IZVJEŠĆE KOMISIJE VIJEĆU I EUROPSKOM PARLAMENTU Odgovori država članica na godišnje izvješće Revizorskog suda za 2012. /* COM/2014/0120 final */





SADRŽAJ Odgovori država članica na Godišnje izvješće Revizorskog suda za 2012. 3 Sažetak. 3 Odgovori država članica na Godišnje izvješće Revizorskog suda za 2012. 5 1. Područje primjene Izvješća. 5 2. Glavne značajke izvješća Europskog revizorskog suda (ECA) za 2012. 5 3. Sažetak odgovora država članica. 7 3.1. Uspješnost - postizanje rezultata iz proračuna EU-a. 7 3.2 Pogreške prihvatljivost i točnosti 9 3.3 Unaprjeđenje kontrola i sustava.. 11 4. Zaključak. 14 IZVJEŠĆE KOMISIJE Odgovori država članica na Godišnje izvješće Revizorskog suda za 2012. Sažetak Ovo izvješće sastoji se od analize odgovora država članica na godišnje izvješće Europskog revizorskog suda (Sud) za proračunsku godinu 2012. i njime se ispunjuju obaveze iz članka 162. stavka 5. Financijske uredbe. Revizijom konsolidirane računodovstvene dokumentacije za 2012. godinu koju je proveo Sud utvrđeno je da je u njoj financijski položaj Unije prikazan ispravno i da nema znatnog pogrešnog prikazivanja. Međutim, Sud je u vezi s rashodovanim plaćanjima zaključio da je među njima bilo znatnih pogrešaka i da su povezani pregledani sustavi kontrole bili djelomično učinkoviti za sva područja rashoda, osim za administrativne rashode, gdje nije bilo pogrešaka. U odnosu na proračun u cjelini, stopa najizglednije pogreške povećala se s 3,9 % u 2011. na 4,8 % u 2012. Sud je utvrdio da su znatan dio ukupne procijenjene stope pogrešaka činile pogreške prihvatljivosti. Naposljetku, Sud je naglasio da se rashodima zajedničkog upravljanja, koji predstavljaju 80 % rashoda EU-a, znatno doprinijelo procijenjenim ukupnim stopama pogrešaka te da se velik broj pronađenih pogrešaka mogla otkriti boljim kontrolama prvog stupnja na razini država članica. U ovom su izvješću analizirani dostavljeni odgovori država članica pod tri glavna tematska naslova – (1) Uspješnost – Postizanje rezultata iz proračuna EU-a (2) Pogreške prihvatljivosti i točnosti (3) Unaprjeđenje kontrola i sustava. U odnosu na uspješnost, Sud je kritizirao postojeći okvir za mjerenje uspješnosti i izvješćivanja. Od država članica stoga je zatraženo da odgovore na pitanja o mjerenju uspješnosti, evaluaciji i izvješćivanju za sufinancirane programe. Dvadeset i tri države članice navele su da koriste ciljeve SMART i pokazatelje RACER; države članice također su opisale različite aspekte svojih nacionalnih postupaka za mjerenje uspješnosti. Ako bude potvrđeno pozitivno stajalište država članica, to će Komisiji omogućiti da unaprijedi svoje globalno mjerenje uspješnosti i izvješćivanje na temelju podataka država članica. U području rashodovanih plaćanja, Sud je utvrdio pogreške prihvatljivosti koje se ponavljaju i imaju financijski učinak na neprihvatljiv PDV u zahtjevima za povrat troškova. U području Poljoprivrede, Sud je ukazao na znatne nedostatke u vezi s trima revidiranim sustavima za identifikaciju zemljišnih čestica (LPIS) koji uzrokuju pogreške u području prihvatljivosti i točnosti. Sve predmetne države članice navele su da su uložile napore u ispravljanje pogrešaka u vezi s PDV-om i u ažuriranje i unaprjeđenje baza podataka LIPS-a. Sud je naglasio pozitivan učinak mogućnosti pojednostavnjenih troškova (SCO) u području Zapošljavanja i kohezije i većina država članica složila se s njegovim mišljenjem. To je posebno važno zbog toga što bi uporaba SCO-ova mogla biti ključan element u sprječavanju pogrešaka u programima u okviru VFO-a. Komisija, kad god je to moguće, primjenjuje pojam jedinstvene revizije na zajedničko upravljanje, što znači da se može osloniti na reviziju i kontrole koje izvršavaju