HR Službeni list Europske unije 196

42010X0528(03)



SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

Samo izvorni tekstovi UN-ECE-a imaju pravni učinak prema međunarodnom javnom pravu. Status i dan stupanja na snagu ovog Pravilnika treba provjeriti u posljednjem izdanju UN-ECE dokumenta TRANS/WP.29/343, koji je dostupan na internetskoj stranici:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Pravilnik br. 94 Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu (UN/ECE) ‒ Jedinstvene odredbe o homologaciji vozila s obzirom na zaštitu putnika u slučaju čelnog sudara

Obuhvaća sav važeći tekst do:

Dopune 3. niza izmjena 01 – dan stupanja na snagu: 2. veljače 2007.

Ispravka 2. niza izmjena 01, predmet obavijesti depozitaru C.N.1165.2007.TREATIES-2 od 18. siječnja 2008.

Ispravka 1. do Revizije 1.: – dan stupanja na snagu: 24. lipnja 2009.

SADRŽAJ

PRAVILNIK

1. Područje primjene

2. Definicije

3. Zahtjev za homologaciju

4. Homologacija

5. Specifikacije

6. Upute za korisnike vozila koja su opremljena zračnim jastucima

7. Preinaka i proširenje homologacije tipa vozila

8. Sukladnost proizvodnje

9. Kazne za nesukladnost proizvodnje

10. Konačna obustava proizvodnje

11. Prijelazne odredbe

12. Nazivi i adrese tehničkih služba odgovornih za provedbu homologacijskih ispitivanja i administrativnih tijela

PRILOZI:

Prilog 1. — Izjava o izdavanju homologacije ili proširenju, odbijanju ili povlačenju homologacije ili o konačnoj obustavi proizvodnje tipa vozila s obzirom na zaštitu putnika u slučaju bočnog sudara prema Pravilniku br. 94

Prilog 2. — Postavljanje homologacijske oznake

Prilog 3. — Postupak ispitivanja

Prilog 4. — Određivanje kriterija za značajke

Prilog 5. — Smještaj i ugradba ispitnih lutaka i namještanje sustava za držanje

Prilog 6. — Postupak za određivanje točke H i stvarnog kuta trupa za položaje sjedenja u motornim vozilima Dodatak 1.— Opis trodimenzionalne naprave za određivanje točke H Dodatak 2.— Trodimenzionalni referentni sustav Dodatak 3.— Referentni podaci o položajima za sjedenje

Prilog 7. — Postupak ispitivanja s kolicima Dodatak– Istovrijedna krivulja – Dopušteno odstupanje za krivulju ΔV = f(t)

Prilog 8. — Metode mjerenja pri ispitivanjima: mjerna oprema

Prilog 9. — Definicija deformabilne zapreke

Prilog 10. — Postupak certificiranja donjeg dijela noge i stopala ispitne lutke

1. PODRUČJE PRIMJENE

1.1. Ovaj Pravilnik primjenjuje se na motorna vozila kategorije M1 (1) ukupne dopuštene mase koja ne prelazi 2,6 tone; vozila veće mase mogu se homologirati na zahtjev proizvođača.

1.2. Na zahtjev proizvođača ovaj Pravilnik može se primijeniti na homologaciju tipa vozila s obzirom na zaštitu putnika na prednjim vanjskim sjedalima u slučaju čelnog sudara.

2. DEFINICIJE

Za potrebe ovog Pravilnika:

2.1.

2.2.

tehnologija izrade,

geometrija, ili

sastavni materijali;

2.3.

2.4.

2.5.

2.6.

2.7.

2.8.

2.9.

2.10.

2.11.

2.12.

2.13.

2.14.

3. ZAHTJEV ZA HOMOLOGACIJU

3.1. Zahtjev za homologaciju tipa vozila s obzirom na zaštitu putnika na prednjim sjedalima u slučaju čelnog sudara mora podnijeti proizvođač vozila ili njegov valjano opunomoćeni predstavnik.

3.2. Zahtjev mora biti popraćen niže navedenim dokumentima u tri primjerka, s ovim pojedinostima:

3.2.1. podrobnim opisom tipa vozila s obzirom na njegovu konstrukciju, mjere, oblik i upotrijebljene materijale;

3.2.2. fotografijama ili i/ili dijagramima i crtežima vozila koji prikazuju tip vozila u uspravnoj projekciji sprijeda, bočno i odostraga i konstrukcijske pojedinosti prednjeg dijela konstrukcije;

3.2.3. podacima za masu neopterećenog vozila u voznom stanju;

3.2.4. oblikom i unutrašnjim mjerama prostora za putnike;

3.2.5. opisom unutrašnjeg uređenja i zaštitnih sustava kojima je opremljeno vozilo.

3.3. Podnositelj zahtjeva za homologaciju ima pravo dostaviti sve podatke i rezultate provedenih ispitivanja koji omogućuju da se s dostatnim stupnjem povjerenja utvrdi usklađenost sa zahtjevima.

3.4. Vozilo koje predstavlja tip vozila za koji je zatražena homologacija treba dostaviti tehničkoj službi koja je odgovorna za provedbu homologacijskih ispitivanja.

3.4.1. Vozilo koje nema sve dijelove koji pripadaju određenom tipu može se prihvatiti za ispitivanje pod uvjetom da se može dokazati da nedostatak takvih izostavljenih dijelova ne može štetno utjecati na rezultate ispitivanja koja se odnose na zahtjeve ovog Pravilnika.

3.4.2. Podnositelj zahtjeva za homologaciju dužan je dokazati da je zahtjev iz stavka 3.4.1. sukladan sa zahtjevima iz ovog Pravilnika.

4. HOMOLOGACIJA

4.1. Ako tip vozila koji je dostavljen na homologaciju prema ovomu Pravilniku ispunjava zahtjeve ovog Pravilnika, izdaje se homologacija za taj tip vozila.

4.1.1. Tehnička služba imenovana u skladu s niže navedenim stavkom 10. provjerava jesu li ispunjeni potrebni uvjeti.

4.1.2. U dvojbenom slučaju, kod provjere sukladnosti vozila sa zahtjevima ovog Pravilnika, moraju se uzeti u obzir svi podaci i rezultati ispitivanja koje je podnio proizvođač i koji se mogu uzeti u obzir za potvrđivanje homologacijskog ispitivanja koje je provela tehnička služba.

4.2. Svakom homologiranom tipu mora se dodijeliti homologacijski broj. Njegove prve dvije znamenke (trenutačno 01 što odgovara nizu izmjena 01) moraju označivati broj niza izmjena koje uključuju najnovije veće tehničke izmjene Pravilnika objavljene do vremena izdavanja homologacije. Ista ugovorna stranka ne smije označiti istim brojem drugi tip vozila.

4.3. Izjava o izdavanju ili odbijanju homologacije određenog tipa vozila prema ovom Pravilniku mora biti dostavljena strankama Sporazuma koje primjenjuju ovaj Pravilnik pomoću obrasca koji je u skladu s uzorkom danim u Prilogu 1. ovom Pravilniku i fotografijama i/ili dijagramima ili crtežima koje je dostavio podnositelj zahtjeva, na formatu koji nije veći od formata A4 (210 × 297 mm) ili presavijenim na taj format i u odgovarajućem mjerilu.

4.4. Na svako se vozilo sukladno tipu vozila homologiranom na temelju ovog Pravilnika stavlja na uočljivo i na jednostavno dostupno mjesto utvrđeno na homologacijskom obrascu međunarodna homologacijska oznaka koja se sastoji od:

4.4.1. kruga oko slova „E”, iza kojeg se nalazi razlikovni broj države koja je dodijelila homologaciju (2)

4.4.2. broja ovog Pravilnika iza kojeg se nalazi slovo „R”, crtica i homologacijski broj koji su postavljeni desno od kruga propisanog u stavku 4.4.1.

4.5. Ako je vozilo sukladno tipu vozila homologiranom u skladu s jednim ili više drugih pravilnika koji su dodaci Sporazumu, u zemlji koja je izdala homologaciju prema ovom Pravilniku, nije potrebno ponavljati simbol propisan u stavku 4.4.1.; u tom slučaju homologacijski brojevi i dodatni simboli za pravilnike u skladu s kojima je homologaciju izdala zemlja koja je izdala homologaciju prema ovom Pravilniku moraju se postaviti u uspravnim stupcima desno od simbola propisanog u stavku 4.4.1.

4.6. Homologacijska oznaka mora biti jasno čitljiva i neizbrisiva.

4.7. Homologacijska oznaka mora se postaviti u blizini natpisne pločice proizvođača vozila ili na njoj.

4.8. U Prilogu 2. ovom Pravilniku prikazani su primjeri homologacijskih oznaka.

5. SPECIFIKACIJE

5.1. Opće specifikacije koje se primjenjuju kod svih ispitivanja

5.1.1. Točka H kod svakog ispitivanja mora se odrediti sukladno postupku opisanom u Prilogu 6.

5.1.2. Ako zaštitni sustav za prednja sjedala uključuje pojaseve, njihovi dijelovi moraju biti sukladni zahtjevima iz Pravilnika br. 16.

5.1.3. Sjedala na koje je postavljena ispitna lutka i čiji zaštitni sustav uključuje sigurnosne pojaseve moraju biti opremljena sidrišnim točkama sukladno Pravilniku br. 14.

5.2. Specifikacije

Ispitivanje vozila provedeno u skladu s postupkom opisanim u Prilogu 3. smatra se zadovoljavajućim ako su istodobno ispunjeni svi uvjeti propisani stavcima od 5.2.1. do 5.2.6.

5.2.1. Zapisani rezultati ispitivanja, sukladno Prilogu 8., na ispitnim lutkama na prednjim vanjskim sjedalima moraju ispunjavati sljedeće zahtjeve: 5.2.1.1. kriterij za radni učinak glave (HPC, head performance criterion) ne smije prijeći 1 000, a posljedično ubrzanje glave ne smije prijeći 80 g u razdoblju većem od 3 ms. To ubrzanje treba računati skupno, izuzimajući povratno kretanje glave; 5.2.1.2. kriterij za ozljedu vrata (NIC, neck injury criteria) ne smije prijeći vrijednosti prikazane na slikama 1. i 2. Slika 1. Kriterij za zatezanje vrata Slika 2. Kriterij za smicanje vrata 5.2.1.3. Moment savijanja vrata oko osi „y” ne smije prijeći 57 Nm kod zatezanja (3). 5.2.1.4. Kriterij za stiskanje prsnom koša (ThCC, thorax compression criterion) ne smije prijeći 50 mm. 5.2.1.5. Kriterij viskoznosti za prsni koš (V * C, viscous criterion) ne smije prijeći 1,0 m/s. 5.2.1.6. Kriterij za silu u bedrenoj kosti (FFC, femur force criterion) ne smije prijeći kriterij za silu prema vremenu prikazan u slici 3. Slika 3. Kriterij za silu u bedrenoj kosti 5.2.1.7. Kriterij za tlačnu silu u potkoljenici (TCFC, tibia compression force criterion) ne smije prijeći 8 kN. 5.2.1.8. Indeks potkoljenice (TI, tibia index) izmjeren na vrhu i dnu svake potkoljenice ne smije prijeći 1,3 u oba položaja. 5.2.1.9. Pomak klizanjem zglobova koljena ne smije prijeći 15 mm.

5.2.2. Zaostali pomak kola upravljača izmjeren u središtu glavčine kola upravljača ne smije prijeći 80 mm prema gore u vertikalnom smjeru i 100 mm prema natrag u vodoravnom smjeru.

5.2.3. Ni jedna vrata ne smiju se otvoriti tijekom ispitivanja.

5.2.4. Tijekom ispitivanja sustav za zatvaranje prednjih vrata ne smije blokirati.

5.2.5. Nakon udara mora biti moguće bez uporabe alata, osim onih koji su potrebni za podupiranje mase lutke: 5.2.5.1. otvoriti barem jedna vrata, ako postoje, za svaki red sjedala i, kada ne postoje takva vrata, pomaknuti sjedala ili nagnuti njihove naslone, ako je potrebno, radi izlaženja svih putnika; to se međutim primjenjuje samo kod vozila koja imaju kruti krov; 5.2.5.2. osloboditi ispitne lutke iz njihovog sustava za držanje koji, ako je zabravljen, mora biti moguće otpustiti silom koja iznosi najviše 60 N u središtu naprave za otpuštanje; 5.2.5.3. ukloniti ispitne lutke iz vozila bez namještanja sjedala.

5.2.6. Kod vozila koje za pogon upotrebljava tekuće gorivo, nakon sudara smije doći samo do neznatnog istjecanja tekućine iz instalacija za dovod goriva.

5.2.7. Ako nakon sudara postoji neprekinuto propuštanje tekućine iz instalacije za dovod goriva, veličina tog propuštanja ne smije prijeći 30 g/min. Ako se tekućina iz instalacije za dovod goriva miješa s tekućinama iz drugih sustava i kad se razne tekućine ne mogu lako razdvojiti i prepoznati, sve skupljene tekućine treba uzeti u obzir kod određivanja neprekinutog propuštanja.

6. UPUTE KORISNICIMA VOZILA OPREMLJENIH ZRAČNIM JASTUCIMA

6.1. Na vozilu mora biti naznačeno da je opremljeno zračnim jastucima za sjedala.

6.1.1. Kod vozila opremljenog sklopom zračnog jastuka za zaštitu vozača ova se obavijest sastoji od natpisa „ZRAČNI JASTUK” koji je postavljen unutar opsega kola upravljača; taj natpis mora biti trajno pričvršćen i lako uočljiv.

6.1.2. Kod vozila opremljenog zračnim jastukom za zaštitu putnika na prednjim sjedalima (osim vozača) ta se obavijest mora sastojati od upozornog natpisa koji je opisan u stavku 6.2.

6.2. Vozilo koje je opremljeno s jednim ili s više prednjih zračnih jastuka za putnike treba imati obavijest o tome da je krajnje opasno upotrebljavati sustave za držanje djeteta okrenute prema natrag na sjedalima koja su opremljena zračnim jastucima.

