KOMUNIKACIJA KOMISIJE

Obavijest Komisije o provedbi pravila o državnim potporama od strane nacionalnih sudova

(2021/C 305/01)

1. UVOD 3

1.1. Sustav kontrole državnih potpora 4

1.2. Obveza mirovanja 5

2. OPĆA NAČELA PROVEDBE PRAVILA O DRŽAVNIM POTPORAMA 6

2.1. Načelo lojalne suradnje 6

2.2. Načela ekvivalentnosti i djelotvornosti koja se primjenjuju na nacionalne postupke 6

2.2.1. Aktivna procesna legitimacija 7

2.2.2. Nadležnost 8

2.2.3. Načelo pravomoćnosti ( res judicata ) 8

3. ULOGA KOMISIJE 9

3.1. Isključiva nadležnost Komisije 9

3.2. Ovlasti Komisije za provedbu pravila o državnim potporama 10

4. ULOGA NACIONALNIH SUDOVA 11

4.1. Razgraničenje nadležnosti nacionalnih sudova u primjeni pravila o državnim potporama 11

4.1.1. Nakon odluke Komisije 12

4.1.1.1. Nakon odluke Komisije kojom se potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem 12

4.1.1.2. Nakon odluke Komisije o pokretanju postupka 13

4.2. Nadležnosti nacionalnih sudova 14

4.2.1. Ocjena postojanja potpore 14

4.2.2. Ocjena je li došlo do povrede obveze mirovanja 14

4.2.2.1. Primjena uvjeta uredbi o skupnom izuzeću 14

4.2.2.2. Postojeća potpora 15

4.2.3. Zaštita prava pojedinaca u slučaju povrede obveze mirovanja 16

4.2.3.1 Suspenzija ili obustava provedbe mjere 16

4.2.3.2 Povrat 16

4.2.3.3. Privremene mjere 18

4.2.3.4. Tužba za naknadu štete 21

5. SURADNJA IZMEĐU KOMISIJE I NACIONALNIH SUDOVA 21

5.1. Pomoć koju Komisija pruža nacionalnim sudovima 22

5.1.1. Načini suradnje 22

5.1.1.1. Dostava podataka nacionalnim sudovima 22

5.1.1.2. Dostava mišljenja o primjeni pravila o državnim potporama 23

5.1.1.3. Podnošenje očitovanja u svojstvu amicus curiae 25

5.1.2. Jedinstvena kontaktna točka i objavljivanje mišljenja i očitovanja u svojstvu amicus curiae 26

5.2. Pomoć koju nacionalni sudovi pružaju Komisiji 26

6. POSLJEDICE NEPROVOĐENJA PRAVILA I ODLUKA O DRŽAVNIM POTPORAMA 27

6.1. Postupci Komisije u vezi s nezakonitom potporom 27

6.2. Postupci zbog povrede 27

7. ZAVRŠNE ODREDBE 28

1. UVOD

(1) ex ante nadzor usmjeriti na slučajeve s najvećim učinkom na unutarnje tržište, uz istodobno jačanje suradnje s državama članicama u provedbi propisa o državnim potporama. U tu je svrhu Komisija uvela više mogućnosti za države članice da dodijele potporu bez prethodnog nadzora Komisije tako što je predvidjela dodatna izuzeća od obveze podnošenja prijave Komisiji o planiranim mjerama državne potpore. Zbog toga se povećao iznos potpora dodijeljenih na temelju skupnih izuzeća Od 2012. Komisija provodi program modernizacije državnih potpora ( 1 ) . U okviru tog programa Komisija je donijela paket propisa, smjernica i obavijesti za ocjenu mjera državne potpore. Zahvaljujući tom paketu, Komisija ima mogućnost svojnadzor usmjeriti na slučajeve s najvećim učinkom na unutarnje tržište, uz istodobno jačanje suradnje s državama članicama u provedbi propisa o državnim potporama. U tu je svrhu Komisija uvela više mogućnosti za države članice da dodijele potporu bez prethodnog nadzora Komisije tako što je predvidjela dodatna izuzeća od obveze podnošenja prijave Komisiji o planiranim mjerama državne potpore. Zbog toga se povećao iznos potpora dodijeljenih na temelju skupnih izuzeća ( 2 ) . U tom je kontekstu uloga nacionalnih sudova u osiguravanju poštovanja pravila o državnim potporama postala još važnija.

(2) Komisija je 2019. objavila studiju o provedbi pravila o državnim potporama i odluka nacionalnih sudova u 28 država članica ( 3 ) („Studija o provedbi”) ( 4 ) . U Studiji o provedbi preispitano je više od 750 presuda nacionalnih sudova u dvije kategorije: 1. predmeti u kojima su nacionalni sudovi uključeni u utvrđivanje posljedica nezakonite provedbe potpore („privatna provedba”) i 2. predmeti u kojima su nacionalni sudovi uključeni u provedbu odluka Komisije kojima se nalaže povrat („javna provedba”).

(3) Studija o provedbi pokazala je da se broj predmeta o državnim potporama upućenih nacionalnim sudovima povećao u razdoblju od 2007. do 2017. Unatoč tom povećanju, nacionalni sudovi dodjeljivali su pravne lijekove samo u rijetkim slučajevima, a tužbe za naknadu štete čine mali broj predmeta. Osim toga, načini suradnje Komisije i nacionalnih sudova koji su uvedeni 2009. Obaviješću Komisije o provedbi propisa o državnim potporama od strane nacionalnih sudova („Obavijest o provedbi iz 2009.”) ( 5 ) i 2015. Uredbom Vijeća (EU) 2015/1589 („Postupovna uredba”) ( 6 ) nisu u širokoj uporabi.

(4) Ova Obavijest nacionalnim sudovima i drugim zainteresiranim stranama pruža praktične informacije o provedbi pravila o državnim potporama na nacionalnoj razini. Njome se uzimaju u obzir pitanja koja su ti sudovi postavili u okviru Studije o provedbi ili u predmetima koji su Sudu Europske unije („Sud”) upućeni radi rješavanja prethodnog pitanja. U nekim je primjerima riječ o usklađenosti postupaka pred Komisijom i nacionalnih sudskih postupaka ili pitanjima koja proizlaze zbog nepravilne primjene uredbi o skupnom izuzeću.

(5) Svrha je ove Obavijesti pružiti smjernice sudovima država članica u smislu članka 267. Ugovora o funkcioniranju Europske unije („UFEU”) ( 7 ) te potaknuti tješnju suradnju između Komisije i nacionalnih sudova utvrđivanjem svih dostupnih instrumenata za suradnju. Ona ne obvezuje nacionalne sudove i ne utječe na njihovu neovisnost ( 8 ) . Glavna je tema ove Obavijesti privatna provedba. Aspekti povezani s javnom provedbom razmatraju se u Obavijesti Komisije o povratu nezakonite i nespojive državne potpore ( 9 ) („Obavijest o povratu”).

(6) Od donošenja Obavijesti o provedbi iz 2009. dogodile su se promjene u sudskoj praksi Općeg suda i Suda Europske unije (zajedno „sudovi Unije”). Ova Obavijest obuhvaća te promjene i njome se zamjenjuje Obavijest o provedbi iz 2009.

1.1. Sustav kontrole državnih potpora

(7) Državna potpora pravni je koncept koji je izravno definiran UFEU-om i koji se mora tumačiti na temelju objektivnih čimbenika ( 10 ) . U skladu s člankom 107. stavkom 1. UFEU-a „svaka potpora koju dodijeli država članica ili koja se dodjeljuje putem državnih sredstava u bilo kojem obliku koja narušava ili prijeti da će narušiti tržišno natjecanje stavljanjem određenih poduzetnika ili proizvodnje određene robe u povoljniji položaj, nespojiva je s unutarnjim tržištem u mjeri u kojoj utječe na trgovinu među državama članicama”. Komisija je sastavila smjernice za tumačenje pojma državne potpore ( 11 )

(8) Opća zabrana državnih potpora temelji se na dvostrukom sustavu ex ante i ex post kontrole intervencija koje uključuju državne potpore. U skladu s člankom 108. UFEU-a Komisija mora stalno preispitivati sve sustave postojećih potpora i ocjenjivati sve planove država članica za dodjelu novih potpora ili izmjenu postojećih potpora. Kako bi Komisija mogla djelotvorno provesti to preispitivanje, države članice moraju surađivati dostavljanjem svih relevantnih informacija i prijavljivanjem mjera državne potpore.

(9) Države članice dužne su, s jedne strane, obavijestiti Komisiju o svim planiranim mjerama za dodjelu nove potpore ili izmjenu postojeće potpore i, s druge strane, ne provesti takvu mjeru dok Komisija ne ocijeni njezinu spojivost s unutarnjim tržištem („obveza mirovanja”) ( 12 ) . Obveza mirovanja koja proizlazi iz članka 108. stavka 3. UFEU-a ima izravan učinak ( 13 ) : njome se pojedincima dodjeljuju prava na koja se mogu pozivati pred nacionalnim sudovima.

(10) Iz toga slijedi da je provedba sustava kontrole državnih potpora, čija je temeljna značajka odredba članka 108. stavka 3. UFEU-a, u nadležnosti Komisije i nacionalnih sudova, pri čemu su njihove uloge komplementarne, ali odvojene. Komisija ima isključivu nadležnost za ocjenu spojivosti mjera potpore s unutarnjim tržištem, a zadaća je nacionalnih sudova da zaštite prava pojedinaca suočenih s mogućom povredom članka 108. stavka 3. UFEU-a ( 14 )

1.2. Obveza mirovanja

(11) Neposredna izvršivost članka 108. stavka 3. UFEU-a podrazumijeva da nacionalni sudovi moraju poduzeti sve odgovarajuće mjere, u skladu sa svojim nacionalnim pravom, kako bi otklonili posljedice povrede te odredbe ( 15 )

(12) Da bi se na određenu mjeru primjenjivala obveza mirovanja iz članka 108. stavka 3. UFEU-a, moraju biti ispunjena dva uvjeta: prvo, mjera je prihvatljiva kao nova potpora, uključujući izmjene postojeće potpore ( 16 ) ; i drugo, na mjeru se primjenjuje obveza prethodne prijave iz članka 108. stavka 3. UFEU-a.

(13) Stoga, ako određena mjera ne čini državnu potporu, države članice mogu je provesti bez prethodne prijave Komisiji. Nadalje, države članice mogu provoditi mjere potpore koje ispunjavaju sve uvjete za izuzeće od obveze prijave.

(14) de minimis Uredbama o potporama ( 17 ) Komisija je utvrdila uvjete prema kojima se smatra da potpora ne utječe na trgovinu među državama članicama i da ne narušava niti prijeti da će narušiti tržišno natjecanje ( 18 )

(15) Komisija je donijela i uredbe o skupnom izuzeću, kao što je Uredba o općem skupnom izuzeću ( 19 ) , kojima se utvrđuju uvjeti pod kojima se mjere potpore moraju ili mogu smatrati spojivima s unutarnjim tržištem u skladu s člankom 107. stavkom 2. ili 3. ( 20 ) Ako mjera potpore ispunjava sve relevantne uvjete predviđene u tim uredbama, predmetna država članica izuzeta je od obveze prijave potpore Komisiji.

(16) Nadalje, u Odluci Komisije 2012/21/EU ( 21 ) o državnim potporama za usluge od općeg gospodarskog interesa i u Uredbi (EZ) br. 1370/2007 Europskog parlamenta i Vijeća ( 22 ) o uslugama javnog željezničkog i cestovnog prijevoza putnika utvrđeni su uvjeti na temelju kojih se naknade za obveze pružanja javnih usluga smatraju spojivima s unutarnjim tržištem u skladu s člankom 106. stavkom 2. i člankom 93. UFEU-a. Ni u tim slučajevima predmetne mjere ne podliježu obvezi mirovanja.

2. OPĆA NAČELA PROVEDBE PRAVILA O DRŽAVNIM POTPORAMA

2.1. Načelo lojalne suradnje

(17) Člankom 4. stavkom 3. Ugovora o Europskoj uniji („UEU”) ( 23 ) od država članica zahtijeva se da olakšaju ostvarivanje zadaća Unije. U skladu s načelom lojalne suradnje iz tog članka, Unija i države članice, djelujući u okviru svoje nadležnosti, moraju si međusobno pomagati u izvršavanju tih zadaća.

(18) Obveza uzajamne pomoći koja proizlazi iz članka 4. stavka 3. UEU-a primjenjuje se i na nacionalne sudove ( 24 ) . To znači da Komisija pomaže nacionalnim sudovima u primjeni prava Unije ( 25 ) i da nacionalni sudovi isto tako pomažu Komisiji u ispunjavanju njezinih zadaća. Nacionalni sudovi stoga moraju poduzeti sve potrebne mjere kako bi osigurali ispunjavanje svojih obveza koje proizlaze iz prava Unije i suzdržati se od donošenja odluka koje mogu ugroziti ostvarenje ciljeva UEU-a i UFEU-a (zajedno, „Ugovori”) ( 26 )

2.2. Načela ekvivalentnosti i djelotvornosti koja se primjenjuju na nacionalne postupke

(19) Sud dosljedno priznaje načelo postupovne autonomije u provedbi pravila o državnim potporama ( 27 ) . U skladu s tim načelom, ako u predmetnom području ne postoje propisi Unije, države članice mogu izabrati način ispunjavanja svojih obveza koje proizlaze iz Ugovorâ, pod uvjetom da sredstva kojima se koriste ne utječu negativno na područje primjene i djelotvornost prava Unije.

(20) U skladu sa sudskom praksom sudova Unije, prilikom primjene članka 108. stavka 3. UFEU-a primjenjivo nacionalno zakonodavstvo ne smije biti nepovoljnije od onog kojim se uređuju slične domaće situacije („načelo ekvivalentnosti”) i ne smije biti oblikovano tako da u praksi onemogući ili pretjerano oteža ostvarivanje prava dodijeljenih pravom Unije („načelo djelotvornosti”) ( 28 ) . U odjeljcima 2.2.1., 2.2.2. i 2.2.3. objašnjava se međudjelovanje načela postupovne autonomije s jedne strane te načela ekvivalentnosti i djelotvornosti s druge strane u odnosu na aktivnu procesnu legitimaciju, nadležnost nacionalnih sudova i načelo pravomoćnosti ( 29 )

2.2.1. Aktivna procesna legitimacija

(21) U skladu načelom postupovne autonomije, države članice primjenjuju svoja nacionalna pravila o aktivnoj procesnoj legitimaciji na nacionalne sporove u vezi s državnim potporama, pod uvjetom da su ona usklađena s načelima ekvivalentnosti i djelotvornosti.