nacionalna revizijska tijela ako se pokaže da su one pouzdane i ako su sustavi upravljanja i kontrole potpuno učinkoviti. Sud je u svom izvješću spomenuo rizik zbog često nepouzdanih podataka koje dostavljaju revizijska tijela (RT-ovi). Deset država članica odgovorilo je da ne planiraju nikakva unaprjeđenja jer smatraju da su njihovi RT-ovi pouzdani. Države članice izrazile su opće zadovoljstvo s dostupnim smjernicama o postupanju s pogreškama i sa seminarima koje je Komisija organizirala u 2012. i 2013. Većina država članica navela je da su voljne uspostaviti djelotvorne i razmjerne mjere borbe protiv prijevare. Iako Komisija prepoznaje prednosti pojma jedinstvene revizije, ona mora osigurati pouzdanost podataka koje dostavljaju države članice i stoga obavlja preglede i revizije sustava nacionalnih revizijskih tijela i nacionalnih tijela nadležnih za provedbu programa EU-a IZVJEŠĆE KOMISIJE Odgovori država članica na Godišnje izvješće Revizorskog suda za 2012. 1. Područje primjene Izvješća U članku 162. stavku 5. Financijske uredbe propisano je da čim Revizorski sud proslijedi godišnje izvješće, Komisija odmah obavješćuje dotične države članice o pojedinostima tog izvješća koje se odnose na upravljanje sredstvima za koja su one odgovorne. Države članice trebaju odgovoriti u roku od šezdeset dana, a Komisija zatim prosljeđuje sažetak odgovora Revizorskom sudu, Europskom parlamentu i Vijeću prije 28. veljače sljedeće godine. Nakon što je Sud objavio godišnje izvješće za proračunsku godinu 2012., Komisija je propisno obavijestila države članice o pojedinostima izvješća. Podaci su dostavljeni u obliku dopisa i tri priloga koje mora popuniti svaka država članica. Prilog I. je upitnik o stavcima koji se odnose na pojedine države članice; Prilog II. je upitnik o nalazima revizije koji se odnose na svaku državu članicu i Prilog III. je upitnik o tematskim nalazima koji se odnose na zajedničko upravljanje za DAS 2012. Ovo je izvješće analiza odgovora država članica pod tri glavna tematska naslova – (1) Uspješnost – Postizanje rezultata iz proračuna EU-a (2) Pogreške prihvatljivosti i točnosti (3) Unaprjeđenje kontrola i sustava, a popraćeno je Radnim dokumentom službi Komisije koji sadrži odgovore država članica na Priloge I. i III. 2. Glavne značajke izvješća Europskog revizorskog suda (ECA) za 2012. Revizijom konsolidirane računovodstvene dokumentacije za 2012. koju je proveo Sud utvrđeno je da je u njoj financijski položaj Unije prikazan ispravno i da nema znatnog pogrešnog prikazivanja. Nije bilo pogrešaka ni u jednom području potrošnje. Međutim, Sud je zaključio da je bilo znatnih pogrešaka u području rashodovanih plaćanja i da su povezani pregledani sustavi kontrole općenito bili djelomično djelotvorni. Sud je također zaključio da je za 2012. došlo do povećanja stope najizglednije pogreške u svim područjima politika. Uslijed toga, stopa se za proračun u cjelini povećala s 3,9 % u 2011. na 4,8 % u 2012. Rashodovna područja koja su bila najsklonija pogreškama bila su područja ruralnog razvoja, okoliša, ribarstva i zdravlja (Poglavlje 4.) 7,9 %, te regionalne politike, energije i prometa (Poglavlje 5.) 6,8 %. U odnosu na vrste pogrešaka koje je Sud utvrdio u 2012., pogreške prihvatljivosti činile su znatan udio procijenjene ukupne stope pogrešaka, a nakon njih su slijedile pogreške u području javne nabave. U grafikonu u nastavku prikazana je raščlamba doprinosa pojedinih vrsta pogreške ukupnoj procijenjenoj stopi pogreške.[1] Sud je također naglasio činjenicu da su rashodi zajedničkog upravljanja u cjelini znatno doprinijeli procijenjenim stopama pogrešaka. (vidi Grafikon 1.3., u nastavku).