PRILOG I.

SADRŽAJ SVEOBUHVATNIH PROCJENA POTENCIJALA ZA UČINKOVITO GRIJANJE I HLAĐENJE

1. OPĆE PREPORUKE U POGLEDU PRILOGA VIII. DIREKTIVI O ENERGETSKOJ UČINKOVITOSTI

Člankom 14. stavcima 1. i 3. Direktive 2012/27/EU (Direktiva o energetskoj učinkovitosti) od svake se države članice zahtijeva da provede sveobuhvatnu procjenu potencijala za energetsku učinkovitost u grijanju i hlađenju i o tome obavijesti Komisiju. Procjena mora sadržavati sve elemente iz Priloga VIII. Direktivi o energetskoj učinkovitosti.

Države članice trebale su dostaviti prvu procjenu do 31. prosinca 2015. Na zahtjev Komisije ta se procjena treba ažurirati svakih pet godina. Priprema analize mora biti blisko povezana s mehanizmima planiranja i izvješćivanja iz Uredbe (EU) 2018/1999 (Uredba o upravljanju) te se temeljiti na prethodnim procjenama kad je to moguće. Države članice mogu upotrijebiti obrazac za izvješćivanje koji osigurava Komisija.

Kako bi pojednostavnila procjene, Komisija je iskoristila mogućnosti iz članaka 22. i 23. Direktive o energetskoj učinkovitosti kako bi predložila Delegiranu uredbu (EU) 2019/826 o izmjeni Priloga VIII. i dijela 1. Priloga IX. Direktivi o energetskoj učinkovitosti.

Cilj je ovog dokumenta objasniti nove zahtjeve i olakšati djelotvornu i dosljednu primjenu odredbi Priloga VIII. Direktivi o energetskoj učinkovitosti o informacijama koje treba dostaviti Komisiji u okviru sveobuhvatnih procjena. Ovaj dokument zamjenjuje postojeće smjernice o poticanju učinkovitosti u grijanju i hlađenju koje je objavila Komisija (1).

Za izradu nacionalnog pregleda grijanja i hlađenja koraci do potpune sveobuhvatne procjene moraju uključivati:

— procjenu količine korisne energije (2) i brojčani iskaz krajnje potrošnje energije (3) po sektoru (GWh godišnje),

— procijenjenu i utvrđenu trenutačnu količinu grijanja i hlađenja isporučenu sektorima krajnje potrošnje (GWh godišnje), s raščlambom po tehnologijama i po tome je li energija dobivena iz fosilnih goriva i obnovljivih izvora,

— utvrđivanje potencijala za opskrbu iz postrojenja koja proizvode otpadnu toplinu ili hladnoću (GWh godišnje),

— prijavljene udjele energije iz obnovljivih izvora i iz otpadne topline ili hladnoće u potrošnji krajnje energije u sektoru centraliziranog grijanja i hlađenja u proteklih pet godina,

— predviđanje kretanja potražnje za grijanjem i hlađenjem u sljedećih 30 godina (GWh), i

— kartu državnog područja na kojoj su prikazana energetski bogata područja te postojeće i planirane opskrbne točke za toplinu i hladnoću utvrđene u točki 2. podtočki (b) i postrojenja za prijenos centraliziranog grijanja.

Da bi se pružio opći pregled politike grijanja i hlađenja, procjena mora uključivati:

— opis uloge učinkovitog grijanja i hlađenja u dugoročnom smanjivanju emisija stakleničkih plinova, i

— opći pregled postojećih politika i mjera u području grijanja i hlađenja, o kojima je izviješteno u skladu s Uredbom o upravljanju.

Da bi se analizirao gospodarski potencijal za učinkovitost u grijanju i hlađenju, koraci do potpune procjene moraju uključivati:

— utvrđivanje odgovarajućih tehnologija za opskrbu niskougljičnom i energetski učinkovitom toplinom i hladnoćom na državnom području, i to primjenom analize troškova i koristi (ATK),

— ishodišni i alternativni scenarij za jasno definirano zemljopisno područje,

— financijsku i gospodarsku analizu (pri čemu se u gospodarskoj analizi uzimaju u obzir vanjski troškovi),

— analizu osjetljivosti, i

— prikaz upotrijebljene metode i primijenjenih pretpostavki.