6.2.1. Ta obavijest mora se sastojati barem od naljepnice s niže prikazanim piktogramom i tekstom upozorenja. Ukupne dimenzije moraju iznositi barem 120 × 60 mm ili istovrijedna površina. Gore prikazana naljepnica može se prilagoditi tako da se izgled razlikuje od gornjeg primjera, no tekst mora odgovarati gornjim propisima.

6.2.2. U trenutku homologacije tipa oznaka mora biti napisana na barem jednom od jezika ugovorne stranke gdje se podnosi zahtjev za homologaciju. Odgovornost je proizvođača osigurati da je upozorenje napisano na barem jednom od jezika države u kojoj će se vozilo prodavati.

6.2.3. U slučaju prednjeg zaštitnog zračnog jastuka na prednjem suvozačevom sjedalu, upozorenje se mora trajno postaviti na obje strane prednjeg suvozačevog štitnika od sunca u takvom položaju da je cijelo vrijeme vidljivo barem jedno upozorenje, bez obzira na položaj štitnika od sunca. Kao druga mogućnost, jedno upozorenje treba biti na vidljivoj strani podignutog štitnika od sunca i drugo na krovu iznad štitnika, tako da je uvijek vidljivo jedno upozorenje. Veličina teksta mora biti takva da ga lako može pročitati putnik uobičajenog vida na navedenom sjedalu. Ako se radi o zračnom jastuku za zaštitu od čelnog sudara na drugim sjedalima u vozilu, upozorenje se mora nalaziti izravno ispred odgovarajućeg sjedala i mora uvijek biti jasno vidljivo osobi koja na to sjedalo postavlja sustav za držanje djeteta okrenut prema nazad. Veličina teksta mora biti takva da ga lako može pročitati putnik uobičajenog vida na navedenom sjedalu. Taj se zahtjev ne odnosi na sjedala opremljena uređajem koji automatski deaktivira sklop zračnog jastuka za zaštitu od čelnog sudara kada se postavlja sustav za držanje djeteta okrenut prema natrag.

6.2.4. Podrobna obavijest, koja upućuje na upozorenje, mora biti navedena u korisničkom priručniku za vozilo; mora biti uključen barem sljedeći tekst na jednom od službenih jezika zemlje u kojoj će vozilo biti registrirano: „Ne koristite sustav za držanje djeteta okrenut prema nazad na sjedalu zaštićenom zračnim jastukom” Taj tekst mora biti praćen piktogramom koji je postavljen na vozilo.

7. PREINAKA I PROŠIRENJE HOMOLOGACIJE TIPA VOZILA

7.1. O svakoj preinaci koja utječe na konstrukciju, broj sjedala, unutrašnju opremljenost ili položaj upravljačkih naprava ili mehaničkih dijelova koji mogu utjecati na sposobnost apsorpcije energije prednje strane vozila, mora se obavijestiti nadležno tijelo koje izdaje homologaciju. Tijelo tada može:

7.1.1. smatrati da nije vjerojatno da će takve preinake značajno nepovoljno utjecati i da u svakom slučaju vozilo još ispunjava zahtjeve, ili

7.1.2. zahtijevati od tehničke službe odgovorne za provedbu ispitivanja da provede dodatno ispitivanje, između niže opisanih ispitivanja, u skladu s prirodom preinaka. 7.1.2.1. Svaka preinaka vozila koja utječe na opći oblik konstrukcije vozila i/ili svako povećanje referentne mase za više od 8 % i koje bi prema ocjeni nadležnog tijela moglo značajno utjecati na rezultate ispitivanja iziskuje ponavljanje ispitivanja opisanog u Prilogu 3. 7.1.2.2. Ako se preinaka odnosi samo na unutrašnju opremljenost, ako razlika u masi nije veća od 8 % i ako broj prednjih sjedala koja su bila prvobitno ugrađena u vozilu ostane isti, mora se provesti: 7.1.2.2.1. pojednostavljeno ispitivanje predviđeno u Prilogu 7., i/ili 7.1.2.2.2. djelomično ispitivanje koje odredi tehnička služba ovisno o izvršenim preinakama.

7.2. Potvrđivanje ili odbijanje homologacije s navođenjem izmjena priopćava se ugovornim strankama Sporazuma koje primjenjuju ovaj Pravilnik prema postupku propisanom stavkom 4.3.

7.3. Nadležno tijelo koje izdaje proširenje homologacije treba izdati redoslijedni broj za takvo proširenje i obavijestiti o tomu druge stranke Sporazuma iz 1958. koje primjenjuju ovaj Pravilnik pomoću obrasca koji je u skladu s uzorkom danim u Prilogu 1. ovom Pravilniku.

8. SUKLADNOST PROIZVODNJE

Postupci za sukladnost proizvodnje trebaju biti u skladu s onima iz dodatka 2. Sporazumu (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2.), sa sljedećim zahtjevima:

8.1. Svako vozilo homologirano prema ovom Pravilniku mora biti u skladu s homologiranim tipom, što se tiče svojstava koja doprinose zaštiti putnika u vozilu u slučaju čelnog sudara.

8.2. Nositelj homologacije treba osigurati da se za svaki tip vozila provedu barem ispitivanja vezana uz provjeravanje mjera.

8.3. Nadležno tijelo koje je izdalo homologaciju može u svako doba provjeriti metode nadzora nad sukladnošću koje se primjenjuju u svakom proizvodnom pogonu. Uobičajena učestalost tih provjera je jednom svake dvije godine.

9. KAZNE ZA NEUSUKLADNOST PROIZVODNJE

9.1. Homologacija izdana za tip vozila prema ovom Pravilniku može se povući ako zahtjevi iz stavka 8.1. nisu ispunjeni, ili odabrano vozilo ili vozila ne prođu provjere opisane u stavku 8.2.

9.2. Ako stranka Sporazuma koja primjenjuje ovaj Pravilnik povuče homologaciju koju je prethodno izdala, o tomu odmah mora obavijestiti druge ugovorne stranke koje primjenjuju ovaj Pravilnik putem obrasca s izjavom koji je sukladan uzorku u Prilogu 1. ovom Pravilniku.

10. KONAČNA OBUSTAVA PROIZVODNJE

Ako nositelj homologacije u potpunosti prestane proizvoditi tip vozila homologiran u skladu s ovim Pravilnikom, o tomu mora obavijestiti tijelo koje je izdalo homologaciju. Po primitku predmetne izjave to tijelo o tomu odmah mora obavijestiti druge ugovorne stranke Sporazuma iz 1958. koje primjenjuju ovaj Pravilnik putem obrasca s izjavom koji je sukladan uzorku u Prilogu 1. ovom Pravilniku.

11. PRIJELAZNE ODREDBE

11.1. Od službenog dana stupanja na snagu dopune 1. niza izmjena 01, ni jedna ugovorna stranka koja primjenjuje ovaj Pravilnik ne smije odbiti izdavanje ECE homologacije prema ovom Pravilniku kako je izmijenjen dopunom 1. niza izmjena 02.

11.2. Od 1. kolovoza 2002., ugovorne stranke koje primjenjuju ovaj Pravilnik izdaju ECE homologacije samo onim tipovima vozila koja ispunjavaju zahtjeve ovog Pravilnika kako je izmijenjen dopunom 1. niza izmjena 01.

11.3. Tako dugo dok u ovom Pravilniku nema zahtjeva s obzirom na zaštitu putnika pomoću potpunog čelnog ispitivanja udarom, ugovorne stranke koje primjenjuju ovaj Pravilnik mogu nastaviti primjenjivati zahtjeve koji su za tu svrhu već na snazi u trenutku pristupanja ovom Pravilniku.

12. NAZIVI I ADRESE TEHNIČKIH SLUŽBA ODGOVORNIH ZA PROVEDBU HOMOLOGACIJSKIH ISPITIVANJA I NADLEŽNIH ADMINISTRATIVNIH TIJELA

Ugovorne stranke Sporazuma koje primjenjuju ovaj Pravilnik dužne su dostaviti tajništvu Ujedinjenih naroda nazive i adrese tehničkih služba odgovornih za provedbu homologacijskih ispitivanja, proizvođača ovlaštenih za provođenje ispitivanja i nadležnih administrativnih tijela koja izdaju homologaciju, te kojima se šalju obrasci kojima se homologacija izdana u drugim državama potvrđuje, odbija ili povlači.

(1) Kako je utvrđeno u Prilogu 7. Pročišćenoj rezoluciji o konstrukciji vozila (R.E.3) (dokument: TRANS/SC1/WP29/78/Rev.1/Amend. 2. kako je zadnje izmijenjen Izmjenom 4.).

(2) za Njemačku, 2 za Francusku, 3 za Italiju, 4 za Nizozemsku, 5 za Švedsku, 6 za Belgiju, 7 za Mađarsku, 8 za Češku, 9 za Španjolsku, 10 za Jugoslaviju, 11 za Ujedinjenu Kraljevinu, 12 za Austriju, 13 za Luksemburg, 14 za Švicarsku, 15 (prazno), 16 za Norvešku, 17 za Finsku, 18 za Dansku, 19 za Rumunjsku, 20 za Poljsku, 21, za Portugal, 22 za Rusku Federaciju, 23 za Grčku, 24 (prazno), 25 za Hrvatsku, 26 za Sloveniju, 27 za Slovačku, 28 za Bjelarus, 29 za Estoniju, 30 (prazno), 31 za Bosnu i Hercegovinu, 32 za Latviju, 33 (prazno), 34 za Bugarsku, 35-36 (prazno), 37 za Tursku, 38 – 39 (prazno), 40 za bivšu jugoslavensku republiku Makedoniju, 41 (prazno), 42 za Europsku uniju (homologacije izdaju njezine članice uporabom pripadajućih ECE simbola), 43 za Japan, 44 (prazno), 45 za Australiju, 46 za Ukrajinu, 47 za Južnoafričku Republiku i 48 za Novi Zeland. Naredni brojevi dodjeljuju se drugim državama kronološkim redom kojime su ratificirale Sporazum o prihvaćanju jednakih uvjeta za homologaciju i uzajamno priznavanje homologacije opreme i dijelova motornih vozila, ili kojime su pristupile tom Sporazumu, a tako dodijeljene brojeve priopćava glavni tajnik Ujedinjenih naroda ugovornim strankama Sporazuma.

(3) Do 1. listopada 1998. godine vrijednosti koje se dobiju za vrat ne smiju biti kriteriji ispunjavanja/ne ispunjavanja za potrebe izdavanja homologacije. Dobivene rezultate treba zapisati u izvješću o ispitivanju i skupljati kod nadležnog tijela za homologaciju. Nakon tog dana, vrijednosti specificirane u ovom stavku treba primijeniti kao kriterij ispunjavanja/ne ispunjavanja ako se prihvate ili dok se ne prihvate druge vrijednosti.

PRILOG 1.

IZJAVA

(Najveći format: A4 (210 × 297 mm)

PRILOG 2.

POSTAVLJANJE HOMOLOGACIJSKIH OZNAKA

UZORAK A

(vidjeti stavak 4.4 ovog Pravilnika)

UZORAK B

(vidjeti stavak 4.5 ovog Pravilnika)

(1) Drugi je broj naveden samo kao primjer.

PRILOG 3.

POSTUPAK ISPITIVANJA

1. ISPITNE NAPRAVE I PRIPREMA VOZILA

1.1. Ispitni poligon

Ispitna površina mora biti dovoljno velika da se može smjestiti zaletna staza, zapreka i tehnička oprema potrebna za ispitivanje. Završetak staze, najmanje 5 m ispred zapreke, mora biti vodoravan, ravan i gladak.

1.2. Zapreka

Prednja strana zapreke sastoji iz deformabilne konstrukcije, određene u Prilogu 9. ovom Pravilniku. Prednja je strana deformabilne konstrukcije okomita na smjer gibanja vozila koje se ispituje, s dopuštenim odstupanjem od ± 1°. Zapreka, čija je prednja strana vertikalna, s dopuštenim odstupanjem od ± 1°, mora imati masu najmanje 7 × 104 kg. Ta je masa usidrena na tlu ili je postavljena na tlo, prema potrebi s dodatnim napravama za učvršćivanje koje sprečavaju njezino pomicanje.

1.3. Smjer zapreke

Smjer zapreke mora bit takav da prvi dodir vozila sa zaprekom bude na strani stupa upravljača. Ako se ispitivanje može obaviti po izboru na vozilu s upravljačem na desnoj ili lijevoj strani, ispitivanje se provodi na vozilu s upravljačem na manje povoljnoj strani, što određuje tehnička služba odgovorna za ispitivanja.

1.3.1. Usmjerenje vozila u odnosu na zapreku

Vozilo mora prekrivati 40 % prednje strane zapreke ± 20 mm.

1.4. Stanje vozila

1.4.1. Opći zahtjevi

Ispitno vozilo mora biti uzorak iz serijske proizvodnje, uključivati svu opremu koja se uobičajeno ugrađuje, i mora biti u uobičajenom voznom stanju. Neki se sastavni dijelovi mogu zamijeniti odgovarajućim masama, ako ta zamjena neće znatno utjecati na rezultate izmjerene na temelju stavka 6.

1.4.2. Masa vozila

1.4.2.1. Masa ispitnog vozila mora pri ispitivanju odgovarati masi neopterećenog vozila u voznom stanju.

1.4.2.2. Spremnik za gorivo mora biti napunjen vodom do 90 % mase potpuno napunjenog goriva prema podacima proizvođača, s dopuštenim odstupanjem od ± 1 %.

1.4.2.3. Svi drugi sustavi (kočnice, hlađenje itd.) mogu biti prazni, ali u tom slučaju treba pažljivo nadomjestiti masu tekućina.

1.4.2.4. Ako masa mjerne naprave u vozilu prelazi dopuštenih 25 kg, ona se može kompenzirati sa smanjenjima mase vozila koja vidljivo ne utječu na rezultate izmjerene prema stavku 6.

1.4.2.5. Masa mjerne naprave ne smije mijenjati referentna opterećenja osovina za više od 5 %, pri čemu svako od tih odstupanja ne smije biti veće od 20 kg.