[2] Osim toga, Sud je napomenuo da su za najveći udio transakcija obuhvaćenih pogreškama u zajedničkom upravljanju nadležna tijela država članica imala dovoljno dostupnih podataka da su mogla otkriti i spriječiti te pogreške.[3] 3. Sažetak odgovora država članica 3.1. Uspješnost - postizanje rezultata iz proračuna EU-a Sud je od 2012. godine izvješćivao posebno o pitanjima uspješnosti. U svom izvješću za 2012. godinu Sud je naglasio neke od glavnih tema i pouka koje se mogu naučiti iz njegovih posebnih izvješća u 2012. Prema Sudu „uspješnost se ocjenjuje na temelju načela dobrog financijskog upravljanja (ekonomičnost, učinkovitost i djelotvornost)”. Njegovo mjerenje od ključne je važnosti u postupku javnih intervencija i obuhvaća ulazne vrijednosti, izlazne vrijednosti, rezultate i učinke.”[4] Međutim, Sud je također naveo da je „zakonodavni okvir u mnogim područjima proračuna EU-a vrlo složen i nije usmjeren na uspješnost.”[5] U odnosu na rezultate revizije uspješnosti Sud je u svom izvješću izjavio da je „naglasak stavio na tri teme koje su važne za ostvarivanje željenih rezultata i učinaka sljedeće generacije programa potrošnje.”[6] Prvo se usmjerio na ciljeve SMART i odgovarajuće pokazatelje za programe, a zatim na pouzdane i pravovremene podatke o uspješnosti programa i konačno, na održivost projekata koje financira EU. Ista su pitanja bila obuhvaćena i posebnim izvješćima Suda. Na primjer, u svom posebnom izvješću o integraciji državljana trećih zemalja Sud je „zaključio da, iako je Komisija pružila opširne smjernice o pokazateljima, četiri od pet država članica pokazalo je znatne nedostatke u uključivanju ciljeva SMART u programe, uspostavi odgovarajućih IT sustava za naplatu i/ili izvješćivanju o ostvarenju ciljeva. Time je otežana sposobnost država članica i Komisije za praćenje i upravljanje programima.”[7] U upitniku (Prilog III.) koji je poslan državama članicama od njih je zatraženo da odgovore na pitanja o mjerenju uspješnosti, evaluaciji i izvješćivanju. Države članice imale su priliku objasniti nacionalne sustave za mjerenje uspješnosti za sufinancirane programe. U svojim odgovorima na pitanje o ciljevima i pokazateljima koji se koriste za mjerenje uspješnosti, 23 država članica navelo je da koriste ciljeve SMART i pokazatelje RACER (vidi grafikon u nastavku). Ukupno 23 države članice od njih 27 koje su odgovorile na upitnik navelo je da s kolegama u Europskoj komisiji razgovaraju o definiciji ciljeva i pokazatelja za sufinancirane programe. Države članice u svojim su odgovorima navele različite vidove postupka mjerenja uspješnosti sufinanciranih programa. Odgovori su bili usmjereni na četiri glavna elementa: opći pregled postupka, praćenje uspješnosti, evaluacija i izvješćivanje. Države članice dale su opći pregled i opis postupka te nadležnih tijela. U odgovorima je opisano praćenje, evaluacija i izvješćivanje o pokazateljima, najčešće u Godišnjim izvješćima o provedbi. Postupak u cjelini većinom koordiniraju upravljačka tijela ili odbori za praćenje. Međutim, u određenim slučajevima upravljačka tijela ne provode sustavno evaluaciju i izvješćivanje. Kao što su navele Estonija i Mađarska „evaluacije obično provode vanjski stručnjaci” [8]i „projekti evaluacije obično se daju podizvođačima, obično na pola godine do godinu dana.”[9] U vezi s praćenjem, države članice opisale su korištene pokazatelje. Austrija, Cipar, Češka Republika i Poljska navele su da su mjerile uspješnost na temelju pokazatelja koji su navedeni u Operativnim programima (OP).[10] Bugarska, Cipar i Češka Republika navele su da su, uz pokazatelje razine OP-a, koristile i pokazatelje definirane na razini projekta.[11] Bugarska, Češka Republika i Slovačka dalje su opisale da su mjerile uspješnost navodeći početne i ciljne vrijednosti, a Cipar i Grčka su izjavile da su se koristile ekonomskim pokazateljima i pokazateljima izlaznih vrijednosti i ishoda.