42010X0710(07)



Samo izvorni tekstovi UN/ECE-a imaju pravni učinak prema međunarodnom pravu. Status i dan stupanja na snagu ovog Pravilnika treba provjeriti u zadnjem izdanju UN/ECE TRANS/WP.29/343, koji je dostupan na: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Pravilnik br. 118 Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu (UN/ECE) - Jedinstvene tehničke odredbe o ponašanju materijala pri gorenju, koji se upotrebljavaju u unutarnjoj konstrukciji određenih kategorija motornih vozila

Dan stupanja na snagu: 6. travnja 2005.

SADRŽAJ

PRAVILNIK

PRILOZI

1. PODRUČJE PRIMJENE

1.1. Ovaj Pravilnik primjenjuje se na ponašanje prilikom gorenja (zapaljivost, brzina gorenja i ponašanje prilikom taljenja) materijala koji se upotrebljavaju u unutarnjoj konstrukciji vozila kategorija M3, razreda II. i III. (1), nosivosti više od 22 putnika, koja nisu konstruirana za stajaće putnike i gradsku uporabu (gradski autobusi).

Homologacije tipa dodjeljuju se na temelju:

1.2. Dio I. — Homologacija tipa vozila u pogledu ponašanja prilikom gorenja unutarnjih dijelova koji se koriste u putničkom prostoru.

1.3. Dio II. — Homologacija sastavnog dijela (materijala, sjedala, zavjesa, pregrada itd.) vezano uz njegovo ponašanje prilikom gorenja.

2. DEFINICIJE: Općenito

2.1. „Proizvođač” znači osoba ili tijelo koje je odgovorno homologacijskom tijelu za sve vidove postupka homologacije te za osiguravanje sukladnosti proizvodnje. Nije neophodno da ta osoba ili tijelo budu izravno uključeni u sve faze proizvodnje vozila ili sastavnog dijela koji podliježe postupku homologacije.

2.2. „Putnički prostor” znači prostor za smještaj putnika, uključujući bar, kuhinju, nužnike itd.) ograničen:

2.3. „Proizvodni materijali” znači proizvodi u obliku cjelokupne pošiljke materijala (npr. role materijala za presvlake) ili unaprijed oblikovanih sastavnih dijelova dostavljenih proizvođaču za ugradbu u tip vozila koji je homologiran prema ovom Pravilniku, ili radionici koja se koristi u poslovima održavanja i popravka vozila.

2.4. „Sjedalo” znači struktura koja može, a ne mora biti dio konstrukcije vozila, zajedno s opremom, namijenjena za sjedenje jedne odrasle osobe. Ovaj pojam obuhvaća pojedinačno sjedalo ili dio klupe za sjedenje namijenjen za sjedenje jedne osobe.

2.5. „Grupa sjedala” znači mjesto za sjedenje u obliku klupe za sjedenje ili pojedinačna odvojena sjedala, ali smještena jedno do drugog (tj. smještena tako da su krajnja prednja sidrišta jednog sjedala u ravnini ili ispred krajnjih stražnjih sidrišta i u ravnini ili iza krajnjih prednjih sidrišta drugog sjedala) i koja mogu smjestiti jednu ili više odraslih osoba u sjedećem položaju.

2.6. „Klupa za sjedenje” znači struktura zajedno s opremom namijenjena za sjedenje više od jedne odrasle osobe.

3. ZAHTJEV ZA HOMOLOGACIJU

3.1. Zahtjev za homologaciju tipa vozila ili sastavnog dijela vezano uz ovaj Pravilnik podnosi proizvođač vozila.

3.2. Uz zahtjev se prilaže opisni dokument sukladno uzorku prikazanom u Prilogu 1. ili Prilogu 2.

Sljedeće se mora dostaviti tehničkoj službi nadležnoj za provedbu homologacijskih ispitivanja:

3.3.1. ako se radi o homologaciji vozila: vozilo koje je predstavlja tip vozila koji treba homologirati;

3.3.2. ako se radi o unutarnjim sastavnim dijelovima koji već imaju homologiran tip: brojeve homologacije tipa i proizvođačke oznake tipa dotičnih dijelova treba priložiti uz zahtjev za homologaciju tipa vozila;

ako se radi o unutrašnjim dijelovima bez ECE homologacije tipa:

3.3.3.1. uzorke, u broju koji je naveden u prilozima 6. do 8., dijelova koji se koriste u vozilima i koji su reprezentativni predstavnici tipa koji se homologira;

3.3.3.2. nadalje, jedan uzorak dostavlja se tehničkoj službi za potrebe buduće reference;

3.3.3.3. za naprave kao što su sjedala, zavjese, pregradni zidovi itd., uzorci navedeni u stavku 3.3.3.1. uvećani za jednu kompletnu napravu kao što je gore navedeno;

3.3.3.4. uzorak treba biti jasno i neizbrisivo označen trgovačkim nazivom ili oznakom proizvođača i oznakom tipa.