(22) U skladu s načelom djelotvornosti, nacionalna pravila o aktivnoj procesnoj legitimaciji pojedinaca i pravnom interesu pojedinaca za pokretanje postupaka ne smiju ugroziti njihovo pravo na djelotvornu sudsku zaštitu pravâ koja im je osigurana pravom Unije ( 30 )

(23) Studija o provedbi pokazala je da nacionalni sudovi uglavnom odlučuju o predmetima koje su pokrenuli konkurenti korisnika potpore, na koje izravno utječe narušavanje tržišnog natjecanja koje proizlazi iz provedbe nezakonite potpore ( 31 )

(24) No nacionalni sudovi prilikom primjene nacionalnih pravila o aktivnoj procesnoj legitimaciji moraju uzeti u obzir svoju dužnost zaštite interesa svih stranaka koje imaju dovoljan pravni interes za pokretanje postupka („treće strane”), bez obzira na to je li na njih izravno utjecalo narušavanje tržišnog natjecanja koje proizlazi iz nezakonite provedbe mjere potpore.

(25) Nacionalni sudovi moraju razmotriti dodatne elemente pri ocjenjivanju aktivne procesne legitimacije trećih strana u predmetima koji se odnose na državne potpore dodijeljene u obliku fiskalnih mjera. Za porezne obveznike koji su treće strane može se smatrati da imaju pravni interes za podnošenje tužbe za ostvarivanje povrata poreza naplaćenog protivno obvezi mirovanja samo ako su porez ili davanje kojima podliježu dio financiranja nezakonite državne potpore ( 32 ) . Njihova aktivna procesna legitimacija ne temelji se na postojanju konkurentskog odnosa s korisnikom potpore ( 33 )

(26) Nasuprot tomu, porezni obveznici koji su treće strane ne mogu se pozivati na nezakonitost mjere potpore kojom se određeni poduzetnici ili sektori izuzimaju od oporezivanja kako bi izbjegli plaćanje tog poreza ili ostvarili njegov povrat, osim ako su porezni prihodi namijenjeni isključivo financiranju nezakonite državne potpore kako je navedeno u točki (25). To je slučaj i kada posluju kao konkurenti korisnika ( 34 ) . Takvo rješenje dovelo bi do jačanja protutržišnih učinaka državne potpore jer bi se njime povećao broj poduzetnika koji imaju pravo na oslobođenje od poreza koje čini nezakonitu državnu potporu ( 35 )

(27) Naposljetku, obveza nacionalnog suda da osigura djelotvornu sudsku zaštitu može nadilaziti strogu provedbu članka 108. stavka 3. UFEU-a. S obzirom na članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, pojedincima i organizacijama koji nemaju aktivnu procesnu legitimaciju za podnošenje zahtjeva za poništenje odluke o državnim potporama na temelju članka 263. UFEU-a trebalo bi omogućiti osporavanje potpore ili mjera kojima se potpora provodi pred nacionalnim sudovima i upućivanje Sudu, na temelju članka 267. UFEU-a, zahtjeva za prethodnu odluku o tumačenju ili valjanosti Komisijine odluke o odobravanju predmetne potpore ( 36 ) . U toj situaciji i drugi interesi pojedinaca i organizacija osim gospodarskih mogu biti relevantni za utvrđivanje njihove aktivne procesne legitimacije u vezi s nacionalnim mjerama kojima se provodi potpora, ovisno o predmetnim mjerama i nacionalnim postupcima ( 37 )

2.2.2. Nadležnost

(28) Načelo postupovne autonomije podrazumijeva da se u okviru nacionalnog pravnog poretka svake države članice odrede sudovi koji su nadležni u postupcima koji se odnose na dodjelu nezakonite potpore. Podrazumijeva se i da države članice utvrđuju detaljna postupovna pravila kojima se uređuju ti sudski postupci, pod uvjetom da se poštuju načela ekvivalentnosti i djelotvornosti ( 38 )

(29) U nedostatku posebnih pravila u okviru prava Unije, struktura pravosudnih sustava država članica znatno se razlikuje. Dok su neke države članice osnovale specijalizirane sudove za pitanja državnih potpora, druge su dodijelile isključivu nadležnost sudskim vijećima postojećih sudova ili donijele postupovna pravila kojima se pojašnjava nadležnost sudova u predmetima koji se odnose na javnu i privatnu provedbu ( 39 ) . U većini država članica za primjenu pravila o državnim potporama nadležni su građanski i upravni sudovi ( 40 )

2.2.3. Načelo pravomoćnosti (res judicata)

(30) U skladu s načelom pravomoćnosti, presude koje su postale konačne više se ne mogu dovoditi u pitanje. To je slučaj kada su iscrpljena sva prava na žalbu ili ako su rokovi za ostvarivanje tih prava istekli. Načelom pravomoćnosti nastoji se zajamčiti stabilnost prava i pravnih odnosa, kao i dobro sudovanje, te je ono ugrađeno i u pravni poredak Unije i u nacionalne pravne sustave ( 41 ) . Prema sudskoj praksi, u nedostatku propisa Unije u tom području, pravila provedbe načela pravomoćnosti obuhvaćena su unutarnjim pravnim poretkom država članica na temelju načela njihove postupovne autonomije. Ta postupovna pravila, međutim, moraju biti u skladu s načelima ekvivalentnosti i djelotvornosti ( 42 )

(31) U skladu s načelom nadređenosti prava Unije ( 43 ) , nacionalni sudovi dužni su osigurati puni učinak odredbi prava Unije, među ostalim odbijanjem po službenoj dužnosti, ako je to potrebno, primjene svake proturječne nacionalne odredbe. To vrijedi i za nacionalna pravila kojima se utvrđuje načelo pravomoćnosti ( 44 )

(32) Sudskom praksom sudova Unije ograničena je snaga načela pravomoćnosti u području državnih potpora. Načelom nadređenosti prava Unije sprečava se da primjena načela pravomoćnosti ograniči isključivu nadležnost za ocjenjivanje spojivosti državne potpore koja je Komisiji dodijeljena UFEU-om ( 45 ) . Nadalje, činjenica da je nacionalni sud u vezi s određenom mjerom isključio postojanje državne potpore ne može spriječiti Komisiju da naknadno utvrdi da predmetna mjera čini nezakonitu i nespojivu državnu potporu ( 46 ) . To vrijedi čak i u slučaju presude nacionalnog suda koji odlučuje u zadnjem stupnju ( 47 ) . To vrijedi i u slučajevima u kojima se nacionalna pravila o pravomoćnosti odnose i na tužbene razloge na koje su se stranke mogle pozvati u sudskom postupku, ali nisu to učinile ( 48 )

3. ULOGA KOMISIJE

(33) Cilj sustava prethodne kontrole uspostavljenog člankom 108. stavkom 3. UFEU-a jest osigurati da se može provesti samo spojiva potpora ( 49 ) . Kako bi se postigao taj cilj, provedba planirane potpore koja nije obuhvaćena skupnim izuzećem odgađa se dok Komisija ne donese odluku o njezinoj spojivosti s unutarnjim tržištem ( 50 )

3.1. Isključiva nadležnost Komisije

(34) Komisija svoju nadležnost za ocjenjivanje spojivosti mjere potpore općenito izvršava u dva koraka. Prvo, Komisija ocjenjuje smatra li se predmetna mjera državnom potporom u skladu s člankom 107. stavkom 1. UFEU-a ( 51 ) ; drugo, ispituje je li mjera spojiva s unutarnjim tržištem. Za prvi korak, koji se sastoji od ocjene postojanja potpore, nadležni su Komisija i nacionalni sudovi, s obzirom na to da će potonji možda morati utvrditi podliježe li mjera obvezi mirovanja ( 52 ) (vidjeti odjeljke 4.2.1. i 4.2.2.). Drugi korak, koji se sastoji od ocjene spojivosti, u isključivoj je nadležnosti Komisije. Ocjena spojivosti mora biti uključena u odluku ( 53 ) , koja podliježe preispitivanju na sudovima Unije ( 54 )

(35) Komisija može odlučiti o spojivosti mjere s unutarnjim tržištem nakon prethodnog ispitivanja (kada ne sumnja u spojivost mjere s unutarnjim tržištem) ( 55 ) ili službene istrage (kada u kontekstu prethodnog ispitivanja posumnja u spojivost mjere s unutarnjim tržištem) ( 56 ) . Kada pokrene službenu istragu, Komisija donosi odluku u kojoj iznosi svoja preliminarna stajališta o prirodi mjere državne potpore i sumnje u pogledu spojivosti mjere s unutarnjim tržištem („odluka o pokretanju postupka”) ( 57 )

(36) Isključiva ovlast Komisije za ocjenjivanje spojivosti državne potpore može ograničiti nacionalne sudove u izvršavanju njihove nadležnosti u primjeni članka 107. stavka 1. i članka 108. stavka 3. UFEU-a (vidjeti odjeljak 4.1.) ( 58 ) . To vrijedi za odluke o pokretanju postupka, koje do ocjene spojivosti mjere imaju određene pravne posljedice na postupke pred nacionalnim sudovima (vidjeti odjeljak 4.1.3.).

(37) Prethodne konačne odluke Komisije obvezujuće su za nacionalne sudove te nacionalni sudovi moraju poštovati Komisijinu ocjenu postojanja potpore ( 59 ) . S druge strane, ako nacionalni sud donese odluku prije Komisije, ta odluka, čak i ako je pravomoćna, ne može spriječiti Komisiju da u nekom trenutku izvrši isključivu nadležnost koja joj je dodijeljena UFEU-om (vidjeti odjeljak 2.2.3.) ( 60 )

3.2. Ovlasti Komisije za provedbu pravila o državnim potporama

(38) Kao opće pravilo, kako bi odredila pravne lijekove zbog povrede pravila o državnim potporama kada zaključi da ispitana mjera čini nezakonitu i nespojivu državnu potporu, Komisija mora donijeti konačnu odluku kojom se završava službena istraga i nalaže povrat te potpore („odluka o povratu potpore”) ( 61 )

(39) Donošenjem poslovnika o državnim potporama Komisija je kodificirala svoje provedbene ovlasti ( 62 ) . U skladu s člankom 16. Postupovne uredbe, Komisija mora donošenjem odluke naložiti povrat nezakonite i nespojive potpore. Kada odlukom utvrdi da je mjera potpore nezakonita i nespojiva s unutarnjim tržištem, Komisija nema nikakvu diskrecijsku ovlast i mora naložiti povrat potpore ( 63 ) , osim ako bi to bilo protivno općem načelu prava Unije ( 64 ) . Osim toga, ovlasti Komisije za nalaganje povrata podliježu roku zastare od deset godina od dana dodjele nezakonite potpore korisniku ( 65 )

(40) U nekim slučajevima, u skladu s člankom 13. Postupovne uredbe, Komisija bi mogla po vlastitom nahođenju donijeti privremene mjere dok dovršava ocjenu spojivosti. Konkretno, Komisija može izdati nalog za suspenziju ili nalog za povrat ako je ispunjen niz uvjeta ( 66 ) . Tim se mjerama nastoji ograničiti šteta povezana s provedbom potpore kojom se krše obveze prijave i mirovanja ( 67 )

4. ULOGA NACIONALNIH SUDOVA

(41) Dok Komisija mora ispitati spojivost mjere potpore s unutarnjim tržištem, čak i ako je utvrdila njezinu provedbu protivno članku 108. stavku 3. UFEU-a, primarna je uloga nacionalnih sudova očuvanje prava pojedinaca na koje utječe ta povreda ( 68 )

(42) Nacionalni sudovi odgovorni su za pružanje učinkovite pravne zaštite trećim stranama ( 69 ) . Njihov doprinos sustavu kontrole državnih potpora posebno je potreban u slučajevima dodjele nezakonite potpore, kada nema konačne odluke Komisije o istoj mjeri ili do donošenja takve odluke, kao i u slučajevima kada je potencijalno spojiva potpora dodijeljena protivno obvezi mirovanja ( 70 )

4.1. Razgraničenje nadležnosti nacionalnih sudova u primjeni pravila o državnim potporama

(43) Nacionalni sudovi ovlašteni su tumačiti i primjenjivati članak 107. stavak 1. i članak 108. stavak 3. UFEU-a. Konkretno, ako ne postoji odluka Komisije o istoj mjeri ( 71 ) , u izvršavanju svoje nadležnosti ocjenjivanja postojanja državne potpore nacionalni sudovi vezani su samo objektivnim pojmom državne potpore ( 72 )

(44) I Komisija ocjenjuje postojanje državne potpore, što je obično prvi korak prije ocjene njezine spojivosti. Stoga bi svi postupci pred Komisijom, prije ili nakon postupaka pred nacionalnim sudovima, mogli utjecati na postupke pred nacionalnim sudovima ( 73 ) , kako je objašnjeno u odjeljcima od 4.1.1. do 4.1.3.

4.1.1. Nakon odluke Komisije

(45) Nacionalni sudovi moraju se suzdržati od donošenja odluka koje su u suprotnosti s odlukom Komisije ( 74 ) te se stoga moraju pridržavati Komisijine ocjene o postojanju državne potpore. Nacionalni sudovi nisu nadležni ni za proglašavanje Komisijinih odluka nevažećima ( 75 ) . Samo sudovi Unije imaju tu nadležnost u skladu s člankom 263. UFEU-a ( 76 )

(46) Ako nacionalni sud sumnja u tumačenje ili valjanost odluke Komisije, može od Komisije zatražiti pojašnjenje (vidjeti odjeljak 5.1.) ili se, ovisno o okolnostima, može ili mora ( 77 ) obratiti Sudu radi rješavanja prethodnog pitanja, u skladu s člankom 267. UFEU-a ( 78 )

4.1.1.1. Nakon odluke Komisije kojom se potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem

(47) a posteriori legalizaciju mjera kojima se provodi potpora, a koje su donesene protivno obvezi mirovanja predviđenoj UFEU-om Konačna odluka Komisije kojom se priznaje spojivost nezakonite potpore nakon što je dodijeljena nema za učinaklegalizaciju mjera kojima se provodi potpora, a koje su donesene protivno obvezi mirovanja predviđenoj UFEU-om ( 79 )

(48) U tom kontekstu nacionalni sudovi moraju jamčiti pojedincima da će se donijeti cjelovit zaključak ( 80 ) o povredi obveze mirovanja, uključujući nalaganje povrata kamata za razdoblje nezakonitosti u skladu s nacionalnim pravom ( 81 )

(49) Iz toga slijedi da bi, kada treća strana pred nacionalnim sudom zatraži uklanjanje prednosti povezanih s preuranjenom provedbom potpore, sud trebao prihvatiti njezinu tužbu čak i ako je Komisija potporu o kojoj je riječ već proglasila spojivom. Svako drugo tumačenje dovelo bi do toga da se državama članicama dopusti da zanemare odredbe UFEU-a i time ih liše djelotvornosti ( 82 )

4.1.1.2. Nakon odluke Komisije o pokretanju postupka

(50) Situacija je drukčija kada je Komisija na temelju članka 108. stavka 2. UFEU-a samo pokrenula istražni postupak u vezi s mjerom potpore o kojoj je pokrenut postupak pred nacionalnim sudom. U odluci o pokretanju postupka Komisija u načelu izražava sumnju u spojivost mjere potpore s unutarnjim tržištem. Iako se te sumnje općenito odnose na spojivost potpore, ocjena postojanja potpore preliminarne je naravi i proizlazi iz početnog ispitivanja predmetne mjere ( 83 )

(51) U skladu s člankom 4. stavkom 3. UEU-a, nacionalni sudovi moraju uzeti u obzir pravnu situaciju koja proizlazi iz postupaka koji su u tijeku pred Komisijom, čak i ako je ona privremena.