[12] Danska je rekla da je, uz pokazatelje u OP-ovima ili posebnim projektima, koristila i popratnu dokumentaciju iz statističkih izvora, kao što su podaci iz Danskog ureda za statistiku.[13] Države članice koristile su se različitim metodama za mjerenje i evaluaciju pokazatelja. Šest država članica izjavilo je da se pokazatelji kontinuirano mjere ili putem trajnog ocjenjivanja. Bugarska i Češka Republika također su napomenule da se obveze i ostvarene vrijednosti mjere na temelju početnih i ciljnih vrijednosti.[14] Osim toga, za mjerenje se koriste i evaluacijske studije, ankete i pregledi, kao što su, primjerice, navele Mađarska, Poljska i Rumunjska.[15] U području izvješćivanja, države članice usredotočile su se na oblik i rokove postupaka izvješćivanja. Izvješćivanje se najčešće obavlja svake godine putem Godišnjeg izvješća o provedbi. Malta i Poljska navele su da one koriste i dvogodišnja izvješća, a Češka Republika je izjavila da se „o izlaznim rezultatima redovito izvješćuje u mjesečnom izvješću o praćenju.”[16] Izvješća se objavljuju na internetu i prenose putem sektorskih mreža ciljnoj publici kao, na primjer, u Mađarskoj, Španjolskoj i Portugalu i/ili se o njima raspravlja na javnim raspravama, kao što je slučaj sa Slovenijom.[17] Bugarska je izjavila da su razvili i elektronički sustav pod nazivom SIBILA „za procjenu učinka na bugarsko gospodarstvo sredstava dodijeljenih iz strukturnih fondova i Kohezijskog fonda .”[18] Austrija je naglasila važnost uspješnosti navodeći da „kako bi se osiguralo funkcioniranje direktiva i uredbi, mora se stalno razvijati nadzorna struktura. Zbog toga ECA provodi revizije uspješnosti (vidi Poglavlje 10. Godišnjeg izvješća ECA za financijsku godinu 2012.), što ACA pozdravlja i potvrđuje da će više koristiti.”[19] U sličnom duhu, Danska je napomenula da se „velika važnost pridaje poglavlju u godišnjem izvješću o „Ostvarivanju rezultata na temelju proračuna EU-a.” U tom se poglavlju potvrđuje da postoji stalna potreba usmjeriti se na izgradnju čvrstog sustava za izvješćivanje i mjerenje učinka usmjereno na rezultate.”[20] Općenito su odgovori država članica na ta pitanja bili vrlo pozitivni. Izazov za Komisiju bit će unaprijediti ukupno mjerenje uspješnosti i izvješćivanje ne temelju podataka država članica. 3.2 Pogreške prihvatljivost i točnosti Kao što je već navedeno, pogreške prihvatljivosti općenito su različitim skupinama politika činile znatan udio - više od dvije trećine, procijenjene stope pogreške za proračun u cjelini.[21] U poglavljima 3. i 4. [22] - svog godišnjeg izvješća, Sud je dao primjere takvih pogrešaka u različitim državama članicama. Na primjer, u Poglavlju 3., pogreške prihvatljivosti i točnosti utvrđene su u kontekstu LPIS-a. U Poglavlju 4. Sud je naglasio nepoštivanje zahtjeva prihvatljivosti ulagačkih projekata. Sud je također pronašao učestale pogreške prihvatljivosti koje imaju financijski učinak u vezi s neprihvatljivim PDV-om u Francuskoj, Španjolskoj, Italiji, Poljskoj, Portugalu i Rumunjskoj. Svakoj je uključenoj državi članici postavljeno pitanje jesu li agencije za plaćanje upoznate s primjenjivom pravnom osnovnom za povrat PDV-a i svaka je odgovorila pozitivno. U izvješću je u odnosu na Poglavlje 3. navedeno da su utvrđeni znatni nedostaci u vezi s trima revidiranim LPIS-ovima[23], koji su bili uzrok pogrešaka prihvatljivosti i točnosti. U izvješću Suda navedeno je da su u četiri države - Španjolska, Austrija, Portugal, UK (Sjeverna Irska) - utvrđeni nedostaci u njihovim bazama podataka LPIS[24] i svaka od njih navela je da su uloženi napori u ažuriranje i unaprjeđenje baza podataka LPIS-a. Prema Austrijskim tijelima vlasti: „Austrijski LPIS ispravno se i redovito ažurira. Od 2009., a posebno od 2012., ulažu se veliki napori u unaprjeđenje područja zračne fotografije.”