1. UVOD

Europska su društva sve raznolikija, te će postajati još raznolikija. Danas u EU-u boravi 20 milijuna državljana trećih zemalja i oni predstavljaju 4 % njegova ukupnog stanovništva. Mobilnost ljudi u različitoj mjeri i zbog različitih razloga bit će obilježje svojstveno Europi i svijetu u 21. stoljeću, što znači da EU mora pojačati nastojanja u pogledu upravljanja migracijskim tokovima te u pogledu svoje integracijske politike za državljane trećih zemalja.

EU već nekoliko godina pruža potporu državama članicama u pogledu njihovih integracijskih politika. Vijeće za pravosuđe i unutarnje poslove 2014. ponovno je potvrdilo osnovna zajednička načela politike integracije useljenika EU-a donesena 2004. u kojima je utvrđen zajednički pristup integraciji državljana trećih zemalja diljem EU-a . Europska je komisija 2011. izradila Europski program za integraciju državljana trećih zemalja, pozivajući na osnaženi i ujednačeni pristup integraciji u različitim područjima politika i državnim razinama. Tijekom tih godina brojne su države članice razvile vlastite integracijske politike ovisno o svojim nacionalnim kontekstima te je EU igrao važnu ulogu u pružanju potpore tim mjerama.

Međutim, bez obzira na poduzete napore, državljani trećih zemalja diljem EU-a i dalje su manje uspješni od državljana EU-a u pogledu ishoda zaposlenja, obrazovanja i socijalne uključenosti . Istodobno se nedavno poduzetim mjerama za poboljšanje upravljanja velikim brojem osoba kojima je potrebna zaštita s kojim se EU trenutačno suočava, uključujući mjere premještanja i preseljenja, naglasila potreba država članica s manje iskustva u pogledu integracije za razvojem djelotvornih integracijskih strategija.

Osiguravanje sudjelovanja i doprinosa svih osoba koje zakonito i propisno borave u EU-u, bez obzira na duljinu njihova boravka, ključno je za buduću dobrobit, napredak i povezanost europskih društava. U vremenu porasta diskriminacije, predrasuda, rasizma i ksenofobije očuvanje temeljnih prava, vrijednosti i sloboda EU-a te nastavak rada na sveukupno povezanijem društvu predstavljaju zakonske, moralne i gospodarske imperative. Uspješna integracija državljana trećih zemalja pitanje je od zajedničkog interesa za sve države članice.

Budemo li danas ulagali sredstva i energiju u integracijske politike, europsko ćemo društvo dugoročno učiniti naprednijim, povezanijim i uključivijim. Europskim migracijskim programom naglasila se potreba za djelotvornim integracijskim politikama za državljane trećih zemalja. S obzirom na trenutačne migracijske izazove i kako je najavljeno u Komunikaciji od 6. travnja 2016., stiglo je vrijeme za ponovno razmatranje i jačanje zajedničkog pristupa u različitim područjima politika te uključivanje svih relevantnih sudionika – EU-a, država članica i lokalnih tijela, kao i socijalnih partnera i organizacija civilnog društva. Potporu tom djelovanju pružio je i Europski parlament u svojoj Rezoluciji od 12. travnja 2016. kojom se poziva, među ostalim, na potpuno sudjelovanje i ranu integraciju svih državljana trećih zemalja, uključujući izbjeglice.

Kako je navedeno u članku 79. stavku 4. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, dok su države članice ponajprije nadležne za integraciju, EU može utvrditi mjere kojima se potiče i podupire djelovanje država članica u promicanju integracije državljana trećih zemalja koji zakonito borave na njihovu državnom području te ima važnu ulogu u podupiranju, poticanju i koordiniranju mjera i politika država članica u tom području. U sadašnjem kontekstu brojne države članice EU-a suočavaju se sa sličnim izazovima, a strukturnom potporom koja se osigurava na razini EU-a može se pridonijeti njihovu rješavanju. Ovim je Akcijskim planom obuhvaćen zajednički okvir politike koji bi državama članicama trebao pomoći pri dodatnom razvoju i jačanju nacionalnih integracijskih politika za migrante iz trećih zemalja te opis političke, operativne i financijske potpore koju će Komisija osigurati kako bi ih poduprla u njihovim nastojanjima.

2. IZAZOVI I PRILIKE ZA INTEGRACIJU

Istraživanja su pokazala da se državljani trećih zemalja i dalje suočavaju s preprekama u obrazovnom sustavu, na tržištu rada te u pristupu primjerenom smještaju. Oni su, čak i ako su zaposleni, izloženi većem riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti nego državljani zemlje domaćina. Djeca su izložena posebno visokom riziku od siromaštva.

Kako je Komisija istaknula u svojoj Komunikaciji od 7. travnja 2016., s pomoću nacionalnih gospodarskih i socijalnih politika bit će potrebno pobrinuti se za nedavni priljev migranata i izbjeglica iz trećih zemalja, a posebno zadovoljiti njihove hitne potrebe te osigurati njihovu integraciju u tržište rada i društvo. To će predstavljati izazov za brojne države članice, ali uz odgovarajuće uvjete za brzu i uspješnu integraciju to će biti i prilika, posebno za države članice koje prolaze demografske promjene. To se odražava i na gospodarstvo, s obzirom na to da postoje dokazi koji pokazuju da državljani trećih zemalja imaju pozitivne neto porezne doprinose ako su pravodobno i odgovarajuće integrirani, počevši od rane integracije u obrazovanje i tržište rada.