4. HOMOLOGACIJA

4.1. Ako tip vozila dostavljen na homologaciju sukladno ovom Pravilniku ispunjava zahtjeve važnih dijelova ovog Pravilnika, dodjeljuje se homologacija tog tipa.

4.2. Homologacijski broj dodjeljuje se svakom homologiranom tipu. Prve dvije znamenke (trenutačno 00, što odgovara Pravilniku u njegovom izvornom obliku) označavaju niz izmjena koje obuhvaćaju najnovije značajne tehničke izmjene Pravilnika u vrijeme izdavanja homologacije. Ista ugovorna stranka ne smije dodijeliti isti broj drugom tipu vozila ili sastavnom dijelu kako je određeno u ovom Pravilniku.

4.3. Obavijest o homologaciji ili proširenju homologacije tipa u skladu s ovim Pravilnikom izdaje se strankama Sporazuma koje primjenjuju ovaj Pravilnik putem jednog od obrazaca koji su u skladu s predlošcima iz priloga 3. ili 4., ovisno o slučaju, ovom Pravilniku.

Na svako vozilo koje odgovara tipu homologiranom u skladu s ovim Pravilnikom postavlja se, na uočljivo i lako dostupno mjesto utvrđeno na homologacijskom obrascu, na pakiranje svakog materijala (vidjeti stavak 4.4.2.3.) koji je u skladu s homologiranim tipom na temelju ovog Pravilnika i na svaki sastavni dio dobavljen posebno, a koji je u skladu s homologiranim tipom na temelju ovog Pravilnika, međunarodna homologacijska oznaka koja se sastoji od:

4.4.1. kruga oko slova „E” nakon kojeg slijedi razlikovni broj države koja je izdala homologaciju tipa za sastavni dio (2);

u blizini kruga:

4.4.2.1. simbola koji označavaju smjer za koji je utvrđena brzina gorenja sastavnog dijela:

4.4.2.2. simbola „V” koji označava da je sastavni dio homologiran u pogledu njezinog ponašanja s obzirom na gorenje (Prilog 7.) i/ili simbola „CD” koji označava da je sastavni dio homologiran kao kompletna naprava, kao npr. sjedala, pregradne stijenke, police za prtljagu itd.

4.4.2.3. Proizvodni materijali ne moraju biti pojedinačno označeni. Ipak, pakiranje u kojem se isporučuju mora biti jasno obilježeno gore opisanom homologacijskom oznakom.

4.4.2.4. Ako su zasebno označeni, veliki sastavni dijelovi, na primjer sjedala, koja se sastoje od više nego jednog dijela homologiranog materijala, mogu imati jedinstvenu oznaku koja navodi homologacijski broj (brojeve) uporabljenih materijala.

4.4.3. Ako je tip usklađen s homologiranim tipom, sukladno jednom ili više drugih pravilnika dodanih Sporazumu, u državi koja je odobrila homologaciju u skladu s ovim Pravilnikom, simbol propisan u stavku 4.4.1. ne mora se ponavljati; u takvom slučaju, Pravilnik prema kojem je odobrena homologacija u državi koja je odobrila homologaciju na temelju ovog Pravilnika stavlja se u okomite stupce desno od simbola propisanog u stavku 4.4.1.

4.4.4. Homologacijska oznaka mora biti jasno čitljiva i neizbrisiva.

4.4.5. Ako se radi o vozilu, homologacijska oznaka stavlja se blizu ili na pločicu s podacima vozila koju postavlja proizvođač.

