima koje se pružaju tim uslugama i tim pružateljima usluga. Prijedlogom se treći pružatelji usluga koji nude posebno usluge započinjanja platnog prometa internetskim bankarstvom stavljaju pod područje primjene Direktive o uslugama platnog prometa (Prilog I. točka 7.). Time bi se trebala unaprijediti nova jeftina rješenja e-platnog prometa na internetu istovremeno osiguravajući prikladne standarde sigurnosti, zaštite podataka i odgovornosti. Kako bi im se dopustilo da pružaju usluge započinjanja platnog prometa, od trećih pružatelja usluga tražilo bi se da imaju dozvolu ili budu registrirani kao institucije platnog prometa te da se kao takvi nadziru (Glava II.). Poput drugih pružatelja usluga platnog prometa bit će podložni usklađenim pravima i obvezama, posebno sigurnosnim zahtjevima (članci 85. i 86.). Predviđenim pravilima posebno će se obuhvatiti uvjeti za pristup informacijama o računima (članak 58.), zahtjevi autentikacije (članak 87.), ispravljanje transakcija (članci 63. i 64.) i ravnomjerna podjela odgovornosti (članci 65. i 66.). Novi pružatelji usluga platnog prometa imat će koristi od tog novog režima, bez obzira na to raspolažu li sredstvima platitelja ili primatelja uplate u bilo kojem trenutku. Poglavlje 6. – Izvansudski žalbeni postupci i postupci izvansudskog rješavanja sporova – njima će se unaprijediti učinkovito pridržavanje Direktive. Novim mjerama ažuriraju se zahtjevi u pogledu izvansudskih žalbenih postupaka i postupaka rješavanja sporova te prikladnih kazni. Članak 92. – Sankcije: u skladu s drugim nedavnim prijedlozima u sektoru financijskih usluga, od država članica zahtijevat će se da usklade administrativne sankcije, osiguraju dostupnost prikladnih administrativnih mjera i sankcija zbog kršenja Direktive i osiguraju primjenu tih sankcija na odgovarajući način. Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo (EBA) – Direktiva sadržava nekoliko područja u kojima je predviđen rad EBA-e čija je zadaća pridonijeti dosljednom i usklađenom funkcioniranju nadzora (kako je utvrđeno Uredbom (EU) 1093/2010). Posebno, zatražit će se od EBA-e da objavi smjernice i nacrt regulatornih tehničkih standarda u raznim područjima, na primjer kako bi se razjasnila pravila o „putovnici” („passporting”) za institucije platnog prometa koje posluju u nekoliko država članica ili kako bi se osigurala uspostava odgovarajućih sigurnosnih zahtjeva. 2013/0264 (COD) Prijedlog DIREKTIVE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o uslugama platnog prometa na unutarnjem tržištu i izmjeni direktiva 2002/65/EZ, 2013/36/EU i 2009/110/EZ te stavljanju izvan snage Direktive 2007/64/EZ (Tekst značajan za EGP) EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 114., uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije, nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima, uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora[17], uzimajući u obzir mišljenje Europske središnje banke[18], nakon savjetovanja s Europskim nadzornikom za zaštitu podataka, djelujući u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom, budući da: (1) Posljednjih godina postignut je značajan napredak u integraciji platnog prometa u maloprodaji u Uniji, posebno u kontekstu akata Unije o platnom prometu, posebno Direktive 2007/64/EZ Europskog parlamenta i Vijeća[19], Uredbe (EZ) br. 924/2009 Europskog parlamenta i Vijeća[20], Direktive 2009/110/EZ Europskog parlamenta i Vijeća[21] i Uredbe (EU) br. 260/2012 Europskog parlamenta i Vijeća[22]. Direktivom 2011/83/EU Europskog parlamenta i Vijeća[23] nastavio se dopunjavati pravni okvir za usluge platnog prometa utvrđujući posebnu granicu za mogućnost trgovaca na malo da svojim kupcima naplate dodatne naknade za uporabu određenih sredstava plaćanja. (2) Direktiva 2007/64/EZ donesena je u prosincu 2007. temeljem prijedloga Komisije iz prosinca 2005. Od tada je na tržištu platnog prometa u maloprodaji došlo do važnih tehničkih inovacija brzim rastom broja elektroničkog i mobilnog platnog prometa te pojavom novih vrsta usluga platnog prometa na tržištu. (3) Revizijom pravnog okvira Unije o uslugama platnog prometa i posebno analizom utjecaja Direktive 2007/64/EZ i savjetovanjem o Zelenoj knjizi Komisije „Ususret integriranom europskom tržištu za kartična plaćanja te internetski i mobilni platni promet”[24] pokazalo se da su posljedice tog razvoja važni izazovi iz regulatorne perspektive. Važna područja tržišta platnog prometa, posebno kartično plaćanje te internetski i mobilni platni promet, često su i dalje rascjepkani uzduž nacionalnih granica. Mnogi inovativni proizvodi ili usluge platnog prometa nisu obuhvaćeni, u potpunosti ili u velikim dijelovima, područjem primjene Direktive 2007/64/EZ. Nadalje, područje primjene Direktive 2007/64/EZ, i posebno elementi isključeni iz njega, poput određenih aktivnosti povezanih s platnim prometom isključenih iz općih pravila, pokazalo se u nekoliko slučajeva prenejasnim, preopćenitim ili jednostavno zastarjelim s obzirom na razvoj tržišta. Rezultat toga je pravna nesigurnost, mogući sigurnosni rizici u lancu platnog prometa i nedostatak zaštite potrošača u pojedinim područjima. Pokazalo se da je teško uvesti inovativne digitalne usluge platnog prometa koje se lako upotrebljavaju te proširiti i pružiti potrošačima i trgovcima na malo učinkovite, prikladne i sigurne načine plaćanja u Uniji. (4) Ključno je uspostaviti integrirano jedinstveno tržište za elektronički platni promet kako bi se osiguralo da potrošači, trgovci i društva uživaju sve prednosti unutarnjeg tržišta, s obzirom na razvoj digitalnog gospodarstva. (5) Potrebno je odrediti nova pravila kako bi se ispunile regulatorne praznine istovremeno pružajući više pravne jasnoće i osiguravajući dosljednu primjenu zakonodavnog okvira diljem Unije. Istovjetni uvjeti poslovanja trebali bi biti zajamčeni postojećim i novim tržišnim igračima kako bi se novim sredstvima plaćanja olakšalo širenje njihova tržišta i osigurala visoka razina zaštite potrošača pri uporabi tih usluga platnog prometa diljem čitave Unije. Time bi se trebao postići trend snižavanja troškova i cijena za korisnike usluga platnog prometa te dovesti do većeg izbora i transparentnosti usluga platnog prometa. (6) Posljednjih godina sigurnosni rizici povezani s elektroničkim platnim prometom povećali su se zbog veće tehničke složenosti elektroničkog platnog prometa, neprekidno rastućeg obujma elektroničkog platnog prometa diljem svijeta i novih vrsta usluga platnog prometa. S obzirom na to da su sigurne usluge platnog prometa ključni uvjet za tržište usluga platnog prometa koji dobro funkcionira, korisnici usluga platnog prometa trebali bi biti primjereno zaštićeni od takvih rizika. Usluge platnog prometa neophodne su za održavanje ključnih gospodarskih i društvenih aktivnosti, stoga se pružatelji usluga platnog prometa poput kreditnih institucija smatraju tržišnim subjektima u skladu s člankom 3. stavkom 8. Direktive [unijeti broj Direktive o mrežnoj i informacijskoj sigurnosti nakon donošenja] Europskog parlamenta i Vijeća[25]. (7) Uz opće mjere koje treba poduzeti na razini država članica u Direktivi [unijeti broj Direktive o mrežnoj i informacijskoj sigurnosti nakon donošenja], sigurnosni rizici povezani s platnim transakcijama trebali bi se obuhvatiti i na razini pružatelja usluga platnog prometa. Sigurnosne mjere koje trebaju poduzeti pružatelji usluga platnog prometa trebaju biti razmjerne dotičnim sigurnosnim rizicima. Trebao bi se uspostaviti redovan mehanizam izvješćivanja kako bi se osiguralo da pružatelji usluga platnog prometa nadležnim tijelima jednom godišnje pružaju ažurirane informacije o procjeni njihovih sigurnosnih rizika i (dodatnih) mjera koje su poduzeli kao odgovor na te rizike. Nadalje, kako bi se osiguralo da šteta drugim pružateljima usluga platnog prometa i sustavima platnog prometa, poput većeg prekida u radu sustava platnog prometa, bude na najmanjoj mogućoj razini, nužno je da pružatelji usluga platnog prometa imaju obvezu bez odgode izvijestiti Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo o velikim sigurnosnim incidentima. (8) Revidirani regulatorni okvir za usluge platnog prometa nadopunjuje se Uredbom (EU) [XX/XX/XX] Europskog parlamenta i Vijeća[26]. Tom Uredbom uvode se pravila o naplati višestranih i dvostranih međubankovnih naknada za sve transakcije debitnim i kreditnim karticama potrošača te elektronički i mobilni platni promet koji se temelji na