1.Uvod

Grčki manji egejski otoci čine iznimno rascjepkani otočni teritorij koji obilježavaju velika zemljopisna i prirodna ograničenja. Gustoća naseljenosti im je niska, a poljoprivredna površina ograničena. Topografija i klima dodatni su čimbenici koji ograničavaju poljoprivrednu proizvodnju na manjim egejskim otocima.

Neki su otoci vrlo izolirani od kontinentalne Grčke te se suočavaju s problemom dvostruke ili čak trostruke izoliranosti. Njihova izoliranost, mala površina i udaljenost od tržišta uzrokuju veće troškove prijevoza i time utječu na opskrbu prijeko potrebnim poljoprivrednim proizvodima.

Uzimajući u obzir tu specifičnu situaciju, koja se ne može usporediti s kopnom EU-a, za manje egejske otoke primjenjuju se posebne mjere za poljoprivredu u okviru zajedničke poljoprivredne politike (ZPP). Za manje egejske otoke, osim potpore koju primaju u okviru prvog stupa ZPP-a, postoji poseban program potpore, koji pomaže u promicanju lokalne proizvodnje i osiguravanju opskrbe osnovnim proizvodima. Taj program potpore za manje egejske otoke obuhvaća sve egejske otoke osim Evije i Krete.

U ovom se izvješću ocjenjuje provedba programa za manje egejske otoke u razdoblju od 2015. do 2019. U njemu se osobito uzimaju u obzir iskustvo Komisije u provedbi programa do 2019. (financijska godina 2020.) te analiza i zaključci iz studije Synthesis study of annual implementation reports of POSEI programmes and the programme for the smaller Aegean Islands for 2015-2019 (Objedinjena analiza godišnjih izvješća o provedbi programa POSEI i programa za manje egejske otoke za razdoblje 2015.–2019.), koju je Ecorys proveo od siječnja do listopada 2021.

Manji egejski otoci sastoje se od 7 582 otoka i obuhvaćaju područje od 210 240 km2 između grčkog kopna na sjeveru i zapadu, otoka Krete na jugu te Turske na istoku. Ukupna im je površina 9 159 km2, a većina otoka manja je od 10 km2. Na otocima vlada sredozemna klima, koju obilježavaju suha i vruća ljeta te kratke i kišovite zime. Ljeti postoji rizik od suša. Na otocima prevladavaju planinska i brdska područja, pa je teren rascjepkan. Ukupni broj stanovnika na svim otocima iznosi 565 125 (2019.), a na većini otoka živi manje od 5 000 stalnih stanovnika.

2.Program potpore za manje egejske otoke: početci, razvoj i pravni okvir

Posebni program za manje egejske otoke pokrenut je 1993., kad su se Uredbom Vijeća (EEZ) br. 2019/93 prepoznali određeni problemi s kojima su se susretali poljoprivredni sektori na manjim egejskim otocima zbog njihove udaljenosti i izoliranosti.

Program je od svojeg stvaranja 1993. doživio neke promjene. Grčka je u okviru reforme ZPP-a 2003. odlučila primjenjivati program jedinstvenih plaćanja (SPS) u cijeloj zemlji počevši od 1. siječnja 2006. Osnovna uredba zamijenjena je 2006. Uredbom Vijeća (EZ) br. 1405/2006, kojom se nisu promijenili ciljevi ni posebne mjere za manje egejske otoke. Međutim, njome je uveden pristup planiranju programa, koji podrazumijeva da se potpora za manje egejske otoke utvrđuje u godišnjem programu koji donose nacionalna tijela i dostavljaju Komisiji na odobrenje, a kojim upravlja Grčka.

Nakon što je Ugovor iz Lisabona stupio na snagu Uredba Vijeća (EZ) br. 1405/2006 zamijenjena je Uredbom (EU) br. 229/2013 Europskog parlamenta i Vijeća te su donesene Delegirana uredba Komisije (EU) br. 178/2014 i Provedbena uredba Komisije (EU) br. 181/2014 .

Program za manje egejske otoke financira se iz Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP). Uredbom (EU) br. 229/2013 utvrđena je godišnja gornja granica za program u iznosu od 23,93 milijuna EUR godišnje. Uz to, Grčka pruža dodatno nacionalno financiranje u iznosu od 0,547 milijuna EUR godišnje. Financijsko izvršenje (plaćeni iznosi u usporedbi s iznosima koje je Grčka predvidjela) za programe u razdoblju 2015.–2019. prikazano je u Prilogu ovom izvješću.

Iako s regulatornog gledišta program za manje egejske otoke ima isti pristup (ciljevi, struktura i financijsko upravljanje) kao i program POSEI (program za stvaranje prilika u najudaljenijim regijama na temelju njihove zabačenosti ili otočkog položaja), programom za manje egejske otoke upravlja se zasebno u odnosu na program POSEI.

Za razliku od programa POSEI koji zamjenjuje prvi stup ZPP-a (izravna plaćanja), programom za manje egejske otoke rješavaju se specifični problemi koji pogađaju te otoke te on stoga čini dodatnu potporu programu osnovnih plaćanja (BPS) koji obuhvaća egejske otoke i ostatak Grčke u okviru prvog stupa ZPP-a.

U reformi ZPP-a za razdoblje 2023.–2027. suzakonodavci su se dogovorili da se program za manje egejske otoke neće mijenjati te da će samim time ostati izvan strateškog plana u okviru ZPP-a. Financiranje programa za manje egejske otoke sredstvima EU-a zadržat će se na sadašnjoj razini za ZPP, čime se priznaje posebna uloga tog programa u podupiranju poljoprivrede na manjim egejskim otocima.

3.Pravna osnova izvješća

Člankom 20. stavkom 3. Uredbe Vijeća (EU) br. 229/2013 predviđa se da „[d]o 31. prosinca 2016., i nakon toga svakih pet godina, Komisija podnosi Europskom parlamentu i Vijeću opće izvješće u kojemu je prikazan učinak aktivnosti poduzetih na temelju ove Uredbe, kojemu se, prema potrebi, prilažu odgovarajući prijedlozi”.

4.Poljoprivreda na manjim egejskim otocima

Iz zemljopisnih značajki, klimatskih uvjeta i socioekonomske strukture manjih egejskih otoka proizlaze određene zapreke poljoprivrednoj aktivnosti i proizvodnji na otocima. Otoci su suočeni s postupnim napuštanjem zemlje i naposljetku smanjenjem lokalnih zajednica jer su njihova poljoprivredna zemljišta prvenstveno na polumarginalnim i marginalnim područjima.

Otoci su podijeljeni na južnu egejsku regiju (koja se sastoji od Ciklada i otočne skupine Dodekanez) i sjevernu egejsku regiju (koju čini devet naseljenih otoka: Lezbos, Limnos, Agios Efstratios, Hij, Psara, Oinouses, Samos, Ikaria i Fourni).