4.4.6. Prilog 5. ovom Pravilniku sadrži primjere uređenja homologacijskih oznaka.

5. DIO I. — HOMOLOGACIJA TIPA VOZILA U POGLEDU PONAŠANJA PRILIKOM IZGARANJA UNUTARNJIH DIJELOVA KOJI SE KORISTE U PUTNIČKOM PROSTORU

5.1. Definicija

Za potrebe dijela I. ovog Priloga:

5.1.1. „tip vozila” znači vozila koja se ne razlikuju po važnim značajkama kao što je proizvođačeva oznaka tipa.

5.2. Specifikacije

5.2.1. Unutarnji materijali putničkog prostora koji se koriste u vozilu za koje se traži homologacija tipa moraju biti u skladu sa zahtjevima iz dijela II. ovog Pravilnika.

5.2.2. Materijali i/ili oprema koja se koristi u putničkom prostoru i/ili u napravama homologiranim kao sastavnim dijelovima ugrađuju se tako da minimaliziraju rizik razvoja plamena i širenja plamena.

5.2.3. Takvi unutarnji materijali i/ili oprema ugrađuje se u skladu s namijenjenom uporabom i ispitivanjem koje (koja) je na njima provedeno (vidjeti stavke 6.2.1., 6.2.2. i 6.2.3.), naročito u pogledu njihovog ponašanja prilikom gorenja i taljenja (u vodoravnom/okomitom smjeru).

5.2.4. Bilo kakva sredstva za lijepljenje koja se koriste za pričvršćivanje unutrašnjega materijala za nosivu strukturu ne smiju, koliko je to moguće, pogoršati svojstva materijala u pogledu njegovoga ponašanja s obzirom na gorenje.

6. DIO II. — HOMOLOGACIJA SASTAVNOG DIJELA VEZANA UZ NJEGOVO PONAŠANJE PRILIKOM IZGARANJA

6.1. Definicije

Za potrebe dijela II. ovog Pravilnika:

„Tip sastavnog dijela” znači sastavni dijelovi koji se međusobno ne razlikuju u sljedećim bitnim obilježjima:

6.1.1.1. proizvođačevoj oznaci tipa vozila;

6.1.1.2. predviđenoj uporabi (presvlake za sjedala, podstava krova itd.);

6.1.1.3. osnovnom materijalu (materijalima) (npr. vuna, plastika, guma, miješani materijali);

6.1.1.4. broju slojeva u slučaju višeslojnih (kompozitnih) materijala; i

6.1.1.5. drugim svojstvima u mjeri u kojoj imaju osjetni učinak na učinkovitost propisanu ovim Pravilnikom.

6.1.2. „Brzina gorenja” znači kvocijent dužine izgorenog materijala izmjeren u skladu s Prilogom 6. i/ili 8. ovog Pravilnika i vremena koje je potrebno da plamen prijeđe ovu udaljenost. Izražena je u milimetrima u minuti.

6.1.3. „Višeslojni materijal” znači materijal koji se sastoji od više slojeva sličnih ili različitih materijala čije su površine spojene cementiranjem, lijepljenjem, presvlačenjem, varenjem itd. Ako su različiti materijali tek mjestimično povezani (npr. šivanjem, visokofrekvencijskim obrubljivanjem, zakivanjem), takvi materijali neće se smatrati višeslojnim materijalima.

6.1.4. „Izloženo lice” znači strana materijala koja je okrenuta prema prostoru za putnike kada je materijal montiran u vozilu.

6.1.5. „Presvlaka” znači kombinacija unutrašnjeg punjenja i površinskog završnog materijala koji zajedno čine mekani dio sjedala.

6.1.6. „Unutrašnja obloga (obloge)” znači materijal odnosno materijali koji (zajednički) čini (čine) završni sloj i podlogu krova, zida ili poda.

6.2. Specifikacije

6.2.1. Sljedeći materijali podvrgavaju se ispitivanju opisanom u Prilogu 6. ovom Pravilniku:

(c)

Rezultat ispitivanja smatra se zadovoljavajućim ako, uzimajući u obzir najslabije rezultate ispitivanja, vodoravna brzina gorenja ne prelazi 100 mm/min, ili ako se plamen ugasi prije nego što dosegne zadnju mjernu točku.

6.2.2. Sljedeći materijali podvrgavaju se ispitivanju opisanom u Prilogu 7. ovom Pravilniku:

(c)

Rezultat ispitivanja smatra se zadovoljavajućim ako se, uzimajući u obzir najslabije rezultate ispitivanja, ne stvara kapljevina koja dovodi do zapaljenja vate.