1.4.2.6. Masa vozila koja proizlazi iz odredaba stavka 1.4.2.1., mora se navesti u izvješću.

1.4.3. Namještanje prostora za putnike

1.4.3.1. Položaj kola upravljača

Kolo upravljača, ako je namjestivo, mora se postaviti u uobičajeni položaj koji je odredio proizvođač ili, ako nema tog podatka, na sredinu između graničnih položaja područja namještanja. Na kraju zakretnog hoda upravljač mora biti slobodan, s prečkama u položaju koji prema podacima proizvođača odgovara vožnji vozila ravno naprijed.

1.4.3.2. Stakla

Pomična stakla na vozilu moraju biti zatvorena. Za potrebe ispitnih mjerenja i uz dogovor s proizvođačem mogu se spustiti, pod uvjetom da položaj upravljačke ručice odgovara zatvorenom položaju.

1.4.3.3. Ručica mjenjača

Ručica mjenjača mora biti u neutralnom položaju.

1.4.3.4. Papučice

Papučice moraju biti u uobičajenom položaju mirovanja. Ako su namjestive, moraju biti namještene u središnji položaj, osim ako je proizvođač odredio drukčije.

1.4.3.5. Vrata

Vrata moraju biti zatvorena, ali ne zaključana.

1.4.3.6. Pomični krov

Ako je na vozilu ugrađen krov koji se otvara ili sklapa, on mora biti postavljen na mjesto i u zatvorenom položaju. Za potrebe ispitnih mjerenja i uz dogovor s proizvođačem može biti otvoren.

1.4.3.7. Štitnik od sunca

Štitnici od sunca moraju biti u sklopljenom položaju.

1.4.3.8. Retrovizor

Unutrašnji retrovizor mora biti u uobičajenom položaju uporabe.

1.4.3.9. Nasloni za ruke

Prednji i stražnji nasloni za ruke, ako su pomični, moraju biti spušteni, osim ako to nije onemogućeno položajem ispitnih lutaka u vozilima.

1.4.3.10. Nasloni za glavu

Nasloni za glavu koji su namjestivi po visini moraju biti u najvišem položaju.

1.4.3.11. Sjedala

1.4.3.11.1. Položaj prednjih sjedala

Sjedala koja su uzdužno namjestiva, moraju biti namještena tako da im je točka H (određena u skladu s postupkom iz Priloga 6.) u sredini položaja pomicanja ili u njegovu najbližem položaju blokiranja, i u položaju po visini koji je odredio proizvođač (ako je namještanje po visini neovisno). U slučaju klupe za sjedenje, referentna točka mora biti točka H sjedišta za vozača.

1.4.3.11.2. Namještanje naslona prednjih sjedala

Ako su podesivi, nasloni sjedala namještaju se tako da nagib trupa ispitne lutke bude što je bliže moguće nagibu koji je preporučio proizvođač za uobičajenu uporabu ili, ako takva preporuka ne postoji, 25° unatrag u odnosu na vertikalu.

1.4.3.11.3. Stražnja sjedala

Ako su stražnja sjedala ili klupa namjestivi, treba ih namjestiti u krajnji stražnji položaj.

2. ISPITNE LUTKE

2.1. Prednja sjedala

2.1.1. Ispitna lutka, koja odgovara zahtjevima za Hybrid III (1), opremljena 45-stupanjskim gležnjem i koja ispunjava zahtjeve za njezino namještanje, mora se postaviti na svakom od vanjskih prednjih sjedala u skladu s uvjetima navedenim u Prilogu 5. Gležanj ispitne lutke mora biti certificiran prema postupcima u Prilogu 10.

2.1.2. Vozilo se ispituje sa sustavom za držanje koji je predvidio proizvođač.

3. POGON I PUTANJA VOZILA

3.1. Vozilo mora pogoniti vlastiti motor ili neka druga pogonska naprava.

3.2. U trenutku udara na vozilo ne smije dodatno djelovati bilo koja upravljačka ili pogonska naprava.

3.3. Putanja vozila mora biti takva da ispunjava zahtjeve stavaka 1.2. i 1.3.1.

4. ISPITNA BRZINA

Brzina vozila u trenutku udara mora iznositi 56 -0, + 1 km/h. Međutim, ako je ispitivanje izvršeno pri većoj brzini udara, a vozilo je ispunilo zahtjeve, ispitivanje će se smatrati zadovoljavajućim.

5. MJERENJA KOJA TREBA PROVESTI NA ISPITNOJ LUTKI NA PREDNJIM SJEDALIMA

5.1. Sva mjerenja potrebna za provjeru kriterija radnog učinka provode se mjernim sustavima u skladu sa zahtjevima iz Priloga 8.

5.2. Različite parametre treba zapisati pomoću neovisnih podatkovnih kanala sa sljedećim CFC-ima (razredi kanalne frekvencije):

5.2.1. Mjerenja u glavi ispitne lutke

Ubrzanje (a), koje se odnosi na težište, izračunava se iz troosnih sastavnica ubrzanja izmjerenih s CFC 1 000.

5.2.2. Mjerenja u vratu ispitne lutke

5.2.2.1. Aksijalna vlačna sila i smična sila u smjeru naprijed/natrag na spoju vrata i glave mjere se s CFC 1 000.

5.2.2.2. Moment savijanja oko poprečne osi na spoju vrata i glave mjeri se s CFC 600.

5.2.3. Mjerenja u prsnom košu ispitne lutke

Deformacija prsnog koša između prsne kosti i kralježnice mjeri se s CFC 180.

5.2.4. Mjerenja u bedrenoj kosti i potkoljenici ispitne lutke

5.2.4.1. Aksijalna tlačna sila i momenti savijanja mjere se s CFC 600.

5.2.4.2. Pomak koljenice u odnosu na bedrenu kost mjeri se u pokretljivom zglobu koljena s CFC 180.

6. MJERENJA NA VOZILU

6.1. Da bi se moglo provesti pojednostavljeno ispitivanje opisano u Prilogu 7., krivulja usporenja konstrukcije mora se odrediti na temelju vrijednosti izmjerenih s mjerilima osnog ubrzanja na podnožju stupa „B” na udarenoj strani vozila s CFC 180 pomoću podatkovnih kanala koji odgovaraju zahtjevima navedenim u Prilogu 8.

6.2. Krivulja brzine, koja će se upotrijebiti u postupku ispitivanja opisanom u Prilogu 7., mora se dobiti pomoću mjerila osnog ubrzanja na podnožju stupa „B” na strani udara.

(1) Tehnički zahtjevi i detaljni crteži lutke Hybrid III, koja odgovara osnovnim mjerama 50 % muške populacije u Sjedinjenim Američkim Državama, te zahtjevi za njezino namještanje za to ispitivanje pohranjeni su kod glavnog tajnika Ujedinjenih naroda i na zahtjev se mogu dobiti na uvid u tajništvu Gospodarske komisije za Europu, Palais des Nations, Ženeva, Švicaska.

PRILOG 4.

ODREĐIVANJE KRITERIJA RADNOG UČINKA

1. KRITERIJ ZA RADNI UČINAK GLAVE (HPC)

1.1. Smatra se da je taj kriterij zadovoljen ako za vrijeme ispitivanja glava ne dotakne ni jedan sastavni dio vozila.

1.2. U protivnom slučaju, vrijednost HPC-a izračunava se pomoću ubrzanja (a) izmjerenog u skladu sa stavkom 5.2.1. Priloga 3., prema sljedećoj jednadžbi: u kojoj: 1.2.1. izraz „a” je dobiveno ubrzanje izmjereno u skladu sa stavkom 5.2.1. Priloga 3. u jedinicama ubrzanja sile teže, g (1 g = 9,81 m/s2); 1.2.2. ako se može zadovoljavajuće odrediti početak dodira glave, t1 i t2 su dva vremenska trenutka, izražena u sekundama, koja određuju vremenski razmak između početka dodira glave i završetka zapisa u kojemu HPC ima najveću vrijednost; 1.2.3. ako se početak dodira glave ne može odrediti, t1 i t2 su vremena, izražena u sekundama, koja određuju vremenski razmak između početka i završetka mjerenja u kojemu HPC ima najveću vrijednost; 1.2.4. vrijednosti HPC-a kod kojih je vremenski razmak (t1 - t2) veći od 36 ms zanemaruju se pri proračunu najveće vrijednosti.

1.3. Vrijednost dobivenog ubrzanja glave tijekom čelnog udarca, koji ukupno prelazi 3 ms, izračunava se iz dobivenog ubrzanja glave izmjereno u skladu sa stavkom 5.2.1. Priloga 3.

2. KRITERIJI ZA OZLJEDU VRATA (NIC)

2.1. Ti se kriteriji određuju pomoću tlačne aksijalne sile, vlačne aksijalne sile i sile smicanja na sastavu vrata i glave, izraženih u kN i izmjerenih u skladu sa stavkom 5.2.2. Priloga 3. te s trajanjem djelovanja tih sila izraženim u ms.

2.2. Moment savijanja vrata utvrđuje se momentom savijanja, izražen u Nm, oko poprečne osi osovini na spoju glave i vrata te se mjeri sukladno stavku 5.2.2. Priloga 3.

2.3. Moment savijanja vrata, izražen u Nm, mora se zapisati.

3. KRITERIJ ZA STISKANJE PRSNOG KOŠA (ThCC) I KRITERIJ VISKOZNOSTI (V*C)

3.1. Kriterij za stiskanje prsnog koša određuje se pomoću apsolutne vrijednosti deformacije izražene u mm i izmjerene u skladu sa stavkom 5.2.3. Priloga 3.

3.2. Kriterij viskoznosti (V*C) izračunava se kao trenutačni umnožak stiskanja i brzine ugiba prsne kosti, izmjereno u skladu sa stavkom 6. i, također, stavkom 5.2.3. Priloga 3.

4. KRITERIJ ZA SILU U BEDRENOJ KOSTI (FFC)

4.1. Ovaj se kriterij utvrđuje na temelju tlačnog opterećenja izraženog u kN, koji se osno prenosi na svaku bedrenu kost ispitne lutke i mjeri sukladno stavku 5.2.4. Priloga 3. i na temelju trajanja tlačnog opterećenja izraženog u ms.

5. KRITERIJ ZA TLAČNU SILU U POTKOLJENICI (TCFC) I INDEKS POTKOLJENICE (TI)

5.1. Kriterij za tlačnu silu na potkoljenici određuje se pomoću tlačnog opterećenja (Fz), izraženog u kN, koje se aksijalno prenosi na svaku potkoljenicu ispitne lutke i mjeri se u skladu sa stavkom 5.2.4. Priloga 3.

5.2. Indeks potkoljenice izračunava se na temelju momenata savijanja (Mx i My) u skladu sa stavkom 5.1. prema sljedećoj jednadžbi: u kojoj je: Mx = moment savijanja oko osi x My = moment savijanja oko osi y (MC)R = kritični moment savijanja, za koji se uzima da je 225 Nm Fz = tlačna aksijalna sila u smjeru osi z (FC)Z = kritična tlačna sila u smjeru osi z, za koji se uzima da je 35,9 Kn i Indeks potkoljenice izračunava se za gornji i donji dio svake potkoljenice; FZ se može mjeriti i na bilo kojem drugom dijelu. Dobivena vrijednost upotrebljava se za izračunavanja TI na gornjem ili na donjem dijelu. Momenti savijanja Mx i My mjere se zasebno na oba dijela.

6. POSTUPAK IZRAČUNAVANJA KRITERIJA VISKOZNOSTI (V*C) ZA ISPITNU LUTKU HYBRID III

6.1. Kriterij viskoznosti izračunava se kao trenutačni umnožak stiskanja i brzine ugiba prsne kosti. Obje vrijednosti dobivaju se mjerenjem ugiba prsne kosti.

6.2. Odziv ugiba prsne kosti jednokratno se filtrira pri CFC 180. Stiskanje u trenutku t izračunava se iz ovog filtriranog signala kao: Brzina ugiba prsne kosti u trenutku t izračunava se iz filtriranog signala kao: gdje je D(t) ugib u trenutku t u metrima, a δt vremenski razmak u sekundama između mjerenja ugiba. Najveća vrijednost δt je 1,25 × 10–4 sekunda. Ovaj postupak izračunavanja shematski je prikazan niže.

PRILOG 5.

Smještaj i postavljanje ispitnih lutaka i namještanje sustava za držanje putnika

1. SMJEŠTAJ ISPITNIH LUTAKA

1.1. Zasebna sjedala

Ravnina simetrije ispitne lutke mora se poklapati sa središnjom vertikalnom ravninom sjedala.

1.2. Prednja klupa

1.2.1. Vozačko mjesto

Ravnina simetrije ispitne lutke mora se nalaziti u vertikalnoj ravnini koja prolazi kroz središte kola upravljača i usporedna je sa središnjom uzdužnom ravninom vozila. Ako je položaj za sjedenje određen oblikom klupe, takav položaj za sjedenje treba smatrati zasebnim sjedalom.

1.2.2. Vanjsko suvozačko mjesto

Ravnina simetrije ispitne lutke na suvozačkom mjestu mora biti simetrična s ravninom ispitne lutke na vozačkom mjestu u odnosu na središnju uzdužnu ravninu vozila. Ako je položaj za sjedenje određen oblikom klupe, takav položaj za sjedenje treba smatrati zasebnim sjedalom.

1.3. Prednja klupa za putnike (bez vozača)

Ravnine simetrije ispitne lutke moraju se podudarati sa središnjim ravninama položaja za sjedenje koje je odredio proizvođač.

2. POSTAVLJANJE ISPITNIH LUTAKA

2.1. Glava

Poprečna platforma s mjernim uređajima u glavi mora biti vodoravna s dopuštenim odstupanjem od 2,5°. Kod vodoravnog poravnanja glave ispitne lutke u vozilima sa sjedalima s naslonima koji se ne mogu namještati, primjenjuju se postupci sljedećim redoslijedom. Prvo se namjesti položaj točke H u granicama koje su određene u stavku 2.4.3.1. kako bi se vodoravno poravnala poprečna platforma s mjernim uređajima u glavi ispitne lutke. Ako poprečna platforma s mjernim uređajima još uvijek nije poravnana, tada se kut zdjelice ispitne lutke namješta unutar vrijednosti određenih u stavku 2.4.3.2. Ako poprečna platforma s mjernim uređajima u glavi još nije poravnana, tada se nosač vrata ispitne lutke treba namjestiti u mjeri koliko je potrebno da poprečna platforma s mjernim uređajima bude u glavi vodoravna s dopuštenim odstupanjem od 2,5°.