tim transakcijama te se njome uvode ograničenja na uporabu određenih poslovnih pravila koja se odnose na transakcije karticama. Cilj je tom Uredbom još više ubrzati postizanje učinkovitog integriranog tržišta za plaćanja na temelju kartica. (9) Kako bi se izbjegli različiti pristupi u državama članicama na štetu potrošača, odredbe o zahtjevima za transparentnost i obavješćivanje za pružatelje usluga platnog prometa u ovoj Direktivi trebale bi se primjenjivati i na transakcije u kojima se pružatelj usluga platnog prometa platitelja ili primatelja uplate nalazi unutar Europskoga gospodarskog prostora (dalje u tekstu „EGP”), dok se drugi pružatelj usluga platnog prometa nalazi izvan EGP-a. Primjereno je i proširiti primjenu odredbi o transparentnosti i obavješćivanju na transakcije u svim valutama između pružatelja usluga platnog prometa koji se nalaze unutar EGP-a. (10) Definicija usluga platnog prometa trebala bi biti tehnološki neutralna i omogućiti daljnji razvoj novih vrsta usluga platnog prometa, istovremeno osiguravajući istovjetne uvjete poslovanja za postojeće i nove pružatelje usluga platnog prometa. (11) Izuzeće platnih transakcija putem trgovačkog zastupnika u ime platitelja ili primatelja uplate, kako je utvrđeno u Direktivi 2007/64/EZ, primjenjuje se na vrlo različite načine u državama članicama. Određene države članice dopuštaju da se izuzećem koriste platforme e-trgovine koje djeluju kao posrednik u ime pojedinačnih kupaca i prodavača bez stvarnog prostora za pregovaranje o prodaji ili kupnji roba ili usluga ili za njihovo zaključivanje. To izlazi iz predviđenog područja primjene izuzeća i time se mogu povećati rizici za potrošače s obzirom na to da ti pružatelji usluga ostaju izvan zaštite pravnog okvira. Različitom praksom u području primjene narušava se i tržišno natjecanje na tržištu platnog prometa. Definicija bi trebala postati preciznija i jasnija kako bi se njome obuhvatili ti problemi. (12) Na temelju povratnih informacija s tržišta vidljivo je da aktivnosti platnog prometa koje su obuhvaćene izuzećem ograničene mreže često uključuju ogroman obujam i vrijednost platnog prometa te da se njima potrošačima nude stotine ili tisuće različitih proizvoda i usluga, što nije u skladu sa svrhom izuzeća ograničene mreže iz Direktive 2007/64/EZ. Time se podrazumijevaju veći rizici i nedostatak pravne zaštite za korisnike usluga platnog prometa, posebno za potrošače, te jasan nepovoljni položaj reguliranih sudionika na tržištu. Kako bi se ograničili ti rizici potreban je precizniji opis ograničene mreže, u skladu s Direktivom 2009/110/EZ. Stoga bi se trebalo smatrati da se platni instrument upotrebljava unutar takve ograničene mreže ako se može upotrebljavati samo za kupnju roba i usluga u određenoj trgovini ili lancu trgovina ili za ograničeni broj roba i usluga, bez obzira na zemljopisni položaj prodajnog mjesta. Takvi instrumenti mogle bi biti kartice trgovina, kartice za kupnju goriva, članske iskaznice, pokazi, bonovi za hranu ili bonovi za posebne usluge, koji su ponekad podložni posebnom porezu ili pravnom okviru u području rada izrađenog kako bi se promicala uporaba takvih instrumenata radi ispunjivanja ciljeva utvrđenih socijalnim zakonodavstvom. Kada se takav instrument s posebnom svrhom razvije u instrument s općom svrhom, tada se izuzeće iz područja primjene ove Direktive više ne bi trebalo primjenjivati. Instrumenti koji se mogu upotrebljavati za kupnju u trgovinama registriranih trgovaca ne bi se trebali izuzeti iz područja primjene ove Direktive jer su takvi instrumenti obično izrađeni za mrežu pružatelja usluga koja neprekidno raste. Izuzeće bi se trebalo primjenjivati zajedno s obvezom potencijalnih pružatelja usluga platnog prometa da obavijeste o aktivnostima koje su obuhvaćene područjem primjene definicije ograničene mreže. (13) Direktivom 2007/64/EZ izuzimaju se iz njezina područja primjene određene platne transakcije izvršene telekomunikacijskim uređajima ili uređajima informacijske tehnologije kada mrežni operater ne djeluje samo kao posrednik za dostavu digitalne robe i usluga dotičnim uređajima, već dodaje vrijednost toj robi i uslugama. Posebno, tim izuzećem omogućuje se tzv. naplata putem operatera ili kupnja s izravnim terećenjem telefonskog računa čime se, počevši s melodijama zvona i premijskim uslugama SMS-om, pridonosi razvoju novih poslovnih modela koji se temelje na prodaji digitalnog sadržaja male vrijednosti. Na temelju povratnih informacija s tržišta vidljivo je da nema dokaza da se ta metoda plaćanja, za koju potrošači vjeruju da je povoljna zbog platnog prometa s niskim pragom, razvila u opću uslugu posredovanja u platnom prometu. Međutim, zbog nejasnog teksta trenutačnog izuzeća, to pravilo provodi se na različite načine u državama članicama. To dovodi do nedostatka pravne sigurnosti za operatere i potrošače, a povremeno je omogućavalo drugim uslugama posredovanja u platnom prometu da zahtijevaju prihvatljivost za izuzeće iz primjene Direktive 2007/64/EZ. Stoga je primjereno suziti područje primjene te Direktive. Izuzećem bi se trebalo usredotočiti posebno na mikro platni promet za digitalni sadržaj, poput melodija zvona, podloga, glazbe, igara, videozapisa ili aplikacija. Izuzeće bi se trebalo primjenjivati samo na usluge platnog prometa kada se pružaju kao pomoćne usluge elektroničkim komunikacijskim uslugama (tj. temeljnom poslovanju dotičnog operatera). (14) Slično, Direktivom 2007/64/EZ iz njezina područja primjene izuzele su se usluge platnog prometa koje nude ponuđači usluga bankomata koji nisu ovisni o bankama ili drugim pružateljima usluga platnog prometa. Prvotno je namjera bila odredbom potaknuti ugradnju samostojećih bankomata u udaljenim i rijetko naseljenim područjima omogućujući im da naplaćuju dodatne naknade povrh naknada plaćenih pružateljima usluga platnog prometa koji su izdali karticu, no namjera nije bila da se njome koriste pružatelji bankomata s mrežama koje uključuju stotine ili čak tisuće bankomata i obuhvaćaju najmanje jednu državu članicu. Zbog toga se ta Direktiva ne primjenjuje na rastući dio tržišta bankomata, s negativnim posljedicama na zaštitu potrošača. Time se potiču i postojeći pružatelji bankomata da ponovno izrade svoj poslovni model i otkažu uobičajene ugovorne odnose s pružateljima usluga platnog prometa kako bi potrošačima izravno naplaćivali veće naknade. Slijedom toga, to bi se izuzeće trebalo izbrisati. (15) Pružatelji usluga koji žele iskoristiti izuzeće na temelju Direktive 2007/64/EZ često se ne savjetuju s nadležnim tijelima o tome jesu li njihove aktivnosti obuhvaćene na temelju te Direktive ili su iz nje izuzete, već se oslanjaju na vlastite procjene. Čini se da su se pružatelji usluga platnog prometa možda koristili nekim izuzećima radi ponovne izrade poslovnih modela kako ponuđene aktivnosti platnog prometa ne bi bile obuhvaćene područjem primjene te Direktive. Zbog toga može doći do povećanih rizika za korisnike usluga platnog prometa i različitih uvjeta za pružatelje usluga platnog prometa na unutarnjem tržištu. Pružatelji usluga bi stoga trebali biti dužni obavijestiti nadležna tijela o određenim aktivnostima kako bi osigurali homogeno tumačenje pravila na cijelom unutarnjem tržištu. (16) Važno je uključiti zahtjev za moguće pružatelje usluga platnog prometa na temelju kojeg bi morali obavijestiti o svojoj namjeri da pružaju aktivnosti u okviru ograničene mreže ako opseg platnih transakcija prelazi određeni prag. Nadležna tijela bi, na temelju kriterija utvrđenih člankom 3. točkom (k), trebala ispitati mogu li se te aktivnosti smatrati aktivnostima pruženima u okviru ograničene mreže i o tome donijeti utemeljenu odluku. (17) Novim pravilima trebao bi se slijediti novi pristup iz Direktive 2007/64/EZ kojim se obuhvaćaju sve vrste elektroničkih usluga platnog prometa. Stoga još nije primjereno da se nova pravila primjenjuju na usluge kod kojih se prijenos sredstava s platitelja na primatelja uplate ili transport sredstava obavlja isključivo u novčanicama i kovanicama ili gdje se prijenos temelji na papirnatom čeku, papirnatim mjenicama, zadužnicama ili drugom instrumentu, papirnatim potvrdama ili karticama koje glase na pružatelja usluga platnog prometa ili drugu stranku radi davanja sredstava na raspolaganje primatelju uplate. (18) Od donošenja Direktive 2007/64/EZ pojavile su se nove vrste usluga platnog prometa, posebno u području internetskog platnog prometa. Posebno su se razvili treći