6.2.3. Materijali od kojih se izrađuju zavjese i kapci (i/ili drugi viseći materijali), podvrgavaju se ispitivanju opisanom u Prilogu 8.

Rezultat se ispitivanja smatra zadovoljavajućim ako, uzimajući u obzir najslabije rezultate ispitivanja, vertikalna brzina gorenja ne prelazi 100 mm/min.

Materijali koji se ne moraju podvrgnuti ispitivanjima opisanim u prilozima 6. do 8. su:

6.2.4.1. metalni i stakleni dijelovi;

6.2.4.2. svaki pojedinačni dio pribora sjedala u kojemu je masa nemetalnog materijala manja od 200 g. Ako u ukupnoj masi pribora udio nemetalnoga materijala prelazi 400 g po sjedalu, tada se svaki materijal mora ispitati;

elementi čija površina ili obujam ne prelazi:

6.2.4.3.1. 100 cm2 ili 40 cm3 za elemente koji su povezani s pojedinačnim mjestom za sjedenje;

6.2.4.3.2. 300 cm2 ili 120 cm3 po redu sjedala i maksimalno po dužnom metru unutrašnjosti prostora za putnike kod elemenata koji su raspoređeni po vozilu, ali nisu povezani s pojedinačnim mjestom za sjedenje;

6.2.4.4. električni kabeli;

6.2.4.5. elementi kod kojih nije moguće uzeti uzorak u propisanim mjerama koje su navedene u stavku 3.1. Priloga 6., stavku 3. Priloga 7. i stavku 3.1. Priloga 8.

7. PREINAKA TIPA I PROŠIRENJE HOMOLOGACIJE

Svaka preinaka tipa vozila ili tipa sastavnog dijela u pogledu ovog Pravilnika prijavljuje se nadležnom tijelu koje je homologiralo taj tip vozila ili tip sastavnog dijela. Tijelo tada može:

7.1.1. razmotriti da učinjene izmjene vjerojatno neće imati osjetno nepovoljan učinak i da u bilo kojem slučaju vozila ili sastavni dijelovi i dalje odgovaraju zahtjevima; ili

7.1.2. od tehničke službe odgovorne za provedbu ispitivanja zatražiti daljnje izvješće o ispitivanju.

7.2. O izdavanju ili odbijanju homologacije, navodeći preinake, obavješćuju se stranke sporazuma koje primjenjuju ovaj Pravilnik, i to na način koji je opisan u gore navedenom stavku 4.3.

7.3. Nadležno tijelo koje izdaje proširenje homologacije dodjeljuje serijski broj za svaki obrazac sastavljen za takvo proširenje te o tome obavješćuje ostale strane Sporazuma iz 1958. koje primjenjuju ovaj Pravilnik pomoću obrasca s izjavom koji odgovara uzorku iz Priloga 3. ili Priloga 4. ovom Pravilniku.

8. PROVJERA SUKLADNOSTI PROIZVODNJE

Postupci provjere sukladnosti moraju biti sukladni postupcima navedenim u Sporazumu, u Dodatku 2. (E/ECE/324-E/TRANS/505/Rev.2) uz sljedeće zahtjeve:

8.1. Vozila/sastavni dijelovi homologirani na temelju ovog Pravilnika moraju biti proizvedeni tako da su u skladu s homologiranim tipom i da ispunjavaju zahtjeve odgovarajućih dijelova ovog Pravilnika.

8.2. Tijelo koje je dodijelilo homologaciju može u bilo koje vrijeme provjeriti metode nadzora nad sukladnošću koje se primjenjuju u svakoj proizvodnoj jedinici. Normalna je učestalost navedenih provjera jednom svake dvije godine.

9. KAZNE ZA NESUKLADNOST PROIZVODNJE

9.1. Homologacija tipa vozila/sastavnog dijela na koje se odnosi ovaj Pravilnik može se poništiti u slučaju neispunjavanja gore navedenih zahtjeva.

9.2. Ako ugovorne stranke iz Sporazuma koje primjenjuju ovaj Pravilnik povuku homologaciju koju su prethodno odobrile, one o tome bez odlaganja obavješćuju ostale ugovorne stranke koje primjenjuju ovaj Pravilnik putem obrasca s izjavom koji odgovara uzorku iz Priloga 3. ili Priloga 4. ovom Pravilniku.