(52) To znači da, dok je istražni postupak u tijeku, nacionalni sudovi moraju uzeti u obzir pravne posljedice koje ima sama odluka o pokretanju postupka. Nakon odluke o pokretanju postupka nacionalni sud ne može utvrditi da ta mjera ne čini potporu u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a jer bi u protivnom bila dovedena u pitanje djelotvornost članka 108. stavka 3. UFEU-a ( 84 )

(53) U tu svrhu na nacionalnim je sudovima da poduzmu sve primjerene mjere za otklanjanje moguće povrede obveze mirovanja. Nacionalni sudovi mogu odlučiti obustaviti primjenu predmetne mjere i naložiti povrat već isplaćenih iznosa. Oni mogu odlučiti naložiti i druge privremene mjere kako bi zaštitili interese predmetnih stranaka i djelotvornost Komisijine odluke o pokretanju postupka ( 85 )

(54) Osim toga, nacionalni sudovi ne mogu jednostavno zastati s postupkom dok Komisija ne donese konačnu odluku ( 86 ) jer bi to značilo zadržavanje prednosti na tržištu unatoč mogućoj povredi obveze mirovanja.

(55) Ista se ograničenja mogu primjenjivati na nacionalne sudove ako su sudovi Unije poništili konačnu odluku Komisije ( 87 ) presudom protiv koje je moguća žalba ili konačnom presudom jer Komisija nije obvezna ponovno pokrenuti postupak od početka, već ga može nastaviti od točke u kojoj je došlo do nezakonitosti ( 88 ) . Stoga odluka o pokretanju postupka može biti na snazi dok Komisija ne donese novu konačnu odluku. U tim okolnostima nacionalni sudovi stoga su dužni osigurati poštovanje obveze mirovanja koja proizlazi iz pokretanja službenog postupka, primjerice onemogućivanjem ponovnog plaćanja vraćene potpore.

4.2. Nadležnosti nacionalnih sudova

(56) Kako je navedeno u točkama od (11) do (13), nacionalni sudovi moraju utvrditi je li državna potpora dodijeljena u skladu s člankom 108. stavkom 3. UFEU-a u okviru granica određenih isključivom nadležnošću Komisije za ocjenu spojivosti potpore i bilo kojom prethodnom odlukom Komisije o istoj mjeri.

(57) Nacionalni sudovi svoju ocjenu provode u dva koraka: prvo, ocjenjuju prirodu mjere kako bi utvrdili može li se smatrati državnom potporom u skladu s člankom 107. stavkom 1. UFEU-a; drugo, ako nacionalni sudovi utvrde da mjera čini državnu potporu, moraju zaključiti podliježe li mjera obvezi mirovanja. Ako nacionalni sudovi utvrde povredu obveze mirovanja, moraju odrediti odgovarajuće pravne lijekove kako bi zaštitili prava pojedinaca na koje utječe takva povreda.

4.2.1. Ocjena postojanja potpore

(58) Sudovi Unije potvrdili su da su, kao i Komisija, nacionalni sudovi nadležni za tumačenje pojma državne potpore ( 89 )

(59) Kako bi se utvrdilo postojanje državne potpore, često je potrebno ocijeniti niz složenih pitanja (vidjeti točku (14)). U svojoj Obavijesti o pojmu državne potpore iz članka 107. stavka 1. UFEU-a ( 90 ) Komisija je objavila detaljne smjernice za pomoć nacionalnim sudovima.

(60) Ako se pojave dvojbe u pogledu postojanja elemenata državne potpore, nacionalni sudovi mogu zatražiti mišljenje Komisije (vidjeti odjeljak 5.1.1.2.). Nacionalni sudovi također imaju mogućnost ili obvezu uputiti predmet Sudu Europske unije radi rješavanja prethodnog pitanja u skladu s člankom 267. UFEU-a.

4.2.2. Ocjena je li došlo do povrede obveze mirovanja

(61) U kontekstu ocjene podliježe li mjera potpore obvezi mirovanja, nacionalni sudovi moraju razmotriti je li mjera obuhvaćena jednim od izuzeća od obveze prijave (vidjeti odjeljak 1.2.). Nacionalni sudovi posebno ocjenjuju ispunjava li predmetna mjera kriterije utvrđene nekom uredbom o skupnom izuzeću ili čini postojeću potporu.

(62) Ako mjera potpore ispunjava sve uvjete predviđene nekom uredbom o skupnom izuzeću, ona se izuzima od obveze prethodne prijave Komisiji i smatra se spojivom s unutarnjim tržištem.

(63) Države članice postojeću potporu ne moraju prijaviti na temelju članka 108. stavka 3. UFEU-a; takvu potporu Komisija preispituje prema drugom sustavu na temelju članka 108. stavka 1. UFEU-a. Izmjene postojeće potpore u smislu članka 1. točke (c) Postupovne uredbe nisu obuhvaćene pojmom postojeće potpore.

4.2.2.1. Primjena uvjeta uredbi o skupnom izuzeću

(64) Države članice mogu smatrati da je mjera izuzeta od obveze prijave ako ispunjava opće i posebne uvjete predviđene uredbama o skupnom izuzeću. Međutim, ako država članica provodi mjeru potpore koja ne ispunjava sve uvjete primjenjivog skupnog izuzeća bez prethodne prijave Komisiji, provedba te potpore je nezakonita.

(65) Obveze prijave i mirovanja koje proizlaze iz UFEU-a obvezujuće su ne samo za nacionalne sudove nego i za sva upravna tijela država članica ( 91 )

(66) Kada nacionalni sudovi ocjenjuju je li određena mjera državne potpore zakonito provedena, moraju provjeriti jesu li ispunjeni uvjeti iz neke uredbe o skupnom izuzeću kako bi potvrdili da je mjera izuzeta od obveze prijave. Sud je definirao opseg nadležnosti nacionalnih sudova kada utvrđuju jesu li uvjeti iz Uredbe o općem skupnom izuzeću pravilno primijenjeni ( 92 ) , odnosno definirao je u kojoj mjeri nacionalni sudovi mogu tumačiti njezine odredbe.

(67) Donošenjem uredbi o skupnom izuzeću ne namjerava se na države članice prenijeti ocjenjivanje spojivosti državne potpore s unutarnjim tržištem; ono ostaje u isključivoj nadležnosti Komisije ( 93 ) . Međutim, dužnost je nacionalnih sudova utvrditi jesu li nacionalna tijela dodijelila potpore koje su u potpunosti u skladu sa strogim tumačenjem općih i posebnih uvjeta primjenjive uredbe o skupnom izuzeću ( 94 )

(68) Ako je potpora provedena u skladu s nekom uredbom o skupnom izuzeću bez ispunjavanja svih primjenjivih uvjeta, primatelj te potpore u tom trenutku ne može legitimno očekivati da je dodjela potpore bila zakonita ( 95 ) . To proizlazi iz činjenice da nacionalna tijela nisu ovlaštena donositi konačne odluke kojima se utvrđuje nepostojanje obveze prijave potpore ( 96 )

4.2.2.2. Postojeća potpora

(69) Kako je navedeno u točki (63), postojeća potpora, za razliku od nove potpore, ne podliježe obvezi prijave. Isključivo je na Komisiji da ocijeni je li postojeća potpora još uvijek spojiva s unutarnjim tržištem i da predloži odgovarajuće mjere ako smatra da program više nije spojiv. Pri provedbi pravila o državnim potporama uloga nacionalnih sudova ograničena je na ocjenu čini li mjera potpore postojeću potporu u smislu članka 108. stavka 1. UFEU-a. Ako mjera čini postojeću potporu, nema povrede članka 108. stavka 3. UFEU-a koju bi nacionalni sud trebao otkloniti.

(70) U Ugovorima nisu navedene nikakve smjernice o tome što mjeru potpore čini postojećom potporom. Okolnosti pod kojima se potpora smatra postojećom definiraju se u odredbama Postupovne uredbe ( 97 ) . Međutim, Postupovna uredba ne sadržava nijednu odredbu koja se odnosi na ovlasti i obveze nacionalnih sudova, koje su i dalje uređene odredbama UFEU-a kako ih tumači Sud ( 98 )

4.2.3. Zaštita prava pojedinaca u slučaju povrede obveze mirovanja

(71) Kako bi se zaštitila prava pojedinaca u slučaju nezakonite provedbe državnih potpora, nacionalni sudovi mogu donijeti različite vrste pravnih lijekova, ovisno o slučaju. Na primjer, mogu odlučiti suspendirati ili obustaviti provedbu mjere (odjeljak 4.2.3.1.), naložiti povrat već isplaćenih iznosa (odjeljak 4.2.3.2.) ili odrediti razne privremene mjere kako bi se na drugi način zaštitili interesi predmetnih stranaka (odjeljak 4.2.3.3.) ( 99 ) . Naposljetku, od sudova se može zatražiti da odlučuju o naknadi štete koju su pretrpjele treće strane zbog nezakonite provedbe državne potpore (odjeljak 4.2.3.4.). U svakom slučaju, nacionalni sudovi moraju pojedincima zajamčiti poduzimanje svih potrebnih mjera u skladu s nacionalnim pravom kako bi se otklonile posljedice povrede članka 108. stavka 3. UFEU-a ( 100 )

4.2.3.1. Suspenzija ili obustava provedbe mjere

(72) Ako državno tijelo još nije provelo mjeru državne potpore koja je dodijeljena protivno članku 108. stavku 3. UFEU-a, nacionalni sudovi moraju spriječiti tu provedbu njezinom suspenzijom ili obustavom. Takav pravni lijek mogao bi biti primjeren i u slučajevima u kojima je mjera državne potpore stupila na snagu, no potpora još nije isplaćena (u cijelosti ili djelomično), bez obzira na potrebu za dodatnim pravnim lijekovima za već isplaćeni dio potpore.

(73) Pravom Unije nije određeno koji zaključak nacionalni sudovi moraju donijeti u pogledu valjanosti akta o dodjeli nezakonite državne potpore, već se samo zahtijeva poduzimanje djelotvornih mjera za sprječavanje isplate nezakonite potpore korisniku. Međutim, u nekim se slučajevima u okviru nacionalnog prava nezakonita provedba mjere može suspendirati poništenjem akta o dodjeli ( 101 )

(74) Prema tome, nacionalni sudovi mogu ugovor kojim se dodjeljuje potpora proglasiti ništavim, poništiti odluku tijelâ države članice o dodjeli potpore ili suspendirati njezinu provedbu (na primjer kada se potpora dodjeljuje u obliku pristupa objektu ili usluzi).

(75) Kada se potpora dodjeljuje u obrocima, nacionalni sudovi trebali bi naložiti suspenziju budućih plaćanja.

4.2.3.2. Povrat

(76) Ako je nezakonita potpora već isplaćena korisniku, a Komisija nije donijela odluku kojom se potpora proglašava spojivom, nacionalni sudovi u pravilu moraju naložiti puni povrat nezakonito isplaćenog iznosa ( 102 ) . Ukidanje potpore njezinim povratom logična je posljedica njezine nezakonitosti ( 103 )

(77) Kako bi se ponovno uspostavilo stanje kakvo je bilo prije dodjele potpore, nacionalni sudovi moraju prvo u potpunosti ukinuti prednost koju je korisnik nezakonito stekao. Takva prednost obuhvaća potporu („glavnica potpore”) i neplaćenu kamatu u razdoblju trajanja nezakonite potpore koju bi poduzetnik platio da se za iznos potpore morao zadužiti na tržištu, što je dovelo do poboljšanja njegova konkurentskog položaja tijekom tog razdoblja („kamata za razdoblje trajanja nezakonitosti”) ( 104 ) . Stoga nacionalni sudovi moraju naložiti povrat glavnice potpore i kamate za razdoblje trajanja nezakonitosti.

(78) Ako se vode paralelni postupci pred nacionalnim sudom i u Komisiji i ako Komisija potporu proglasi nespojivom, nacionalni sud trebao bi na temelju te odluke postupiti na odgovarajući način, u skladu s nacionalnim pravilima kojima se uređuje izvršenje odluka o povratu ( 105 )

(79) Kako je navedeno u točki (48), ako Komisija potporu proglasi spojivom, pravom Unije propisano je da države članice moraju osigurati samo povrat kamate za razdoblje trajanja nezakonitosti ( 106 ) , koje se računa od trenutka isplate potpore do proglašenja spojivosti.

(80) Ako se odluka Komisije kojom se mjera proglašava spojivom poništi, ne može se smatrati da je Komisija odobrila tu mjeru te se njezina provedba smatra nezakonitom ( 107 ) . U tom slučaju korisnik se ne može pozvati na legitimno očekivanje da je potpora bila zakonita, s obzirom na to da je bila podnesena tužba za poništenje pozitivne odluke ( 108 )

(81) Ako je država članica dužna osigurati povrat nezakonite potpore, a Komisija nije donijela odluku o povratu potpore, na izračun kamate za razdoblje trajanja nezakonitosti ne primjenjuju se članak 16. stavak 2. Postupovne uredbe ni članci 9. i 11. Uredbe Komisije (EZ) br. 794/2004 ( 109 ) . Stoga u takvim slučajevima nadležna tijela predmetne države članice moraju izračunati kamatu za razdoblje trajanja nezakonitosti u skladu s primjenjivim pravilima nacionalnog prava uz dva uvjeta: prvo, ta pravila moraju biti u skladu s načelima ekvivalentnosti i djelotvornosti (vidjeti odjeljak 2.2.); i drugo, kamate za razdoblje trajanja nezakonitosti moraju se izračunati najmanje po stopi koja bi se primjenjivala u tom razdoblju da se korisnik za predmetni iznos potpore morao zadužiti na tržištu ( 110 )

(82) Kada je riječ o primjeni roka zastare u pogledu ovlasti nacionalnih sudova da nalože povrat, u presudama sudova Unije određeno je da se desetogodišnje razdoblje zastare predviđeno Postupovnom uredbom primjenjuje isključivo na Komisiju ( 111 ) . Ako je nacionalnim postupcima predviđen dulji rok zastare, nacionalni sudac mora naložiti povrat potpore dodijeljene protivno obvezi mirovanja čak i ako je razdoblje zastare propisano za Komisiju već isteklo. I nacionalni rokovi zastare kraći od 10 godina obvezujući su za nacionalne sudove, osim ako je Komisija donijela odluku o povratu potpore ( 112 ) . Ako je Komisija donijela odluku o povratu potpore, države članice ne mogu opravdati neprovođenje te odluke zahtjevima nacionalnog prava, primjerice nacionalnim rokovima zastare ( 113 )

4.2.3.3. Privremene mjere

(83) U okviru svojih obveza na temelju članka 108. stavka 3. UFEU-a nacionalni sudovi dužni su poduzeti privremene mjere ako je to primjereno radi zaštite prava pojedinaca i izravnog učinka članka 108. stavka 3. UFEU-a ( 114 ) . Te mjere, čiji je cilj ukloniti negativne učinke potpore na tržišno natjecanje na privremenoj osnovi ( 115 ) , nacionalni sudovi određuju u skladu sa svojim nacionalnim pravom, pod uvjetom da su ispunjeni uvjeti ekvivalentnosti i djelotvornosti (vidjeti odjeljak 2.2.).