pružatelji usluga, pružajući tzv. usluge započinjanja platnog prometa potrošačima i trgovcima, često bez posjedovanja sredstava koja se moraju prenijeti. Tim uslugama pojednostavljuje se platni promet e-trgovine uspostavom softverske veze između web-mjesta trgovca i mrežnih bankovnih platformi potrošača kako bi se započeo internetski platni promet na temelju kreditnih transfera ili izravnih terećenja. Treći pružatelji usluga trgovcima i potrošačima nude jeftine alternative kartičnom plaćanju te pružaju potrošačima mogućnost da kupuju na internetu čak i ako ne posjeduju kreditne kartice. Međutim, treći pružatelji usluga trenutačno nisu podložni Direktivi 2007/64/EZ, nadležno tijelo ih nužno ne nadzire i ne slijede zahtjeve Direktive 2007/64/EZ. Rezultat toga je niz pravnih pitanja, poput zaštite potrošača, sigurnosti i odgovornosti te pitanja povezana s tržišnim natjecanjem i zaštitom podataka. Stoga bi se novim pravilima trebalo odgovoriti na ta pitanja. (19) Novčana doznaka je jednostavna usluga platnog prometa, koja se obično temelji na gotovini koju je platitelj dao pružatelju usluge platnog prometa, koji prenosi odgovarajući iznos, primjerice putem komunikacijske mreže, primatelju uplate ili drugom pružatelju usluge platnog prometa koji djeluje u ime primatelja uplate. U nekim državama članicama velike trgovine, trgovci i drugi trgovci na malo javnosti pružaju sličnu uslugu kojom omogućuju plaćanje komunalnih ili drugih redovitih računa domaćinstava. Navedene usluge plaćanja računa trebalo bi tretirati kao novčane doznake, osim ako nadležna tijela smatraju da je ta aktivnost dio skupine drugih usluga platnog prometa. (20) Nužno je odrediti kategorije pružatelja usluga platnog prometa koji mogu zakonito pružati usluge platnog prometa diljem Unije; riječ je o kreditnim institucijama koje uzimaju depozite od korisnika koji se mogu upotrijebiti za financiranje platnih transakcija i koje bi i dalje trebale biti podložne bonitetnim zahtjevima na temelju Direktive 2013/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća[27], institucijama za elektronički novac koje izdaju elektronički novac koji se može upotrebljavati za financiranje platnih transakcija i koje bi i dalje trebale biti podložne bonitetnim zahtjevima na temelju Direktive 2009/110/EZ, institucijama platnog prometa i poštanskim žiro institucijama koje su ovlaštene za obavljanje navedenih usluga na temelju nacionalnog prava. (21) Ovom Direktivom trebala bi se utvrditi pravila o izvršavanju platnih transakcija kada su sredstva elektronički novac iz Direktive 2009/110/EZ. Ovom Direktivom, međutim, ne treba se regulirati izdavanje elektroničkog novca niti izmijeniti bonitetna regulativa koja se odnosi na institucije za elektronički novac iz te Direktive. Stoga institucijama platnog prometa ne bi trebalo biti dozvoljeno izdavati elektronički novac. (22) Direktivom 2007/64/EZ uspostavio se bonitetni režim, uvodeći jedinstvenu dozvolu za sve pružatelje usluga platnog prometa koji nisu povezani s uzimanjem depozita ili izdavanjem elektroničkog novca. Zato je Direktivom 2007/64/EZ uvedena nova kategorija pružatelja usluga platnog prometa, nazvana „institucije platnog prometa”, propisivanjem izdavanja odobrenja pravnim osobama koje ne pripadaju postojećim kategorijama za pružanje usluga platnog prometa na cijelom području Unije ako ispunjaju stroge i sveobuhvatne uvjete. Tako bi se na navedene usluge trebali primjenjivati jednaki uvjeti u cijeloj Uniji. (23) Uvjeti za izdavanje i zadržavanje odobrenja za institucije platnog prometa nisu se znatno promijenili. Kao u Direktivi 2007/64/EZ, u uvjete su uključeni bonitetni zahtjevi razmjerni operativnim i financijskim rizicima s kojima su suočena ta tijela tijekom njihova poslovanja. S tim u vezi potrebni su jasni zahtjevi za početni kapital zajedno s tekućim kapitalom koji se može naknadno detaljnije definirati ovisno o potrebama tržišta. Radi raznolikosti u području usluga platnog prometa, ovom bi se Direktivom trebale dopustiti različite metode zajedno s određenim diskrecijskim pravom nadzornih tijela kako bi se osiguralo da se s jednakim rizicima postupa na isti način za sve pružatelje usluga platnog prometa. Zahtjevima za institucije platnog prometa trebala bi se odražavati činjenica da se institucije platnog prometa bave specijaliziranim i ograničenim aktivnostima te da su pri tome izložene rizicima koji su užeg opsega i koje je lakše pratiti i kontrolirati od onih koji nastaju u širem spektru aktivnosti kreditnih institucija. Posebno, institucijama platnog prometa trebalo bi zabraniti primanje depozita od korisnika i trebalo bi im biti dopušteno upotrebljavati sredstva primljena od korisnika samo za pružanje usluga platnog prometa. Nužna bonitetna pravila, uključujući početni kapital, trebala bi biti primjerena riziku povezanom s pripadajućom uslugom platnog prometa koju pruža institucija platnog prometa. Usluge kojima se samo omogućava pristup računu za obavljanje platnog prometa, bez ponude računa, trebale bi se smatrati uslugama sa srednjim rizikom s obzirom na početni kapital. (24) Trebalo bi se osigurati držanje sredstava klijenata odvojeno od sredstava institucija platnog prometa namijenjenih drugim poslovnim aktivnostima. Međutim, zahtjevi povezani sa zaštitom čine se nužni samo kada institucija platnog prometa posjeduje sredstva klijenata. I institucije platnog prometa trebale bi biti podložne učinkovitim zahtjevima povezanima sa sprječavanjem pranja novca i sprječavanjem financiranja terorizma. (25) Ovom Direktivom ne bi se trebale uvesti promjene obveza institucija platnog prometa u pogledu njihova računovodstvenog izvješćivanja i revizija njihovih godišnjih i konsolidiranih financijskih izvještaja. Institucije za platni promet trebale bi izraditi svoje godišnje i konsolidirane financijske izvještaje u skladu s Direktivom Vijeća 78/660/EEZ[28] i, prema potrebi, Direktivom Vijeća 83/349/EEZ[29] i Direktivom Vijeća 86/635/EEZ[30]. Godišnji i konsolidirani financijski izvještaji trebali bi se podvrgnuti reviziji, osim u slučaju kada je institucija platnog prometa izuzeta iz te obveze na temelju Direktive 78/660/EEZ i, prema potrebi, direktiva 83/349/EEZ i 86/635/EEZ. (26) S tehnološkim razvojem posljednjih godina pojavio se i niz dopunskih usluga, poput usluga informiranja o bankovnom računu i usluga prikupljanja informacija s više računa. I te usluge trebale bi biti obuhvaćene ovom Direktivom u cilju pružanja primjerene zaštite i pravne sigurnosti potrošačima u pogledu njihova statusa. (27) Pri pružanju jedne ili više usluga platnog prometa obuhvaćenih ovom Direktivom pružatelji usluga platnog prometa trebali bi uvijek imati račun za obavljanje platnog prometa u uporabi isključivo za platne transakcije. Kako bi institucije platnog prometa mogle pružati usluge platnog prometa, neophodan je njihov pristup računima za obavljanje platnog prometa. Države članice trebale bi osigurati da je takav pristup pružen na način razmjeran zakonitom cilju kojem je namijenjen. (28) Ovom Direktivom trebalo bi se regulirati odobravanje kredita koje izvršavaju institucije platnog prometa, tj. odobravanje kreditnih linija i izdavanje kreditnih kartica samo ako je to usko povezano s uslugama platnog prometa. Institucijama platnog prometa primjereno je dopustiti odobravanje takvog kredita s obzirom na njihove prekogranične aktivnosti samo u slučaju da se kredit odobrava radi unaprjeđivanja usluga platnog prometa i pod uvjetom da je riječ o kratkoročnom kreditu čiji rok ne prelazi 12 mjeseci, uključujući i obnavljajući kredit, uz uvjet da se u većoj mjeri refinancira iz vlastitih sredstava institucije platnog prometa te drugih sredstava tržišta kapitala, ali ne i sredstava koja se drže u ime klijenata za usluge platnog prometa. Takvim pravilima ne bi se trebala dovoditi u pitanje Direktiva Vijeća 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća[31] niti drugi relevantni zakonodavni akti Unije ili nacionalni zakonodavni akti povezani s uvjetima za odobravanje kredita potrošačima koji nisu usklađeni ovom Direktivom. (29) Općenito se pokazalo da je funkcioniranje suradnje nadležnih nacionalnih tijela odgovornih za izdavanje odobrenja institucijama platnog prometa, provođenje kontrola i odlučivanje o povlačenju tih odobrenja zadovoljavajuće. Međutim, suradnja nadležnih tijela trebala bi se pospješiti u području razmijenjenih informacija i dosljedne primjene i tumačenja Direktive, u slučajevima ako