10. KONAČNA OBUSTAVA PROIZVODNJE

U slučaju da nositelj homologacije prestane proizvoditi tip vozila homologiran prema ovom Pravilniku, o tome je dužan obavijestiti tijelo koje je izdalo homologaciju. Nakon što primi odgovarajuće priopćenje, to je tijelo dužno o predmetu obavijestiti ostale stranke Sporazuma iz 1958. koje primjenjuju ovaj Pravilnik pomoću obrasca koji odgovara uzorku iz Priloga 3. ili Priloga 4. ovom Pravilniku.

11. NAZIVI I ADRESE TEHNIČKIH SLUŽBI ODGOVORNIH ZA PROVEDBU HOMOLOGACIJSKIH ISPITIVANJA I NADLEŽNIH ADMINISTRATIVNIH TIJELA

Stranke Sporazuma iz 1958. koje primjenjuju ovaj Pravilnik obavješćuju tajništvo Ujedinjenih naroda o imenima i adresama tehničkih službi odgovornih za provedbu homologacijskog ispitivanja i nadležnih administrativnih tijela koja izdaju homologaciju i kojima se šalju obrasci koji potvrđuju dodjeljivanje ili proširenje ili odbijanje ili povlačenje homologacija izdanih u drugim državama.

(1) Kako je definirano u Zajedničkoj rezoluciji o konstrukciji vozila (R.E.3), Prilog 7. (dokument TRANS/WP.29/78/Rev. 1/Amend 2).

(2) 1 za Njemačku, 2 za Francusku, 3 za Italiju, 4 za Nizozemsku, 5 za Švedsku, 6 za Belgiju, 7 za Mađarsku, 8 za Češku, 9 za Španjolsku, 10 za Srbiju i Crnu Goru, 11 za Ujedinjenu Kraljevinu, 12 za Austriju, 13 za Luksemburg, 14 za Švicarsku, 15 (prazno), 16 za Norvešku, 17 za Finsku, 18 za Dansku, 19 za Rumunjsku, 20 za Poljsku, 21 za Portugal, 22 za Rusku Federaciju, 23 za Grčku, 24 za Irsku, 25 za Hrvatsku, 26 za Sloveniju, 27 za Slovačku, 28 za Bjelarus, 29 za Estoniju, 30 (prazno), 31 za Bosnu i Hercegovinu, 32 za Latviju, 33 (prazno), 34 za Bugarsku, 35 (prazno), 36 za Litvu, 37 za Tursku, 38 (prazno), 39 za Azerbajdžan, 40 za bivšu jugoslavensku republiku Makedoniju, 41 (prazno), 42 za Europsku zajednicu (homologacije dodjeljuju njezine države članice koje koriste svaka svoj ECE simbol), 43 za Japan, 44 (prazno), 45 za Australiju, 46 za Ukrajinu, 47 za Južnu Afriku, 48 za Novi Zeland, 49 za Cipar, 50 za Maltu i 51 za Republiku Koreju. Daljnji brojevi dodjeljuju se drugim državama kronološkim redom po kojem ratificiraju ili pristupaju Sporazumu o prihvaćanju jednakih tehničkih propisa za vozila na kotačima, opremu i dijelove koji mogu biti ugrađeni i/ili upotrijebljeni u vozilima na kotačima i uvjetima za uzajamno priznavanje homologacija dodijeljenih na temelju tih propisa, i o tako dodijeljenim brojevima glavni tajnik Ujedinjenih naroda obavješćuje ugovorne stranke Sporazuma.

PRILOG 6.

Ispitivanje za određivanje vodoravne brzine gorenja materijala

1. Uzorkovanje i načela

1.1. Pet uzoraka podvrgava se ispitivanju u slučaju izotropnog materijala ili deset uzoraka u slučaju neizotropnog materijala (pet za svaki smjer).

1.2. Uzorci se uzimaju od materijala koji se ispituje. Kod materijala koji imaju različitu brzinu gorenja u različitim smjerovima materijala potrebno je ispitati svaki smjer. Uzorci se uzimaju i stavljaju u ispitnu aparaturu tako da se izmjeri najveća brzina gorenja. Ako se materijal dostavlja u širinama, potrebno je odrezati dužinu od najmanje 500 mm u punoj širini. Od ovog se uzimaju uzorci koji moraju biti najmanje 100 mm udaljeni od ruba materijala i na jednakoj udaljenosti jedan od drugog. Uzorci se na isti način uzimaju i od gotovih proizvoda kada to dopušta oblik proizvoda. Ako je debljina proizvoda veća od 13 mm, ona se smanjuje na 13 mm mehaničkim djelovanjem na strani koja nije okrenuta putničkom prostoru. Ako je to nemoguće, ispitivanje se provodi, u skladu s tehničkom službom, na prvobitnoj širini materijala, koju je potrebno navesti u izvješću o ispitivanju.