2.2. Ruke

2.2.1. Gornji dio ruku ispitne lutke vozača mora se nalaziti uz trup, s tim da su njihove središnje osi što bliže vertikalnoj ravnini.

2.2.2. Gornji dio ruku ispitne lutke suvozača mora dodirivati naslon sjedala i bočne strane trupa.

2.3. Dlanovi i prsti

2.3.1. Dlanovi ispitne lutke vozača moraju dodirivati vanjski dio obruča kola upravljača u vodoravnoj središnjoj osi. Palci se moraju nalaziti na obruču kola upravljača i moraju biti ljepljivom vrpcom blago pričvršćeni na obruč kola upravljača tako da, kad se ruka ispitne lutke potisne naviše silom od najmanje 9 N odnosno najviše 22 N, ljepljiva vrpca dopusti da se ruka odvoji od obruča kola upravljača.

2.3.2. Dlanovi ispitne lutke suvozača moraju dodirivati bedra s vanjske strane. Mali prst mora dodirivati sjedište.

2.4. Trup

2.4.1. U vozilima koja su opremljena s klupama, gornji dio trupa ispitnih lutaka vozača i putnika mora se naslanjati na naslon sjedala. Središnja sagitalna ravnina ispitne lutke vozača mora biti vertikalna i usporedna s uzdužnom središnjom osi vozila i mora prolaziti kroz središte obruča kola upravljača. Središnja sagitalna ravnina ispitne lutke putnika mora biti vertikalna i usporedna s uzdužnom središnjom osi vozila i na istoj udaljenosti od uzdužne središnje osi vozila kao i središnja sagitalna ravnina ispitne lutke vozača.

2.4.2. U vozilima koja su opremljena s pojedinačnim sjedalom (sjedalima), gornji dio trupa ispitnih lutaka vozača i putnika mora se naslanjati na naslon sjedala. Središnja sagitalna ravnina ispitne lutke vozača i putnika mora biti vertikalna i poklapati se sa središnjom uzdužnom osi pojedinačnog sjedala.

2.4.3. Donji dio trupa

2.4.3.1. Točka H

Točke H ispitnih lutaka vozača i putnika moraju se, s dopuštenim odstupanjem od 13 mm vertikalno i 13 mm vodoravno, poklapati s točkom koja se nalazi 6 mm ispod položaja točke H određene postupkom opisanim u Prilogu 6., osim što se dužina donjih dijelova noge i bedra ‚H’ mjerne naprave moraju namjestiti na 414 i 401 mm, umjesto na 432 i 417 mm.

2.4.3.2. Kut zdjelice

Pri mjerenju s mjerilom za kut zdjelice, koje odgovara crtežu 78051-532, dio 572., koje je postavljeno u mjerni otvor točke H ispitne lutke, kut izmjeren od horizontale na ravnoj površini mjerila dužine 76,2 mm mora iznositi 22,5 ± 2,5°.

2.5. Noge

Gornji dijelovi nogu ispitnih lutaka vozača i putnika moraju se naslanjati na jastuk sjedala koliko to dopušta položaj stopala. Početni razmak između vanjskih površina prirubnica za pričvršćivanje koljena na vanjskoj strani mora iznositi 270 ± 10 mm. Koliko je to moguće, lijeva noga ispitne lutke vozača i obje noge ispitne lutke putnika moraju se nalaziti u vertikalnim uzdužnim ravninama. Koliko je to moguće, desna noga ispitne lutke vozača mora se nalaziti u vertikalnoj ravnini. Dopušteno je konačno namještanje radi prilagodbe položaja stopala u skladu sa stavkom 2.6. za različite oblike prostora za putnike.

2.6. Stopala

2.6.1. Desno stopalo ispitne lutke vozača mora se nalaziti na nepritisnutoj papučici gasa tako da se krajnja stražnja točka pete nalazi na površini poda u ravnini papučice. Ako nije moguće postaviti stopalo na papučicu za gas, treba ga postaviti okomito na potkoljenicu i što više sprijeda u smjeru središnje osi papučice, tako da se krajnja stražnja točka pete naslanja na površinu poda. Peta lijevog stopala mora biti postavljena što više sprijeda i mora se naslanjati na pod. Lijevo se stopalo mora nalaziti u što ravnijem položaju po širini stopala. Uzdužna središnja os lijevog stopala mora biti namještena koliko god je moguće više usporedno s uzdužnom središnjom osi vozila.

2.6.2. Pete obaju stopala ispitne lutke putnika moraju biti namještene što više naprijed i moraju se naslanjati na pod. Oba stopala moraju se postaviti ravno koliko je moguće po širini stopala. Uzdužna središnja os noge mora biti postavljena koliko god je moguće usporedno s uzdužnom središnjom osi vozila.

2.7. Ugrađeni mjerni uređaji nikako ne smiju ometati gibanje ispitne lutke tijekom udara.

2.8. Temperatura ispitnih lutaka i sustava mjernih uređaja mora se ustaliti prije ispitivanja i što dulje držati između 19 °C i 22 °C.

2.9. Odjeća lutke

2.9.1. Ispitne lutke s mjernim uređajima obučene su u rastezljivu pamučnu odjeću koja se prilagođava njihovom obliku, s kratkim rukavima i hlačama s poludugim nogavicama prema specifikaciji u FMVSS 208, crteži 78051-292 i 293, ili drugi istovrijedni.

2.9.2. Cipela veličine 11XW, koja je u skladu sa zahtjevima USA vojne norme MIL-S 13192, izmjena „P”, koji se odnose na veličinu, debljinu potplata i pete i čija je težina 0,57 ± 0,1 kg, postavlja se i učvršćuje na svaku nogu ispitnih lutaka.

3. NAMJEŠTANJE SUSTAVA ZA DRŽANJE

Kad je ispitna lutka postavljena u svoj sjedeći položaj prema odgovarajućim zahtjevima u stavcima od 2.1. do 2.6., oko lutke treba postaviti sigurnosni pojas i zakopčati ga. Sve labave dijelove trbušnoga pojasa treba zategnuti. Povući gornji dio pojasa iz mehanizma za uvlačenje i pustiti ga da se ponovno uvuče; ponoviti taj postupak četiri puta. Trbušni pojas zategnutu silom između 9 i 18 N. Ako je sigurnosni pojas opremljen s napravom za smanjivanje zategnutosti, prenijeti labavost pojasa što je više moguće na dio pojasa za gornji dio trupa prema preporukama proizvođača za uobičajenu uporabu u korisničkome priručniku za vozilo. Ako pojasni sustav nije opremljen napravom za smanjenje zategnutosti, ostaviti da se višak ramenog dijela pojasa uvuče u mehanizam za uvlačenje zbog djelovanja vučne sile.

PRILOG 6.

Postupak određivanja točke h i stvarnog kuta trupa za sjedeće položaje u motornim vozilima

1. SVRHA

Postupak opisan u ovom Prilogu upotrebljava se za utvrđivanje položaja točke H i stvarnog kuta trupa za jedan ili više sjedećih položaja u motornom vozilu te za provjeru odnosa između izmjerenih vrijednosti i konstrukcijskih specifikacija koje je dao proizvođač vozila (1).

2. DEFINICIJE

Za potrebe ovog Priloga:

2.1. „Referentni podaci” znači jedna ili više od sljedećih značajka sjedećeg položaja: 2.1.1. točku H i točku R te njihov međusobni odnos, 2.1.2. stvarni kut trupa i konstrukcijski određeni kut trupa te njihov međuodnos.

2.2. „Trodimenzionalna naprava za točku H” (naprava 3-D H) znači naprava koja se upotrebljava za određivanje točaka H i stvarnih kutova trupa. Ta je naprava opisana u dodatku 1. ovom Prilogu.

2.3. „Točka H” znači zglobno središte trupa i bedra naprave 3-D H postavljene na sjedalo vozila u skladu s donjim stavkom 4. Točka H nalazi se u središtu središnje crte naprave, tj. između vidljivih oznaka točke H sa svake strane naprave 3-D H. Točka H teoretski odgovara točki R (za dopuštena odstupanja vidjeti stavak 3.2.2.). Kad se jednom odredi u skladu s postupkom opisanim u stavku 4., smatra se da je točka H nepomična u odnosu na konstrukciju sjedišta sjedala te da se s njim pomiče pri namještanju sjedala.

2.4. „Točka R” ili „referentna točka sjedala” znači točka koju je za svaki sjedeći položaj konstrukcijski odredio proizvođač vozila i koja je određena u odnosu na trodimenzionalni referentni sustav;

2.5. „Crta trupa” znači središnjau crtau mjerne šipke naprave 3-D H sa šipkom u krajnjemu stražnjem položaju

2.6. „Stvarni kut trupa” znači kut mjeren između vertikalne crte kroz točku H i crte trupa kutomjerom za leđni kut naprave 3-D H. Stvarni kut trupa teoretski odgovara konstrukcijski određenom kutu trupa (za dopuštena odstupanja vidjeti stavak 3.2.2. dolje).

2.7. „Konstrukcijski određen kut trupa” znači kut mjeren između vertikalne crte kroz točku R i crte trupa u položaju koji odgovara konstrukcijski određenom položaju naslona sjedala kako ga je odredio proizvođač vozila;

2.8. „Središnja ravnina putnika” (C/LO) znači središnja ravnina naprave 3-D H postavljena na svaki označeni sjedeći položaj; predstavljena je koordinatom točke H na osi Y. Za pojedinačna sjedala središnja se ravnina sjedala poklapa sa središnjom ravninom putnika. Za ostala sjedala proizvođač određuje središnju ravninu putnika;

2.9. „Trodimenzionalni referentni sustav” znači sustav opisan u dodatku 2. ovom Prilogu;

2.10. „Referentne oznake” fizičke su točke (provrti, površine, oznake ili udubine) na nadogradnji vozila kako ih je odredio proizvođač;

2.11. „Mjerni položaj vozila” znači položaj vozila određen koordinatama referentnih oznaka u trodimenzionalnom sustavu.

3. ZAHTJEVI

3.1. Prikazivanje podataka

Za svaki sjedeći položaj za koji se zahtijevaju referentni podaci u svrhu potvrđivanja sukladnosti s odredbama ovog Pravilnika u obrascu navedenom u dodatku 3. ovom Prilogu moraju se navesti svi ili neki od dolje navedenih podataka:

3.1.1. koordinate točke R u odnosu na trodimenzionalni referentni sustav,

3.1.2. konstrukcijski određen kut trupa,

3.1.3. svi podaci potrebni za namještanje sjedala (ako su namjestiva) u mjerni položaj naveden u stavku 4.3.

3.2. Odnos između mjerenih podataka i konstrukcijski određenih specifikacija

3.2.1. Koordinate točke H i vrijednost stvarnog kuta trupa dobivene postupkom navedenim u stavku 4. moraju se usporediti s koordinatama točke R i vrijednošću konstrukcijski određenog kuta trupa prema podacima proizvođača.

3.2.2. Relativni položaji točke R i točke H te odnos između konstrukcijski određenog i stvarnog kuta trupa smatrat će se zadovoljavajućima za razmatrani sjedeći položaj ako točka H, određena svojim koordinatama, leži unutar kvadrata s vodoravnom i vertikalnom stranicom od 50 mm čije se dijagonale sijeku u točki R i ako se stvarni kut trupa nalazi unutar 5° u odnosu na konstrukcijski određeni kut trupa.

3.2.3. Ako su ti uvjeti ispunjeni, točka R i konstrukcijski određeni kut trupa moraju se upotrijebiti za potvrđivanje sukladnosti s odredbama ovog Pravilnika.

3.2.4. Ako točka H ili stvarni kut trupa ne ispunjava zahtjeve iz stavka 3.2.2. točka H i stvarni kut trupa moraju se odrediti još dva puta (ukupno tri puta). Ako rezultati dviju od ove tri provjere ispunjavaju zahtjeve, primjenjuju se uvjeti iz stavka 3.2.3.

3.2.5. Ako rezultati dviju od tri provjere navedene u stavku 3.2.4. ne ispunjavaju zahtjeve iz stavka 3.2.2. ili ako se provjera ne može provesti jer proizvođač vozila nije dostavio podatke o položaju točke R ili o konstrukcijski određenom kutu trupa, geometrijsko središte tih triju određenih točaka ili prosječna vrijednost triju izmjerenih kutova mora se upotrijebiti i smatrati primjenjivim u svim slučajevima kad se u ovom Pravilniku upućuje na točku R ili na konstrukcijski određen kut trupa.

4. POSTUPAK ODREĐIVANJA TOČKE H I STVARNOG KUTA TRUPA

4.1. Vozilo se prema uputama proizvođača prethodno kondicionira na temperaturi od 20 ± 10 °C kako bi materijal sjedala postignuo sobnu temperaturu. Ako sjedalo koje se provjerava prethodno nije bilo upotrebljavano, na njega se posjedne osoba ili postavi naprava težine od 70 do 80 kg u trajanju dva puta po jednu minutu da bi se prilagodili sjedište i naslon sjedala. Na zahtjev proizvođača, svi dijelovi sjedala moraju ostati neopterećeni najmanje 30 minuta prije postavljanja naprave 3-D H.

4.2. Vozilo mora biti u mjernom položaju određenom u stavku 2.11. gore.

4.3. Ako je sjedalo namjestivo, postavlja se u krajnji stražnji uobičajeni položaj za vožnju prema podacima proizvođača, pri čemu se uzima u obzir samo uzdužno namještanje sjedala, bez namještanja sjedala za svrhe različite od uobičajenog položaja za vožnju. Sjedalo koje je namjestivo i u drugim smjerovima (po visini, nagibu, kut naslona itd.) postavlja se u položaj koji je odredio proizvođač vozila. Ovješena sjedala blokiraju se u uobičajenom položaju za vožnju prema podacima proizvođača kako bi se spriječilo njihovo pomicanje u vertikalnom smjeru.