bi institucija platnog prometa s odobrenjem za rad htjela pružati usluge platnog prometa i u državi članici koja nije njezina matična država, na temelju prava poslovnog nastana ili slobode pružanja usluga („putovnica”). Od Europskog nadzornog tijela za bankarstvo (EBA) trebalo bi se zatražiti da pripremi niz smjernica o suradnji i razmjeni podataka. (30) Kako bi se povećala transparentnost institucija platnog prometa koje su dobile odobrenje za rad od nadležnih institucija ili su pri njima registrirane, uključujući njihove zastupnike i podružnice, pri EBA-i bi trebalo uspostaviti web-portal koji služi kao europska točka za elektronički pristup kojom bi se međusobno povezali nacionalni registri. Tim mjerama trebalo bi se nastojati pridonijeti poboljšanju suradnje nadležnih tijela. (31) Dostupnost točnih, ažuriranih informacija trebala bi se povećati traženjem od institucija platnog prometa da bez nepotrebnog kašnjenja obavijeste nadležna tijela njihove matične države o svim promjenama kojima se utječe na točnost informacija i pruženih dokaza povezanih s odobrenjem, uključujući dodatne zastupnike, podružnice ili subjekte kojima se eksternaliziraju aktivnosti. U slučaju sumnji nadležna tijela trebala bi provjeriti i jesu li zaprimljene informacije točne. (32) Iako se Direktivom utvrđuju minimalne ovlasti koje bi nadležna tijela trebala imati pri nadzoru sukladnosti s direktivom institucija platnog prometa, te ovlasti moraju se izvršavati u skladu s temeljnim pravima, uključujući pravo na privatnost. Za izvršavanje tih ovlasti zbog kojih može doći do ozbiljnog ometanja uživanja prava na poštovanje privatnog i obiteljskog života, doma i komunikacija, države članice trebale bi uspostaviti prikladne i učinkovite zaštitne mjere protiv svih vrsta zlouporabe ili proizvoljnosti, na primjer, prema potrebi, prethodnim odobrenjem pravosudnog tijela dotične države članice. (33) Važno je osigurati da sve osobe koje obavljaju usluge doznačivanja budu podložne određenim minimalnim pravnim i regulatornim zahtjevima. Stoga je poželjno da se od svih osoba koje obavljaju usluge doznačivanja, uključujući osobe koje nisu u mogućnosti ispuniti čitav niz uvjeta za dobivanje odobrenja za rad kao institucija platnog prometa, zahtijeva registracija identiteta i lokacija. Taj pristup u skladu je s načelima Posebne preporuke VI. Radne skupine za financijsko djelovanje kod pranja novca kojom se predviđa stvaranje mehanizma na temelju kojeg se s pružateljima usluga koji nisu u mogućnosti ispuniti sve uvjete utvrđene tom Preporukom svejedno može postupati kao s institucijama platnog prometa. U te svrhe države članice trebale bi upisati te osobe u registar institucija platnog prometa istovremeno ne primjenjujući sve uvjete za odobrenje za rad ili dio njih. Međutim, ključno je da mogućnost oslobođenja bude podložna strogim zahtjevima povezanima s obujmom platnih transakcija. Institucije platnog prometa koje uživaju pravo na oslobođenje ne bi trebale imati ni pravo poslovnog nastana niti slobodu pružanja usluga, niti bi trebale neizravno uživati ta prava kao članice sustava platnog prometa. (34) Za sve pružatelje usluga platnog prometa ključna je mogućnost pristupa uslugama tehničke infrastrukture sustava platnog prometa. Taj bi pristup trebao, međutim, biti uvjetovan prikladnim zahtjevima kako bi se osigurao integritet i stabilnost tih sustava. Svaki pružatelj usluga platnog prometa koji podnese zahtjev za sudjelovanje u sustavu platnog prometa trebao bi sudionicima sustava platnog prometa dostaviti dokaz iz kojega je vidljivo da je njegovo unutarnje uređenje dovoljno stabilno za odolijevanje svim vrstama rizika. U te sustave platnog prometa obično su uključeni npr. četverostrani kartični sustavi i veliki sustavi kojima se obrađuju kreditne doznake i izravna terećenja. U cilju osiguravanja jednakog postupanja diljem Unije među različitim kategorijama pružatelja usluga platnog prometa s odobrenjem u skladu s uvjetima njihovih odobrenja za rad, potrebno je pojasniti pravila povezana s pristupom pružanju usluga platnog prometa i pristupom sustavu platnog prometa. (35) Potrebno je osigurati postupanje bez diskriminacije za institucije platnog prometa s odobrenjem za rad i kreditne institucije tako da se svi pružatelji usluga platnog prometa koji se natječu na unutarnjem tržištu mogu koristiti uslugama tehničke infrastrukture tih sustava platnog prometa pod jednakim uvjetima. Primjereno je predvidjeti različito postupanje za pružatelje usluga platnog prometa s odobrenjem za rad i za one koje uživaju pravo na oslobođenje na temelju ove Direktive te pravo na oslobođenje na temelju članka 3. Direktive 2009/110/EZ, zbog razlika koje postoje u njihovim pripadajućim bonitetnim okvirima. U svakom slučaju, razlike u cjenovnim uvjetima trebale bi biti dopuštene samo ako se temelje na razlikama troškova koje snose pružatelji usluga platnog prometa. Time se ne bi trebalo dovoditi u pitanje pravo država članica na ograničenje pristupa sistemski važnim sustavima u skladu s Direktivom 98/26/EZ Europskog parlamenta i Vijeća[32] te se ne bi trebala dovoditi u pitanje nadležnost Europske središnje banke i Europskog sustava središnjih banaka (ESCB) u pogledu pristupa sustavima platnog prometa. (36) U određenim slučajevima države članice odobrile su posebnim pružateljima usluga platnog prometa neizravan pristup određenim sustavima platnog prometa, po analogiji s odredbama Direktive 98/26/EZ. Tu odluku donose dotične države članice. Međutim, kako bi se osiguralo pošteno tržišno natjecanje među pružateljima usluga, ovom Direktivom trebalo bi se osigurati da ako država članica odobri pružatelju usluga platnog prometa neizravan pristup takvim sustavima, s drugim pružateljima usluga platnog prometa koji se nalaze u istoj situaciji postupa na isti, nediskriminirajući način. (37) Posljednjih godina određeni su trostrani sustavi platnog prometa u kojima sustav djeluje kao jedini pružatelj usluga platnog prometa za platitelja i primatelja uplate postali respektabilni sudionici na tržištu obrade platnog prometa. Stoga više nije opravdano omogućivanje tim sustavima da uživaju pravo izuzeća povezano s pružanjem pristupa drugim pružateljima usluga platnog prometa ako drugi sustavi platnog prometa ne mogu uživati pravo tog izuzeća. (38) Trebalo bi utvrditi skup pravila kako bi se osigurala transparentnost uvjeta i zahtjeva obavješćivanja za usluge platnog prometa. (39) Ova Direktiva ne bi se trebala primjenjivati na gotovinske platne transakcije, budući da jedinstveno tržište platnog prometa u gotovini već postoji niti na platne transakcije na temelju papirnatih čekova s obzirom na to da ih zbog njihove prirode nije moguće obraditi tako učinkovito kao druga sredstva plaćanja. Međutim, dobra praksa u tom području trebala bi se temeljiti na načelima utvrđenima ovom Direktivom. (40) Budući da potrošači i poduzeća nisu u istom položaju, nije im potrebna ista razina zaštite. Iako je važno zajamčiti prava potrošača odredbama od kojih nije moguće odstupiti ugovorom, razumno je dopustiti poduzećima i organizacijama da se drugačije dogovore kada ne posluju s potrošačima. Međutim, države članice trebale bi moći omogućiti da se s mikro-poduzećima, kako su definirana Preporukom Komisije 2003/361/EZ[33], postupa na isti način kao s potrošačima. U svakom slučaju, određene osnovne odredbe ove Direktive trebale bi uvijek biti primjenjive neovisno o statusu korisnika. (41) Ovom Direktivom trebale bi se odrediti obveze pružatelja usluga platnog prometa povezane s pružanjem informacija korisnicima usluga platnog prometa koji bi trebali primiti jasne informacije jednake i visoke razine o uslugama platnog prometa kako bi mogli donijeti odluke dobro informirani i kako bi imali mogućnost slobodno odabrati unutar Unije. Radi osiguravanja transparentnosti ovom Direktivom trebali bi se utvrditi usklađeni zahtjevi potrebni kako bi se korisnicima usluga platnog prometa osigurale potrebne i dostatne informacije povezane s ugovorom o uslugama platnog prometa i platnim transakcijama. U cilju promicanja neometanog funkcioniranja jedinstvenog tržišta usluga platnog prometa, države članice trebale bi moći donijeti samo one odredbe o obavješćivanju koje su utvrđene ovom Direktivom. (42) Potrošači bi trebali biti zaštićeni od nepoštene i zavaravajuće prakse u skladu s Direktivom 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća[34] i Direktivom 2000/31/EZ Europskog parlamenta i Vijeća[35] te