[25] Osim toga, nadležna su tijela također izjavila da će „nakon 2013. biti provedena reorganizacija nabave slika”, što će omogućiti redovitije i točnije fotografije.[26] Španjolska je dostavila opširan opis načina uklanjanja tih nedostataka: „Kao odgovor na zahtjev Komisije u vezi s provedbom mjera za uklanjanje tih nedostataka, u 2010. godini smo izradili nacrt Akcijskog plana u kojem su bile sadržane korektivne mjere koje su se smatrale nužnima te poseban raspored za njihovu provedbu. Mjere sadržane u tom Planu primjenjuju se na osnovu sustava za identifikaciju zemljišnih čestica, LPIS-a, koji je potpuno konsolidiran i operativan te je plod visokog stupnja transparentnog i kvalitetnog ulaganja tijekom vremena. Provedbom tih mjera postići će se poboljšanje kvalitete postojećeg sustava.” Portugal je u vezi sa svojom situacijom naveo da će „dovršetak Akcijskog plana LPIS-a u siječnju 2013. pomoći smanjiti učinak tih slučajeva.”[27] UK je, s posebnim naglaskom na Sjevernu Irsku, izjavio: „Nadležna tijela SI smatraju da se tekućim radom na Projektu unaprjeđenja LIPIS-a smanjio rizik za Fond.”[28] Drugo područje u kojem je Sud utvrdio ozbiljne slučajeve nepoštivanja zahtjeva prihvatljivosti ulagački su projekti u području ruralnog razvoja u 10 država članica. Od predmetnih država članica tražilo se da dostave mišljenje o zahtjevima prihvatljivosti za ulagačke projekte i većina je izjavila da su zahtjevi prihvatljivosti previše složeni. Većina ispitanika svejedno je navela da su unatoč složenim pravilima poduzete sve mjere za osiguranje ispravne provedbe. Na primjer, Poljska je izjavila: „zahtjevi prihvatljivosti za ulagačke projekte relativno su složeni i stoga ih nije lako nadzirati.“ Međutim, Poljska ulaže velike napore i koristi sve dostupne alate kako bi osigurala provedbu kontrole na sveobuhvatan način.”[29] Litva je također navela da je u njezinom slučaju „dostavljen ispravan zahtjev za plaćanje u vezi s vraćanjem zlouporabljenih financijskih sredstava iz Fonda natrag u Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj (EPFRR)”.[30] Španjolska je također tvrdila da je učinila nužne ispravke i da „nedostaci utvrđeni u revidiranom slučaju ne utječu niti na jedan drugi slučaj, što znači da pogreška nije sustavne prirode.”[31] Italija je slično izjavila da je dostavila dodatna obrazloženja za svoj slučaj i da „agencije za plaćanje strogo primjenjuju pravila EU-a u tom području.”[32] Službe Komisije pažljivo prate pozitivne odgovore država članica u vezi s njihovim postupcima i namjerama kako bi osigurale da one učinkovito rade na ublažavanju rizika koje je utvrdio Sud. 3.3 Unaprjeđenje kontrola i sustava Sud je u svom izvješću iz 2012. naglasio pozitivan učinak mogućnosti pojednostavljenih troškova (SCO). Sud je prethodno, u 2006., preporučio Komisiji da proširi uporabu paušalnih iznosa i fiksnih plaćanja umjesto vraćanja „stvarnih troškova”. U uzorku transakcija za reviziju iz 2012. za Poglavlje 6., Sud nije utvrdio mjerljive ili nemjerljive pogreške u vezi s posebnom uporabom SCO-ova. Stoga je donesen zaključak da su projekti čiji se troškovi prijavljuju putem SCO-a manje skloni pogreškama i stoga bi raširenija uporaba SCO-ova imala pozitivaj utjecaj na stopu pogreške. Državama članicama postavljeno je pitanje slažu li se s prethodno navedenim mišljenjem Suda o SCO-ovima. Sve su države članice pozitivno odgovorile na to pitanje. Osim toga, od država članica tražilo se da navedu predviđaju li uvođenje SCO-ova i, ako ih već koriste, planiraju li proširiti njihovu uporabu. Države članice opet su jednoglasno odgovorile za to pitanje. Luksemburg je istaknuo potporu koju je pružio korisnicima na početku programa ili projekta navodeći: „Upravljačko tijelo ESF-a pripremilo je relativno jednostavnu prezentaciju koja je dostupna podnositeljima zahtjeva na početku postupka. Upravljačko tijelo također aktivno podržava korisnike koji traže pomoć s pitanjima u vezi upravljanjem proračunom i na taj se način uklanjaju svi mogući uzroci pogrešaka i pojednostavljuje se upravljanje za korisnika.”