(84) Nacionalni sudovi mogu poduzeti privremene mjere ako je navodno nezakonita potpora već isplaćena ( 116 ) ili bi trebala uskoro biti isplaćena. U prvom slučaju nacionalni sudovi mogu naložiti povrat potpore s kamatom za razdoblje trajanja nezakonitosti ili njezin privremeni prijenos na blokirani račun, uključujući kamatu za razdoblje od provedbe potpore do njezina prijenosa. Time se sprečava da korisnik i dalje uživa prednost povezanu s navodno nezakonitom potporom. Ako bi isplata potpore mogla neposredno uslijediti, sud može izdati privremeno rješenje kojim se sprečava isplata navodno nezakonite potpore dok se ne donese odluka o meritumu predmeta ( 117 )

(85) Istraga Komisije koja je u tijeku ne oslobađa nacionalni sud od njegove obveze zaštite prava pojedinaca na temelju članka 108. stavka 3. ( 118 ) Dakle, nacionalni sud može odrediti odgovarajuće privremene mjere za rješavanje posljedica moguće povrede obveze mirovanja.

(86) Nacionalni sudovi obvezni su odrediti privremene mjere ako su ispunjeni sljedeći uvjeti: (a) nema dvojbe o postojanju državne potpore; (b) potpora bi trebala biti provedena uskoro ili je već provedena; i (c) nisu utvrđene izvanredne okolnosti zbog kojih bi povrat bio neprimjeren ( 119 )

4.2.3.4. Tužba za naknadu štete

(87) U okviru svoje uloge na temelju članka 108. stavka 3. UFEU-a nacionalni sudovi možda će morati odlučivati i o zahtjevima za naknadu štete koju su pretrpjele treće strane zbog nezakonite državne potpore. U slučaju pozitivnog ishoda tužitelji imaju pravo na izravnu financijsku naknadu za pretrpljeni gubitak.

(88) Sud je u više navrata odlučio da pogođene treće strane mogu pokrenuti takve postupke za naknadu štete pred nacionalnim sudovima u skladu s nacionalnim pravom ( 120 ) , koje bi trebalo biti u skladu s načelima ekvivalentnosti i djelotvornosti (vidjeti odjeljak 2.2.).

(90) Prva dva zahtjeva iz točke (89) obično su ispunjena ako je riječ o povredi članka 108. stavka 3. UFEU-a. Sud je potvrdio postojanje prava pojedinaca na temelju te odredbe i pojasnio da je zaštita tih prava istinska uloga nacionalnih sudova ( 126 )

(91) Isto tako, budući da su tijela država članica u načelu obvezna prijaviti mjere državne potpore prije njihove provedbe, u skladu sa sudskom praksom sudova Unije povreda članka 108. stavka 3. UFEU-a u većini je slučajeva dovoljna za utvrđivanje postojanja ozbiljne povrede. Ako postoji državna potpora, tijela država članica u pravilu ne mogu tvrditi da nisu bila svjesna obveze mirovanja s obzirom na to da postoji dovoljno primjera sudske prakse i Komisijinih smjernica o primjeni članka 107. stavka 1. i članka 108. stavka 3. UFEU-a. U slučaju dvojbe i radi pravne sigurnosti, države članice mjeru uvijek mogu prijaviti Komisiji prije provedbe ( 127 )

(92) Treći zahtjev iz točke (89), tj. zahtjev da povredom prava Unije mora biti prouzročena stvarna i izvjesna financijska šteta tužitelju, može se ispuniti na više načina. U Studiji o provedbi istaknuto je da nacionalni sudovi rijetko dodjeljuju naknadu štete, a glavni je izazov za tužitelje kvantifikacija štete te utvrđivanje uzročne veze između štete i nezakonite potpore ( 128 )

(93) Tužitelji često tvrde da su zbog potpora pretrpjeli izravni gubitak dobiti. Kada su suočeni s takvim zahtjevima, nacionalni sudovi trebali bi uzeti u obzir sljedeće: (a) na temelju zahtjeva ekvivalentnosti i djelotvornosti propisanih pravom Unije, nacionalnim pravilima ne može se isključiti odgovornost države članice za izgubljenu dobit (129). Ako nacionalno pravo sadržava takvo isključenje, nacionalni sud tu odredbu ne bi smio primjenjivati na tužbe za naknadu štete zbog povrede članka 108. stavka 3. UFEU-a; (b) stvarni iznos izgubljene dobiti bit će lakše utvrditi ako je nezakonita potpora korisniku omogućila da umjesto tužitelja dobije ugovor ili konkretnu poslovnu priliku i korisnik je već izvršio ugovor odnosno sklopio posao; (c) ako je zbog potpore došlo samo do gubitka tržišnog udjela, potrebna je složenija kvantifikacija štete. Jedna od mogućnosti u takvim slučajevima bila bi usporediti stvarni prihod tužitelja (na temelju računa dobiti i gubitka) s hipotetskim prihodom u scenariju bez dodjele nezakonite potpore (130); (d) u određenim okolnostima pretrpljena šteta može premašiti izgubljenu dobit tužitelja. To se može dogoditi ako je zbog nezakonite potpore tužitelj prisiljen obustaviti poslovanje.

(94) Nacionalna postupovna pravila u određenim slučajevima omogućuju nacionalnim sudovima da za utvrđivanje stvarnog iznosa naknade štete zatraže savjet stručnjaka. U tom slučaju takve se procjene mogu dopustiti i za tužbe za naknadu štete na temelju članka 108. stavka 3. UFEU-a, uz uvjet poštovanja načela djelotvornosti ( 131 )

(95) Mogućnost pokretanja postupka za naknadu štete u načelu je neovisna o mogućoj paralelnoj istrazi koju provodi Komisija u pogledu iste mjere potpore. Istraga Komisije koja je u tijeku ne oslobađa nacionalne sudove od obveze zaštite prava pojedinaca u skladu s člankom 108. stavkom 3. UFEU-a ( 132 ) . Budući da je moguće da tužitelji dokažu da su pretrpjeli gubitak zbog preuranjene provedbe potpore i, konkretnije, zbog nezakonite vremenske prednosti koju je imao korisnik, tužba za naknadu štete može biti uspješna čak i ako je Komisija do trenutka kad nacionalni sud o njoj odlučuje potporu već proglasila spojivom ( 133 )

(96) Asteris ) Sud je podsjetio da se državna potpora po svojoj pravnoj prirodi suštinski razlikuje od naknade štete koju nacionalna tijela mogu biti obvezna platiti pojedincima za štetu koju su im prouzročila (sudska praksa iz predmeta ( 134 ) . Međutim, nacionalni sudovi moraju biti oprezni kada odlučuju o naknadi troškova trećim stranama koji su nastali kao izravna posljedica nezakonite potpore kako njihove odluke ne bi imale učinak dodjele potpore ( 135 ) ili proširenja kruga korisnika ( 136 )

(97) Asteris ne odnosi na slučajeve u kojima tužitelj od nacionalnog suda traži da mu dodijeli prijašnju državnu potporu koju tužitelj iz bilo kojeg razloga nije primio Iako pojedinci mogu od nacionalnih sudova zatražiti da nalože naknadu štete na koju smatraju da imaju pravo, takvi postupci ne mogu rezultirati izbjegavanjem djelotvorne primjene pravila EU-a o državnim potporama ( 137 ) . Konkretno, pojedinci koji bi u okviru nacionalnog prava mogli imati pravo na potporu koja nije prijavljena Komisiji i koju Komisija nije odobrila, ali koji nisu primili takvu potporu, ne mogu kao naknadu štete tražiti iznos jednak iznosu neprimljene potpore jer bi to predstavljalo neizravnu dodjelu nezakonite potpore ( 138 ) . Iz toga proizlazi da se sudska praksa iz predmetane odnosi na slučajeve u kojima tužitelj od nacionalnog suda traži da mu dodijeli prijašnju državnu potporu koju tužitelj iz bilo kojeg razloga nije primio ( 139 )

(98) Korisnici nezakonite potpore ponekad pokušavaju ostvariti naknadu štete od države nakon što im je naloženo da vrate isplaćeni iznos. Obično se pozivaju na navodno kršenje njihovih legitimnih očekivanja. Međutim, Sud je zaključio da nezakonito dodijeljena mjera ne može stvoriti legitimna očekivanja korisnika jer bi on trebao moći utvrditi jesu li u postupku dodjele potpore poštovana pravila ( 140 ) . Stoga je njihove tužbe potrebno odbaciti.

(99) SFEI Sud je zaključio da, budući da se člankom 108. stavkom 3. UFEU-a korisniku ne nameću nikakve izravne obveze, povreda tog članka nije dostatna osnova za određivanje odgovornosti primatelja I dok sudska praksa trećim stranama koje su pretrpjele gubitke zbog nezakonite provedbe potpore priznaje pravo Unije da od dotične države članice zatraže naknadu štete, postupci za naknadu štete protiv korisnika potpore dopušteni su propisima Unije o državnim potporama, no nisu obvezni jer se člancima 107. i 108. UFEU-a korisnicima ne nameću nikakve izravne obveze. U presudiSud je zaključio da, budući da se člankom 108. stavkom 3. UFEU-a korisniku ne nameću nikakve izravne obveze, povreda tog članka nije dostatna osnova za određivanje odgovornosti primatelja ( 141 ) . Time se ne dovodi u pitanje mogućnost pokretanja postupka za naknadu štete protiv korisnika u skladu s nacionalnim pravom, na primjer na temelju nacionalnih odredbi kojima je uređena izvanugovorna odgovornost ( 142 )

5. SURADNJA IZMEĐU KOMISIJE I NACIONALNIH SUDOVA

(100) Komisija je dužna podupirati nacionalne sudove u izvršavanju njihove ključne uloge u provedbi pravila o državnim potporama u skladu s člankom 4. stavkom 3. UEU-a. Isto tako, nacionalni sudovi mogu zatražiti pomoć Komisije u primjeni pravila u kontekstu postupka koji je u tijeku. Bliska suradnja između nacionalnih sudova i Komisije pridonosi većoj dosljednosti ( 143 ) i djelotvornosti u primjeni pravila o državnim potporama u cijeloj Uniji.

5.1. Pomoć koju Komisija pruža nacionalnim sudovima

(101) Kada pruža potporu nacionalnim sudovima, Komisija mora poštovati obvezu čuvanja profesionalne tajne te štititi svoje funkcioniranje i neovisnost ( 144 ) . Pri ispunjavanju obveze prema nacionalnim sudovima na temelju članka 4. stavka 3. UEU-a Komisija mora biti neutralna i objektivna. Komisija može od nacionalnih sudova zatražiti da joj dostave informacije i dokumente koji su joj potrebni za pružanje pomoći. Kad pruža pomoć nacionalnim sudovima, Komisija ne postupa prema privatnim interesima stranaka. Doprinos Komisije dio je njezine obveze osiguravanja pravilne provedbe pravila o državnim potporama i zaštite javnog interesa ( 145 ) . Ona stoga neće saslušati stranke koje sudjeluju u nacionalnom postupku.

(102) Potporom koja se pruža nacionalnim sudovima na temelju članka 29. Postupovne uredbe ne dovodi se u pitanje mogućnost odnosno obveza ( 146 ) nacionalnih sudova da od Suda zatraže rješavanja prethodnog pitanja ( 147 ) u pogledu tumačenja ili valjanosti prava Unije u skladu s člankom 267. UFEU-a ( 148 ) . Međutim, ako je tužitelj nedvojbeno mogao osporavati odluku Komisije pred sudovima Unije na temelju članka 263. UFEU-a, ali nije to učinio, više nije moguće dovoditi u pitanje valjanost odluke Komisije putem mehanizma prethodne odluke ( 149 )

5.1.1. Načini suradnje

(103) Člankom 29. Postupovne uredbe predviđena su tri načina suradnje između Komisije i nacionalnih sudova. U odjeljcima 5.1.1.1., 5.1.1.2. i 5.1.1.3. ove Obavijesti detaljnije su objašnjeni ti načini suradnje.

5.1.1.1. Dostava podataka nacionalnim sudovima

(104) U skladu s člankom 29. Postupovne uredbe nacionalni sudovi mogu zatražiti od Komisije da im dostavi podatke kojima raspolaže ( 150 )

(105) Nacionalni sudovi mogu zatražiti od Komisije da im dostavi podatke o pokrenutim postupcima u vezi s državnim potporama, na primjer: (a) je li u tijeku postupak Komisije o određenoj mjeri državne potpore; (b) je li država članica prijavila određenu mjeru državne potpore u skladu s člankom 108. stavkom 3. UFEU-a; (c) je li Komisija pokrenula službenu istragu; i (d) je li Komisija već donijela odluku ( 151 )

(106) Osim toga, nacionalni sudovi mogu zatražiti od Komisije da im dostavi dokumente kojima raspolaže. To uključuje preslike postojećih odluka Komisije, ako te odluke još nisu objavljene na internetskim stranicama Komisije, činjenične i statističke podatke, tržišne studije i ekonomske analize.

(107) Obveza lojalne suradnje iz članka 4. stavka 3. UEU-a podrazumijeva da Komisija nacionalnim sudovima treba dostaviti sve podatke koje oni zatraže ( 152 ) . To uključuje i podatke obuhvaćene obvezom čuvanja profesionalne tajne.

(108) Pri dostavi podataka nacionalnim sudovima Komisija mora poštovati jamstva dana fizičkim i pravnim osobama na temelju članka 339. UFEU-a ( 153 ) . Člankom 339. UFEU-a članovima, dužnosnicima i drugim službenicima Komisije zabranjeno je otkrivanje podataka obuhvaćenih obvezom čuvanja profesionalne tajne. To uključuje i povjerljive informacije i poslovne tajne.

(109) Ako Komisija namjerava nacionalnom sudu dostaviti podatke obuhvaćene obvezom čuvanja profesionalne tajne, od nacionalnog će suda zatražiti jamstvo da će zaštititi tajnost povjerljivih podataka i poslovnih tajni. Ako nacionalni sud ponudi takvo jamstvo (npr. upućivanjem na nacionalnu pravnu osnovu za takvo postupanje), Komisija će dostaviti tražene podatke i pritom navesti koji su dijelovi obuhvaćeni obvezom čuvanja profesionalne tajne te se stoga ne smiju otkriti. Međutim, ako nacionalni sud ne može ponuditi takvo jamstvo, Komisija neće dostaviti predmetne podatke ( 154 )

(110) Ima i drugih situacija u kojima Komisija ne može otkriti podatke nacionalnim sudovima. Konkretno, Komisija može odbiti dostavu podataka sudu države članice ako bi se time narušilo funkcioniranje i neovisnost Unije. To bi bio slučaj kada bi se otkrivanjem ugrozilo izvršavanje zadaća povjerenih Komisiji ( 155 ) (primjerice podaci o Komisijinim internim postupcima odlučivanja).