Direktivom 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća[36]. Dodatne odredbe u tim direktivama i dalje su primjenjive. Međutim, trebalo bi posebno pojasniti odnos između ove Direktive i Direktive 2002/65/EZ u području zahtjeva koji se odnose na predugovorne informacije. (43) Zahtijevane informacije trebale bi biti razmjerne potrebama korisnika i trebale bi se proslijediti u standardnom formatu. Međutim, zahtjevi obavješćivanja za pojedinačne platne transakcije trebali bi se razlikovati od onih za okvirni ugovor kojim se predviđa niz platnih transakcija. (44) U praksi, okvirni ugovori i platne transakcije koje oni obuhvaćaju puno su češći i gospodarski značajniji od pojedinačnih platnih transakcija. Ako postoji račun za obavljanje platnog prometa ili određeni platni instrument, potreban je okvirni ugovor. Stoga bi zahtjevi za prethodno obavješćivanje povezano s okvirnim ugovorima trebali biti sveobuhvatni, a informacije bi uvijek trebalo dostaviti na papiru ili na drugom trajnom mediju kao što su ispisi bankovnim pisačima, CD-ROM-ovi, DVD-i ili tvrdi diskovi osobnih računala na kojima se može pohraniti elektronska pošta te na internetskim stranicama uz uvjet da im je moguće pristupiti za buduću uporabu tijekom vremenskog razdoblja koje je potrebno za informiranje i ako omogućuju nepromijenjenu reprodukciju pohranjenih informacija. Međutim, trebalo bi omogućiti usuglašavanje pružatelja usluga platnog prometa i korisnika usluga platnog prometa u okvirnom ugovoru o načinu na koji se dostavljaju naknadne informacije o provedenim platnim transakcijama, primjerice da su u slučaju internetskog bankarstva sve informacije o računu za obavljanje platnog prometa dostupne neposredno na mreži. (45) Pri pojedinačnim platnim transakcijama pružatelj usluga platnog prometa trebao bi uvijek dati samo najvažnije informacije na vlastitu inicijativu. Budući da su platitelji obično prisutni pri davanju naloga za plaćanje, nije potrebno zahtijevati da se informacije u svim slučajevima izdaju na papiru ili na drugom trajnom mediju. Pružatelj usluga platnog prometa može dati potrebne informacije usmenim putem na šalteru ili ih učiniti dostupnima na drugi način, primjerice isticanjem uvjeta na oglasnoj ploči u svojim prostorijama. Korisnike bi trebalo obavijestiti i o mjestu na kojem su dostupne detaljnije informacije (npr. o adresi web-mjesta). Međutim, potrošaču bi se bitne informacije trebale pružiti na papiru ili na drugom trajnom mediju ako on to zatraži. (46) Ovom Direktivom trebalo bi se osigurati potrošačko pravo na besplatne relevantne informacije prije nego što se potrošač obveže bilo kakvim ugovorom o uslugama platnog prometa. Potrošaču bi se trebalo omogućiti i da besplatno zahtijeva prethodno obavješćivanje i okvirni ugovor na papiru u bilo kojem trenutku ugovornog odnosa kako bi mu se omogućilo da usporedi usluge pružatelja usluga platnog prometa i njihove uvjete te da u slučaju spora provjeri svoja ugovorna prava i obveze. Te odredbe trebale bi biti u skladu s Direktivom 2002/65/EZ. Posljedica izričitih odredbi o besplatnim informacijama u ovoj Direktivi ne bi trebala biti mogućnost da se potrošačima zaračunavaju naknade za pružanje informacija na temelju drugih primjenjivih direktiva. (47) Načinom na koji bi pružatelj usluga platnog prometa trebao davati zatražene informacije korisniku usluga platnog prometa trebale bi se uzeti u obzir potrebe potonjeg te praktični tehnički aspekti i troškovna učinkovitost ovisno o situaciji u pogledu pripadajućeg ugovora o pružanju usluga platnog prometa. Direktivom bi se tako trebala razlikovati dva načina na koja bi pružatelj usluga platnog prometa trebao pružati informacije: informacije bi trebale biti pružene, odnosno pružatelj usluga platnog prometa trebao bi aktivno obavijestiti korisnika u prikladnom trenutku kako se nalaže ovom Direktivom bez da ih korisnik mora izričito zahtijevati, ili bi mu informacije trebale biti stavljene na raspolaganje uz uzimanje u obzir svih njegovih mogućih zahtjeva za dodatne informacije. U potonjem slučaju korisnik usluga platnog prometa trebao bi poduzeti aktivne mjere kako bi dobio informacije, kao što je podnošenje izričitog zahtjeva pružatelju usluga platnog prometa, pristupanje poštanskom sandučiću bankovnog računa ili unošenje bankovne kartice u pisač za bankovne izvatke. Pružatelj usluga platnog prometa trebao bi u te svrhe osigurati mogućnost pristupa informacijama i dostupnost informacija korisniku usluga platnog prometa. (48) Potrošači bi trebali dobiti osnovne informacije o izvršenim platnim transakcijama bez dodatnih naknada. U slučaju pojedinačne platne transakcije pružatelj usluga platnog prometa ne bi trebao zasebno zaračunavati te informacije. Slično tomu, naknadne mjesečne informacije o platnim transakcijama na temelju okvirnog ugovora trebale bi se pružati besplatno. Međutim, uzimajući u obzir važnost transparentnosti u određivanju cijena i različite potrebe potrošača, strankama bi se trebao omogućiti dogovor oko naknada za češće pružanje informacija ili pružanje dodatnih informacija. Kako bi se uzele u obzir različite nacionalne prakse, državama članicama trebalo bi dopustiti da utvrde pravila kojima se nalaže da se mjesečni izvaci računa za obavljanje platnog prometa na papiru uvijek daju besplatno. (49) U cilju omogućivanja veće mobilnosti potrošača trebao bi se potrošačima omogućiti prekid okvirnog ugovora nakon godine dana bez naknade. Dogovoreni otkazni rok za potrošače ne bi trebao biti duži od mjesec dana, a za pružatelje usluga platnog prometa ne bi trebao biti kraći od dva mjeseca. Ovom Direktivom ne bi se trebala dovesti u pitanje obveza pružatelja usluge platnog prometa da prekine ugovor o uslugama platnog prometa u iznimnim okolnostima u skladu s drugim relevantnim zakonodavstvom Unije ili nacionalnim zakonodavstvom, kao što je zakonodavstvo o sprječavanju pranja novca i financiranja terorizma, mjere kojima je cilj zamrzavanje financijskih sredstava ili sve druge posebne mjere povezane sa sprječavanjem ili istragom kaznenih dijela. (50) Platni instrumenti male vrijednosti trebali bi biti jeftina alternativa jednostavna za uporabu u slučaju robe i usluga niske cijene te se ne bi trebali preopteretiti pretjeranim zahtjevima. Relevantni zahtjevi obavješćivanja i pravila za njihovo provođenje stoga bi trebali biti ograničeni na ključne informacije, uzimajući u obzir tehničke sposobnosti koje se opravdano mogu očekivati od instrumenata namijenjenih plaćanjima male vrijednosti. Unatoč manje strogom režimu, korisnici usluga platnog prometa trebali bi uživati primjerenu zaštitu s obzirom na ograničene rizike koje ti platni instrumenti predstavljaju, što se posebno odnosi na pretplaćene platne instrumente. (51) Nužno je utvrditi kriterije na temelju kojih se trećim pružateljima usluga dopušta pristup i uporaba informacija o raspoloživosti sredstava na računu korisnika usluge platnog prometa otvorenom pri drugom pružatelju usluga platnog prometa. Posebno bi zahtjeve za zaštitu podataka i sigurnost utvrđene u ovoj Direktivi ili iz ove Direktive ili uključene u smjernice EBA-e trebali ispuniti treći pružatelj usluga i pružatelj usluga platnog prometa koji vodi račun korisnika usluga platnog prometa. Platitelji bi trebali dati izričiti pristanak trećem pružatelju usluga da pristupi njihovu računu za obavljanje platnog prometa i trebali bi na odgovarajući način biti obavješćeni o opsegu tog pristupa. Kako bi se omogućio razvoj drugih pružatelja usluga platnog prometa koji ne mogu zaprimati depozite, nužno je da im kreditne institucije pruže informacije o raspoloživosti sredstava ako je platitelj pristao na to da se te informacije prenesu pružatelju usluga platnog prometa koji izdaje platni instrument. (52) Prava i obveze korisnika usluga platnog prometa i pružatelja usluga platnog prometa trebala bi se prikladno prilagoditi kako bi se njima uzela u obzir uključenost trećeg pružatelja usluga u transakciji uvijek kada se upotrebljava usluga započinjanja platnog prometa. Posebno bi se uravnoteženom podjelom odgovornosti između pružatelja usluga platnog prometa koji vodi račun i trećeg pružatelja usluga uključenog u transakciju njih trebalo primorati da preuzmu odgovornost za pripadajuće dijelove transakcije koje oni kontroliraju te jasno ukazati na odgovornu stranku u slučaju incidenata. U slučaju prijevare ili spora, treći pružatelj usluga trebao bi biti podložan posebnoj obvezi da osigura platitelju i