Naposljetku, da bi sveobuhvatna procjena bila potpuna, potrebno je iznijeti prijedloge za dodatne i buduće mjere politike u području grijanja i hlađenja.

2. POSEBNE PREPORUKE

2.1. PREGLED GRIJANJA I HLAĐENJA

2.1.1. Procjena godišnje potražnje za grijanjem i hlađenjem u smislu korisne energije i kvantificirane potrošnje krajnje energije po sektoru

Države članice moraju na temelju točke 1. Priloga VIII. Direktivi o energetskoj učinkovitosti slati najnovije brojčane podatke o potrošnji krajnje energije za grijanje i hlađenje u sektoru domaćinstva, usluga i industrije te svakom drugom sektoru koji čini više od 5 % ukupne nacionalne potražnje za korisnim grijanjem i hlađenjem. Države članice ujedno moraju procjenjivati potrebnu korisnu energiju za grijanje i hlađenje u tim sektorima te o tome izvješćivati. Krajnja potrošnja energije i korisna energija moraju za svaki sektor biti izražene u GWh.

Krajnja potrošnja energije u grijanju i hlađenju trebala bi se temeljiti na stvarnim, izmjerenim i provjerenim informacijama te sektorskim raščlambama kako je unaprijed zadano u Europskoj energetskoj statistici i nacionalnim energetskim bilancama (4).

Radi usklađenosti s točkom 3. Priloga VIII. Direktivi o energetskoj učinkovitosti korisno je zemljopisno raščlaniti podatke o opskrbi i potrošnji kako bi se buduća potražnja za energijom povezala s izvorima opskrbe. Za to je potrebno poznavati lokaciju glavnih korisnika grijanja i hlađenja. To omogućuje, uz informacije o mogućim opskrbljivačima za točku 2. Priloga VIII. Direktivi o energetskoj učinkovitosti, izradu karte lokacija za točku 3. tog priloga i bolje razumijevanje različitih uvjeta u zemlji. Jedan je od mogućih pristupa zemljopisnoj raščlambi upotreba dobro uspostavljenog sustava teritorijalne podjele kao što su područja prema poštanskim brojevima, lokalne administrativne jedinice, općine, industrijski parkovi i njihovo okruženje itd.

Ako je to moguće i korisno, potražnja za grijanjem i hlađenjem može se raščlaniti na relevantne sektorske podelemente, npr. kako bi se utvrdila količina ili stupanj temperature uobičajeno potrebne energije (5) (npr. na visoki stupanj topline, srednji stupanj topline, srednji/niski stupanj topline, niski stupanj topline, hlađenje i rashlađivanje). Time bi analiza bila točnija i korisnija, npr. pri utvrđivanju tehničke i gospodarske održivosti kao dijela analize troškova i koristi konkretnih rješenja za opskrbu grijanjem ili hlađenjem kako bi se zadovoljile konkretne potrebe u različitim podsektorima.

Za ispravnu raščlambu potražnje potrebno je prikupiti i obraditi pouzdane podatke. To često uključuje kombiniranje različitih skupova podataka, obradu podataka odozgo prema dolje i odozdo prema gore te primjenu hipoteza i pretpostavki. Ako podaci o potrošnji energije nisu neposredno dostupni, trebalo bi upotrijebiti neizravno dobivene podatke. Elementi bi mogli uključivati stanovništvo teritorijalne jedinice, potrošnju energije po stanovniku i grijanu površinu zgrada po stanovniku. Pristupi će se vjerojatno nužno razlikovati po podsektorima.

Sektor domaćinstva i većina uslužnog sektora sastoje se od velikog broja malih i srednjih potrošača, koji su raspršeni na području općine ili druge teritorijalne jedinice. Njihova potražnja za energijom odnosi se ponajprije na grijanje/hlađenje prostora te je stoga određuje površina zgrade koju je potrebno grijati i/ili hladiti. Moglo bi biti korisno primijeniti kriterije kojima se potražnja objašnjava u zemljopisnom smislu (6), npr. raspodijeliti takve potrošače u skupine visoke i niske gustoće potražnje za toplinom. Ista se podjela može upotrijebiti i ako postoji razlikovanje građevinskih segmenata, npr. kako bi se ispunile norme „zgrade gotovo nulte energije”.

