8.

umeće se sljedeći članak: „Članak 10.a Zaštita oštećenih osoba u pogledu štete nastale kao posljedica nezgoda koje su se dogodile u njihovoj državi članici boravišta u slučaju nesolventnosti društva za osiguranje 1. Svaka država članica osniva ili ovlašćuje tijelo sa zadatkom osiguranja naknade štete oštećenim osobama koje imaju boravište na njezinu državnom području, barem do granica obveze osiguranja, za oštećenje stvari ili tjelesne ozljede koji su prouzročeni vozilom koje osigurava društvo za osiguranje, od trenutka kada se: (a) nad društvom za osiguranje počne provoditi stečajni postupak; ili (b) nad društvom za osiguranje počne provoditi postupak likvidacije kako je definiran u članku 268. stavku 1. točki (d) Direktive 2009/138/EZ. 2. Svaka država članica poduzima odgovarajuće mjere kako bi osigurala da tijelo iz stavka 1. ima na raspolaganju dostatna sredstva za naknadu štete oštećenim osobama u skladu s pravilima utvrđenima u stavku 10. kada isplate naknade štete dospijevaju u situacijama predviđenima u stavku 1. točkama (a) i (b). Te mjere mogu uključivati zahtjeve za uplatu financijskih doprinosa, pod uvjetom da su uvedeni samo u odnosu na društva za osiguranje kojima je odobrenje za rad izdala država članica koja je uvela te zahtjeve. 3. Ne dovodeći u pitanje bilo koju obvezu iz članka 280. Direktive 2009/138/EZ, svaka država članica osigurava da se, kad god nadležni sud ili bilo koje drugo nadležno tijelo izda nalog ili donese odluku o pokretanju postupka iz stavka 1. točke (a) ili (b) u odnosu na društvo za osiguranje čija je matična država članica ta država članica, taj nalog ili odluka javno objavi. Tijelo iz stavka 1. s poslovnim nastanom u matičnoj državi članici društva za osiguranje osigurava da se sva tijela iz stavka 1. u svim državama članicama odmah obavješćuju o tom nalogu ili toj odluci. 4. Oštećena osoba može podnijeti odštetni zahtjev izravno tijelu iz stavka 1. 5. Po primitku odštetnog zahtjeva tijelo iz stavka 1. obavješćuje ekvivalentno tijelo u matičnoj državi članici društva za osiguranje i društvo za osiguranje nad kojim se provodi stečajni ili likvidacijski postupak, ili njegovog upravitelja ili likvidatora, kako su definirani u članku 268. stavku 1. točki (e) odnosno (f) Direktive 2009/138/EZ, da je od oštećene osobe primilo odštetni zahtjev. 6. Društvo za osiguranje nad kojim se provodi stečajni ili likvidacijski postupak ili njegov upravitelj ili likvidator obavješćuje tijelo iz stavka 1. kada isplaćuje naknadu ili odbija odgovornost u pogledu odštetnog zahtjeva koji je također primilo tijelo iz stavka 1. 7. Države članice osiguravaju da tijelo iz stavka 1., među ostalim na temelju informacija koje je oštećena osoba dostavila na njegov zahtjev, oštećenoj osobi dostavi obrazloženu ponudu za naknadu štete ili utemeljen odgovor kako je predviđeno u drugom podstavku ovog stavka, u skladu s primjenjivim nacionalnim pravom, u roku od tri mjeseca od datuma na koji je oštećena osoba tijelu podnijela svoj odštetni zahtjev. Za potrebe prvog podstavka tijelo: (a) daje obrazloženu ponudu za naknadu štete ako utvrdi da je odgovorno za isplatu naknade štete u skladu sa stavkom 1. točkom (a) ili (b), da odštetni zahtjev nije osporen i da je visina štete djelomično ili u potpunosti procijenjena; (b) daje utemeljen odgovor na točke navedene u odštetnom zahtjevu ako utvrdi da nije odgovorno za isplatu naknade štete u skladu sa stavkom 1. točkom (a) ili (b) ili ako je odgovornost sporna ili nije jasno utvrđena ili pak visina štete nije u potpunosti procijenjena. 8. Ako se naknada štete duguje u skladu sa stavkom 7. drugim podstavkom točkom (a), tijelo iz stavka 1. naknadu štete oštećenoj osobi isplaćuje bez nepotrebne odgode, a u svakom slučaju u roku od tri mjeseca nakon što je oštećena osoba prihvatila obrazloženu ponudu za naknadu štete iz stavka 7. drugog podstavka točke (a). Ako je visina štete samo djelomično procijenjena, zahtjevi u pogledu plaćanja naknade štete utvrđeni u prvom podstavku primjenjuju se na tu djelomično procijenjenu štetu i to od trenutka prihvaćanja odgovarajuće obrazložene ponude za naknadu štete. 