Višeslojni materijali (vidjeti stavak 6.1.3.) ispituju se kao da imaju jedinstvenu strukturu. Kod materijala koji se sastoje od slojeva različitog sastava koji su položeni jedan na drugi, a koji nisu višeslojni materijali, svi se slojevi materijala koji se nalaze na dubini do 13 mm od površine koja je okrenuta prema prostoru za putnike ispituju pojedinačno.

1.3. Uzorak se drži vodoravno u držaču oblika U i izlaže se djelovanju određenog plamena na 15 sekundi u komori za izgaranje, gdje plamen djeluje na slobodan kraj uzorka. Ispitivanje određuje gasi li se plamen i koliko mu treba da se ugasi, ili vrijeme u kojem plamen prijeđe izmjerenu udaljenost.

2. Oprema

Komora za izgaranje (slika 1.), po mogućnosti od nehrđajućega čelika, mjera navedenih na slici 2. Prednji dio komore ima okno otporno na plamen za promatranje koje može pokrivati čitavu površinu prednjeg dijela komore i koji se može izvesti kao prilazni poklopac.

Dno komore ima rupe za odzračivanje, a uokolo gornje plohe je otvor za odzračivanje. Komora stoji na četiri nožice visine 10 mm.

Komora može na jednom kraju imati otvor za uvođenje držača s uzorkom u komoru; na suprotnoj se strani nalazi otvor za dovod plina. Taljeni materijal se skuplja u posudu (vidjeti sliku 3.) koja je smještena na dnu komore između rupa za odzračivanje tako da ni jednim dijelom ne prekriva površinu rupe za odzračivanje.

Slika 1.

Primjer komore za izgaranje s držačem uzorka i spremnikom za kapanje

Slika 2.

Primjer komora za izgaranje

(Mjere u milimetrima)

Slika 3.

Tipična posuda za kapljevinu

(Mjere u milimetrima)

Držač uzorka koji se sastoji od dvije metalne pločice ili okvira u obliku slova U od nehrđajućeg materijala. Mjere su navedene na slici 4.

Donja je pločica opremljena pribadačama, a gornja odgovarajućim rupicama radi ujednačenog držanja uzorka. Pribadače također služe kao mjerne točke na početku i kraju dužine gorenja.

Potrebno je postaviti nosač u obliku toplinski postojanih žica promjera 0,25 mm koje obujmljuju okvir u razmacima od 25 mm preko donjeg okvira U (vidjeti sliku 5.).

Ravnina donje strane uzoraka je 178 mm iznad podne ploče. Udaljenost od prednjeg ruba držača uzorka do kraja komore je 22 mm; udaljenost od uzdužnih strana držača uzorka do bočnih stranica komore je 50 mm (sve unutrašnje mjere). (Vidjeti slike 1. i 2.)

Slika 4.

Primjer držača uzorka

(Mjere u milimetrima)

Slika 5.

Primjer presjeka nacrta donjeg okvira U za žičani nosač

(Mjere u milimetrima)

2.3. Plinski plamenik

Mali izvor paljenja čini Bunsenov plamenik unutarnjeg promjera 9,5 ± 0,5 mm. Nalazi se u ispitnom kućištu tako da se središte sapnice nalazi 19 mm ispod središta donjeg ruba otvorenog kraja uzorka (vidjeti sliku 2.).

2.4. Ispitni plin

Ispitni plin koji dolazi u plamenik ima kalorijsku vrijednost blizu 38 MJ/m3 (npr. prirodni plin).

2.5. Metalni češalj, najmanje dužine 110 mm, sa sedam do osam blago zaobljenih zubaca na 25 mm.

2.6. Štoperica s točnosti mjerenja 0,5 sekunda.