(111) Kako bi osigurala učinkovitost u suradnji s nacionalnim sudovima, Komisija nastoji dostaviti tražene podatke u roku od mjesec dana od zahtjeva. Ako Komisija treba od nacionalnih sudova zatražiti dodatna pojašnjenja njihovih početnih zahtjeva ili se savjetovati s trećim stranama na koje takva dostava podataka izravno utječe, jednomjesečni rok počinje ponovno teći od trenutka primitka pojašnjenja ili završetka savjetovanja ( 156 )

5.1.1.2. Dostava mišljenja o primjeni pravila o državnim potporama

(112) Člankom 29. Postupovne uredbe predviđena je mogućnost da nacionalni sudovi od Komisije zatraže mišljenje o pitanjima koja se odnose na primjenu pravila o državnim potporama ( 157 )

(113) Prilikom primjene pravila o državnim potporama na predmet koji se pred njima vodi nacionalni sudovi moraju poštovati relevantna pravila Unije i sudsku praksu sudova Unije. Ne dovodeći u pitanje konačno tumačenje Ugovorâ od strane sudova Unije, nacionalni sudovi mogu pronaći smjernice o primjeni pravila o državnim potporama u praksi odlučivanja Komisije te u relevantnim obavijestima i smjernicama Komisije. Osim toga, nacionalni sudovi mogu pronaći smjernice u prethodnim mišljenjima ili očitovanjima Komisije objavljenima na internetskim stranicama Komisije ako predmetna pitanja sadržavaju elemente analogne onima o kojima su odlučivali drugi nacionalni sudovi ( 158 )

(114) Međutim, u nekim situacijama prethodne odluke ili mišljenja Komisije i Komisijine obavijesti i smjernice nacionalnim sudovima neće biti dostatni. U skladu s načelom lojalne suradnje iz članka 4. stavka 3. UEU-a, a s obzirom na ključnu ulogu nacionalnih sudova u provedbi državnih potpora, Komisija nacionalnim sudovima pruža mogućnost da zatraže njezino mišljenje o relevantnim pitanjima povezanima s primjenom pravila o državnim potporama ( 159 )

(115) Zahtjevi kojima se traži mišljenje Komisije mogu u načelu obuhvaćati sva ekonomska, činjenična i pravna pitanja povezana s državnim potporama koja se pojave u okviru nacionalnog postupka. Nacionalni sudovi Komisiji mogu, među ostalim, uputiti sljedeća pitanja: (a) sadržava li određena mjera elemente potpore u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a. Ako je odgovor potvrdan, mogu zatražiti smjernice za kvantifikaciju iznosa potpore. Takvi se zahtjevi mogu odnositi na određeni element državne potpore na temelju članka 107. UFEU-a (tj. pojam poduzetnika, postojanje selektivne prednosti, pripisivost mjere državi članici i uključenost državnih sredstava, mogućnost narušavanja tržišnog natjecanja te učinak na trgovinu među državama članicama); (b) ispunjava li mjera potpore zahtjev iz neke uredbe o skupnom izuzeću ili o potporama de minimis te stoga prethodna prijava Komisiji nije potrebna, a obveza mirovanja iz članka 108. stavka 3. UFEU-a se ne primjenjuje; (c) je li pojedinačna potpora obuhvaćena programom potpore koji je prijavljen Komisiji i koji je odlukom Komisije proglašen spojivim s unutarnjim tržištem ili se na drugi način smatra postojećom potporom te se stoga ne primjenjuje obveza mirovanja iz članka 108. stavka 3. UFEU-a; (d) postoje li iznimne okolnosti (160) zbog kojih nacionalni sud ne može naložiti potpuni povrat na temelju prava Unije; (e) koji su pravni preduvjeti za tužbe za naknadu štete na temelju prava Unije i kako se može kvantificirati nastala šteta; (f) kako izračunati iznos potpore koji treba vratiti i kako izračunati kamate na povrat.

(116) Nacionalni sudovi nisu nadležni za ocjenjivanje spojivosti mjere potpore na temelju članka 107. stavka 2., članka 107. stavka 3., članka 106. stavka 2. i članka 93. UFEU-a ( 161 ) . Oni stoga ne mogu od Komisije zatražiti mišljenje o spojivosti određene mjere potpore s unutarnjim tržištem. Međutim, nacionalni sudovi mogu Komisiji postaviti pitanje o tome je li već u tijeku postupak ocjene spojivosti određene mjere potpore, kako je objašnjeno u točki 5.1.1.1.

(117) Pri davanju mišljenja Komisija će u skladu s načelom lojalne suradnje iz članka 4. stavka 3. UEU-a nacionalnom sudu pružiti tražene činjenične podatke ili ekonomska ili pravna pojašnjenja. Za razliku od vjerodostojnog tumačenja prava Unije koje daju sudovi Unije, mišljenje Komisije nije pravno obvezujuće za nacionalni sud.

(118) Komisija nacionalnim sudovima dostavlja svoje mišljenje u skladu s njihovim postupovnim pravilima i praksom. Kako bi osigurala učinkovitu suradnju s nacionalnim sudovima, Komisija će nastojati dostaviti traženo mišljenje u roku od četiri mjeseca od zahtjeva. Ako Komisija od nacionalnog suda treba zatražiti dodatna pojašnjenja u vezi s njegovim zahtjevom, taj se rok od četiri mjeseca može produljiti.

(119) Nacionalni sudovi moraju štititi prava pojedinaca na temelju članka 108. stavka 3. UFEU-a i tijekom razdoblja u kojem Komisija priprema zatraženo mišljenje. Kao što je prethodno navedeno ( 162 ) , obveza nacionalnog suda da štiti prava pojedinaca na temelju članka 108. stavka 3. UFEU-a, među ostalim i privremenim mjerama, primjenjuje se neovisno o mišljenju Komisije koje se očekuje.

5.1.1.3. Podnošenje očitovanja u svojstvu amicus curiae

(120) U skladu s člankom 29. stavkom 2. Postupovne uredbe Komisija može podnijeti pisana očitovanja nacionalnim sudovima koji primjenjuju pravila o državnim potporama. Ona može, uz dopuštenje predmetnog suda, dati i usmena očitovanja. Ta se očitovanja nazivaju i „očitovanja u svojstvu amicus curiae ”. Komisija podnosi očitovanja u svojstvu amicus curiae na vlastitu inicijativu.

(121) Međutim, nacionalni sudovi i stranke u postupku koji je u tijeku pred nacionalnim sudom mogu zatražiti od Komisije očitovanje u svojstvu amicus curiae u predmetima koji se odnose na pitanja povezana s državnim potporama. Odluka da intervenira u predmetu koji se vodi pred nacionalnim sudom u svojstvu amicus curiae u isključivoj je u nadležnosti Komisije i njezino je diskrecijsko pravo. No kako bi se nacionalnim sudovima omogućilo planiranje postupaka, Komisija će ih bez odgode obavijestiti o svojoj namjeri da intervenira u svojstvu amicus curiae .

(122) amicus curiae u okviru nacionalnih sudskih postupaka kako bi osigurala dosljednu primjenu članka 107. stavka 1. ili članka 108. stavka 3. UFEU-a Komisija podnosi očitovanja u svojstvuu okviru nacionalnih sudskih postupaka kako bi osigurala dosljednu primjenu članka 107. stavka 1. ili članka 108. stavka 3. UFEU-a ( 163 ) . Kako bi ocijenila nužnost i primjerenost svojeg doprinosa, Komisija može među ostalim razmotriti sljedeće: (a) može li se očekivati da će predmet imati implikacije za druge predmete (primjerice ako predmet uključuje pitanje koje se odnosi na državne potpore općenito); (b) mogu li očitovanja Komisije pridonijeti djelotvornosti provedbe pravila o državnim potporama na predmetnim nacionalnim sudovima; (c) uključuje li predmet novo pitanje merituma koje još nije obuhvaćeno Komisijinom praksom odlučivanja ili njezinim obavijestima i smjernicama; ili (d) vodi li se predmet pred sudom čija odluka više ne može biti predmet žalbe.

(123) Komisija u potpunosti poštuje neovisnost i funkcioniranje nacionalnih sudova. Kad je riječ o mišljenjima Komisije iz odjeljka 5.1.1.2., očitovanja u svojstvu amicus curiae nisu obvezujuća za nacionalni sud koji odlučuje o predmetu u kojem je Komisija intervenirala. Prije podnošenja očitovanja na vlastitu inicijativu u svojstvu amicus curiae Komisija o tome obavješćuje predmetnu državu članicu slanjem dopisa njezinu stalnom predstavništvu pri Europskoj uniji.

(124) Kako bi mogla podnijeti korisna očitovanja, Komisija može od predmetnog nacionalnog suda zatražiti dokumente koji su mu dostupni, a koji su Komisiji potrebni za ocjenu predmeta. Komisija će se tim dokumentima koristiti samo u svrhu pripreme očitovanja.

(125) Postupovnom uredbom nije predviđen postupovni okvir za podnošenje očitovanja u svojstvu amicus curiae . Stoga Komisija svoja očitovanja podnosi u skladu s postupovnim pravilima i praksom država članica, uključujući ona kojima se štite prava stranaka. Ako država članica još nije uspostavila odgovarajući postupovni okvir, na nacionalnom je sudu da odredi koja se postupovna pravila primjenjuju na podnošenje očitovanja u svojstvu amicus curiae u predmetu koji se pred njim vodi, pri čemu treba imati na umu da se ti podnesci temelje na članku 29. Postupovne uredbe.

(126) Nacionalni postupovni okvir trebao bi biti usklađen s načelima iz odjeljka 2.2. ove Obavijesti. To znači da se nacionalnim postupovnim okvirom za podnošenje očitovanja o pitanjima koja se odnose na primjenu članka 107. stavka 1. i članka 108. stavka 3. UFEU-a podnošenje takvih očitovanja ne smije (a) pretjerano otežati ili praktički onemogućiti (u skladu s načelom djelotvornosti); i (b) učiniti težim od podnošenja očitovanja u sudskim postupcima u kojima se primjenjuje ekvivalentno nacionalno pravo (u skladu s načelom ekvivalentnosti).

5.1.2. Jedinstvena kontaktna točka i objavljivanje mišljenja i očitovanja u svojstvu amicus curiae

(127) Radi učinkovitije suradnje i komunikacije s nacionalnim sudovima Komisija je uspostavila jedinstvenu kontaktnu točku kojoj nacionalni sudovi ili stranke mogu uputiti svoje zahtjeve: Europska komisija Glavna uprava za tržišno natjecanje COMP Amicus State Aid 1049 Bruxelles/Brussel BELGIQUE/BELGIË Tel. +32 22976271 Faks +32 22953584 E-pošta: COMP-AMICUS-STATE-AID@ec.europa.eu

(128) Komisija poziva nacionalne sudove da nastave koristiti tu jedinstvenu kontaktnu točku za slanje informacija i zahtjeva Komisiji u skladu s odjeljkom 5.1.1. ove Obavijesti. Nacionalni sudovi svoje podneske mogu slati na bilo kojem od 24 službena jezika Unije ( 164 )

(129) Komisija će o suradnji s nacionalnim sudovima izvijestiti u svojem godišnjem izvješću o politici tržišnog natjecanja. Svoja će mišljenja i očitovanja u kontekstu očitovanja u svojstvu amicus curiae objaviti i na svojim internetskim stranicama.

(130) Pri podnošenju mišljenja ili očitovanja u svojstvu amicus curiae Komisija od nacionalnih sudova traži odobrenje za njihovu objavu. To Komisiji omogućuje da na svojim internetskim stranicama objavi mišljenja i očitovanja koja je podnijela u svojstvu amicus curiae te, kada su dostupne, presude koje je donio dotični nacionalni sud.

5.2. Pomoć koju nacionalni sudovi pružaju Komisiji

(131) Obveza lojalne suradnje iz članka 4. stavka 3. UEU-a među ostalim podrazumijeva da države članice, uključujući njihova pravosudna tijela, moraju pomagati institucijama Unije u ostvarivanju ciljeva Unije.

(132) Kako bi se osigurala djelotvorna provedba pravila o državnim potporama, nacionalni sudovi pozivaju se da Komisiji bez odgode proslijede presliku svih pisanih presuda koje su donijeli nakon što im je Komisija dostavila podatke ili mišljenje ili nakon što je podnijela očitovanja u svojstvu amicus curiae . To Komisiji omogućuje pravodobnu informiranost o predmetima u kojima bi moglo biti primjereno podnijeti očitovanja ako jedna od stranaka podnese žalbu protiv presude. Pri dostavljanju presude nacionalni sudovi navode jesu li suglasni da Komisija presudu objavi na svojim internetskim stranicama.

(133) Radi djelotvornije i dosljednije primjene pravila o državnim potporama Komisija potiče države članice da uspostave koordinacijske točke za nacionalne suce koji se bave pitanjima državnih potpora. Te koordinacijske točke trebale bi biti usklađene s upravnim ustrojem država članica i poštovati neovisnost pravosuđa. Komisija također smatra da bi uspostava formalnih ili neformalnih mreža sudaca koji se bave pitanjima državnih potpora, na nacionalnoj ili europskoj razini, bila od velike važnosti za razmjenu znanja. Središnje koordinacijske točke i mreže sudaca nacionalnim sucima mogu omogućiti razmjenu najbolje prakse u području državnih potpora, a Komisiji olakšati prenošenje informacija o najnovijim kretanjima u politici državnih potpora, primjerice putem osposobljavanja i biltena.

6. POSLJEDICE NEPROVOĐENJA PRAVILA I ODLUKA O DRŽAVNIM POTPORAMA

(134) Kako je navedeno u odjeljcima 4.2.1. i 4.2.2. ove Obavijesti, nacionalni sudovi mogu biti pozvani da u svojim nacionalnim pravnim sustavima izravno primjenjuju odredbe članka 107. stavka 1. i članka 108. stavka 3. UFEU-a. Ako se presudom nacionalnog suda odobri nova potpora protivno obvezi mirovanja, Komisija može pokrenuti istražni postupak u skladu s člankom 12. Postupovne uredbe kako bi ocijenila spojivost nezakonite potpore s unutarnjim tržištem. Osim toga, ako nacionalni sudovi ne osiguraju usklađenost s obvezama koje proizlaze iz Komisijine odluke o povratu potpore ili iz Ugovorâ ( 165 ) , Komisija može protiv predmetnih država članica pokrenuti postupak zbog povrede prava Unije.