4.4. Površina sjedala koja je u dodiru s napravom 3-D H prekriva se pamučnom tkaninom dovoljne veličine i odgovarajuće strukture, opisanom kao čista pamučna tkanina s 18,9 vlakana po cm2 i težinom od 0,228 kg/m2, ili pletenom ili netkanom tkaninom istovrijednih svojstava. Ako se ispitivanje provodi na sjedalu izvan vozila, podnica na kojoj je sjedalo smješteno mora imati iste bitne značajke (2) kao i podnica vozila u kojemu je predviđena uporaba sjedala.

4.5. Sjedalo i poleđina naprave 3-D H postavi se tako da se središnja ravnina putnika (C/LO) poklapa sa središnjom ravninom naprave 3-D H. Na zahtjev proizvođača, naprava 3-D H može se pomaknuti prema unutra u odnosu na C/LO ako je naprava 3-D H smještena toliko prema van da rub sjedala ne dopušta izravnanje naprave 3-D H.

4.6. Pričvrstiti stopalo i donji dio noge na sklop sjedala pojedinačno ili uz pomoć T-poluge i sklopa donjeg dijela noge. Linija koja prolazi kroz vidne oznake točke „H” mora biti paralelna s podom i okomita u odnosu na uzdužnu središnju ravninu sjedala.

4.7. Namjestiti položaj stopala i noge naprave 3-D H kako slijedi:

4.7.1. Vozačko i prednje vanjsko suvozačko sjedalo 4.7.1.1. Sklopovi stopala i noge moraju se pomaknuti prema naprijed tako da stopala zauzmu prirodan položaj na podu, prema potrebi između papučica. Ako je moguće, lijevo se stopalo mora smjestiti na približno istu udaljenost lijevo od središnje ravnine naprave 3-D H kao i desno stopalo nadesno. Libela za provjeru poprečnog položaja naprave 3-D H namješta se, ako je potrebno, u vodoravan položaj ponovnim namještanjem sjedne plohe ili namještanjem sklopova noge i stopala prema natrag. Crta koja prolazi kroz vizirne oznake točke H mora se održavati okomitom na središnju uzdužnu ravninu sjedala. 4.7.1.2. Ako se lijeva noga ne može držati usporedno s desnom i ako se lijevo stopalo ne može uprijeti na konstrukciju vozila, lijevo se stopalo pomiče dok ne dođe u dodir s konstrukcijom. Mora se održavati poravnanje vizirnih oznaka.

4.7.2. Stražnje vanjsko sjedalo Za stražnja sjedala ili pomoćna sjedala noge se postavljaju prema podacima proizvođača. Ako se stopala tada nalaze na dijelovima poda koji su u različitim razinama, stopalo koje prvo dođe u dodir s prednjim sjedalom upotrebljava se kao polazište, a drugo stopalo postavlja se tako da poprečna libela naprave postavljene na sjedalu pokazuje vodoravnost.

4.7.3. Ostala sjedala Izvodi se opći postupak naveden u stavku 4.7.1. osim stopala koja se moraju namjestiti prema podacima proizvođača.

4.8. Postave se utezi donjeg dijela noge i bedara te se naprava 3-D H poravna.

4.9. Leđna ploha nagne se prema naprijed do prednjega graničnika i naprava 3-D H odmakne se pomoću T-poluge od naslona sjedala. Napravu 3-D H treba ponovno namjesti na sjedalo na jedan od ovih načina:

4.9.1. Ako naprava 3-D H teži klizanju unatrag upotrebljava se sljedeći postupak: pustiti da se naprava 3-D H pomakne unatrag do rasterećenja T-poluge, tj. dok sjedna ploha ne dođe u dodir s naslonom sjedala. Prema potrebi ponovno namjestiti donji dio noge.

4.9.2. Ako naprava 3-D H ne teži klizanju unatrag upotrebljava se slijedeći postupak: naprava 3-D H pomiče se unatrag djelovanjem vodoravne sile na T-polugu prema natrag dok sjedna ploha ne dođe u dodir s naslonom sjedala (vidjeti sliku 2. dodatka 1. ovom Prilogu).

4.10. Silom od 100 ± 10 N djeluje se na sklop naslona i sjedne plohe naprave 3-D H u presjecištu kutomjera kuta kuka i kućišta T-poluge. Djelovanje sile održava se u smjeru crte koja prolazi duž gornjega presjecišta do točke izravno iznad kućišta bedrene šipke (vidjeti sliku 2. dodatka 1. ovom Prilogu). Zatim se leđna ploha pažljivo vrati na naslon sjedala. U nastavku postupka treba paziti da se spriječi pomicanje naprave 3-D H prema naprijed.

4.11. Namjeste se desni i lijevi uteg donjeg dijela trupa i nakon toga, naizmjenično, osam utega za trup. Pritom se održava poravnanje naprave 3-D H.

4.12. Leđna se ploha nagne prema naprijed da bi se smanjilo opterećenje na naslonu sjedala. Napravu 3-D H treba zanjihati s jedne na drugu stranu u luku od 10° (5° na svaku stranu od središnje vertikalne ravnine) u tri potpuna ciklusa kako bi se uklonilo svako preostalo trenje između naprave 3-D H i sjedala.

Tijekom njihanja T-poluga naprave 3-D H može težiti odstupanju od vodoravnog i vertikalnog poravnanja. Stoga se T-poluga tijekom njihanja naprave mora zadržavati primjenom odgovarajućeg bočnog opterećenja. Pri zadržavanju T-poluge i pomicanju naprave 3-D H potrebno je voditi računa da ne dođe do nehotičnih vanjskih opterećenja u vertikalnom smjeru ili u smjerovima naprijed i natrag.

Stopala naprave 3-D H ne smiju se zadržavati ili držati u tom dijelu postupka. Ako stopala promijene položaj, dopušteno je da u tom trenutku ostanu u tom položaju.

Leđna se ploha pažljivo vrati na naslon sjedala te se provjeri jesu li obje libele u nultom položaju. Ako su se stopala pomaknula tijekom njihanja naprave 3-D H, moraju se vratiti u prvobitni položaj na sljedeći način:

Naizmjenično se svako stopalo zasebno podigne od poda najmanje koliko je moguće da se izbjegne pomicanja stopala. Tijekom ovog podizanja treba biti moguće slobodno okretanje stopala te se ne smije djelovati silom prema naprijed ili bočno. Kad se svako stopalo postavi natrag u svoj donji položaj, peta mora dodirivati dio konstrukcije koji je za to predviđen.

Provjeri se nulti položaj poprečne libele; prema potrebi, na gornji dio leđne plohe djeluje se bočnom silom koliko je potrebno da se na sjedalu izravna sjedna ploha naprave 3-D H.

4.13. Držeći T-polugu kako bi se spriječilo pomicanje prema naprijed naprave 3-D H na sjedištu sjedala, nastavlja se kako slijedi:

(a) leđna se ploha vrati na naslon sjedala;

(b) naizmjenično djelovati vodoravnom silom koja ne prelazi 25 N, usmjerenom prema natrag, na šipku za mjerenje kuta nagiba leđa približno na visini središta utega trupa, dok kutomjer kuta kuka ne pokaže da je nakon prestanka djelovanja sile postignuto ustaljeno stanje. Potrebno je osigurati da na napravu 3-D H ne djeluje vanjska sila prema dolje ili bočno. Ako je potrebno dodatno namještanje naprave 3-D H, leđna se ploha zaokrene prema naprijed, izvrši se poravnanje i ponovi se postupak počevši od stavka 4.12.

4.14. Provedu se sva mjerenja:

4.14.1. izmjere se koordinate točke H u odnosu na trodimenzionalni referentni sustav,

4.14.2. stvarni kut trupa očita se na kutomjeru kuta nagiba leđa na napravi 3-D H, pri čemu je mjerna šipka u krajnjem stražnjem položaju.

4.15. Ako se želi ponovno započeti postavljanje naprave, sklop sjedala treba ostati neopterećen najmanje 30 minuta prije početka postavljanja. Napravu 3-D H ne treba ostavljati na sklopu sjedala duže od vremena potrebnog za provedbu ispitivanja.

4.16. Ako se sjedala u istom redu mogu smatrati istima (klupa, istovjetna sjedala itd.), za svaki se red sjedala određuje samo jedna točka H i jedan stvarni kut trupa, pri čemu se naprava 3-D H opisana u dodatku 1. ovom Prilogu postavlja na mjesto za koje se smatra da predstavlja mjesto za cijeli red. To mjesto treba biti:

4.16.1. za prednji red, vozačko sjedalo

4.16.2. za stražnji red ili redove, vanjsko sjedalo.

(1) U svakom sjedećem položaju, osim prednjih sjedala, u kojemu se točka H ne može odrediti uporabom trodimenzionalne naprave za točku H ili drugim postupcima, može se po odluci nadležnog tijela kao referentna uzeti točka R koju je naveo proizvođač.

(2) Kut nagiba, razlika visine postavljanja sjedala, tkanje površine itd.

Dodatak 1.

OPIS TRODIMENZIONALNE NAPRAVE ZA TOČKU H (1)

(naprava 3-D H)

1. Leđna i sjedna ploha

Leđna i sjedna ploha izrađene su od armirane plastike i metala. One predstavljaju ljudski trup i bedra te su mehanički okretljivo spojene u točki H. Na mjernu šipku trupa, okretno u točki H, pričvršćen je kutomjer za mjerenje stvarnog kuta trupa. Namjestiva bedrena šipka, pričvršćena na sjednu plohu, predstavlja središnju crtu bedara i služi kao osnovna crta kutomjera za kut kuka.

2. Elementi tijela i nogu

Donji dijelovi nogu povezani su sa sklopom sjedne plohe na T-poluzi koja spaja koljena i koja je bočni produžetak namjestive bedrene šipke. Na donjemu dijelu nogu ugrađeni su kutomjeri za mjerenje kutova koljena. Sklopovi cipela i stopala umjereni su za mjerenje kuta stopala. Za poravnavanje naprave u prostoru upotrebljavaju se dvije libele. Utezi za dijelove tijela nalaze se u odgovarajućim težištima, kako bi nastalo utiskivanje sjedala koje bi prouzročio odrasli muškarac od 76 kg. Svi zglobni spojevi naprave 3-D H provjeravaju se u svrhu utvrđivanja pokretljivosti bez uočljivog trenja.

Slika 1.

Nazivne oznake dijelova naprave 3-D H

Slika 2.

Mjere dijelova naprave 3-D H i raspored opterećenja

(1) Za podrobnosti konstrukcije naprave 3-D H upućuje se na Society of Automotive Engineers (SAE), 400 Commonwealth Drive, Warrendale, Pennsylvania 15096, United States of America.

Naprava odgovara onoj opisanoj u normi ISO 6549:1980.

Dodatak 2.

TRODIMENZIONALNI REFERENTNI SUSTAV

1. Trodimenzionalni referentni sustav određen je trima međusobno okomitim ravninama, kako ih je odredio proizvođač vozila (vidjeti sliku) (1)

2. Mjerni je položaj vozila utvrđen postavljanjem vozila na nosivu površinu, tako da koordinate referentnih oznaka odgovaraju vrijednostima koje je naveo proizvođač.

3. Koordinate točke R i točke H utvrđene su u odnosu na referentne oznake koje je odredio proizvođač vozila. Slika Trodimenzionalni referentni sustav

(1) Referentni sustav odgovara normi ISO 4130:1978.

Dodatak 3.

REFERENTNI PODACI KOJI SE ODNOSE NA SJEDEĆE POLOŽAJE

1. Kodiranje referentnih podataka

Referentni podaci popisani su redoslijedom za svaki sjedeći položaj. Sjedeći su položaji određeni dvoznamenkastim kodom. Na prvom je mjestu arapski broj koji znači red sjedala, računajući od prednjeg do stražnjeg dijela vozila. Drugo je mjesto veliko slovo koje označuje mjesto sjedećeg položaja u redu, gledajući u smjeru kretanja vozila prema naprijed; upotrebljavaju se ova slova:

L= lijevo

C= središnje

R= desno

2. Opis mjernog položaja vozila

2.1. Koordinate referentnih oznaka:

X …

Y …

Z …

3. Popis referentnih podataka

3.1. Sjedeći položaj: …

3.1.1. Koordinate točke R:

X …

Y …

Z …

3.1.2. Konstrukcijski određeni kut trupa: …

3.1.3. Podaci za namještanje sjedala (1): …

vodoravno: …

okomito: …

kut sjedala: …

kut trupa: …

Napomena: Referentne podatke za ostale sjedeće položaje treba navesti u pod 3.2., 3.3. itd.

(1) Precrtati ono što se ne primjenjuje.

PRILOG 7.

POSTUPAK ISPITIVANJA S KOLICIMA

1. PRIPREMA I POSTUPAK ISPITIVANJA

1.1. Kolica

Kolica moraju biti izrađena tako da nakon ispitivanja ne pretrpe nikakvu trajnu deformaciju. Ona moraju biti vođena tako da u fazi udara odstupanje ne prekorači 5° u vertikalnoj ravnini i 2° u vodoravnoj ravnini.

1.2. Stanje konstrukcije

1.2.1. Općenito

Konstrukcija koja se ispituje mora biti uzorak iz serijske proizvodnje odgovarajućih vozila. Neki dijelovi mogu se zamijeniti ili ukloniti ako takva zamjena ili uklanjanje očito ne utječe na rezultate ispitivanja.

1.2.2. Namještanja

Namještanja moraju odgovarati onima koja su navedena u stavku 1.4.3. Priloga 3. ovom Pravilniku, uzimajući u obzir ono što je navedeno u stavku 1.2.1.