9. Države članice osiguravaju da u svim fazama postupka iz ovog članka tijelo iz stavka 1. ima sve potrebne ovlasti i nadležnosti kako bi moglo pravodobno surađivati s drugim takvim tijelima u drugim državama članicama, s tijelima koja su osnovana ili ovlaštena u skladu s člankom 25.a u svim državama članicama i s drugim zainteresiranim stranama, uključujući društvo za osiguranje nad kojim se provodi stečajni ili likvidacijski postupak, njegovog upravitelja ili likvidatora i nacionalna nadležna tijela država članica. Takva suradnja uključuje traženje, primanje i pružanje informacija, među ostalim o pojedinostima određenih odštetnih zahtjeva, tamo gdje je to potrebno. 10. Ako se matična država članica društva za osiguranje navedenog u stavku 1. razlikuje od države članice u kojoj oštećena osoba ima boravište, tijelo iz stavka 1. u državi članici u kojoj oštećena osoba ima boravište, a koje je isplatilo naknadu štete toj oštećenoj osobi u skladu sa stavkom 8., ima pravo od tijela iz stavka 1. u matičnoj državi članici društva za osiguranje zahtijevati potpunu nadoknadu iznosa isplaćene naknade štete. Tijelo iz stavka 1. u matičnoj državi članici društva za osiguranje izvršava uplatu tijelu iz stavka 1. u državi članici u kojoj oštećena osoba ima boravište, a koje je oštećenoj osobi isplatilo naknadu štete u skladu sa stavkom 8., u razumnom roku nakon primitka zahtjeva za takvu nadoknadu koji nije dulji od šest mjeseci, osim ako su se ta tijela drukčije dogovorila u pisanom obliku. Na tijelo koje je isplatilo naknadu štete u skladu s prvim podstavkom prelaze prava oštećene osobe prema osobi koja je prouzročila nezgodu ili njezinom društvu za osiguranje, osim prema ugovaratelju osiguranja ili drugoj osiguranoj osobi koja je prouzročila nezgodu ako bi odgovornost ugovaratelja osiguranja ili osigurane osobe pokrilo nesolventno društvo za osiguranje u skladu s primjenjivim nacionalnim pravom. Svaka država članica obvezna je priznati tu subrogaciju kako ju je predvidjela bilo koja druga država članica. 11. Stavcima od 1. do 10. ne dovodi se u pitanje pravo država članica da: (a) naknadu štete koju isplati tijelo iz stavka 1. smatraju supsidijarnom ili ravnopravnom; (b) u pogledu iste nezgode predvide likvidaciju štete između: i. tijela iz stavka 1.; ii. osobe ili osoba odgovornih za nezgodu; iii. drugih društava za osiguranje ili tijela za socijalno osiguranje koji su dužni nadoknaditi štetu oštećenoj osobi. 12. Države članice ne dopuštaju tijelu iz stavka 1. da isplatu naknade štete učini podložnom bilo kojim zahtjevima osim onima koji su predviđeni ovom Direktivom. Države članice osobito ne dopuštaju tijelu iz stavka 1. da isplatu naknade štete učini podložnom zahtjevu da oštećena osoba dokaže da odgovorna pravna ili fizička osoba nije u mogućnosti ili odbija isplatiti naknadu štete. 13. Tijela iz stavka 1. ili subjekti iz drugog podstavka ovog stavka nastoje do 23. prosinca 2023. sklopiti sporazum radi provedbe ovog članka u pogledu njihovih funkcija i obveza te postupaka za nadoknadu u skladu s ovim člankom. U tu svrhu, do 23. lipnja 2023. svaka država članica: (a) osniva ili ovlašćuje tijelo iz stavka 1. te mu daje ovlast za pregovaranje o takvom sporazumu i njegovo sklapanje; ili (b) određuje subjekt i daje mu ovlast za pregovaranje o takvom sporazumu i njegovo sklapanje, u kojem će tijelo iz stavka 1. postati stranka kada bude osnovano ili ovlašteno. O sporazumu iz prvog podstavka odmah se obavješćuje Komisija. Ako sporazum iz prvog podstavka nije sklopljen do 23. prosinca 2023., Komisija je ovlaštena za donošenje delegiranih akata u skladu s postupkom iz članka 28.b kako bi utvrdila postupovne zadaće i postupovne obveze tijela iz stavka 1. u pogledu nadoknade.”;