(135) Nacionalni sudovi, kao tijela država članica, pozivaju se na poduzimanje potrebnih mjera kako bi se osigurala djelotvorna provedba odluka o povratu potpore. Ako države članice ne provedu odluke Komisije o povratu potpore, posljedice tog neprovođenja opisane su u Obavijesti o povratu ( 166 )

(136) Nacionalni sudovi dužni su osim toga zaštititi prava pojedinaca u slučaju povrede obveze mirovanja ( 167 ) . Kako je navedeno u odjeljku 6.2. ove Obavijesti, države članice, uključujući njihove nacionalne sudove, koje ne zaštite ta prava ne ispunjavaju svoje obveze na temelju prava Unije ( 168 )

6.1. Postupci Komisije u vezi s nezakonitom potporom

(137) Odobrenjem nove potpore u okviru postupaka koji se pred njima vode nacionalni sudovi mogu izravno prekršiti članak 108. stavak 3. UFEU-a To se može dogoditi ako nacionalni sud donese presudu koja utječe na provedbu akta o dodjeli državne potpore, primjerice ako tumačenje ugovora ili odluke o dodjeli potpore ima učinak produljenja izvornog trajanja mjere potpore ( 169 )

(138) Stoga nacionalni sudovi moraju poštovati članak 108. stavak 3. UFEU-a i pobrinuti se da prije provedbe odluke obavijeste Komisiju o svakoj odluci koja rezultira izmjenom ili produljenjem akta o dodjeli državne potpore, primjerice zbog njegova tumačenja ( 170 )

(139) Ako nacionalni sud ne osigura poštovanje obveze mirovanja, a nova se potpora ne prijavi, Komisija, ovisno o rezultatu preispitivanja, može pokrenuti istragu o nezakonitoj državnoj potpori na vlastitu inicijativu ili po primitku pritužbe zainteresirane strane u skladu s člankom 12. Postupovne uredbe.

6.2. Postupci zbog povrede

(140) U skladu s člankom 258. UFEU-a, ako Komisija smatra da država članica nije ispunila obvezu na temelju Ugovorâ, ona može pokrenuti postupak zbog povrede. Cilj tog postupka je zaustavljanje povrede. Komisija može nakon predsudske faze, u kojoj nakon službene razmjene mišljenja s predmetnom državom članicom iznosi obrazloženo mišljenje, uputiti predmet Sudu ( 171 )

(141) Ako u slučaju kršenja članka 108. stavka 3. UFEU-a nacionalni sudovi ne postupe na primjeren način, oni krše svoje obveze na temelju Ugovorâ. To može biti slučaj ako nacionalni sudovi ne spriječe provedbu nezakonite mjere ili ne nalože povrat potpore ( 172 )

(142) Država članica može se smatrati odgovornom ako njezini nacionalni sudovi, protivno obvezama koje proizlaze iz članka 108. stavka 3. UFEU-a, ne zaštite prava pojedinaca. Sud je utvrdio da su države članice odgovorne za štetu koja proizlazi iz povreda prava Unije, uključujući povrede koje proizlaze iz odluke nacionalnog suda koji odlučuje u zadnjem stupnju ( 173 )

7. ZAVRŠNE ODREDBE

(143) Ova Obavijest zamjenjuje Obavijest o provedbi iz 2009.

(144) Cilj je ove Obavijesti pružiti smjernice nacionalnim sudovima u primjeni pravila o državnim potporama. Ona ne obvezuje nacionalne sudove i ne utječe na njihovu neovisnost.

(145) Komisija ovu Obavijest može preispitati kad to smatra potrebnim, među ostalim na temelju izmjena primjenjivih pravila Unije ili budućih promjena u sudskoj praksi.

(1) Komunikacija Komisije Europskom parlamentu, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Odboru regija – Modernizacija državnih potpora u EU-u (SAM), COM/2012/0209 final.

(2) Od 2015. više od 96 % novih mjera potpore za koje su prvi put prijavljeni rashodi obuhvaćeno je nekom uredbom o općem skupnom izuzeću. Vidjeti https://ec.europa.eu/competition-policy/state-aid/scoreboard_hr

(3) Studija o provedbi provedena je prije potpisivanja Sporazuma o povlačenju Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju (24. siječnja 2020.) i prije njegova stupanja na snagu (1. veljače 2020.). Svako upućivanje na države članice u Studiji o provedbi odnosi se i na Ujedinjenu Kraljevinu.

(4) Vidjeti „Završnu studiju o provedbi pravila i odluka o državnim potporama od strane nacionalnih sudova (COMP/2018/001)”, Ured za publikacije Europske unije, Luxembourg, 2019.

(5) Obavijest Komisije o provedbi propisa o državnim potporama od strane nacionalnih sudova (SL C 85, 9.4.2009., str. 1.).

(6) Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (kodificirani tekst) (SL L 248, 24.9.2015., str. 9.).

(7) Kako bi ocijenio može li se neko tijelo smatrati „sudom” u smislu članka 267. UFEU-a, Sud uzima u obzir sve okolnosti, primjerice je li to tijelo utemeljeno na zakonu, je li riječ o stalnom tijelu, je li njegova nadležnost obvezna, provodi li postupak kontradiktorne naravi, primjenjuje li pravna pravila te je li neovisno. U tom pogledu vidjeti presudu Suda od 21. siječnja 2020., Banco de Santander, C-274/14, ECLI:EU:C:2020:17, točku 51. Arbitražni sudovi ne mogu se smatrati sudovima u smislu članka 267. UFEU-a ako ugovorne stranke nisu ni činjenično ni pravno obvezane iznijeti svoj spor pred arbitražu niti su nadležna tijela dotične države članice uključena u odluku o pokretanju arbitraže ili obvezna intervenirati u postupak pred arbitrom. S druge strane, Sud je prihvatio kao dopuštena prethodna pitanja koja mu je uputio arbitražni sud ustanovljen zakonom čije su odluke obvezujuće za stranke i čija nadležnost ne ovisi o njihovu sporazumu. Vidjeti rješenje Suda od 13. veljače 2014., Merck Canada, C-555/13, točke 17. i 18. te u njemu navedenu sudsku praksu.

(8) Iako nije predviđeno da te smjernice imaju obvezujuće učinke, nacionalni sudovi dužni su ih uzeti u obzir za rješavanje sporova o kojima odlučuju. Vidjeti presudu Suda od 3. rujna 2014., Baltlanta, C-410/13, ECLI:EU:C:2014:2134, točku 64. i presudu Suda od 13. prosinca 1989., Grimaldi, C-322/88, ECLI:EU:C:1989:646, točku 18.; presudu Suda od 13. veljače 2014., Mediaset, C-69/13, ECLI:EU:C:2014:71, točku 31.

(9) SL C 247, 23.7.2019., str. 1.

(10) Presuda Suda od 22. prosinca 2008., British Aggregates / Komisija, C-487/06 P, ECLI:EU:C:2008:757, točka 111.; presuda Suda od 16. svibnja 2000., Francuska / Ladbroke Racing Ltd i Komisija, C-83/98 P, ECLI:EU:C:2000:248, točka 25.

(11) Vidjeti, primjerice, Obavijest Komisije o pojmu državne potpore iz članka 107. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL C 262, 19.7.2016., str. 1.); Komunikaciju Komisije o primjeni pravila o državnim potporama Europske unije na naknadu dodijeljenu za pružanje usluga od općega gospodarskog interesa (SL C 8, 11.1.2012., str. 4.); Obavijest Komisije o primjeni članaka 87. i 88. Ugovora o EZ-u na državne potpore u obliku jamstava (SL C 155, 20.6.2008., str. 10.); Komunikaciju Komisije – Okvir Zajednice za državne potpore za istraživanje i razvoj i inovacije (SL C 198, 27.6.2014., str. 1.).

(12) Presuda Suda od 14. studenoga 2019., Dilly’s Wellnesshotel, C-585/17, ECLI:EU:C:2019:969, točka 54.

(13) Presuda Suda od 5. ožujka 2019., Eesti Pagar, C-349/17, ECLI:EU:C:2019:172, točka 88.; presuda Suda od 3. ožujka 2020., Vodafone Magyarország, C-75/18, ECLI:EU:C:2020:139, točka 22.; presuda Suda od 21. studenoga 2013., Deutsche Lufthansa, C-284/12, ECLI:EU:C:2013:755, točka 29.

(14) Presuda Suda od 5. listopada 2006., Transalpine Ölleitung in Österreich, C-368/04, ECLI:EU:C:2006:644, točka 38.; presuda Suda od 11. ožujka 2010., CELF et ministre de la Culture et de la Communication, C-1/09, ECLI:EU:C:2010:136, točka 26.; presuda Suda od 11. studenoga 2015., Klausner Holz Niedersachsen, C-505/14, ECLI:EU:C:2015:742, točka 21.; presuda Suda od 3. ožujka 2020., Vodafone Magyarország, C-75/18, ECLI:EU:C:2020:139, točka 21.

(15) Presuda Suda od 5. ožujka 2019., Eesti Pagar, C-349/17, ECLI:EU:C:2019:172, točke 88.–89.; presuda Suda od 3. ožujka 2020., Vodafone Magyarország, C-75/18, ECLI:EU:C:2020:139, točke 22.–23.

(16) Na temelju članka 1. točke (c) Postupovne uredbe „nova potpora” definirana je kao „svaka potpora, to jest programi potpora i pojedinačna potpora koje ne predstavljaju postojeću potporu, uključujući i izmjene postojećih potpora”. Ta odredba, široko formulirana, može obuhvatiti i samu izmjenu, ali i potporu na koju se ta izmjena odnosi. Osim toga, u skladu s člankom 1. točkom (b) podtočkom ii. Postupovne uredbe „postojeća potpora” među ostalim znači „odobrena potpora, to jest, programi potpora i pojedinačna potpora koje je odobrila Komisija ili Vijeće”. Dakle, potpora koja je predmet odluke o odobrenju i koja, zbog izmjene kojom se krši jedan od uvjeta predviđenih tom odlukom u svrhu osiguravanja spojivosti te potpore s unutarnjim tržištem, više nije obuhvaćena odlukom kojom je odobrena, može činiti novu potporu. Vidjeti Presudu Suda od 25. listopada 2017., C-467/15 P, Komisija / Italija, ECLI:EU:C:2017:799, točke 46. i 47. Vidjeti i odjeljak 4.2.2.2. ove Obavijesti.

(17) Uredba Komisije (EU) br. 1407/2013 оd 18. prosinca 2013. o primjeni članaka 107. i 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na potpore de minimis u poljoprivrednom sektoru (SL L 352, 24.12.2013., str. 1.); Uredba Komisije (EU) br. 360/2012 od 25. travnja 2012. o primjeni članaka 107. i 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na potpore de minimis koje se dodjeljuju poduzetnicima koji pružaju usluge od općeg gospodarskog interesa (SL L 114, 26.4.2012., str. 8.); Uredba Komisije (EU) br. 1408/2013 оd 18. prosinca 2013. o primjeni članaka 107. i 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na potpore de minimis u poljoprivrednom sektoru (SL L 352, 24.12.2013., str. 9.); Uredba Komisije (EU) br. 717/2014 оd 27. lipnja 2014. o primjeni članaka 107. i 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na de minimis potpore u sektoru ribarstva i akvakulture (SL L 190, 28.6.2014., str. 45.).

(18) Takve se uredbe donose na temelju Uredbe Vijeća (EU) 2015/1588 od 13. srpnja 2015. o primjeni članaka 107. i 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na određene kategorije horizontalnih državnih potpora (SL L 248, 24.9.2015., str. 1.).

(19) Uredba Komisije (EU) br. 651/2014 оd 17. lipnja 2014. o ocjenjivanju određenih kategorija potpora spojivima s unutarnjim tržištem u primjeni članaka 107. i 108. Ugovora (SL L 187, 26.6.2014., str. 1.).

(20) U skladu s člankom 109. UFEU-a, Vijeće Europske unije može donijeti uredbe za primjenu članaka 107. i 108. UFEU-a i odrediti kategorije potpora koje su izuzete od obveze prijave. Kako je predviđeno člankom 108. stavkom 4. UFEU-a, Komisija zatim može donijeti uredbe koje se odnose na kategorije državnih potpora koje je Vijeće odredilo, na temelju članka 109. UFEU-a.

(21) Odluka Komisije 2012/21/EU od 20. prosinca 2011. o primjeni članka 106. stavka 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na državne potpore u obliku naknade za pružanje javnih usluga koje se dodjeljuju određenim poduzetnicima kojima je povjereno obavljanje usluga od općeg gospodarskog interesa (priopćeno pod brojem dokumenta C(2011) 9380) (SL L 7, 11.1.2012., str. 3.).

(22) Uredba (EZ) br. 1370/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2007. o uslugama javnog željezničkog i cestovnog prijevoza putnika (SL L 315, 3.12.2007., str. 1.).

(23) SL C 202, 7.6.2016., str. 13.

(24) Presuda Suda od 22. listopada 2002., Roquette Frères, C-94/00, ECLI:EU:C:2002:603, točka 31.

(25) Presuda Suda od 11. srpnja 1996., SFEI i dr., C-39/94, ECLI:EU:C:1996:285, točka 50.; presuda Suda od 28. veljače 1991., Delimitis / Henninger Bräu, C-234/89, ECLI:EU:C:1991:91, točka 53.

(26) Presuda Suda od 11. rujna 2014., Komisija / Njemačka, C-527/12, ECLI:EU:C:2014:2193, točka 56.; presuda Suda od 21. studenoga 2013., Deutsche Lufthansa, C-284/12, ECLI:EU:C:2013:755, točka 41.

(27) Presuda Suda od 21. rujna 1983., Deutsche Milchkontor GmbH, C-205/82, ECLI:EU:C:1983:233, točke 22.–23.; presuda Suda od 13. lipnja 2002., Nizozemska / Komisija, C-382/99, ECLI:EU:C:2002:363, točka 90.; presuda Suda od 11. rujna 2014., Komisija / Njemačke, C-527/12, ECLI:EU:C:2014:2193, točke 39.–42.; presuda Suda od 23. siječnja 2019., Fallimento Traghetti del Mediterraneo, C-387/17, ECLI:EU:C:2019:51, točka 72.; presuda Suda od 11. studenoga 2015., Klausner Holz Niedersachsen, C-505/14, ECLI:EU:C:2015:742, točke 40.–41.; presuda Suda od 5. ožujka 2019., Eesti Pagar, C-349/17, ECLI:EU:C:2019:172, točka 135.

(28) Poštovanje načela djelotvornosti mora se utvrditi analizom posebnih obilježja te odredbe i njezine uloge u relevantnom postupku. U tom smislu vidjeti presudu Suda od 11. studenoga 2015., Klausner Holz Niedersachsen, C-505/14, ECLI:EU:C:2015:742, točku 40.; presudu Suda od 5. ožujka 2019., Eesti Pagar, C-349/17, ECLI:EU:C:2019:172, točke 138.–140.

(29) Usklađenost primjenjivih nacionalnih postupovnih pravila s načelima ekvivalentnosti i djelotvornosti može se, međutim, odnositi na bilo koji drugi aspekt nacionalnog zakonodavstva, uključujući, primjerice, razinu troškova povezanih s privatnom provedbom pravila o državnim potporama pred nacionalnim sudovima.