[33] Na kraju se od država članica tražilo da daju mišljenje o tome je li Komisija dovoljno i primjereno promicala uporabu SCO-ova. Gotovo svih 27 ispitanika izjavilo je da je Komisija mogla učiniti više. Njemačka i Mađarska istaknule su činjenicu da su postupci odobravanja bili dugotrajni i razvučeni za prethodno programsko razdoblje, 2007.-2013.[34] UK je također izjavio da bi „aktivni poticaji Komisije u ranijoj fazi programskog razdoblja 2007.-2013. bili dobrodošli.”[35] Austrija je dala opsežan odgovor i navela da je Komisija s jedne strane pokušala promicati uporabu SCO-ova, ali s druge strane: „U prošlosti se, međutim, pokazalo da je ključni čimbenik za uspješnu uporabu SCO-ova u državi članici sto postotna uvjerenost da će ako bude koristila SCO-ove, Komisija i/ili revizorsko tijelo prihvatiti njezine troškove. To je bio glavni problem strukturnih fondova u razdoblju između 2007. i 2013. Iako se shemama fiksnih iznosa propisanim u zakonu omogućuje teoretski široko područje provedbe, u praksi je to područje primjene opet ograničeno nizom tumačenja i povećao se rizik provedbenih agencija da u kontekstu SCO-ova Komisija ili revizorsko tijelo neće prihvatiti naplaćene troškove.”[36] Rumunjska i Malta obje su od Komisije zatražile „više smjernica”, a Rumunjska je dalje izjavila da su „sa stajališta primjene odredbi europskih uredbi u razdoblju između 2014. i 2020. potrebne dodatne odgovarajuće smjernice i osposobljavanje.”[37] Cipar i Latvija opisale su vrstu pomoći i smjernica koje bi Komisija mogla pružiti. Cipar je izjavio da je potrebna: „Raširenija uporaba radionica i seminara za razmjenu iskustava između država članica“ A Latvija je pozvala na širenje informacija i primjera: „najbolja praksa u primjeni različitih vrsta pojednostavljenih troškova...informacije o posebnim područjima na kojima se ti troškovi mogu primijeniti i standardnoj metodologiji za posebna područja i troškove.”[38] Švedska je podržala preporuku Suda da bi „Komisija trebala nastaviti i razviti ex ante odobrenje fiksnih iznosa koji su razvijeni u okviru mogućnosti pojednostavljenih troškova.” Prema mišljenju Švedske, kako bi ostvarila taj cilj: „Komisija mora odvojiti više sredstava za razvoj mogućnosti pojednostavljenih troškova u cilju povećanja potpore državama članicama u odnosu na odobrenje fiksnih iznosa.” Potrebno je razviti suradnju s revizorima Komisije u cilju pojašnjenja tumačenja ukupnog pravnog okvira u odnosu na mogućnosti pojednostavljenih troškova. U tu svrhu, potrebno je povećati dotok informacija i suradnju sa zemljopisnim deskovima u cilju pojednostavljenja postupka uvođenja mjera pojednostavljivanja u operativne programe država članica.”[39] Vrlo je važan interes država članica za proširenje uporabe SCO-ova jer je to jedan od ključnih elemenata za smanjenje rizika od pogreške u programima u okviru novog MFO-a. U vezi s kontrolama, Sud nekoliko puta u poglavlju 5. svog izvješća – Regionalna politika, energija i promet i poglavlju 6. – Zapošljavanje i socijalna pitanja spominje rizik od često nepouzdanih informacija koje dostavljaju revizorska tijela (RT). Zbog toga je Sud preporučio da bi „Komisija trebala tražiti unaprjeđenje rada revizorskih tijela i kvalitete i pouzdanosti informacija koje dostavljaju u godišnjim povjerljivim izvješćima i revizorskim mišljenjima.”