Industrijski sektor obično se sastoji od malog broja velikih potrošača topline, čijom potražnjom upravljaju industrijski procesi. U tom se slučaju potrošači mogu raspodijeliti u skupine na temelju potražnje za energijom (MWh/a) i temperaturnih pragova.

2.1.2. Utvrđivanje/procjena trenutačne opskrbe grijanjem i hlađenjem po tehnologiji

Svrha je ovog koraka utvrditi koja se tehnološka rješenja upotrebljavaju za opskrbu grijanjem i hlađenjem (točka 1. u Prilogu VIII. Direktivi o energetskoj učinkovitosti). Analiza i prijavljene vrijednosti trebale bi imati istu strukturu kao i opis potražnje za grijanjem i hlađenjem. Na temelju točke 2. podtočke (a) Priloga VIII. Direktivi o energetskoj učinkovitosti moraju se prijaviti najnoviji dostupni podaci, izraženi u GWh godišnje. Potrebno je razlikovati izvore na lokaciji i izvan lokacije, kao i obnovljive i fosilne izvore energije.

U točki 2. podtočki (a) navode se tehnologije za koje treba podnijeti podatke o opskrbi:

„— u slučaju opskrbe na lokaciji: — kotlovi koji služe samo za grijanje, — visokoučinkovita kogeneracija toplinske i električne energije, — toplinske crpke, — druge tehnologije i izvori na lokaciji, i

— u slučaju opskrbe izvan lokacije: — visokoučinkovita kogeneracija toplinske i električne energije, — otpadna toplina, — druge tehnologije i izvori izvan lokacije;”.

Za svaku tehnologiju treba razlikovati obnovljive i fosilne izvore energije. Podatke koji se ne mogu prikupiti izravno treba dobiti neizravnim putem. Prethodni popis nije taksativan, nego je samo minimum koji treba biti uključen. Dodatne izvore energije trebalo bi uključiti ako su potrebni kako bi se osigurala potpunost i točnost.

Razina detaljnosti podataka o izvorima opskrbe grijanjem i hlađenjem trebala bi odražavati zahtjeve metode koja je izabrana za sveobuhvatnu procjenu. Mogla bi uključivati podatke o lokaciji, tehnologiju, upotrijebljeno gorivo, količinu i kvalitetu (7) isporučene energije (MWh/a), dostupnost topline (dnevno ili godišnje), starost i očekivani životni vijek postrojenja itd.

2.2. UTVRĐIVANJE POSTOJANJA POSTROJENJA KOJA PROIZVODE OTPADNU TOPLINU ILI HLADNOĆU I NJIHOVA POTENCIJALA ZA OPSKRBU GRIJANJEM ILI HLAĐENJEM

Svrha je ovog koraka utvrditi, opisati i kvantificirati izvore otpadne topline ili hladnoće čiji tehnički potencijal još nije u potpunosti iskorišten. To bi moglo poslužiti kao pokazatelj zadovoljavanja postojeće ili buduće potražnje za grijanjem i hlađenjem. U točki 2. podtočki (b) Priloga VIII. Direktivi o energetskoj učinkovitosti navedena su postrojenja koja proizvode toplinu koja treba analizirati:

„— termoelektrane koje mogu proizvoditi otpadnu toplinu ili se mogu naknadno opremiti tako da mogu proizvoditi otpadnu toplinu s ukupnom toplinskom snagom većom od 50 MW;

— kogeneracijska postrojenja za proizvodnju toplinske i električne energije u kojima se upotrebljavaju tehnologije iz dijela II. Priloga I. s ukupnom toplinskom snagom većom od 20 MW;

— postrojenja za spaljivanje otpada;

— pogoni za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora s ukupnom toplinskom snagom većom od 20 MW, osim postrojenja iz točke 2. podtočke (b) podtočaka i. i ii., za opskrbu grijanjem ili hlađenjem uporabom energije iz obnovljivih izvora;

— industrijska postrojenja s ukupnom toplinskom snagom većom od 20 MW koja mogu osigurati otpadnu toplinu.”