(30) Presuda Suda od 13. siječnja 2005., Streekgewest, C-174/02, ECLI:EU:C:2005:10, točka 18.

(31) Na primjer, u Rumunjskoj svaka osoba na koju utječe nezakonita mjera državne potpore ima aktivnu procesnu legitimaciju na sudu. Vidjeti Prilog 3.: Izvješća po državama u okviru „Završne studije o provedbi pravila i odluka o državnim potporama od strane nacionalnih sudova (COMP/2018/001)”, Ured za publikacije Europske unije, Luxembourg, 2019., str. 404. Osim toga, u Latviji se aktivna procesna legitimacija izravno temelji na članku 108. stavku 3. UFEU-a i stoga se nacionalni sudovi mogu osloniti na definiciju „zainteresirane strane” iz Postupovne uredbe kako bi utvrdili ima li osoba aktivnu procesnu legitimaciju u predmetu. Vidjeti Prilog 3.: Izvješća po državama u okviru „Završne studije o provedbi pravila i odluka o državnim potporama od strane nacionalnih sudova (COMP/2018/001)”, Ured za publikacije Europske unije, Luxembourg, 2019., str. 300.

(32) Upućuje se, primjerice, na slučajeve u kojima se nezakonita potpora financira davanjem kojem podliježe tužitelj. Međutim, drukčije je kada se spor ne odnosi na zahtjev za izuzeće od spornog poreza, nego na zakonitost pravila koja se odnose na taj porez. U tom smislu vidjeti presudu Suda od 3. ožujka 2020., Vodafone Magyarország, C-75/18, ECLI:EU:C:2020:139, točku 25., i presudu Suda od 26. travnja 2018., ANGED, C-233/16, ECLI:EU:C:2018:280, točku 26.

(33) Presuda Suda od 13. siječnja 2005., Streekgewest, C-174/02, ECLI:EU:C:2005:10, točka 19.

(34) Presuda Suda od 10. studenoga 2016., DTS Distribuidora de Televisión Digital / Komisija, C-449/14 P, ECLI:EU:C:2016:848, točke 81.–82.; presuda Suda od 21. prosinca 2016., Komisija / Aer Lingus, C-164/15 P, ECLI:EU:C:2016:990, točka 121.; presuda Suda od 3. ožujka 2020., Vodafone Magyarország, C-75/18, ECLI:EU:C:2020:139, točke 24.–28.

(35) Presuda Suda od 15. lipnja 2006., Air Liquide Industries Belgium, C-393/04, ECLI:EU:C:2006:403, točka 45.

(36) U tom smislu vidjeti presudu Suda od 10. listopada 2017., Greenpeace energy / Komisija, C-640/16 P, ECLI:EU:C:2017:752, točke 61.–63.

(37) Primjerice u slučaju zaštite okoliša. U tom smislu vidjeti presudu Suda od 22. rujna 2020., Austrija / Komisija, C-594/18, ECLI:EU:C:2020:742, točku 100., u vezi s potporom odobrenom na temelju članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a u nuklearnom sektoru. Vidjeti i točke od 38. do 42. Obavijesti Komisije o pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša (SL C 275, 18.8.2017., str. 1.) u vezi s priznavanjem aktivne procesne legitimacije organizacija za zaštitu okoliša koje promiču zaštitu okoliša u kontekstu Aarhuške konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša.

(38) Presuda Suda od 23. siječnja 2019., Fallimento Traghetti del Mediterraneo, C-387/17, ECLI:EU:C:2019:51, točka 72.

(39) Na primjer, Irska je dodijelila isključivu nadležnost dijelu Visokog suda „Competition List” za rješavanje sporova u području prava tržišnog natjecanja, uključujući predmete o državnim potporama. Isto tako, talijanskim upravnim sudovima od 19. siječnja 2013. dodijeljena je gotovo isključiva nadležnost za odlučivanje u predmetima koji se odnose na javnu i privatnu provedbu pravila o državnim potporama. Građanski sudovi zadržali su nadležnost za određene vrste postupaka i tužbi. Vidjeti Prilog 3.: Izvješća po državama u okviru „Završne studije o provedbi pravila i odluka o državnim potporama od strane nacionalnih sudova (COMP/2018/001)”, Ured za publikacije Europske unije, Luxembourg, 2019., str. 253. i 263.–264. Vidjeti i „Završnu studiju o provedbi pravila i odluka o državnim potporama od strane nacionalnih sudova (COMP/2018/001)”, str. 103.–104.

(40) Konkretno, u većini država članica upravni sudovi nadležni su kada tužitelj osporava akt javnog tijela, kao što je rješenje kojim se provodi povrat potpore ili dodjeljuje potpora, dok su građanski sudovi nadležni za pitanja povezana s povratom državne potpore u kontekstu postupka u slučaju nesolventnosti ili dodjelom odštete. Vidjeti „Završnu studiju o provedbi pravila i odluka o državnim potporama od strane nacionalnih sudova (COMP/2018/001)”, Ured za publikacije Europske unije, Luxembourg, 2019., str. 64.

(41) Presuda Suda od 11. studenoga 2015., Klausner Holz Niedersachsen, C-505/14, ECLI:EU:C:2015:742, točka 38.

(42) Presuda Suda od 3. rujna 2009., Fallimento Olimpiclub, C-2/08, EU:C:2009:506, točka 24. Presuda Suda od 10. srpnja 2014., Impresa Pizzarotti, C-213/13, ECLI:EU:C:2014:2067, točka 54.; presuda Suda od 4. svibnja 2020., Telecom Italia, C-34/19, ECLI:EU:C:2020:148, točka 58.

(43) Presuda Suda od 5. veljače 1963., Van Gend en Loos / Administratie der Belastingen, C-26/62, ECLI:EU:C:1963:1; presuda Suda od 15. srpnja 1964., Costa / E.N.E.L., C-6/64, ECLI:EU:C:1964:66.; presuda Suda od 9. ožujka 1978., Amministrazione delle finanze dello Stato / Simmenthal, C-106/77, ECLI:EU:C:1978:49.

(44) Presuda Suda od 18. srpnja 2007., Lucchini, C-119/05, ECLI:EU:C:2007:434, točke 60. i 61.

(45) Presuda Suda od 18. srpnja 2007., Lucchini, C-119/05, ECLI:EU:C:2007:434, točke 61.–63.; presuda Suda od 11. studenoga 2015., Klausner Holz Niedersachsen, C-505/14, ECLI:EU:C:2015:742, točka 44.; presuda Suda od 4. ožujka 2020., Buonotourist / Komisija, C-586/18 P, ECLI:EU:C:2020:152, točke 92.–96.; presuda Suda od 4. ožujka 2020., CSTP Azienda della Mobilità / Komisija, C-587/18 P, ECLI:EU:C:2020:150, točke 92.–96.; presuda Suda od 3. rujna 2009., Fallimento Olimpiclub, C-2/08, EU:C:2009:506, točke 22.–25.

(46) „Nacionalnu odredbu koja onemogućava nacionalnom sudu da pri donošenju svoje odluke uzme u obzir povredu članka 108. stavka 3. treće rečenice UFEU-a zbog postojanja pravomoćne odluke nacionalnog suda donesene u sporu koji nema isti predmet i koji se nije odnosio na značaj državne potpore ugovorâ o kojima je riječ, treba smatrati nespojivom s načelom djelotvornosti.”, presuda Suda od 11. studenoga 2015., Klausner Holz Niedersachsen, C-505/14, ECLI:EU:C:2015:742, točka 45.

(47) Presuda Suda od 4. ožujka 2020., Buonotourist / Komisija, C-586/18 P, ECLI:EU:C:2020:152, točke 92.–96.

(48) Presuda Suda od 11. studenoga 2015., Klausner Holz Niedersachsen, C-505/14, ECLI:EU:C:2015:742, točke 30. i 42.–43.

(49) Presuda Suda od 3. ožujka 2020., Vodafone Magyarország, C-75/18, ECLI:EU:C:2020:139, točka 19.

(50) Presuda Suda od 21. studenoga 2013., Deutsche Lufthansa, C-284/12, ECLI:EU:C:2013:755, točke 25.–26.; presuda Suda od 18. svibnja 2017., Fondul Proprietatea, C-150/16, ECLI:EU:C:2017:388, točka 40.; presuda Suda od 5. ožujka 2019., Eesti Pagar, C-349/17, ECLI:EU:C:2019:172, točka 84.

(51) Obavijest Komisije o pojmu državne potpore iz članka 107. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL C 262, 19.7.2016., str. 1.).

(52) Presuda Suda od 4. ožujka 2020., Buonotourist / Komisija, C-586/18 P, ECLI:EU:C:2020:152, točka 90.

(53) Vidjeti članke 4. i 9. Postupovne uredbe.

(54) Presuda Suda od 19. srpnja 2016., Kotnik i dr., C-526/14, ECLI:EU:C:2016:570, točka 37.

(55) Odluka o neospornosti, Postupovna uredba, članak 4. stavak 3.

(56) Vidjeti pojmove „pozitivna odluka” i „negativna odluka” u članku 9. stavcima 3. i 5. Postupovne uredbe.

(57) Vidjeti članak 4. stavke 3. i 4. Postupovne uredbe.

(58) Vidjeti presudu Suda od 4. ožujka 2020., Buonotourist / Komisija, C-586/18 P, ECLI:EU:C:2020:152, točke 93.–94.: „izvršavanje takve nadležnosti podrazumijeva da Komisija na temelju članka 108. UFEU-a može ispitati predstavlja li mjera državnu potporu koja joj je trebala biti prijavljena, u skladu sa stavkom 3. tog članka, u situaciji u kojoj su tijela države članice smatrala da ta mjera ne ispunjava uvjete iz članka 107. stavka 1. UFEU-a, čak i ako su ta tijela u tom pogledu poštovala ocjenu nacionalnog suda. Taj zaključak ne može dovesti u pitanje činjenica da je taj sud donio pravomoćnu odluku. Naime, valja istaknuti da pravilo o isključivoj nadležnosti Komisije proizvodi učinak u unutarnjem pravnom poretku zbog načela nadređenosti prava Unije”.

(59) Presuda Suda od 15. rujna 2016., PGE, C-574/14, ECLI:EU:C:2016:686, točke 33. i 36.–37.

(60) Presuda Suda od 4. ožujka 2020., Buonotourist / Komisija, C-586/18 P, ECLI:EU:C:2020:152, točke 92.–96.; presuda Suda od 4. ožujka 2020., CSTP Azienda della Mobilità / Komisija, C-587/18 P, ECLI:EU:C:2020:150, točke 92.–96.

(61) Presuda Suda od 14. veljače 1990., Francuska / Komisija („Boussac”), C-301/87, ECLI:EU:C:1990:67, točke 9.–22. To ne isključuje mogućnost da Komisija u posebnim slučajevima utvrđenima člankom 13. stavkom 2. Postupovne uredbe izda nalog za povrat prije dovršetka ocjene spojivosti.

(62) Presuda Suda od 23. siječnja 2019., Fallimento Traghetti del Mediterraneo, C-387/17, ECLI:EU:C:2019:51, točka 66.; presuda Suda od 5. ožujka 2019., Eesti Pagar, C-349/17, ECLI:EU:C:2019:172, točka 110. U oba slučaja Sud je uputio na Postupovnu uredbu kojom se, budući da sadržava postupovna pravila koja se primjenjuju na sve upravne postupke u području državnih potpora čije je ocjenjivanje u tijeku pred Komisijom, kodificira i jača Komisijina praksa preispitivanja državnih potpora.

(63) Presuda Suda od 7. ožujka 2002., Italija / Komisija, C-310/99, ECLI:EU:C:2002:143, točka 99.

(64) Vidjeti članak 16. stavak 1. Postupovne uredbe.

(65) Vidjeti članak 17. stavak 1. Postupovne uredbe.

(66) Presuda Suda od 14. veljače 1990., Francuska / Komisija, C-301/87, ECLI:EU:C:1990:67, točke 19.–20.; presuda Suda od 21. ožujka 1991., Italija / Komisija, C-303/88, ECLI:EU:C:1991:136, točka 46. Ako država članica ne postupi u skladu s nalogom za suspenziju ili povrat, Komisija ima pravo, u okviru ispitivanja merituma predmeta, izravno uputiti predmet Sudu te zatražiti izjavu da predmetno nepridržavanje predstavlja povredu UFEU-a, u skladu s člankom 14. Postupovne uredbe.

(67) Vidjeti članak 13. stavke 1. i 2. Postupovne uredbe.

(68) Presuda Suda od 12. veljače 2008., CELF et ministre de la Culture et de la Communication, C-199/06, ECLI:EU:C:2008:79, točka 38.; presuda Suda od 21. studenoga 1991., Fédération nationale du commerce extérieur des produits alimentaires i drugi / Francuska, C-354/90, ECLI:EU:C:1991:440, točke 11.–12.

(69) Presuda Suda od 11. prosinca 1973., Lorenz GmbH / Bundesrepublik Deutschland i drugi, C-120/73, ECLI:EU:C:1973:152, točka 8.; presuda Suda od 21. studenoga 1991., Fédération nationale du commerce extérieur des produits alimentaires i drugi / Francuska, C-354/90, ECLI:EU:C:1991:440, točka 11.; presuda Suda od 11. srpnja 1996., SFEI i dr., C-39/94, ECLI:EU:C:1996:285, točka 39.

(70) Za ulogu nacionalnih sudova u javnoj provedbi državnih potpora vidjeti Obavijest o povratu (SL C 247, 23.7.2019., str. 1.).

(71) Vidjeti i presudu Općeg suda od 20. lipnja 2019., A&O hostel and hotel Berlin / Komisija, T-578/17, ECLI:EU:T:2019:437, točku 72.

(72) U tom smislu vidjeti presudu Suda od 22. ožujka 1977., Steineke e Weinlig, 78/76, ECLI:EU:C:1977:52, točku 14.

(73) Presuda Suda od 4. ožujka 2020., CSTP Azienda della Mobilità / Komisija, C-587/18 P, ECLI:EU:C:2020:150, točke 92.–93.; presuda Suda od 4. ožujka 2020., Buonotourist / Komisija, C-586/18 P, ECLI:EU:C:2020:152, točka 96.

(74) Presuda Suda od 21. studenoga 2013., Deutsche Lufthansa, C-284/12, ECLI:EU:C:2013:755, točka 41.

(75) Presuda Suda od 22. listopada 1987., Foto-Frost / Hauptzollamt Lübeck-Ost, C-314/85, ECLI:EU:C:1987:452, točka 20.

(76) Presuda Suda od 21. veljače 1991., Zuckerfabrik Süderdithmarschen i Zuckerfabrik Soest / Hauptzollamt Itzehoe i Hauptzollamt Paderborn, C-143/88 i C-92/89, ECLI:EU:C:1991:65, točka 23.; presuda Suda od 9. studenoga 1995., Atlanta Fruchthandelsgesellschaft i dr. (I) / Bundesamt für Ernährung und Forstwirtschaft, C-465/93, ECLI:EU:C:1995:369, točka 51.; presuda Suda od 18. srpnja 2007., Lucchini, C-119/05, ECLI:EU:C:2007:434, točka 53.