[40] Od država članica traženo je da navedu planiraju li uvesti rješenja za poboljšanje situacije. Ukupno deset država članica odgovorilo je da nemaju planova za poboljšanje jer smatraju da su RT-ovi pouzdani i u određenim slučajevima su dobile čak podršku od Komisije. Na primjer, Portugal kaže: „Smatra se da su podaci dostavljeni u godišnjim povjerljivim izvješćima i mišljenjima dobre kvalitete i dovoljno pouzdani.”[41] Cipar je naglasio da je „EU izrazio zadovoljstvo s razinom godišnjih revizijskih izvješća Nadzornom tijelu.”[42] Luksemburg je izjavio da osim što nema RT-ove koji su dio revizijskog uzorka Suda za 2012., „Komisija uvijek prihvati” i da „upravljački sustavi u Luksemburgu imaju jednostavnu i transparentnu strukturu.”[43] Irska je na kraju istaknula da: „Revizorsko tijelo ne provodi posebne procjene rizika od prijevare. Smatra se da je program provjera upravljanja (administrativne provjere i provjere na licu mjesta) dovoljan da može osigurati razumno jamstvo da je rizik od prijevare ublažen.”[44] Popularnije mjere koje su države članice zatražile u svrhu poboljšanja situacije uključivale su više smjernica i osposobljavanja koje provodi Komisija. Osim toga, neke su države članice navele da je nužno unaprjeđenje kvalitete kontrolnih mjera u okviru RT-ova. Iako su manje popularni, vanjska evaluacija i praćenje RT-ova smatrali su se nužnima za RT-ove nekih država članica. Češka Republika dostavila je detaljne informacije o aktivnostima koje se već poduzimaju za provedbu preporuka Suda o revizorskim tijelima. Detaljno je opisala svoj Akcijski plan (proveden u 2012.) i namjeru unaprjeđenja sustava upravljanja i kontrole strukturnim fondovima, uključujući centralizaciju revizijskih aktivnosti. Dalje je istaknula pripremu priručnika za provedbu revizije i unutarnje i vanjsko osposobljavanje koje je dostupno zaposlenicima. Česi su zaključili sljedeće: „Navedene promjene Europskom revizorskom sudu osobno su priopćili predstavnici revizorskog tijela (Ministarstva financija).Češka Republika donijela je sve mjere koje je predložila Komisija, planira nastaviti komunicirati sa službama Komisije u cilju povećanja kvalitete i pouzdanosti informacija i poziva Komisiju da organizira još seminara za unaprjeđenje rada revizorskog tijela.”[45] I konačno, u vezi s RT-ovima, države članice izrazile su zadovoljstvo sa smjernicama o postupanju s pogreškama i sa seminarima koje je Komisija organizirala u 2012. i 2013. i zaključile su da su „daljnje smjernice/osposobljavanje uvijek dobrodošli”.[46]Među inicijativama za koje je navedeno da su posebno korisne i da se njima osigurava dodatna vrijednost bili su različiti seminari i smjernice o uzorkovanju u Italiji, Latviji, Sloveniji, Slovačkoj i Grčkoj.[47] Litva, Malta i Poljska[48] sve su spomenule korisnost sastanaka i konferencija koje je organizirao OLAF, dok su Latvija i Bugarska[49] naglasile koristi sastanka skupine Homologues za revizore. Njemačka je dala pozitivnu napomenu da „osim seminara, kontaktne osobe iz EZ-a spremne su dati detaljne odgovore na pojedina pitanja.”