pružatelju usluga platnog prometa koji vodi račun referencu transakcija i informacije o odobrenju koje se odnosi na dotičnu transakciju. (53) Kako bi smanjili rizik i posljedice neovlaštenih i nepravilno izvršenih platnih transakcija, korisnici usluga platnog prometa trebali bi što je prije moguće obavijestiti pružatelja usluga platnog prometa o mogućem osporavanju povezanom s navodnim neovlaštenim ili nepravilno izvršenim platnim transakcijama pod uvjetom da je pružatelj usluga platnog prometa ispunio svoje obveze obavješćivanja na temelju ove Direktive. Ako korisnik usluga platnog prometa dostavi tu obavijest u propisanom roku, trebao bi imati mogućnost ostvarivanja tih zahtjeva unutar rokova zastare u skladu s propisanim nacionalnim zakonodavstvom. Ovom Direktivom ne bi se trebalo utjecati na druga potraživanja između korisnika usluga platnog prometa i pružatelja usluga platnog prometa. (54) U slučaju neovlaštenih platnih transakcija platitelju bi se odmah trebao vratiti iznos pripadajuće transakcije. Kako bi se spriječile moguće negativne posljedice za platitelja, datum valute knjiženja povrata ne bi trebao biti kasniji od datuma kada je terećen pripadajući iznos. Kako bi se potaknulo korisnika usluga platnog prometa da bez nepotrebne odgode svog pružatelja usluga platnog prometa obavijesti o krađi ili gubitku platnog instrumenta i tako smanji rizik neovlaštenih platnih transakcija, korisnik usluga platnog prometa trebao bi biti odgovoran samo za vrlo ograničen iznos, osim ako je djelovao s namjerom prijevare ili grubim nemarom. U tom kontekstu čini se da je dovoljan iznos od 50 EUR kako bi se osigurala usklađena i visoka razina zaštite korisnika unutar Unije. Nadalje, kada korisnici obavijeste pružatelja usluga platnog prometa da je njihov platni instrument zloupotrebljen, od korisnika se ne bi trebalo tražiti da pokrivaju bilo kakve daljnje gubitke koji proizlaze iz neovlaštene uporabe tog instrumenta. Ovom Direktivom ne bi se trebala dovesti u pitanje odgovornost pružatelja usluga platnog prometa za tehničku sigurnost njihovih proizvoda. (55) Kako bi se procijenio mogući nemar korisnika usluga platnog prometa, trebale bi se uzeti u obzir sve okolnosti. Dokaze i razinu navodnog nemara trebalo bi procijeniti u skladu s nacionalnim zakonodavstvom. Uvjeti ugovora koji se odnose na pružanje i uporabu platnog instrumenta čijim bi se učinkom povećao teret dokaza krivnje za potrošača ili smanjio teret dokaza za izdavatelja moraju se smatrati ništavnim. Nadalje, u posebnim situacijama i posebno ako platni instrument nije prisutan na prodajnom mjestu, kao što je slučaj mrežnog platnog prometa na internetu, prikladno je zahtijevati od pružatelja usluga platnog prometa da pruži dokaz o navodnom nemaru s obzirom na to da platitelj ima vrlo malo mogućnosti da to napravi u tim slučajevima. (56) Trebalo bi donijeti odredbe za raspodjelu gubitaka u slučaju neovlaštenih platnih transakcija. Osim u slučajevima prijevare i grubog nemara, potrošač nikad ne bi trebao biti obvezan platiti više od najvećeg iznosa od 50 EUR u slučaju neovlaštene transakcije s njegova računa. Za korisnike usluga platnog prometa koji nisu potrošači mogu se primjenjivati drukčije odredbe, budući da su oni obično u boljem položaju da procijene rizik prijevare i poduzmu protumjere. (57) Ovom Direktivom trebala bi se utvrditi pravila za povrat u cilju zaštite potrošača kad izvršena platna transakcija prelazi realno očekivani iznos. Kako bi se izbjegle negativne financijske posljedice za platitelja, potrebno je osigurati da datum valute knjiženja svih povrata nije kasniji od datuma kada se teretio pripadajući iznos. U slučaju izravnih terećenja pružatelji usluga platnog prometa trebali bi moći pružiti još povoljnije uvjete svojim strankama, koje bi trebale imati bezuvjetno pravo na povrat svih spornih platnih transakcija. Međutim, to bezuvjetno pravo na povrat kojim se osigurava najveća razina zaštite potrošača nije opravdano u slučajevima kada je trgovac već ispunio ugovor, a odgovarajuća roba ili usluga se već upotrijebila. U slučajevima kada korisnik zatraži povrat platne transakcije, pravom povrata ne bi se trebalo utjecati na odgovornost platitelja prema primatelju uplate iz temeljnog ugovornog odnosa, npr. za naručenu, potrošenu ili zakonito obračunatu robu ili usluge, niti na prava korisnika povezana s povlačenjem naloga za plaćanje. (58) Za financijsko planiranje i pravovremeno ispunjivanje obveza plaćanja, potrošači i poduzeća moraju uživati sigurnost u pogledu razdoblja potrebnog za izvršenje naloga za plaćanje. Stoga bi se ovom Direktivom trebao odrediti trenutak kada prava i obveze stupaju na snagu, točnije, trenutak kada pružatelj usluge platnog prometa zaprimi nalog za plaćanje, uključujući kada je imao mogućnost zaprimiti ga komunikacijskim sredstvima ugovorenima u ugovoru o pružanju usluga platnog prometa, bez obzira na čitavo prethodno sudjelovanje u postupku kojim je došlo do nastanka i prijenosa naloga za plaćanje, npr. provjeravanje sigurnosti i raspoloživosti sredstava, informacije povezane s uporabom osobnog identifikacijskog broja ili izdavanja obveze plaćanja. Nadalje, primitak naloga za plaćanje trebalo bi se dogoditi u trenutku kada pružatelj usluga platnog prometa platitelja zaprimi nalog za plaćanje koji će teretiti račun platitelja. Dan ili trenutak kada primatelj uplate pružatelju usluga platnog prometa izda naloge za naplatu, npr. kartična plaćanja ili izravnog terećenja ili kada pružatelj usluga platnog prometa primatelju uplate odobri pretfinanciranje povezanih iznosa (kredit) s tim u vezi ne bi trebao biti važan. Korisnici bi trebali imati mogućnost osloniti se na pravilno izvršenje potpunog i važećeg naloga za plaćanje ako pružatelj usluga platnog prometa nema ugovornih ili zakonskih razloga za odbijanje. Ako pružatelj usluga platnog prometa odbije nalog za plaćanje, korisnika usluge platnog prometa trebalo bi obavijestiti o odbijanju i razlogu za odbijanje što je prije moguće uz poštovanje zahtjeva zakonodavstva Unije i nacionalnog zakonodavstva. (59) S obzirom na brzinu kojom moderni i u potpunosti automatizirani sustavi platnog prometa obrađuju platne transakcije, što znači da se nakon određenog trenutka platni nalozi ne mogu opozvati bez visokih troškova ručnog posredovanja, potrebno je odrediti jasan rok za opoziv plaćanja. Međutim, ovisno o vrsti usluge platnog prometa i naloga za plaćanje, ugovorne stranke mogu dogovoriti drugačiji rok. U tom smislu, opoziv bi trebao biti primjenjiv samo na odnos između korisnika usluga platnog prometa i pružatelja usluga platnog prometa ne dovodeći u pitanje neopozivost i konačnost platnih transakcija u sustavima platnog prometa. (60) Tom neopozivosti ne bi se trebalo utjecati na pravo ili obvezu pružatelja usluga platnog prometa na temelju zakona nekih država članica ako proizlaze iz okvirnog ugovora platitelja ili nacionalnih zakona i drugih propisa ili smjernica da platitelju u slučaju spora s primateljem uplate izvrši povrat iznosa obavljene platne transakcije. Takav povrat trebao bi se smatrati novim nalogom za plaćanje. Osim u navedenim slučajevima, pravni sporovi koji proizlaze iz odnosa na kojem se temelji nalog za plaćanje trebali bi se rješavati samo između platitelja i primatelja uplate. (61) U interesu potpuno integrirane i izravne obrade platnog prometa i u interesu pravne sigurnosti povezane s ispunjivanjem svih osnovnih obveza među korisnicima usluga platnog prometa ključno je da se ukupni iznos koji je platitelj prenio uplati na račun primatelja uplate. U skladu s tim, ne bi trebalo biti moguće da posrednici koji sudjeluju u izvršavanju platnih transakcija umanjuju iznos prenesenih sredstava. Međutim, trebalo bi omogućiti da platitelji mogu sklopiti ugovor sa svojim pružateljem usluga platnog prometa na temelju kojeg potonji može umanjiti iznos za svoje naknade. Kako bi platitelj mogao provjeriti je li dugovani iznos pravilno uplaćen, u naknadnim informacijama o platnoj transakciji trebao bi se navesti ne samo puni iznos prenesenih sredstava, već i iznos svih naknada. (62) S obzirom na naknade, iskustvom je dokazano da je podjela naknade između platitelja i primatelja uplate najučinkovitiji sustav jer se njime olakšava izravna obrada platnog prometa. Trebalo bi stoga osigurati da svaki pružatelj usluga platnog prometa, u uobičajenom tijeku poslovanja, naplati naknade izravno platitelju i primatelju uplate. Međutim, to bi se trebalo primjenjivati