Neuspjeh u pogledu iskorištavanja mogućnosti državljana trećih zemalja u EU-u predstavljao bi golem gubitak resursa za same dotične pojedince i općenito za naše gospodarstvo i društvo. Nesumnjivo postoji rizik da će troškovi koji su posljedica neuspješne integracije biti veći od ulaganja u mjere integracijske politike.

Pojedinačne potrebe za integracijom uvelike se razlikuju ovisno o razlozima osoba za dolazak u EU te o očekivanoj duljini boravka, kao i vještinama, razini obrazovanja i radnom iskustvu. Visokokvalificirani državljani trećih zemalja koji se sele iz gospodarskih razloga često dobiju potporu svojih poslodavaca za integraciju, na primjer u obliku jezične poduke, te imaju koristi od umrežavanja koje omogućava radna okolina. Ostalim državljanima trećih zemalja možda neće biti omogućena takva potpora. Tek pristigle izbjeglice posebno se suočavaju s određenim problemima, kao što su ranjivost koja proizlazi iz pretrpljenih trauma, nepostojanje dokumentacije, uključujući one koja se odnosi na kvalifikacije, neaktivnost prije i tijekom postupka azila, ali i kulturne i jezične prepreke, kao i rizik od stigmatizacije u obrazovanju te na tržištu rada i tržištu nekretnina, s kojima se ne susreću samo izbjeglice.

Mjere za potporu integraciji državljana trećih zemalja ne bi trebale ni smjele biti na štetu mjera kojima se pomaže drugim osjetljivim ili ugroženim skupinama i manjinama. Zapravo, širenje integracije državljana trećih zemalja jest i trebalo bi biti sastavni dio nastojanja da se moderniziraju i izgrade uključive socijalne i obrazovne politike te politike o tržišta rada, zdravstvu i ravnopravnosti kako bi se svima ponudile vrijedne prilike za sudjelovanje u društvu i gospodarstvu. Cilj je Novog programa vještina za Europu, koji je u pripremi, jačanje ljudskog kapitala i zapošljivosti u Europi, čime se pridonosi sveukupnoj konkurentnosti EU-a. Ciljanim posebnim mjerama istodobno se može odgovoriti na potrebe za integracijom određenih skupina migranata iz trećih zemalja, bez obzira na to jesu li oni nedavno stigli te ispunjavaju li uvjete za ostanak ili u EU-u borave već nekoliko godina.

3. IZGRADNJA POVEZANIH DRUŠTAVA

Razvoj djelotvornih integracijskih politika za državljane trećih zemalja koji su nedavno stigli te ispunjavaju uvjete za ostanak i za one koji dulje borave u EU-u predstavlja dugoročno ulaganje. Za djelotvorne i pravedne mjere integracije potrebna su dostatna politička, socijalna i financijska ulaganja, od kojih će sve naše zajednice dugoročno imati koristi.

Iskustvo je pokazalo da integracijske politike najbolje djeluju kada su osmišljene kako bi osigurale ujednačene sustave koji olakšavaju sudjelovanje i osnaživanje svih članova društva, odnosno državljana trećih zemalja i zajednica u koje se doseljavaju. To znači da bi integracija trebala značiti više od sudjelovanja na tržištu rada i svladavanja jezika zemlje domaćina: integracija je najdjelotvornija kada se temelji na onome što to znači živjeti u raznolikim europskim društvima.

Europska unija izgrađena je na temeljnim vrijednostima koje uključuju demokraciju, vladavinu prava i poštovanje temeljnih prava. Povelja Europske unije o temeljnim pravima sadržava brojna prava od ključne važnosti za proces integracije, uključujući slobodu govora i vjersku slobodu, kao i pravo na ravnopravnost i nediskriminaciju. Shvaćanje i usvajanje tih temeljnih vrijednosti ključan je element za život i sudjelovanje u društvu domaćinu. Istodobno se tim pravima štite i državljani trećih zemalja te potiče njihovo uključivanje u društvo. U tom je smislu Vijeće raspravljalo o integraciji državljana trećih zemalja u kontekstu svojega godišnjeg dijaloga o vladavini prava iz 2016., kojim je ponovno potvrđena važnost ravnanja prema temeljnim vrijednostima, kao i važnost načela dvosmjernog procesa integracije.

Taj dinamični dvosmjerni proces integracije znači ne samo očekivanje da državljani trećih zemalja prihvate temeljne vrijednosti EU-a i nauče jezik zemlje domaćina, nego i ponudu vrijednih prilika za njihovo sudjelovanje u gospodarstvu i društvu države članice u koju se integriraju.

Aktivni doprinos i mogućnost doprinosa političkom, kulturnom i društvenom životu barem su jednako važni za stvaranje osjećaja pripadnosti i potpune uključenosti u društvo domaćina te za izgradnju socijalno i gospodarski uspješnih društava. Razvoj raznolikih i uključivih društava koja rado prihvaćaju nove članove proces je za koji je potrebna suradnja državljana trećih zemalja i društva koje ih prihvaća. Ključno je promicanje međukulturnog dijaloga, uključujući međuvjerski dijalog između vjerskih zajednica, poštovanja ljudskih prava te europskih vrijednosti.