[50] U cilju daljnjeg jačanja sustava, u novom zakonodavnom okviru za Kohezijsku politiku traži se od upravnih tijela da uspostave učinkovite i razmjerne mjere borbe protiv prijevare. Više od 60 % država članica odgovorilo je da provode procjenu rizika od prijevare u svojim sustavima upravljanja i kontrole. Osim toga, sličan je postotak država članica izjavio da su osigurale učinkovite i razmjerne mjere borbe protiv prijevara radi ublažavanja rizika od prijevare. Nešto manje država članica - malo više od 50 % - izjavilo je da su utvrdile pokazatelje iz kojih se vide rezultati kontrola umjerenih na otkrivanje i sprječavanje prijevare (vidi tablicu u nastavku). U području zajedničkog upravljanja Komisija se mora moći osloniti na sustave i kontrole država članica u svojem nadzoru nad proračunom EU-a. Komisija prepoznaje prednosti pojma jedinstvene revizije, ali je svjesna rizika koji je istaknuo Sud da bi RT-ovi mogli dostaviti nepouzdane podatke. Prema tome, nastavit će provoditi preglede i revizije sustava nacionalnih revizorskih tijela i nacionalnih tijela nadležnih za provedbu programa EU-a. 4. Zaključak U godišnjem izvješću suda za 2012. navedeno je da se potrebno usredotočiti na smanjenje pogrešaka u području zajedničkog upravljanja. Sud je napomenuo da su za većinu transakcija u zajedničkom upravljanju države članice imale dovoljno dostupnih podataka da su mogle utvrditi i ispraviti greške. Nadalje, Sud je kritizirao i neučinkovitost nekih RT-ova te da su nedovoljno usmjereni na uspješnost. Države članice istaknule su u odgovorima iz ove godine neke od napora koje su uložile u provedbu preporuka Suda. Mjere kao što je uporaba SCO-a, koju Sud aktivno podržava, već su postale sastavni dio financijskog upravljanja programima i projektima u nekim državama članicama. Države članice pozvale su Komisiju da podrži i potiče rašireniju uporabu SCO-ova. Mnoge države članice ne slažu se s mišljenjem Suda o neučinkovitosti RT-ova i neke su istaknule činjenicu da se Komisija u određenim slučajevima potpuno oslanja na rad revizijskih tijela (time što odobrava status članka 73.) [51]. Ipak, čini se da se na razini država članica stalno uz pomoć Komisije provode aktivnosti usmjerene na doprinos izgradnji sposobnosti RT-ova. U odnosu na uspješnost, države članice u svojim su odgovorima navele da trenutno veliki naglasak stavljaju na pitanja uspješnosti i da su odlučne stvarati i promicati kulturu usmjerenu na uspješnost. Na početku ovog programskog razdoblja, zahvaljujući naporima država članica, koje su blisko surađivale Komisijom, već je uvedeno nekoliko konkretnih mjera. Te će mjere imati za cilj daljnja poboljšanja i pomoći će u promicanju i održavanju dobrog financijskog upravljanja kojim se smanjuje rizik od pogreške. [1] Godišnje izvješće (GI) Europskog revizorskog suda (ECA), 2012. 1.17. [2] Prilog A ovom Izvješću. [3] GI ECA 2012. – 5.27., 6.12. [4] GI ECA, 2012. 10.2. [5] GI ECA, 2012. 10.3. [6] GI ECA, 2012. 10.26. [7] GI ECA, 2012. 10.29. [8] RDS str. 164. [9] RDS str. 189. [10] RDS str. 131., str.152., str. 154., str.239. [11] RDS str. 140., str. 152., str. 154. [12] RDS str. 140., str. 152., str. 264., str. 152., str.185. [13] RDS str. 158. [14] RDS str. 140., str. 155. [15] RDS str.186.-7., str. 242., str. 263. [16] RDS str. 156. [17] RDS str.191., str. 272., str. 258., str. 268. [18] RDS str. 147. [19] RDS str. 302. [20] RDS str. 303. [21] ECA, AR, 2012. – 1.17. [22] Poglavlje 3. – Poljoprivreda, tržište i izravne potpore i Poglavlje 4. – Ruralni razvoj, okoliš, ribarstvo i zdravlje. [23] GI ECA 2012. – 3.22 [24] GI ECA, 2012., polje 3.1. i 3.3. [25] RDS str. 130. [26] RDS str. 130. [27] RDS str. 50. [28] RDS str. 56. [29] RDS str. 238. [30] RDS str. 78. [31] RDS str. 77. [32] RDS str. 201. [33] RDS str. 208. [34] RDS str.175., str.186. [35] RDS str. 299. [36] RDS str. 130. [37] RDS str. 214, str. 263. [38] RSD str.152, str. 203. [39] RDS str. 296. [40] RDS ECA GI 201 6.24 [41] RDS, str. 256. [42] RDS, str. 152. [43] RDS, str. 208. [44] RDS, str. 195. [45] RDS, str. 155.-156. [46] RDS, str. 299. [47] RDS str.201., str.202., str.267., str.264., str.185. [48] RDS, str.205., str.214., str. 238. [49] RDS, str. 202., str. 140. [50] RDS str. 175. [51] Članak 73. Uredbe Vijeća br. 1083/2006.