(77) Na temelju članka 267. UFEU-a, nacionalni sud čija odluka ne podliježe daljnjoj sudskoj provjeri dužan je u određenim okolnostima Sudu uputiti zahtjev za postupak prethodnog upućivanja. Ako se tumačenje prava Unije može jasno izvesti iz sudske prakse ili ako ne ostavlja prostor za razumnu sumnju, sud protiv čijih odluka prema nacionalnom pravu nema pravnog lijeka nije obvezan uputiti predmet Sudu radi rješavanja prethodnog pitanja, ali može to učiniti. Vidjeti presudu Suda od 6. listopada 1982., CILFIT / Ministero della Sanità, C-283/81, ECLI:EU:C:1982:335, točke 14.–20.; presudu Suda od 11. rujna 2008., Unión General de Trabajadores de la Rioja, C-428/06 do C-434/06, ECLI:EU:C:2008:488, točke 42. i 43.; presudu Suda od 28. srpnja 2016., Association France Nature Environnement, C-379/15, ECLI:EU:C:2016:603, točke 47.–50.; presudu Suda od 15. rujna 2016., PGE, C-574/14, ECLI:EU:C:2016:686, točku 40.; presudu Suda od 4. listopada 2018., Komisija / Francuska (porez po odbitku), C-416/17, ECLI:EU:C:2018:811, točku 108. i dalje.

(78) Presuda Suda od 11. srpnja 1996., SFEI i dr., C-39/94, ECLI:EU:C:1996:285, točke 50.–51.; presuda Suda od 21. studenoga 2013., Deutsche Lufthansa, C-284/12, ECLI:EU:C:2013:755, točka 44.

(79) Presuda Suda od 12. veljače 2008., CELF et ministre de la Culture et de la Communication, C-199/06, ECLI:EU:C:2008:79, točka 40.; presuda Suda od 19. ožujka 2015., OTP Bank, C-672/13, ECLI:EU:C:2015:185, točka 76.; presuda Suda od 23. siječnja 2019., Fallimento Traghetti del Mediterraneo, C-387/17, ECLI:EU:C:2019:51, točka 59.

(80) Presuda Suda od 21. studenoga 2013., Deutsche Lufthansa, C-284/12, ECLI:EU:C:2013:755, točka 30.; presuda Suda od 5. ožujka 2019., Eesti Pagar, C-349/17, ECLI:EU:C:2019:172, točka 89.; presuda Suda od 3. ožujka 2020., Vodafone Magyarország, C-75/18, ECLI:EU:C:2020:139, točka 23.; presuda Suda od 13. prosinca 2018., Rittingeri dr., C-492/17, ECLI:EU:C:2018:1019, točka 42.

(81) Presuda Suda od 12. veljače 2008., CELF et ministre de la Culture et de la Communication, C-199/06, ECLI:EU:C:2008:79, točke 52.–55. U okviru svojeg nacionalnog prava i nacionalni sud može, ako je to primjereno, naložiti povrat nezakonite potpore ne dovodeći u pitanje pravo države članice da je naknadno ponovno provede. To može biti potrebno i radi prihvaćanja zahtjeva za naknadu štete nastale zbog nezakonitosti potpore (ibid, točka 53.).

(82) U tom smislu vidjeti presudu Suda od 19. prosinca 2019., Arriva Italia i dr., C-385/18, ECLI:EU:C:2019:1121, točku 85.

(83) Presuda Suda od 21. studenoga 2013., Deutsche Lufthansa, C-284/12, ECLI:EU:C:2013:755, točke 37.– 40.

(84) Presuda Suda od 21. studenoga 2013., Deutsche Lufthansa, C-284/12, ECLI:EU:C:2013:755, točka 38.

(85) Presuda Suda od 21. studenoga 2013., Deutsche Lufthansa, C-284/12, ECLI:EU:C:2013:755, točke 41.–43.

(86) Presuda Suda od 11. ožujka 2010., CELF et ministre de la Culture et de la Communication, C-1/09, ECLI:EU:C:2010:136, točka 31. i dalje; rješenje Suda od 4. travnja 2014., Flughafen Lübeck, C-27/13, ECLI:EU:C:2014:240, točka 30.

(87) Tj. odluku kojom se zaključuje službena istraga na temelju članka 9. Postupovne uredbe.

(88) U tom smislu vidjeti presudu Suda od 12. studenoga 1998., Španjolska / Komisija, C-415/96, EU:C:1998:533, točku 31.; presudu Suda od 3. listopada 2000., Industrie des poudres sphériques / Vijeće, C-458/98 P, EU:C:2000:531, točku 82.; presudu Suda od 9. srpnja 2008., Alitalia / Komisija, T-301/01, EU:T:2008:262, točke 99. i 142.

(89) Presuda Suda od 22. ožujka 1977., Steinike & Weinlig, C-78/76, ECLI:EU:C:1977:52, točka 14.; presuda Suda od 11. srpnja 1996., SFEI i dr., C-39/94, ECLI:EU:C:1996:285, točka 49.; presuda Suda od 21. studenoga 1991., Fédération nationale du commerce extérieur des produits alimentaires i drugi / Francuska, C-354/90, ECLI:EU:C:1991:440, točka 10.; presuda Suda od 18. srpnja 2007., Lucchini, C-119/05, ECLI:EU:C:2007:434, točka 50.; presuda Suda od 5. listopada 2006., Transalpine Ölleitung in Österreich, C-368/04, ECLI:EU:C:2006:644, točka 39.

(90) SL C 262, 19.7.2016., str. 1.

(91) Presuda Suda od 5. ožujka 2019., Eesti Pagar, C-349/17, ECLI:EU:C:2019:172, točke 90.–92.

(92) Presuda Suda od 5. ožujka 2019., Eesti Pagar, C-349/17, ECLI:EU:C:2019:172, točka 101.; presuda Suda od 29. srpnja 2019., BMW / Komisija, C-654/17 P, ECLI:EU:C:2019:634, točka 151.

(93) Presuda Suda od 29. srpnja 2019., BMW / Komisija, C-654/17 P, ECLI:EU:C:2019:634, točke 132. i 133.; presuda Suda od 5. ožujka 2019., Eesti Pagar, C-349/17, ECLI:EU:C:2019:172, točka 67.

(94) Presuda Suda od 5. ožujka 2019., Eesti Pagar, C-349/17, ECLI:EU:C:2019:172, točka 60. U tom je smislu Sud pojasnio da kriteriji primjene izuzeća moraju biti jasni i lako provedivi te da nacionalni sudovi pri njihovoj provjeri ne bi smjeli biti prisiljeni provoditi složene ekonomske procjene za svaki slučaj posebno (ibid., točke 61. i 68.).

(95) Presuda Suda od 15. prosinca 2005., Unicredito Italiano, C-148/04, ECLI:EU:C:2005:774, točka 104.; presuda Suda od 19. ožujka 2015., OTP Bank, C-672/13, ECLI:EU:C:2015:185, točka 77.; presuda Suda od 5. ožujka 2019., Eesti Pagar, C-349/17, ECLI:EU:C:2019:172, točka 104.

(96) Presuda Suda od 5. ožujka 2019., Eesti Pagar, C-349/17, ECLI:EU:C:2019:172, točka 101.; presuda Suda od 29. srpnja 2019., BMW / Komisija, C-654/17 P, ECLI:EU:C:2019:634, točka 151.

(97) Postupovna uredba, članak 1. točka (b) i članak 17. stavak 3.

(98) Presuda Suda od 23. siječnja 2019., Fallimento Traghetti del Mediterraneo, C-387/17, ECLI:EU:C:2019:51, točka 66.; presuda Suda od 5. ožujka 2019., Eesti Pagar, C-349/17, ECLI:EU:C:2019:172, točka 110. Na primjer, u članku 17. stavku 1. Postupovne uredbe, kojim se utvrđuje da ovlasti Komisije u vezi s povratom potpore podliježu roku zastare od deset godina, i u stavku 3. tog članka, u kojem se navodi da se „svaka potpora u vezi s kojom je istekao rok zastare smatra postojećom potporom”, ne utvrđuje se opće načelo primjenjivo na nacionalne sudove (vidjeti točku (82) u nastavku).

(99) Presuda Suda od 21. studenoga 2013., Deutsche Lufthansa, C-284/12, ECLI:EU:C:2013:755, točka 43.; presuda Suda od 21. prosinca 2016., Komisija / Hansestadt Lübeck, C-524/14 P, ECLI:EU:C:2016:971, točka 29.

(100) Presuda Suda od 3. ožujka 2020., Vodafone Magyarország, C-75/18, ECLI:EU:C:2020:139, točka 23.; presuda Suda od 19. prosinca 2019., Arriva Italia i dr., C-385/18, ECLI:EU:C:2019:1121, točka 84.

(101) Presuda Suda od 8. prosinca 2011., Residex Capital IV, C-275/10, ECLI:EU:C:2011:814, točke 44.–47.

(102) Presuda Suda od 21. srpnja 2005., Xunta de Galicia, C-71/04, ECLI:EU:C:2005:493, točka 49.; presuda Suda od 11. srpnja 1996., SFEI i dr., C-39/94, ECLI:EU:C:1996:285, točke 40. i 68.; presuda Suda od 21. studenoga 1991., Fédération nationale du commerce extérieur des produits alimentaires i dr. / Francuska, C-354/90, ECLI:EU:C:1991:440, točka 12.; presuda Suda od 8. prosinca 2011., Residex Capital IV, C-275/10, ECLI:EU:C:2011:814, točka 43.

(103) Presuda Suda od 21. prosinca 2016., Komisija / Aer Lingus, C-164/15 P i C-165/15 P, ECLI:EU:C:2016:990, točka 116.; presuda Suda od 19. ožujka 2015., OTP Bank, C-672/13, ECLI:EU:C:2015:185, točka 70.; presuda Suda od 8. prosinca 2011., Residex Capital IV, C-275/10, ECLI:EU:C:2011:814, točka 33.

(104) Presuda Suda od 5. ožujka 2019., Eesti Pagar, C-349/17, ECLI:EU:C:2019:172, točka 132.; presuda Suda od 8. prosinca 2011., Residex Capital IV, C-275/10, ECLI:EU:C:2011:814, točka 39.

(105) U tom smislu vidjeti Obavijest o povratu (SL C 247, 23.7.2019., str. 1.).

(106) Presuda Suda od 5. ožujka 2019., Eesti Pagar, C-349/17, ECLI:EU:C:2019:172, točka 134.

(107) Presuda Suda od 12. veljače 2008., CELF et ministre de la Culture et de la Communication, C-199/06, ECLI:EU:C:2008:79, točka 63.

(108) Presuda Suda od 12. veljače 2008., CELF et ministre de la Culture et de la Communication, C-199/06, ECLI:EU:C:2008:79, točka 68.

(109) Uredba Komisije (EZ) br. 794/2004 od 21. travnja 2004. o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 659/1999 o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu članka 93. Ugovora o EZ (SL L 140, 30.4.2004., str. 1.).

(110) Presuda Suda od 5. ožujka 2019., Eesti Pagar, C-349/17, ECLI:EU:C:2019:172, točka 141.

(111) Presuda Suda od 23. siječnja 2019., Fallimento Traghetti del Mediterraneo, C-387/17, ECLI:EU:C:2019:51, točka 61.

(112) Presuda Suda od 23. siječnja 2019., Fallimento Traghetti del Mediterraneo, C-387/17, ECLI:EU:C:2019:51, točke 71.–75.

(113) Presuda Suda od 20. ožujka 1997., Land Rheinland-Pfalz v Alcan Deutschland, C-24/95, ECLI:EU:C:1997:163, točke 34.–37.; presuda Suda od 29. ožujka 2012., Komisija / Italija, C-243/10, ECLI:EU:C:2012:182, točka 35.; presuda Suda od 30. travnja 2020., Nelson Antunes da Cunha, C-627/18, ECLI:EU:C:2020:321, točka 60.

(114) Presuda Suda od 21. studenoga 1991, Fédération nationale du commerce extérieur des produits alimentaires i dr. / Francuska C-354/90, ECLI:EU:C:1991:440, točka 12.; presuda Suda od 21. prosinca 2016., Komisija / Hansestadt Lübeck, C-524/14 P, ECLI:EU:C:2016:971, točka 29.; presuda Suda od 11. srpnja 1996., SFEI i dr., C-39/94, ECLI:EU:C:1996:285, točka 52.; presuda Suda od 5. listopada 2006., Transalpine Ölleitung in Österreich, C-368/04, ECLI:EU:C:2006:644, točka 46.

(115) Presuda Suda od 11. srpnja 1996., SFEI i dr., C-39/94, ECLI:EU:C:1996:285, točka 52.; presuda Suda od 5. listopada 2006., Transalpine Ölleitung in Österreich, C-368/04, ECLI:EU:C:2006:644, točka 46.

(116) U Studiji o provedbi navodi se zanimljivo rješenje francuskog suda nakon negativne odluke Komisije: kako bi kompenzirao automatski učinak suspenzije zbog podnošenja žalbe protiv odluke o povratu, nacionalni sud naložio je korisniku da uplati dugovane iznose na blokirani račun. Pritom je sud iskoristio odredbu francuskog prava kojom se omogućuje privremeno plaćanje u slučaju kada se obveza plaćanja ne može ozbiljno osporavati. Vidjeti Prilog 3.: Izvješća po državama u okviru „Završne studije o provedbi pravila i odluka o državnim potporama od strane nacionalnih sudova (COMP/2018/001)”, Ured za publikacije Europske unije, Luxembourg, 2019., str. 156., sažetak predmeta FR8: Cour administrative d’appel de Bordeaux, 10. prosinca 2015.

(117) Presuda Suda od 26. listopada 2016., DEI i Komisija / Alouminion tis Ellados, C-590/14 P, ECLI:EU:C:2016:797, točka 101.

(118) Nacionalni sudovi osim toga mogu odlučiti poduzeti privremene mjere dok čekaju mišljenje ili informaciju Komisije ili presudu višeg nacionalnog suda ili sudova Unije.

(119) Presuda Suda od 11. ožujka 2010., CELF et ministre de la Culture et de la Communication, C-1/09, ECLI:EU:C:2010:136, točka 36.; rješenje Općeg suda od 3. ožujka 2015., Gemeente Nijmegen / Komisija, T-251/13, ECLI:EU:T:2015:142, točka 45.

(120) Presuda Suda od 12. veljače 2008., CELF et ministre de la Culture et de la Communication, C-199/06, ECLI:EU:C:2008:79, točka 55.; presuda Suda od 5. listopada 2006., Transalpine Ölleitung in Österreich, C-368/04, ECLI:EU:C:2006:644, točka 56.; presuda Suda od 11. srpnja 1996., SFEI i dr., C-39/94, ECLI:EU:C:1996:285, točka 75.; presuda Suda od 23. siječnja 2019., Fallimento Traghetti del Mediterraneo, C-387/17, ECLI:EU:C:2019:51, t