samo ako za platnu transakciju nije potrebno preračunavanje valute. Iznos svih naplaćenih naknada može biti i nula jer se odredbama ove Direktive ne bi trebalo utjecati na praksu u kojoj pružatelj usluga platnog prometa ne zaračunava potrošačima knjiženje u korist njihovih računa. Također, ovisno o uvjetima ugovora, pružatelj usluga platnog prometa može korištenje uslugama platnog prometa zaračunati samo primatelju uplate (trgovcu), što znači da se platitelju ne naplaćuju naknade. Naplata naknade sustava platnog prometa može biti u obliku pretplate. Odredbama o prenesenom iznosu ili svim naplaćenim naknadama izravno se ne utječe na određivanje cijena među pružateljima usluga platnog pometa ili mogućih posrednika. (63) Zbog različite nacionalne prakse u pogledu naplate uporabe određenog platnog instrumenta (dalje u tekstu „naplata dodatnih naknada”) došlo je do iznimne heterogenosti tržišta platnog prometa u Uniji i zbunjenosti potrošača, posebno u e-trgovini i prekograničnom kontekstu. Trgovci s poslovnim nastanom u državama članicama gdje je naplata dodatnih naknada dopuštena nude proizvode i usluge u državama članicama gdje je to zabranjeno, pa u tom slučaju svejedno naplaćuju dodatne naknade potrošaču. Nadalje, snažan razlog za reviziju prakse naplate dodatnih naknada podupire se činjenicom da se Uredbom (EU) br. xxx/yyyy utvrđuju pravila za višestrane međubankovne naknade za plaćanja na temelju kartica. S obzirom na to da su međubankovne naknade glavni razlog zbog kojeg je većina kartičnih plaćanja skupo, a naplata dodatnih naknada je u praksi ograničena na plaćanja na temelju kartica, pravila o međubankovnim naknadama trebala bi biti popraćena revizijom pravila o naplati dodatnih naknada. U cilju promicanja transparentnosti troškova i uporabe najučinkovitijih instrumenata platnog prometa države članice i pružatelji usluga platnog prometa ne bi trebali sprječavati primatelja uplate da zatraži naknadu od platitelja za uporabu određenog platnog instrumenta, primjereno uzimajući u obzir odredbe utvrđene Direktivom 2011/83/EU. Međutim, pravo primatelja uplate da zatraži dodatnu naknadu trebalo bi se primjenjivati samo na one platne instrumente za koje nisu regulirane međubankovne naknade. To bi trebalo djelovati kao mehanizam za usmjeravanje prema najjeftinijim sredstvima plaćanja. (64) U cilju poboljšanja učinkovitosti platnog prometa diljem Unije trebao bi biti određen rok izvršenja od najviše jednog dana za sve naloge za plaćanje koje je započeo platitelj, a koji su denominirani u eurima ili valuti države članice izvan europodručja, uključujući kreditne transfere i novčane doznake. Za sav ostali platni promet, kao što je platni promet koji je započeo primatelj uplate ili su pokrenuta preko njega, uključujući izravna terećenja i kartična plaćanja, ako između pružatelja usluge platnog prometa i platitelja ne postoji izričito dogovoreni duži rok izvršenja, također bi se trebao primjenjivati rok od najduže jednog dana. Trebalo bi biti moguće produžiti ta razdoblja dodatnim radnim danom ako je nalog za plaćanje izdan na papiru. Time se dopušta daljnje pružanje usluga platnog prometa za one potrošače koji su navikli isključivo na papirnate dokumente. Pri uporabi sustava izravnog terećenja računa, pružatelj usluga platnog prometa primatelja uplate trebao bi poslati naplatni nalog u okviru roka dogovorenog između primatelja uplate i pružatelja usluga platnog prometa, tako da namira bude moguća na dogovoreni dan dospijeća. Budući da su infrastrukture platnog prometa često vrlo učinkovite i kako bi se spriječilo svako smanjenje razine postojeće kvalitete usluge, državama članicama trebalo bi dopustiti da, prema potrebi, zadrže ili utvrde pravila kojima se određuje rok izvršenja kraći od jednog radnog dana. (65) Odredbe o izvršenju za čitavi iznos i rok izvršenja trebale bi predstavljati dobru praksu ako jedan od pružatelja usluga nije smješten u Uniji. (66) Za korisnike usluga platnog prometa ključno je da su upoznati sa stvarnim troškovima i naknadama usluga platnog prometa kako bi mogli izvršiti odabir. U skladu s tim ne bi se trebala dopustiti uporaba netransparentnih metoda određivanja cijena, budući da je opće poznato da se tim metodama korisnicima znatno otežava utvrđivanje stvarne cijene usluge platnog prometa. Posebno se ne bi trebala dopustiti uporaba datuma valute na štetu korisnika. (67) Nesmetano i učinkovito funkcioniranje sustava platnog prometa ovisi o mogućnosti oslanjanja korisnika na pravilno izvršenje platne transakcije u dogovorenom roku koju će izvršiti pružatelj usluga platnog prometa. Obično je pružatelj usluga onaj koji može procijeniti rizike povezane s platnom transakcijom. Pružatelj usluga platnog prometa je onaj koji osigurava sustav platnog prometa, provodi aktivnosti opoziva krivo ili nepravilno raspoređenih sredstava i u većini slučajeva odlučuje o posrednicima uključenima u izvršenje platne transakcije. S obzirom na sve navedeno, u potpunosti je prikladno da, osim u iznimnim i nepredvidivim okolnostima, odgovornost za izvršenje platne transakcije koju je prihvatio izvršiti na zahtjev korisnika bude dodijeljena pružatelju usluga platnog prometa, osim za djela i propuste pružatelja usluge platnog prometa primatelja uplate za odabir kojih je odgovoran samo primatelj uplate. Međutim, kako platitelj ne bi bio nezaštićen u malo vjerojatnim situacijama u kojima nije moguće dokazati (non liquet) je li pružatelj usluga platnog prometa primatelja uplate primio iznos plaćanja na odgovarajući način, odgovarajući teret dokaza trebao bi snositi platiteljev pružatelj usluga platnog prometa. U pravilu se može očekivati da će institucija posrednik, najčešće „neutralno” tijelo kao središnja banka ili klirinška kuća, koja prenosi iznos uplate od pružatelja usluga platnog prometa pošiljatelja pružatelju usluga platnog prometa primatelju, pohraniti podatke o računu i da će ih moći dostaviti kad god to bude potrebno. Kad je iznos uplate uknjižen u korist računa pružatelja usluge platnog prometa primatelja, primatelj uplate trebao bi odmah imati pravo potraživati taj iznos na svom računu kod svojeg pružatelja usluga platnog prometa. (68) Pružatelj usluga platnog prometa platitelja trebao bi preuzeti odgovornost za pravilno izvršenje uplate, uključujući posebno puni iznos platne transakcije i rok izvršenja te potpunu odgovornost za sva neizvršenja obveze drugih strana u platnom lancu do računa platitelja. Zbog te odgovornosti pružatelj usluga platnog prometa platitelja bi trebao, ako cijeli iznos nije bio uknjižen u korist pružatelja usluga platnog prometa primatelja uplate ili je to učinjeno kasno, popraviti platnu transakciju ili platitelju bez nepotrebnog odlaganja vratiti dotični iznos, ne dovodeći u pitanje sva druga potraživanja u skladu s nacionalnim zakonodavstvom. Zbog odgovornosti pružatelja usluge platnog prometa, platitelj ili primatelj uplate ne bi se trebao teretiti troškovima povezanima s nepravilnom uplatom. U slučaju neizvršenih transakcija, nepravilno ili kasno izvršenih platnih transakcija, države članice trebale bi osigurati da je datum valute korektivnih uplata pružatelja usluga platnog prometa uvijek jednak datumu valute u slučaju ispravnog izvršenja. (69) Predmet ove Direktive samo su ugovorne obveze i odgovornosti između korisnika usluga platnog prometa i pružatelja usluga platnog prometa. Međutim, pravilnim funkcioniranjem kreditnih transfera i drugih usluga platnog prometa zahtijeva se da pružatelji usluga platnog prometa i njihovi posrednici, kao što su oni koji provode obradu, imaju ugovore kojima su dogovorena njihova međusobna prava i obveze. Pitanja povezana s odgovornosti sastavni su dio tih standardiziranih ugovora. Kako bi se pružatelji usluga platnog prometa i posrednici koji sudjeluju u platnim transakcijama mogli pouzdati jedni u druge, potrebna je pravna sigurnost da će pružatelj usluga platnog prometa na kojem ne leži odgovornost primiti naknadu za nastale gubitke ili iznose koji se isplaćuju na temelju odredbi ove Direktive povezanih s odgovornosti. Ostala prava i detalji povezani s opsegom regresnog prava i način rješavanja potraživanja prema pružatelju usluga platnog prometa ili posredniku kojem se može pripisati nepravilno provedena platna transakcija trebalo bi odrediti ugovorom. (70) Pružatelj usluga platnog prometa trebao bi imati mogućnost jasno navesti informacije potrebne za pravilno izvršenje naloga za plaćanje. S druge strane međutim, u