Države članice mogu prijeći okvire popisa izvorâ otpadne topline i hladnoće, osobito iz uslužnog sektora, i o njima obavijestiti zasebno. Za potrebe odobrenja i dozvola iz članka 14. stavka 7. Direktive o energetskoj učinkovitosti, države članice mogu procijeniti potencijal za proizvodnju otpadne topline u termoelektranama s ukupnom toplinskom snagom od 20 do 50 MW.

Ujedno može biti koristan opis kvalitete proizvedene energije, npr. temperatura (para ili topla voda) koja je dostupna po primjeni za koju se obično može upotrijebiti (8). Ako količina ili kvaliteta otpadne topline ili hladnoće nisu poznate, mogu se procijeniti upotrebom ispravne metodologije na temelju dobro dokumentiranih pretpostavki. Primjerice, otpadna toplina iz postrojenjâ za proizvodnju električne energije može se oporabiti upotrebom različitih metoda i tehnologija (9).

Države članice na karti moraju prikazati lokaciju mogućih izvora otpadne topline i hladnoće koji bi mogli zadovoljiti potražnju u budućnosti.

2.3. KARTE OPSKRBE TOPLINOM I HLADNOĆOM I POTRAŽNJE ZA TOPLINOM I HLADNOĆOM

Prilogom VIII. Direktivi o energetskoj učinkovitosti zahtijeva se da se u sveobuhvatnu procjenu nacionalnog potencijala za učinkovito grijanje i hlađenje uključi karta cijelog državnog područja koja prikazuje izvore i infrastrukturu potražnje za grijanjem i hlađenjem, uključujući (točka 3. Priloga VIII.):

„— područja potražnje za grijanjem i hlađenjem utvrđena na temelju analize iz točke 1., pri čemu se upotrebljavaju dosljedna mjerila za usredotočivanje na energetski bogata područja u općinama i konurbacijama;

— postojeće opskrbne točke za grijanje i hlađenje utvrđene u točki 2. podtočki (b) i postrojenja za prijenos centraliziranog grijanja;

— planirane opskrbne točke za grijanje i hlađenje čiji je tip utvrđen u točki 2. podtočki (b) i postrojenja za prijenos centraliziranog grijanja”.

Taj popis sadržava samo stavke koje se moraju nalaziti na karti. Mogu se uključiti i druge stavke, npr. distribucija obnovljivih izvora energije.

Izrada karte topline i hladnoće ne bi se smjela smatrati zasebnom zadaćom nego sastavnim dijelom postupka procjene potencijala za poboljšanje učinkovitosti grijanja i hlađenja i sinergija između potrošača i njihovih mogućih opskrbljivača. S obzirom na zahtjev izrade karte, svi prikupljeni podaci o opskrbi grijanjem i hlađenjem i potražnji za grijanjem i hlađenjem trebali bi sadržavati prostornu dimenziju tako da se mogu utvrditi mogućnosti sinergije.

Razlučivost elemenata na karti koja se zahtijeva točkom 3. podtočkom (a) Priloga VIII. Direktivi o energetskoj učinkovitosti mora biti dostatna da bi se utvrdila konkretna područja potražnje za grijanjem i hlađenjem. Za elemente iz točke 3. podtočaka (b) i (c) virtualni prikaz može biti općenitiji (ovisno o izabranoj metodi analize i dostupnim informacijama), ali mora omogućivati dovoljno točno utvrđivanje lokacije konkretnog elementa za potrebe analize troškova i koristi.

Ako su državnoj upravi priopćeni planovi za buduće opskrbne točke i postrojenja ili se na njih upućuje u dokumentima o nacionalnoj politici, to može značiti da su dovoljno razrađeni da ih se uključi u ovu kategoriju. To neće dovesti u pitanje buduće odluke o planiranju ili ulaganju niti biti obvezujuće ni za koju stranku.