1.3. Pričvršćenje konstrukcije

1.3.1. Konstrukcija mora biti čvrsto pričvršćena na kolica tako da se pri ispitivanju ne pojavi relativno pomicanje.

1.3.2. Način pričvršćenja konstrukcije na kolica ne smije utjecati na ojačanje sidrišta sjedala ili sustava za držanje, odnosno ne smije prouzročiti ikakve neuobičajene deformacije na konstrukciji.

1.3.3. Preporučuje se takva naprava za pričvršćenje kod koje se konstrukcija oslanja na oslonce koji su postavljeni približno u osi kotača ili, ako je moguće, kod koje je konstrukcija pričvršćena na kolica pomoću pričvršćenja sustava ovjesa.

1.3.4. Kut između uzdužne osi vozila i smjera gibanja kolica mora biti 0 ± 2°.

1.4. Ispitne lutke

Ispitne lutke i njihovo postavljanje moraju ispunjavati zahtjeve iz stavka 2. Priloga 3.

1.5. Mjerna oprema

1.5.1. Usporenja konstrukcije

Položaj pretvornika za mjerenje usporenja konstrukcije tijekom udara mora biti usporedan s uzdužnom osi kolica u skladu sa zahtjevima iz Priloga 8. (CFC 180).

1.5.2. Mjerenja koja treba provesti na ispitnim lutkama

Sva mjerenja koja su potrebna za provjeru propisanih kriterija navedena su u stavku 5. Priloga 3.

1.6. Krivulja usporenja konstrukcije

Krivulja usporenja konstrukcije tijekom udara mora biti takva da krivulja ‚promjene brzine u funkciji vremena’, koja se dobije integriranjem, ni u jednoj točki ne odstupa za više od ± 1m/s od referentne krivulje ‚promjene brzine u funkciji vremena’ za odgovarajuće vozilo, kao što je prikazano u dodatku ovom Prilogu. Pomak u odnosu na os za vrijeme referentne krivulje može se upotrijebiti za određivanje brzine konstrukcije unutar pojasa.

1.7. Referentna krivulja δν = f(t) odgovarajućeg vozila

Ta referentna krivulja dobije se integriranjem krivulje usporenja odgovarajućeg vozila, izmjerenog pri ispitivanju čelnog udara u zapreku, kao što je određeno u stavku 6. Priloga 3.

1.8. Istovrijedna metoda

Ispitivanje se može provesti prema nekoj drugoj metodi umjesto one s usporenjem kolica, ako ta metoda odgovara zahtjevima koji se odnose na područje promjene brzine opisano u stavku 1.6.

Dodatak

Istovrijedna krivulja - područje dopuštenog odstupanja za krivulju δν = f(t)

PRILOG 8.

POSTUPCI MJERENJA PRI ISPITIVANJIMA: MJERNA OPREMA

1. DEFINICIJE

1.1. Podatkovni kanal

Podatkovni kanal sadrži mjernu opremu od pretvornika (ili više pretvornika čiji su izlazni signali kombinirani na poseban način) do, uključujući, svih postupaka za analizu koji mogu mijenjati podatke koje nose frekvencija ili amplituda.

1.2. Pretvornik

Prvi uređaj u podatkovnom kanalu koji se upotrebljava za pretvaranje fizikalne veličine koju treba izmjeriti u neku drugu veličinu (kao što je npr. električni napon) koja se može obrađivati preostalim dijelom podatkovnog kanala.

1.3. Razred kanalne amplitude: CAC

Naziv za podatkovni kanal koji zadovoljava određene značajke amplitude koje su navedene u ovom Prilogu. Broj razreda kanalne amplitude (CAC) brojčano je jednak gornjoj graničnoj vrijednosti mjernog područja.

1.4. Karakteristične frekvencije FH, FL, FN

Te su frekvencije određene na slici 1.

1.5. Razred kanalne frekvencije: CFC

Razred kanalne frekvencije označen je brojem koji pokazuje da se frekvencijski odziv kanala nalazi unutar graničnih vrijednosti koje su navedene na slici 1. Taj broj i vrijednost frekvencije FH u Hz brojčano su jednaki.

1.6. Koeficijent osjetljivosti

Nagib pravca koji predstavlja najbolju aproksimaciju vrijednostima umjeravanja određenog metodom najmanjih kvadrata unutar razreda kanalne amplitude.

1.7. Faktor umjeravanja podatkovnog kanala

Srednja vrijednost koeficijenata osjetljivosti određena na frekvencijama koje su jednoliko raspoređene na logaritamskoj ljestvici između FL i FH/2,5.

1.8. Odstupanje od linearnosti

Omjer, u postocima, najveće razlike između umjerene vrijednosti i odgovarajuće vrijednosti očitane na pravcu, koji je određen u stavku 1.6. u gornjoj graničnoj vrijednosti razreda kanalne amplitude.

1.9. Poprečna osjetljivost

Omjer izlaznog i ulaznog signala, kad je pretvornik izložen uzbudi okomitoj na os mjerenja, izražava se u postocima osjetljivosti uzduž osi mjerenja.

1.10. Vremensko fazno kašnjenje

Vremensko fazno kašnjenje podatkovnog kanala jednako je faznom kašnjenju (u radijanima) sinusoidnog signala podijeljenog s kružnom frekvencijom tog signala (u radijanima/s).

1.11. Okolina

Skup u danom trenutku svih vanjskih uvjeta i utjecaja koji u danom trenutku djeluju na podatkovni kanal.

2. ZAHTJEVI RADNOG UČINKA

2.1. Odstupanje od linearnosti

Apsolutna vrijednost odstupanja od linearnosti podatkovnog kanala pri bilo kojoj frekvenciji razreda kanalne frekvencije (CFC) mora biti u cijelom mjernom području jednaka ili manja od 2,5 % vrijednosti razreda kanalne amplitude (CAC).

2.2. Amplituda u odnosu na frekvenciju

Frekvencijski odziv podatkovnog kanala mora se nalaziti unutar graničnih krivulja prikazanih na slici 1. Pravac za 0 dB određuje se pomoću faktora umjeravanja.

2.3. Vremensko fazno kašnjenje

Vremensko fazno kašnjenje između ulaznih i izlaznih signala podatkovnog kanala mora se odrediti i ne smije odstupati za više od 1/10 FH s između 0,03 FH i FH.

2.4. Vrijeme

2.4.1. Vremenska baza

Vremenska baza mora se zapisati i mora iznositi najmanje 1/100 s uz točnost od 1 %.

2.4.2. Relativno vremensko kašnjenje

Relativno vremensko kašnjenje između signala dvaju ili više podatkovnih kanala, bez obzira na njihov razred frekvencije, ne smije prelaziti 1 ms, osim kašnjenja prouzročenog faznim pomakom.

Dva ili više podatkovnih kanala, čiji su signali kombinirani, moraju imati isti razred frekvencije i njihovo relativno vrijeme zaostajanja ne smije prelaziti 1/10 FH sekunda.

Taj se zahtjev upotrebljava za analogne signale i, također, kod sinkronizacijskih impulsa i digitalnih signala.

2.5. Poprečna osjetljivost pretvornika

Poprečna osjetljivost pretvornika mora u svim smjerovima biti manja od 5 %.

2.6. Umjeravanje

2.6.1. Općenito

Podatkovni kanal se umjerava najmanje jednom godišnje s referentnom opremom koja je sljediva do poznatih etalona. Metode koje se upotrebljavaju za uspoređivanje s referentnom opremom ne smiju unijeti pogrešku veću od 1 % razreda kanalne amplitude (CAC). Uporaba referentne opreme ograničena je na frekvencijsko područje za koje je umjerena. Podsustavi podatkovnog kanala mogu se ispitati pojedinačno, a rezultati upotrijebiti pri izračunavanju točnosti cijelog podatkovnog kanala. To se može obaviti, na primjer pomoću električnog signala poznate amplitude koji simulira izlazni signal pretvornika, što omogućava provjeru faktora pojačanja podatkovnog kanala, osim pretvornika.

2.6.2. Točnost referentne opreme za umjeravanje

Točnost referentne opreme mora certificirati ili odobriti službeni zavod za mjeriteljstvo.

2.6.2.1. Statičko umjeravanje

2.6.2.1.1. Ubrzanja

Pogreške moraju biti manje od ± 1,5 % razreda kanalne amplitude (CAC).

2.6.2.1.2. Sile

Pogreške moraju biti manje od ± 1 % razreda kanalne amplitude (CAC).

2.6.2.1.3. Pomaci

Pogreške moraju biti manje od ± 1 % razreda kanalne amplitude (CAC).

2.6.2.2. Dinamičko umjeravanje

2.6.2.2.1. Ubrzanja

Pogreška u referentnim ubrzanjima, izražena u postocima razreda kanalne amplitude (CAC), mora biti manja od ± 1,5 % iznad 400 Hz, manja od ± 2 % između 400 Hz i 900 Hz i manja od ± 2,5 % iznad 900 Hz.

2.6.2.3. Vrijeme

Relativna pogreška u referentnom vremenu mora biti manja od 10–5.

2.6.3. Koeficijent osjetljivosti i odstupanje od linearnosti

Koeficijent osjetljivosti i odstupanje od linearnosti mora se odrediti mjerenjem izlaznog signala podatkovnog kanala u odnosu na poznati ulazni signal za različite vrijednosti tog signala. Umjeravanje podatkovnog kanala mora se primijeniti na cijelo područje razreda amplitude.

Za dvosmjerne kanale moraju se upotrijebiti pozitivne i negativne vrijednosti.

Ako umjerena oprema ne može proizvesti zahtijevani ulazni signal zbog previsokih vrijednosti koje treba izmjeriti, umjeravanja se moraju provesti unutar graničnih vrijednosti etalona za umjeravanje i te se granične vrijednosti moraju navesti u izvješću o ispitivanju.

Cijeli podatkovni kanal mora se umjeriti pri frekvenciji ili pri frekvencijskom spektru koji ima istaknutu vrijednost između FL i (FH/2,5).

2.6.4. Umjeravanje frekvencijskog odziva

Krivulje odziva za faze i amplitudu u odnosu na frekvenciju određuju se mjerenjem izlaznih signala podatkovnog kanala za fazu i amplitudu u odnosu na poznati ulazni signal, za različite vrijednosti tog signala koje se nalaze između FL i 10 puta CFC ili 3 000 Hz, ovisno o tome što je veće.

2.7. Učinci okoline

Treba obavljati redovite provjere radi utvrđivanja bilo kakvih utjecaja okoline (kao što su npr. električni ili magnetski tok, pomicanje kabela itd.). To se može obaviti, na primjer pomoću bilježenja izlaznih signala slobodnih podatkovnih kanala opremljenih s imitacijom pretvornika. Ako se dobiju značajni izlazni signali, treba provesti popravne radnje, na primjer sa zamjenom kabela.

2.8. Izbor i oznaka podatkovnog kanala

Razred kanalne amplitude (CAC) i razred kanalne frekvencije (CFC) određuju podatkovni kanal.

Razred kanalne amplitude (CAC) mora biti 110, 210 ili 510.

3. UGRADBA PRETVORNIKA

Pretvornici moraju biti čvrsto pričvršćeni tako da vibracije što manje utječu na njihova zapisivanja. Svaka ugradba čija je najniža rezonantna frekvencija najmanje jednaka peterostrukoj frekvenciji FH određenog podatkovnog kanala smatra se valjanom. Pretvornici ubrzanja dodatno se trebaju ugraditi tako da početni kut osi stvarnog mjerenja u odnosu na odgovarajuću os referentnog osnog sustava nije veći od 5°, osim kad se analitički ili eksperimentalno ocijeni učinak ugradbe na sakupljene podatke. Kad se mjere ubrzanja u nekoj točki u više osi, svaka os pretvornika ubrzanja treba prolaziti unutar 10 mm od te točke, a središte seizmičke mase svakog mjerila ubrzanja mora biti unutar 30 mm od te točke.

4. ZAPISIVANJE

4.1. Analogni magnetni pisač

Brzina vrpce mora biti stalna i s dopuštenim odstupanjem do najviše 0,5 % upotrijebljene brzine vrpce. Pri najvećoj brzini vrpce omjer signala prema šumu na pisaču ne smije biti manji od 42 dB. Ukupno harmonijsko iskrivljenje treba biti manje od 3 %, a odstupanje od linearnosti treba biti manje od 1 % mjernog područja.

4.2. Digitalni magnetni pisač

Brzina vrpce mora biti stalna s dopuštenim odstupanjem do najviše 10 % upotrijebljene brzine vrpce.

4.3. Pisač s papirnom trakom

U slučaju izravnog zapisa podataka, brzina papira mora biti u mm/s 1,5 puta veća od broja koji izražava frekvenciju FH u Hz. U drugim slučajevima brzina papira treba biti takva da se dobije istovrijedna razlučivost.

5. OBRADA PODATAKA

5.1. Filtriranje

Filtriranje, koje odgovara frekvencijama razreda podatkovnog kanala, može se obaviti za vrijeme zapisivanja ili obrade podataka. Međutim, prije zapisivanja treba obaviti analogno filtriranje na višoj vrijednosti nego je CFC da bi se upotrijebilo najmanje 50 % dinamičkog područja pisača i da bi se smanjila opasnost zasićenja pisača visokim frekvencijama ili nastanak pogrešaka prekrivanja u procesu digitaliziranja.

5.2. Digitaliziranje

5.2.1. Frekvencija uzorkovanja

Uzorkovana frekvencija treba iznositi najmanje 8 FH. U slučaju analognog zapisa, kad se brzine zapisivanja i prikaza podataka razlikuju, uzorkovana frekvencija može se podijeliti s omjerom brzine.

5.2.2. Razlučivost amplitude

Veličina digitalnih riječi treba biti najmanje 7 bita i jedan paritetni bit.

6. PRIKAZ REZULTATA

Rezultati trebaju biti prikazani na papiru formata A4 (ISO/R 216). Kad su rezultati prikazani u obliku dijagrama, moraju imati osi s podjelom u mjernoj jedinici koja odgovara višekratniku izbrane jedinice (na primjer 1, 2, 5, 10, 20 mm). Upotrebljavaju se SI jedinice, osim za brzinu vozila, za koju se može upotrijebiti km/h, i za ubrzanja izazvano udarcem za koja se može upotrijebiti g, a g = 9,81 m/s2.