cilju sprječavanja rascjepkanosti i ugrožavanja uspostave integriranih sustava platnog prometa u Uniji, državama članicama ne bi trebalo dopustiti da zahtijevaju posebne identifikacijske oznake za platne transakcije. Međutim, time se države članice ne bi trebale spriječiti da od pružatelja usluga platnog prometa platitelja zahtijevaju poslovanje s dužnom pažnjom i da, gdje je to tehnički izvedivo i ne zahtijeva ručno posredovanje, izvrši provjeru usklađenosti jedinstvene identifikacijske oznake te ako se utvrdi da jedinstvena identifikacijska oznaka nije usklađena, odbiju njegov nalog za plaćanje i o tome obavijeste platitelja. Odgovornost pružatelja usluga platnog prometa trebala bi biti ograničena na pravilno izvršenje platne transakcije u skladu s nalogom za plaćanje korisnika usluge platnog prometa. (71) U cilju podupiranja učinkovitog sprječavanja prijevara i borbe protiv prijevara u platnom prometu diljem Unije, trebala bi se osigurati učinkovita razmjena podataka među pružateljima usluga platnog prometa koji bi trebali biti ovlašteni prikupljati, obrađivati i razmjenjivati osobne podatke osoba koje su sudjelovale u prijevarama u platnom prometu. Direktiva 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća[37], nacionalna pravila kojima se prenosi Direktiva 95/46/EZ i Uredba (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća[38] primjenjivi su na obradu osobnih podataka za potrebe ove Direktive. (72) Ovom Direktivom poštuju se temeljna prava i pridržavaju se načela priznatih Poveljom o temeljnim pravima Europske unije, uključujući pravo na privatni i obiteljski život, pravo na zaštitu osobnih podataka, slobodu poduzetništva, pravo na učinkovit pravni lijek i pravo na izbjegavanje dvostrukog suđenja ili kažnjavanja zbog istog kaznenog djela. Ova Direktiva mora se provoditi u skladu s tim pravima i načelima. (73) Potrebno je osigurati učinkovito provođenje odredbi nacionalnog prava donesenih na temelju ove Direktive. Stoga bi se trebali usvojiti prikladni postupci za pokretanje pritužbi protiv pružatelja usluga platnog prometa koji ne poštuju navedene odredbe te, prema potrebi, za osiguravanje određivanja učinkovitih, razmjernih i odvraćajućih sankcija. Kako bi se osiguralo učinkovito usklađivanje s ovom Direktivom, države članice bi trebale odrediti nadležna tijela koja će ispunjivati uvjete na temelju Uredbe (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća[39] i koja će djelovati neovisno od pružatelja usluga platnog prometa. Radi transparentnosti bi države članice trebale obavijestiti Komisiju koja su tijela određena, s jasnim opisom njihovih dužnosti na temelju ove Direktive. (74) Ne dovodeći u pitanje pravo potrošača na sudsku tužbu, države članice trebale bi osigurati lako dostupno i troškovno učinkovito izvansudsko rješavanje sporova između pružatelja usluga platnog prometa i potrošača na temelju prava i obveza utvrđenih ovom Direktivom. Uredbom (EZ) br. 593/2008 Europskog parlamenta i Vijeća[40] predviđa se da se zaštita potrošača koja se pruža obveznim pravilima prava države u kojoj potrošač ima uobičajeno boravište ne smije ugroziti nikakvim ugovornim odredbama o pravu koje se primjenjuje. S obzirom na uspostavu učinkovitog i djelotvornog postupka za rješavanje sporova, države članice trebale bi osigurati da pružatelji usluga platnog prometa uspostave učinkoviti žalbeni postupak potrošača koji će potrošači moći slijediti prije nego što se spor počne rješavati u izvansudskom postupku ili na sudu. Taj žalbeni postupak trebao bi sadržavati kratke i jasno određene vremenske okvire unutar kojih bi pružatelj usluga platnog prometa trebao odgovoriti na pritužbu. (75) Države članice trebale bi odrediti jesu li nadležna tijela odgovorna za izdavanje odobrenja za rad institucijama platnog prometa i tijela nadležna za izvansudski žalbeni postupak i izvansudsko rješavanje sporova. (76) Ovom Direktivom ne bi se trebale dovoditi u pitanje odredbe nacionalnog prava koje se odnose na posljedice povezane s odgovornosti za netočnost pri izražavanju u izjavi ili njenom prenošenju. (77) Ovom Direktivom ne bi se trebale dovoditi u pitanje odredbe povezane s obračunom PDV-a za usluge platnog prometa u Direktivi 2006/112/EZ Europskog parlamenta i Vijeća[41]. (78) U interesu pravne sigurnosti primjereno je odrediti prijelazne odredbe prema kojima se osobama koje su započele obavljati poslove institucija platnog prometa u skladu s nacionalnim pravom kojim se prenosi Direktiva 2007/64/EZ prije stupanja na snagu ove Direktive dopušta nastavak obavljanja tih poslova u dotičnoj državi članici tijekom određenog razdoblja. (79) Ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije trebala bi se delegirati na Komisiju s obzirom na prilagodbu upute na Preporuku 2003/361/EZ ako je ta Preporuka izmijenjena i s obzirom na ažuriranje, u slučaju inflacije ili značajnih kretanja na tržištu, prosječnog broja platnih transakcija koje je izvršio pružatelj usluga platnog prometa koji se upotrebljava kao prag za države članice koje primjenjuju mogućnost oslobađanja od (dijelova) zahtjeva za izdavanje odobrenja za manje institucije platnog prometa. Od iznimne je važnosti da tijekom pripremnih radova Komisija provede prikladna savjetovanja, uključujući savjetovanja na razini stručnjaka. Komisija bi tijekom pripreme i izrade delegiranih akata trebala osigurati usporedan, pravovremen i prikladan prijenos relevantnih dokumenata Europskom parlamentu i Vijeću. (80) Kako bi se osigurala dosljedna primjena ove Direktive, Komisija bi se trebala oslanjati na stručno znanje i podršku EBA-e, čija bi zadaća trebala biti razrada smjernica i priprema regulatornih tehničkih standarda o sigurnosnim vidovima povezanima s uslugama platnog prometa i o suradnji država članica u kontekstu pružanja usluga i osnivanja institucija platnog prometa s odobrenjem za rad u drugim državama članicama. Komisija bi trebala imati ovlasti donijeti te regulatorne tehničke standarde. Te posebne zadaće u potpunosti su u skladu s ulogom i odgovornostima EBA-e određenima u Uredbi (EU) br. 1093/2010, na temelju koje je osnovana EBA. (81) Budući da države članice ne mogu dostatno ostvariti cilj ove Direktive, odnosno daljnju integraciju jedinstvenog tržišta usluga platnog prometa jer on zahtijeva usklađivanje mnoštva različitih postojećih pravila koja trenutačno postoje u pravnim sustavima različitih država članica, pa se stoga može na bolji način ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenom člankom 5. Ugovora. U skladu s načelom proporcionalnosti, kako je utvrđeno tim člankom, ovom Direktivom ne prelazi se ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja. (82) U skladu sa Zajedničkom političkom izjavom država članica i Komisije od 28. rujna 2011. o dokumentima s objašnjenjima[42], države članice obvezale su se da će u opravdanim slučajevima uz obavijest o mjerama prenošenja priložiti jedan ili više dokumenata u kojima se objašnjava odnos između dijelova Direktive i odgovarajućih dijelova nacionalnih instrumenata prenošenja. U pogledu ove Direktive zakonodavac smatra prosljeđivanje takvih dokumenata opravdanim. (83) Uzimajući u obzir broj izmjena koje je potrebno unijeti u Direktivu 2007/64/EZ primjereno je staviti je izvan snage i zamijeniti. DONIJELI SU OVU DIREKTIVU: GLAVA I. PREDMET, PODRUČJE PRIMJENE I DEFINICIJE Članak 1. Predmet 1. Ovom se Direktivom utvrđuju pravila u skladu s kojima države članice razlikuju sljedećih šest kategorija pružatelja usluga platnog prometa: (a) kreditne institucije u smislu članka 4. stavka 1. točke 1. Uredbe (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća[43], uključujući podružnice kreditnih institucija u smislu članka 4. stavka 1. točke 17. te Uredbe koje su smještene u Uniji i koje svoja sjedišta imaju unutar ili u skladu s člankom 47. Direktive 2013/36/EU, izvan Unije; (b) institucije za elektronički novac u smislu članka 2. stavka 1. Direktive 2009/110/EZ; (c) poštanske žiro-institucije koje u skladu s nacionalnim pravom imaju pravo obavljati usluge platnog prometa; (d) institucije platnog prometa u smislu članka 4. stavka 4. ove Direktive; (e) Europska središnja banka i nacionalne središnje banke kad ne djeluju kao monetarno tijelo ili druga javna tijela; (f) države članice ili njihove jedinice regionalne ili lokalne uprave kad ne djeluju u svojstvu javnih tijela. 2. Ovom Direktivom utvrđuju se i pravila povezana s transparentnošću uvjeta i zahtjeva obavješćivanja za