Za izradu slojeva karte mogu se upotrijebiti različite metode (10). Nekima se pruža više pojedinosti te mogu zahtijevati veće skupove detaljnih informacija (npr. karte s izopletama). Druge je možda jednostavnije primijeniti, ali su i manje korisne za utvrđivanje sinergija između potrošača i opskrbljivača toplinom i hladnoćom (npr. koropletne karte). Države članice potiče se na izradu karata na temelju najdetaljnijih dostupnih informacija, uz istodobnu zaštitu osjetljivih poslovnih informacija.

Preporučuje se da se karta topline stavi na raspolaganje javnosti na internetu. To već jest praksa u nekim državama članicama jer karta može biti koristan alat za potencijalne ulagače i javnost.

2.4. PREDVIĐANJE POTRAŽNJE ZA GRIJANJEM I HLAĐENJEM

Točkom 4. Priloga VIII. Direktivi o energetskoj učinkovitosti zahtijeva se predviđanje potražnje za grijanjem i hlađenjem u sljedećih 30 godina, s detaljnijim informacijama za sljedećih 10 godina. U predviđanjima se moraju uzeti u obzir učinci politika i strategija povezanih s energetskom učinkovitošću i potražnjom za grijanjem i hlađenjem (npr. dugoročne strategije obnove zgrada u skladu s Direktivom o energetskim svojstvima zgrada (11), integrirani energetski i klimatski planovi u skladu s Uredbom o upravljanju) te bi ona trebala odražavati potrebe različitih sektora industrije.

Države članice trebale bi pri pripremi predviđanja primijeniti podjelu u skladu s točkama 1. i 2. Priloga VIII. Direktivi o energetskoj učinkovitosti kako bi utvrdile trenutačnu ponudu i potražnju (npr. domaćinstva, usluge, industrija i drugo, te njihove moguće potpodjele).

Mogu se upotrijebiti relevantna međunarodna, nacionalna i znanstvena izvješća ako se temelje na dobro dokumentiranoj metodologiji i ako pružaju dovoljno detaljne informacije. Osim toga, predviđanja se mogu temeljiti i na izradi modela potražnje za energijom. Metode i pretpostavke treba opisati i objasniti.

2.5. UDIO ENERGIJE IZ OBNOVLJIVIH IZVORA I IZ OTPADNE TOPLINE ILI HLADNOĆE U POTROŠNJI KRAJNJE ENERGIJE U SEKTORU CENTRALIZIRANOG GRIJANJA I HLAĐENJA

Države članice moraju prijaviti udio energije iz obnovljivih izvora i iz otpadne topline i hladnoće u skladu s člankom 15. stavkom 7. Direktive o energiji iz obnovljivih izvora (12). Podaci se mogu prijaviti za svaku vrstu obnovljivih nefosilnih izvora iz članka 2. stavka 1. Direktive o energiji iz obnovljivih izvora te za otpadnu toplinu.

Države članice moraju upotrebljavati odgovarajuću nacionalnu metodologiju sve dok se u skladu s člankom 35. Direktive o energiji iz obnovljivih izvora ne utvrdi metodologija za obračunavanje hlađenja ostvarenog energijom iz obnovljivih izvora.

3. CILJEVI, STRATEGIJE I MJERE POLITIKE

3.1. ULOGA UČINKOVITOG GRIJANJA I HLAĐENJA U DUGOROČNOM SMANJIVANJU EMISIJA STAKLENIČKIH PLINOVA I PREGLED POSTOJEĆIH POLITIKA

Trebalo bi dati kratak pregled postojećih politika koje su relevantne za učinkovito grijanje i hlađenje i pritom se usredotočiti na sve promjene u odnosu na one o kojima je izviješteno u skladu s Uredbom o upravljanju, pri čemu treba izbjeći dvostruko navođenje.