Slika 1.

Krivulja frekvencijskog odziva

PRILOG 9.

DEFINICIJA DEFORMABILNE ZAPREKE

1. SPECIFIKACIJA DIJELOVA I MATERIJALA

Dimenzije zapreke prikazane su na slici 1. ovog Priloga. Niže su navedene dimenzije pojedinačnih dijelova zapreke.

1.1. Glavni saćasti blok

Dimenzije

Visina : 650 mm (u smjeru osi traka (folije) saća) Širina : 1 000 mm Dubina : 450 mm (u smjeru osi ćelija saća)

Dopušteno odstupanje za sve gornje dimenzije je ± 2,5 mm.

Materijal : aluminij 3003 (ISO 209, 1. dio) Debljina folije : 0,076 mm ± 15 % Veličina ćelije : 19,14 mm ± 20 % Gustoća : 28,6 kg/m3 ± 20 % Čvrstoća na gnječenje : 0,342 MPa + 0 % – 10 % (1)

1.2. Odbojnik

Dimenzije

Visina : 330 mm (u smjeru osi traka (folije) saća) Širina : 1 000 mm Dubina : 90 mm (u smjeru osi ćelija saća)

Dopušteno odstupanje za sve dimenzije je ± 2,5 mm.

Materijal : aluminij 3003 (ISO 209, 1. dio) Debljina folije : 0,076 mm ± 15 % Veličina ćelije : 6,4 mm ± 20 % Gustoća : 82,6 kg/m3 ± 20 % Čvrstoća na gnječenje : 1,711 MPa + 0 % – 10 % (1)

1.3. Stražnja ploča

Dimenzije:

Visina : 800 mm ± 2,5 mm Širina : 1 000 mm ± 2,5 mm Debljina : 2,0 mm ± 0,1 mm

1.4. Obložni lim

Dimenzije:

Duljina : 1 700 mm ± 2,5 mm Širina : 1 000 mm ± 2,5 mm Debljina : 0,81 mm ± 0,07 mm Materijal : aluminij 5251/5052 (ISO 209, 1. dio)

1.5. Prednji lim odbojnika

Dimenzije:

Visina : 330 mm ± 2,5 mm Širina : 1 000 mm ± 2,5 mm Debljina : 0,81 mm ± 0,07 mm Materijal : aluminij 5251/5052 (ISO 209, 1. dio)

Ljepilo

Ljepilo koje treba upotrebljavati je dvokomponentni poliuretan (kao npr. Ciba-Geigy smola XB5090/1 s otvrđivačem XB5304, ili istovrijedno ljepilo).

2. CERTIFICIRANJE ALUMINIJSKOG SAĆA

Cijeli postupak ispitivanja za certificiranje aluminijskog saća dan je u NHTSA TP-214D. U nastavku je dan sažetak postupka koji se primjenjuje na materijale za zapreku za čelni sudar koji imaju čvrstoću na gnječenje 0,342 MPa, odnosno 1,711 MPa.

2.1. Mjesta uzimanja uzoraka

Da bi osigurala jednolikost čvrstoće na gnječenje po cijeloj prednjoj plohi zapreke mora se uzeti osam uzoraka na četiri mjesta koja su ravnomjerno raspoređena na saćastom bloku. Da bi blok bio certificiran, sedam od osam uzoraka mora ispunjavati zahtjeve za čvrstoću na gnječenje koji su navedeni u sljedećim odjeljcima.

Mjesto uzimanja uzoraka zavisi od veličine saćastog bloka. Najprije se moraju uzeti četiri uzorka, od koji je svaki dimenzija 300 mm × 300 mm i debljine 50 mm, izrezana iz materijala na prednjoj strani bloka zapreke. Za prikaz kako se odabiru mjesta uzimanja uzoraka iz saćastog bloka upućuje se na sliku 2. Iz svakog od tih većih uzoraka moraju se izrezati manji uzorci za certifikacijsko ispitivanje (150 mm × 150 mm × 50 mm). Certificiranje se mora se temeljiti na ispitivanju dva uzorka iz svakog od ta četiri mjesta. Druga dva se stavljaju na raspolaganje podnositelju zahtjeva, na njegov zahtjev.

2.2. Veličina uzorka

Za ispitivanje se upotrebljavaju uzorci sljedećih veličina:

Duljina : 150 mm ± 6 mm Širina : 150 mm ± 6 mm Debljina : 50 mm ± 2 mm

Stijenke nepotpunih ćelija na rubu uzorka moraju se odrezati kako slijedi:

u smjeru „W” rubovi ne smiju biti veći od 1,8 mm (vidjeti sliku 3.),

u smjeru „L” na oba kraja uzorka mora biti ostavljena polovica duljine stijenke zatvorene ćelije (u smjeru traka) (vidjeti sliku 3).

2.3. Površina mjerenja

Duljina uzorka mora se mjeriti na tri mjesta, 12,7 mm od svakog kraja i u sredini, te zapisati kao L1, L2 i L3 (slika 3.). Na isti način mora se izmjeriti širina te zapisati kao W1, W2 i W3 (slika 3.). Ta se mjerenja moraju provesti na središnjoj osi debljine. Nakon toga mora se izračunati površina gnječenja kao:

2.4. Brzina i dubina gnječenja

Uzorak se mora stisnuti brzinom koja nije manja od 5,1 mm/min i nije veća od 7,6 mm/min. Najmanja je dubina deformacije je 16,5 mm.

2.5. Prikupljanje podatka

Podaci o sili u odnosu na deformaciju prikupljaju se u analognom ili digitalnom obliku za svaki ispitani uzorak. Ako se prikupljaju analogni podaci, mora se izvršiti njihova pretvorba u digitalni oblik. Svi se digitalni podaci prikupljaju brzinom od najmanje 5 Hz (5 točaka u sekundi).

2.6. Određivanje čvrstoće na gnječenje

Svi se podaci do deformacije od 6,4 mm i nakon deformacije od 16,5 mm zanemaruju. Preostali se podaci razdijele na tri dijela ili intervale deformacije (n = 1, 2, 3) (vidjeti sliku 4.) na sljedeći način:

1. 6,4 mm - 9,7 mm uključivo,

2. 9,7 mm - 13,2 mm uključivo,

3. 13,2 mm - 16,5 mm uključivo.

Za svaki dio treba naći srednju vrijednost na sljedeći način:

gdje „m” predstavlja broj podatkovnih točaka izmjerenih u svakom od tri intervala. Za svaki se dio izračunava čvrstoća na gnječenje na sljedeći način:

2.7. Zahtjevi za čvrstoću uzorka na gnječenje

Da bi uzorak saća uspješno prošao ovu certifikaciju treba ispunjavati sljedeće zahtjeve:

0,308 MPa ≤ S(n) ≤ 0,342 za materijal 0,342 MPa

1,540 MPa ≤ S(n) ≤ 1,711 za materijal 1,711 Mpa

n = 1, 2, 3.

2.8. Zahtjevi za čvrstoću bloka na gnječenje

Ispitivanja se provode na osam uzoraka iz četiri mjesta pravilno raspoređena na bloku. Da bi glavni blok bio certificiran, sedam od osam uzoraka treba ispunjavati zahtjeve za otpornost na deformaciju iz prethodnog stavka.

3. POSTUPAK LIJEPLJENJA

3.1. Izravno prije lijepljenja, površine aluminijskog lima koje treba lijepiti moraju se temeljito očistiti odgovarajućim otapalom, na primjer s 1-1-1-trikloretanom. To se obavlja najmanje dva puta ili koliko je potrebno da se uklone masnoće ili naslage nečistoće. Očišćene se površine nakon toga izbruse brusnim papirom zrnatosti 120. Brusni papir s kovinskim/silicijevim karbidom ne smije se upotrebljavati. Površine se moraju temeljito izbrusiti i tijekom postupka redovito mijenjati brusni papir da se izbjegne stvaranje grudica što bi moglo dovesti do učinka poliranja. Nakon brušenja, površine se ponovno moraju temeljito očistiti kao što je gore navedeno. Površine se moraju očistiti otapalom ukupno najmanje četiri puta. Mora se ukloniti sva prašina i naslage koje ostanu nakon postupka brušenja, s obzirom da bi štetno djelovali na lijepljenje.

3.2. Ljepilo se rebrastim gumenim valjkom nanese samo na jednu površinu. U slučajevima kad treba zalijepiti saće na aluminijski lim, ljepilo se nanosi samo na aluminijski lim.

Najviše 0,5 kg/m2 ljepila se jednoliko nanese na površinu tako da debljina filma bude najviše 0,5 mm.

4. KONSTRUKCIJA

4.1. Glavni saćasti blok treba zalijepiti na stražnju ploču s ljepilom tako da su osi ćelija okomite na tu ploču. Na prednju površinu saćastog bloka mora se zalijepiti obložni lim. Površine gornjeg i donjeg dijela obložnog lima ne smiju biti zalijepljene na glavni saćasti blok, ali trebaju biti priljubljene uz njega. Obložni lim mora biti lijepljenjem spojen na stražnju ploču na prirubnicama za ugradbu.

4.2. Odbojnik mora biti zalijepljen na prednju stranu obložnog lima tako da su osi ćelija okomite na lim. Donji dio odbojnika mora biti u istoj ravnini s donjom površinom obložnog lima. Prednji lim odbojnika mora biti zalijepljen na prednju stranu odbojnika.

4.3. Odbojnik treba s dva vodoravna proreza razdijeliti na tri jednaka dijela. Ti prorezi moraju biti urezani kroz cijelu dubinu odbojnika i po cijeloj njegovoj širini. Prorezi se trebaju urezati pilom; njezina širina treba biti jednaka širini upotrijebljene oštrice i ne smije prelaziti 4,0 mm.

4.4. Provrte za ugradbu zapreke treba bušiti u prirubnicama za ugradbu (vidjeti sliku 5). Promjer provrta treba biti 9,5 mm. Pet provrta treba bušiti u gornjoj prirubnici na razmaku od 40 mm od gornjeg ruba prirubnice i pet u donjoj prirubnici na razmaku od 40 mm od donjeg ruba te prirubnice. Provrti moraju biti redom na razmacima 100 mm, 300 mm, 500 mm, 700 mm i 900 mm od oba ruba zapreke. Svi se provrti trebaju izbušiti s dopuštenim odstupanjem od ± 1 mm od nazivnih razmaka.

5. POSTAVLJANJE

5.1. Deformabilna zapreka mora biti čvrsto pričvršćena na rub mase od najmanje 7 × 104 kg ili na konstrukciju povezanu s njom. Pričvršćenje prednje strane zapreke treba biti tako da vozilo ni u kojoj fazi sudara ne dotakne ni jedan dio konstrukcije koji je više od 75 mm udaljen od gornje površine zapreke (isključujući gornji rub prirubnice) (2). Prednja strana površine na koju je pričvršćena deformabilna zapreka treba biti ravna i neprekinuta po cijeloj visini i širini prednje strane te vertikalna ± 1° i okomita ± 1° na os zaletne staze. Površina pričvršćenja ne smije se tijekom ispitivanja pomaknuti za više od 10 mm. Prema potrebi, mora se upotrijebiti dodatno sidrenje ili blokirne naprave da bi se spriječilo pomicanje betonskog bloka. Rub deformabilne zapreke treba biti u osi s rubom betonskog bloka ovisno o strani vozila koju treba ispitati.

5.2. Deformabilna zapreka mora se pričvrstiti na betonski blok s deset vijaka, pet na gornjoj prirubnici i pet na donjoj. Promjer tih vijaka mora biti najmanje 8 mm. Čelične pričvrsne trake moraju se upotrijebiti za gornje i donje ugradbene prirubnice (vidjeti slike 1. i 5.). Visina tih traka je 60 mm i širina 1 000 mm, a debljina najmanje 3 mm. Rubovi pričvrsnih traka moraju biti zaobljeni da se spriječi trganje zapreke trakom u trenutku udarca. Rub trake smije biti najviše 5 mm iznad donjeg ruba gornje ugradbene prirubnice zapreke ili 5 mm ispod gornjeg ruba donje ugradbene prirubnice zapreke. Pet provrta s promjerom 9,5 mm treba probušiti na obje trake vodeći računa da odgovaraju provrtima u ugradbenoj prirubnici zapreke (vidjeti stavak 4.). Promjeri provrta na pričvrsnoj traci i ugradbenoj prirubnici zapreke mogu se proširiti od 9,5 mm na najviše 25 mm radi prilagođavanja razlikama pri namještanju stražnje ploče i/ili rasporedu provrta u zidu opremljenim osjetilima sile. Pri ispitivanju sudara ni jedan od pričvrsnih elemenata ne smije otkazati. Kad je deformabilna zapreka ugrađena na zid opremljen osjetilima sile (LCW, load cell wall) potrebno je imati u vidu da se gore navedeni zahtjevi o dimenzijama za ugradbu smatraju kao najmanji mogući. U slučaju kad postoji zid opremljen osjetilima sile (LCW), pričvrsne trake mogu se proširiti da se prilagode većim provrtima za vijke. Ako je potrebno proširiti trake tada se mora upotrijebiti deblji čelik, tako da se zapreka ne otrgne od zida, savije ili potrga u trenutku udarca. Ako se za ugradbu zapreke upotrijebi druga metoda, ona mora biti barem jednako sigurna kao što je određeno u gornjim stavcima.

Slika 1.

Deformabilna zapreka za ispitivanje čelnog sudara

Slika 2.

Mjesta za uzorkovanje za certificiranje

Slika 3.

Osi saća i mjerene dimenzije

Slika 4.

Sila gnječenja i pomak

Slika 5.

Položaj provrta za ugradbu zapreke

(1) Sukladno s postupkom certifikacije koji je opisan u stavku 2.

(2) Za masu s vanjskim dimenzijama između 925 mm i 1 000 mm po visini i najmanje 1 000 mm dubine smatra se da ispunjava taj zahtjev.

PRILOG 10.