2.7. Digestor. Komora za izgaranje može biti smještena u sklopu digestora pod uvjetom da je njegov unutrašnji volumen najmanje 20 puta, ali ne više od 110 puta veći od volumena komore i pod uvjetom da ni jedna mjera visine, širine ili dužine digestora nije više od 2,5 puta veća od bilo koje druge mjere. Prije ispitivanja se vertikalna brzina zraka kroz digestor mjeri 100 mm ispred i 100 mm iza konačnog položaja gdje će biti smještena komora za izgaranje. Brzina mora biti između 0,10 i 0,30 m/s kako rukovatelj ne bi osjećao neugodu zbog proizvoda izgaranja. Moguće je koristiti digestor s prirodnim odzračivanjem i primjerenom brzinom zraka.

3. Uzorci

3.1. Oblici i mjere

Oblik i mjere uzoraka su dani na slici 6. Debljina uzorka odgovara debljini proizvoda koji se ispituje. Ne smije biti veća od 13 mm. Kada uzimanje uzorka to dopušta, uzorak ima ujednačen presjek po čitavoj dužini.

Slika 6.

Uzorak

(Mjere u milimetrima)

3.1.2. Ako oblik i mjere proizvoda ne dopuštaju uzimanje uzorka dane veličine, moraju se zadovoljiti sljedeće najmanje mjere:

(a) kod uzoraka širine od 3 do 60 mm dužina mora biti 356 mm. U ovom se slučaju materijal ispituje u širini proizvoda;

(b) kod uzoraka širine od 60 do 100 mm dužina mora biti najmanje 138 mm. U ovom slučaju potencijalna dužina gorenja odgovara dužini uzorka, a mjerenje počinje u prvoj mjernoj točki.

3.2. Kondicioniranje

Uzorci se kondicioniraju najmanje 24 sata, ali ne više od 7 dana, na temperaturi od 23 ± 2 °C i relativnoj vlazi 50 ± 5 % i održavaju se u ovakvim uvjetima do neposredno prije ispitivanja.

4. Postupak

4.1. Uzorci s kovrčavom ili čupavom površinom se stavljaju na ravnu površinu i češljem se dva puta prelazi po čupavoj strani (stavak 2.5.).

4.2. Uzorak se postavlja u držač uzorka (stavak 2.2.) tako da je izložena strana okrenuta dolje prema plamenu.

4.3. Plamen plina se namješta na visinu od 38 mm korištenjem oznake u komori, pri čemu dovod zraka u plamenik mora biti zatvoren. Prije početka prvog ispitivanja plamen mora gorjeti najmanje 1 minutu radi stabilizacije.

4.4. Držač uzorka se umeće u komoru za izgaranje tako da je kraj uzorka izložen plamenu te se nakon 15 sekundi prekida dotok plina.

4.5. Mjerenje vremena gorenja počinje u trenutku kada podnožje plamena prijeđe prvu mjernu točku. Treba promatrati širenje plamena na strani koja gori brže od druge (gornja ili donja strana).

4.6. Mjerenje vremena gorenja je dovršeno kada plamen dođe do zadnje mjerne točke ili kada se plamen ugasi prije dolaska do zadnje mjerne točke. Ako plamen ne dosegne zadnju mjernu točku, izmjeriti dužinu izgorenog materijala do točke gdje se plamen ugasio. Dužina izgorenog materijala je raspadnuti dio uzorka koji je gorenjem uništen na površini ili u unutrašnjosti.

4.7. Ako se uzorak ne zapali ili ne nastavi gorjeti nakon što je plamenik ugašen, ili ako se plamen ugasi prije nego što dosegne prvu mjernu točku tako da nije izmjereno vrijeme gorenja, upisati u izvješće o ispitivanju da je brzina gorenja 0 mm/min.

4.8. Ako se provodi niz ispitivanja ili ponovljena ispitivanja, treba se uvjeriti da komora za izgaranje i držač uzorka nemaju temperaturu veću od 30 °C prije nego što se pristupi sljedećem ispitivanju.

5. Izračunavanje

Brzina gorenja, B (1), u milimetrima po minuti, izračunava se prema formuli:

B = 60 s/t

gdje je:

s = dužina izgorenog materijala u milimetrima; t = vrijeme u sekundama koje je potrebno da izgori dužina s.

(1) Brzina gorenja (B) za svaki uzorak izračunava se samo u slučaju kad plamen dosegne zadnju mjernu točku ili kraj uzorka.