Posebne politike za grijanje i hlađenje moraju biti u skladu s politikama kojima se pridonosi pet dimenzija energetske unije, osobito energetskoj učinkovitosti (članak 4. točka (b) podtočke od 1. do 4. i članak 15. stavak 4. točka (b) Uredbe o upravljanju). Te su dimenzije:

— dekarbonizacija, uključujući smanjivanje i uklanjanje emisija stakleničkih plinova i doprinos kretanju sektorskog udjela energije iz obnovljivih izvora u konačnoj potrošnji energije,

— energetska učinkovitost, uključujući doprinos postizanju ciljeva povećanja energetske učinkovitosti EU-a do 2030. i okvirnih ključnih etapa za 2030., 2040. i 2050.,

— energetska sigurnost, uključujući diversifikaciju opskrbe, povećanje otpornosti i fleksibilnosti energetskog sustava te smanjivanje ovisnosti o uvozu energije,

— unutarnja energetska tržišta, uključujući poboljšanje međupovezivosti, infrastrukturu za prijenos, politiku zaštite potrošača s tržišnim cijenama koja je usmjerena na sudjelovanje, i ublažavanje energetskog siromaštva, i

— istraživanje, inovacije i konkurentnost, uključujući doprinos privatnim istraživanjima i inovacijama te uvođenje čistih tehnologija.

Države članice moraju opisati kako su energetska učinkovitost i smanjivanje emisija stakleničkih plinova u grijanju i hlađenju povezani s tih pet dimenzija te to kvantificirati ako je opravdano i moguće.

3.1.1. Primjer: Dimenzija dekarbonizacije

Primjerice, za dimenziju dekarbonizacije potrebno je kvantificirati učinke politike energetske učinkovitosti u grijanju i hlađenju na količinu ispuštenih stakleničkih plinova i korištenje zemljišta. Trebalo bi navesti upotrebu tehnologija u budućnosti, kao i kretanje udjela obnovljivih nefosilnih izvora, uključujući primjenu električne energije iz obnovljivih izvora za grijanje i hlađenje (vjetar, solarna fotonaponska energija) i izravnu proizvodnju topline iz nositelja energije iz obnovljivih izvora (grijanje i hlađenje iz solarne toplinske energije, biomasa, bioplin, vodik, sintetički plinovi) i sl. Naknadna analiza troškova i koristi (vidjeti odjeljak 4.) omogućila bi utvrđivanje novih politika i mjera (odjeljak 5.) u svrhu postizanja nacionalnih ciljeva povećanja energetske učinkovitosti i dekarbonizacije povezanih s grijanjem i hlađenjem.

3.1.2. Primjer: Dimenzija energetske učinkovitosti

Kad je riječ o općoj energetskoj učinkovitosti, države članice moraju navesti u kojoj se mjeri očekuje da će politika energetske učinkovitosti u grijanju i hlađenju pridonijeti ključnim etapama za 2030., 2040. i 2050. To treba kvantificirati u smislu potrošnje primarne energije ili krajnje potrošnje energije, uštede primarne ili krajnje energije ili energetskog intenziteta, u skladu s pristupom izabranim u okviru Uredbe o upravljanju.

Države članice trebale bi opisati i relevantne učinke svojih politika na energetsku sigurnost, istraživanje, inovacije i konkurentnost.

4. ANALIZIRANJE GOSPODARSKOG POTENCIJALA UČINKOVITOG GRIJANJA I HLAĐENJA

4.1. ANALIZA GOSPODARSKOG POTENCIJALA

4.1.1. Kratak prikaz

Države članice raspolažu nizom mogućnosti u pogledu analize gospodarskog potencijala tehnologija za grijanje i hlađenje, no u okviru metode potrebno je (točke 7. i 8. Priloga VIII. Direktivi o energetskoj učinkovitosti):

— obuhvatiti cijelo državno područje – time se ne isključuju moguće podanalize, npr. upotreba regionalne raščlambe;

— poći od analize troškova i koristi (članak 14. stavak 3. Direktive o energetskoj učinkovitosti) i upotrijebiti neto sadašnju vrijednost kao kriterij procjene;

— utvrditi alternativne scenarije za učinkovitije tehnologije za grijanje i hlađenje uporabom energije iz obnovljivih izvora – to uključuje izradu ishodišnog i alternativnih scenarija za nacionalne sustave grijanje i hlađenja (13);

— uzeti u obzir brojne tehnologije: industrijsku otpadnu toplinu i hladnoću, spaljivanje otpada, visokoučinkovitu kogeneraciju, druge obnovljive izvore energije, toplinske crpke, smanjivanje gubitka topline iz postojećih centraliziranih mreža; i

— uzeti u obzir socioekonomske i okolišne čimbenike (14).