POSTUPAK CERTIFICIRANJA DONJEG DIJELA NOGE I STOPALA ISPITNE LUTKE

1. ISPITIVANJE GORNJEG DIJELA STOPALA UDARCEM

1.1. Cilj je ovog ispitivanja mjerenje odziva stopala i gležnja lutke Hybrid III na točno određene udarce tvrde prednje strane udarne glave njihala.

1.2. Upotrebljava se potpuni sklop donjeg dijela lijeve (86-5001-001) i desne (86-5001-002) noge lutke Hybrid III opremljene sa sklopom stopala i gležnja, lijevog (78051-614) i desnog (78051-615), uključujući sklop koljena.

Za pričvršćivanje sklopa koljena (78051-16 Rev B) na ispitnu napravu mora se upotrijebiti simulator osjetila sile (78051-319 Rev A).

1.3. Ispitni postupak

1.3.1. Sklop svake noge se 4 sata prije ispitivanja kondicionira (ovlaži) pri temperaturi od 22 °C ± 3 °C i relativnoj vlažnosti 40 ± 30 %. Vrijeme kondicioniranja ne uključuje vrijeme potrebno za postizanje stabilnih uvjeta.

1.3.2. Prije ispitivanja površinu kože kao i prednju stranu udarne glave treba očistiti izopropilnim alkoholom ili drugim odgovarajućim sredstvom te posuti talkom.

1.3.3. Mjerilo ubrzanja udarne glave se usmjeri tako da njegova os osjetljivosti bude usporedna sa smjerom udarca u točku dodira sa stopalom.

1.3.4. Ugraditi sklop noge u napravu prikazanu na slici 1. Ispitna naprava mora se čvrsto osigurati kako bi se spriječilo pomicanje tijekom udara. Središnja os simulatora osjetila sile u bedrenoj kosti (78051-319) mora biti vertikalna s dopuštenim odstupanjem ± 0,5°. Ugradbu treba izvesti tako da crta koja povezuje zglob koljena sa svornjakom za pridržavanje gležnja bude vodoravna s dopuštenim odstupanjem od ± 3°, pri čemu se peta naslanja na dva ravna lima od materijala s malim trenjem (PTFE lim). Osigurati da obloga (imitacija tkiva) potkoljenice bude potpuno na dijelu potkoljenice uz koljeno. Gležanj se namješta tako da je ravnina donje strane stopala vertikalna i okomita na smjer udarca s dopuštenim odstupanjem od ± 3° i tako da središnja sagitalna ravnina stopala bude poravnana s krakom njihala. Prije svakog ispitivanja namjestiti zglob koljena na područje 1,5 ± 0,5 g. Zglob gležnja treba namjestiti tako da se može slobodno pomicati te ga nakon toga zategnuti samo toliko da stopalo bude stabilno naslonjeno na PTFE lim.

1.3.5. Kruto njihalo sastoji se od vodoravnog valjka promjera 50 ± 2 mm i nosivog kraka njihala promjera 19 ± 1 mm (slika 4.). Valjak zajedno s mjernim uređajima i dijelovima nosivog kraka u valjku ima masu 1,25 ± 0,02 kg. Masa kraka njihala je 285 ± 5 g. Masa okretnih dijelova osovine na koju je pričvršćen krak njihala ne smije prelaziti 100 g. Duljina između središnje vodoravne osi valjka udarne glave i osi vrtnje cijelog njihala treba iznositi 1 250 ± 1 mm. Valjak udarne glave treba ugraditi tako da je njegova uzdužna os vodoravna i okomita na smjer udarca. Njihalo treba udariti na donju stranu stopala na udaljenosti 185 ± 2 mm od podnožja pete koja se naslanja na tvrdu vodoravnu podlogu tako da je uzdužna središnja os kraka njihala u trenutku udarca u vertikali s dopuštenim odstupanjem 1°. Udarna glava treba biti vođena tako da je značajno bočno, vertikalno ili rotacijsko gibanje isključeno.

1.3.6. Između uzastopnih ispitivanja na istoj nozi dopušta se vremenski razmak od najmanje 30 minuta.

1.3.7. Sustav za prikupljanje podataka, uključujući pretvornike, mora ispunjavati zahtjeve za razred kanalne frekvencije CFC 600, kao što je opisano u Prilogu 8.

1.4. Zahtijevana značajka

1.4.1. Pri udarcu svakog stopala brzinom od 6,7 ± 0,1 m/s u skladu sa stavkom 1.3., najveći moment savijanja donjega dijela potkoljenice oko osi y (My) mora biti 120 ± 25 Nm.

2. ISPITIVANJE DONJEG DIJELA STOPALA BEZ CIPELE S UDARCEM

2.1. Cilj je ovog ispitivanja mjerenje odziva kože i ispune stopala lutke Hybrid III na točno određene udarce tvrde prednje strane udarne glave njihala.

2.2. Upotrebljava se potpuni sklop donjeg dijela lijeve (86-5001-001) i desne (86-5001-002) noge lutke Hybrid III, opremljene sa sklopom stopala i gležnja, lijevog (78051-614) i desnog (78051-615), uključujući sklop koljena.

Za pričvršćivanje sklopa koljena (78051-16 Rev B) na ispitnu napravu mora se upotrijebiti simulator osjetila sile (78051-319 Rev A).

2.3. Ispitni postupak

2.3.1. Sklop svake noge se 4 sata prije ispitivanja kondicionira (ovlaži) pri temperaturi od 22 °C ± 3 °C i relativnoj vlažnosti 40 ± 30 %. Vrijeme kondicioniranja ne uključuje vrijeme potrebno za postizanje stabilnih uvjeta.

2.3.2. Prije ispitivanja treba očistiti površinu kože kao i prednju stranu udarne glave izopropilnim alkoholom ili drugim odgovarajućim sredstvom te posuti talkom. Treba provjeriti da nema vidljivih oštećenja na umetku pete koji apsorbira energiju.

2.3.3. Mjerilo ubrzanja udarne glave treba usmjeriti tako da njegova os osjetljivosti bude usporedna s uzdužnom središnjim osi udarne glave.

2.3.4. Ugraditi sklop noge u napravu prikazanu na slici 2. Ispitna naprava mora se čvrsto osigurati kako bi se spriječilo pomicanje tijekom udara. Središnja os simulatora osjetila sile u bedrenoj kosti (78051-319) mora biti vertikalna s dopuštenim odstupanjem od ± 0,5°. Ugradbu treba izvesti tako da crta koja povezuje zglob koljena sa svornjakom za pridržavanje gležnja bude vodoravna s dopuštenim odstupanjem od ± 3°, pri čemu se peta naslanja na dva ravna lima od materijala s malim trenjem (PTFE lim). Osigurati da obloga (imitacija tkiva) potkoljenice bude potpuno na dijelu potkoljenice uz koljeno. Gležanj se namješta tako da je ravnina donje strane stopala vertikalna i okomita na smjer udarca s dopuštenim odstupanjem od ± 3° i tako da središnja sagitalna ravnina stopala bude poravnana s krakom njihala. Prije svakog ispitivanja namjestiti zglob koljena na područje 1,5 ± 0,5 g. Zglob gležnja treba namjestiti tako da se može slobodno pomicati te ga nakon toga zategnuti samo toliko da stopalo bude stabilno naslonjeno na PTFE lim.

2.3.5. Kruto njihalo sastoji se od vodoravnog valjka promjera 50 ± 2 mm i nosivog kraka njihala promjera 19 ± 1 mm (slika 4.). Valjak zajedno s mjernim uređajima i dijelovima nosivog kraka u valjku ima masu 1,25 ± 0,02 kg. Masa kraka njihala je 285 ± 5 g. Masa okretnih dijelova osovine na koju je pričvršćen krak njihala ne smije prelaziti 100 g. Duljina između središnje vodoravne osi valjka udarne glave i osi vrtnje cijeloga njihala treba iznositi 1 250 ± 1 mm. Valjak udarne glave treba ugraditi tako da je njegova uzdužna os vodoravna i okomita na smjer udarca. Njihalo treba udariti na donju stranu stopala na udaljenosti 62 ± 2 mm od podnožja pete koja se naslanja na tvrdnu vodoravnu podlogu tako da je središnja uzdužna os kraka njihala u trenutku udarca u vertikali s dopuštenim odstupanjem od 1°. Udarna glava treba biti vođena tako da je značajno bočno, vertikalno ili rotacijsko gibanje isključeno.

2.3.6. Između uzastopnih ispitivanja na istoj nozi, dopušta se vremenski razmak od najmanje 30 minuta.

2.3.7. Sustav za prikupljanje podataka, uključujući pretvornike, mora ispunjavati zahtjeve za razred kanalne frekvencije CFC 600, kao što je opisano u Prilogu 8.

2.4. Zahtijevana značajka

2.4.1. Pri udarcu po peti svakog stopala brzinom 4,4 ± 0,1 m/s u skladu sa stavkom 1.3., najveće ubrzanje udarne glave treba biti 295 ± 50 g.

3. ISPITIVANJE S UDARCEM DONJEG DIJELA STOPALA (S CIPELOM)

3.1. Cilj je ovog ispitivanja provjera odziva cipele i tkiva pete i zgloba gležnja lutke Hybrid III na točno određene udarce tvrde prednje strane udarne glave njihala.

3.2. Upotrebljava se potpuni sklop donjeg dijela lijeve (86-5001-001) i desne (86-5001-002) noge lutke Hybrid III, opremljene sa sklopom stopala i gležnja, lijevog (78051-614) i desnog (78051-615), uključujući sklop koljena. Za pričvršćivanje sklopa koljena (78051-16 Rev B) na ispitnu napravu mora se upotrijebiti simulator osjetila sile (78051-319 Rev A). Stopalo se mora opremiti cipelom određenom u stavku 2.9.2. Priloga 5.

3.3. Ispitni postupak

3.3.1. Sklop svake noge se 4 sata prije ispitivanja kondicionira (ovlaži) pri temperaturi od 22 °C ± 3 °C i relativnoj vlažnosti 40 ± 30 %. Vrijeme kondicioniranja ne uključuje vrijeme potrebno za postizanje uvjeta stabilnog stanja.

3.3.2. Prije ispitivanja treba očistiti površinu donje strane cipele čistom tkaninom kao i prednju stranu udarne glave izopropilnim alkoholom ili drugim odgovarajućim sredstvom. Treba provjeriti da na ispuni pete, koja apsorbira energiju, nema vidljivih oštećenja.

3.3.3. Mjerilo ubrzanja udarne glave treba usmjeriti tako da njegova os osjetljivosti bude usporedna s uzdužnom središnjim osi udarne glave.

3.3.4. Ugraditi sklop noge u napravu prikazanu na slici 3. Ispitna se naprava mora čvrsto osigurati kako bi se spriječilo pomicanje tijekom udara. Središnja os simulatora osjetila sile u bedrenoj kosti (78051-319) mora biti vertikalna s dopuštenim odstupanjem od ± 0,5°. Ugradbu treba izvesti tako da crta koja povezuje zglob koljena sa svornjakom za pridržavanje gležnja bude vodoravna s dopuštenim odstupanjem od ± 3°, pri čemu se peta cipele naslanja na dva ravna lima od materijala s malim trenjem (PTFE lim). Osigurati da obloga (imitacija tkiva) potkoljenice bude potpuno na dijelu potkoljenice uz koljeno. Gležanj se namješta tako da ravnina koja dodiruje petu i potplat donje strane cipele bude vertikalna i okomita na smjer udarca dopuštenim odstupanjem od ± 3° i tako da srednja sagitalna ravnina stopala i cipele bude poravnana s krakom njihala. Prije svakog ispitivanja namjestiti zglob koljena na područje 1,5 ± 0,5 g. Zglob gležnja treba namjestiti tako da se može slobodno pomicati te ga nakon toga zategnuti samo toliko da stopalo bude stabilno naslonjeno na PTFE lim.

3.3.5. Kruto njihalo sastoji se od vodoravnog valjka promjera 50 (± 2) mm i nosivog kraka njihala promjera 19 ± 1 mm (slika 4.). Valjak zajedno s mjernim uređajima i dijelovima nosivoga kraka u valjku ima masu 1,25 ± 0,02 kg. Masa kraka njihala je 285 ± 5 g. Masa okretnih dijelova osovine na koju je pričvršćen krak njihala ne smije prelaziti 100 g. Duljina između središnje vodoravne osi valjka udarne glave i osi vrtnje cijelog njihala treba iznositi 1 250 ± 1 mm. Valjak udarne glave treba ugraditi tako da je njegova uzdužna os vodoravna i okomita na smjer udarca. Njihalo treba udariti petu cipele u vodoravnoj ravnini na udaljenosti 62 ± 2 mm od podnožja pete ispitne lutke kad se cipela naslanja na tvrdu vodoravnu podlogu tako da je središnja uzdužna os kraka njihala u trenutku udarca u vertikali s dopuštenim odstupanjem od 1°. Udarna glava treba biti vođena tako da je značajno bočno, vertikalno ili rotacijsko gibanje isključeno. Udarna glava treba biti vođena tako da je značajno bočno, vertikalno ili rotacijsko gibanje isključeno.

3.3.6. Između uzastopnih ispitivanja na istoj nozi dopušta se vremenski razmak od najmanje 30 minuta.

3.3.7. Sustav za prikupljanje podataka, uključujući pretvornike, mora ispunjavati zahtjeve za razred kanalne frekvencije CFC 600, kao što je opisano u Prilogu 8.

3.4. Zahtijevana značajka

3.4.1. Pri udarcu po peti cipele s brzinom 6,7 ± 0,1 m/s u skladu sa stavkom 3.3., najveća tlačna sila potkoljenice (Fz) treba biti 3,3 ± 0,5 kN.

Slika 1.

Ispitivanje gornjeg dijela stopala udarcem

Shema izvedbe ispitivanja

Slika 2.

Ispitivanje donjeg dijela stopala (bez cipele) udarcem

Shema izvedbe ispitivanja

Slika 3.

Ispitivanje donjeg dijela stopala (s cipelom) udarcem

Shema izvedbe ispitivanja

Slika 4.

Udarna glava njihala