Dio analize troškova i koristi koji se odnosi na ocjenu iz članka 15. stavka 7. Direktive o energiji iz obnovljivih izvora mora uključivati prostornu analizu područja pogodnih za uporabu energije iz obnovljivih izvora zbog niskog rizika za okoliš i uporabe otpadne topline i hladnoće u sektoru grijanja i hlađenja, kao i ocjenu potencijala za manje projekte na razini kućanstva.

Ovisno o njihovoj dostupnosti i dostupnosti potrebnih informacija, mogli bi se upotrijebiti drugi napredni alati za izradu modela energetskog sustava kako bi se procijenili složeniji odnosi između komponenti nacionalnog energetskog sustava koje se odnose na potražnju za toplinom i opskrbu toplinom, osobito dinamičniji aspekti.

U izvješću o procjeni treba navesti koje su pretpostavke primijenjene, osobito u pogledu cijena glavnih ulaznih i izlaznih čimbenika i diskontne stope.

4.1.2. Zemljopisne granice i granice sustava

Utvrđivanje zemljopisnih granica i granica sustava za sveobuhvatnu procjenu ključni je korak u analizi. One određuju skupinu subjekata i aspekte njihove interakcije koji će biti obuhvaćeni analizom.

U točki 8. podtočki (d) Priloga VIII. Direktivi o energetskoj učinkovitosti utvrđena su dva opća zahtjeva u tom pogledu:

— geografska granica mora obuhvaćati odgovarajuće jasno definirano zemljopisno područje; i

— u analizi troškova i koristi moraju se uzeti u obzir svi relevantni centralizirani ili decentralizirani izvori opskrbe koji su dostupni u okviru sustava i zemljopisnih granica.

Područje koje je omeđeno sveukupnom zemljopisnom granicom mora u potpunosti odgovarati području obuhvaćenom procjenom, tj. administrativnom području dotične države članice. Međutim, preporučuje se, osobito velikim državama članicama, da svoje područje dodatno podijele na regije (npr. NUTS-1) kako bi se lakše upravljalo postupkom kartiranja i planiranja energije i omogućilo uzimanje u obzir različitih klimatskih zona. Države članice trebale bi unutar zemljopisne granice utvrditi mogućnosti sinergije između, s jedne strane, potražnje za grijanjem i hlađenjem te, s druge strane, izvora otpadne topline i hladnoće i izvora topline i hladnoće iz obnovljivih izvora.

Suprotno tomu, granice sustava puno su lokalniji koncept. One moraju razgraničiti jedinicu ili skupinu potrošača grijanja i hlađenja i opskrbljivača grijanjem i hlađenjem među kojima postoji ili bi mogla postojati znatna razmjena energije. Nastali sustavi analizirat će se u okviru njihovih granica (primjenom analize troškova i koristi) kako bi se utvrdilo je li ekonomski isplativo provesti određenu mogućnost opskrbe grijanjem i hlađenjem.

Primjeri takvih sustava mogli bi biti (15):

— skupina zgrada sa stanovima (potrošači topline) i planirani sustav centraliziranoga grijanja (mogući opskrbljivač grijanjem),

— gradska četvrt koja se nalazi blizu odgovarajućeg izvora topline,

— manja postrojenja za grijanje i hlađenje kao što su trgovačke zone (potrošač topline i hladnoće) i toplinske crpke (moguća tehnologija za zadovoljavanje potražnje za toplinom i hladnoćom), i

— industrijsko postrojenje koje troši toplinu i drugo postrojenje koje bi moglo isporučiti otpadnu toplinu.

4.1.3. Utvrđivanje odgovarajućih tehničkih rješenja

Širok raspon visokoučinkovitih rješenja za grijanje i hlađenje mogao bi zadovoljiti potražnju utvrđenu u prethodnim koracima. Troškovno najučinkovitije i najkorisnije rješenje za grijanje ili hlađenje može se definirati kao jedan od sljedećih elemenata ili više njih:

— izvor koji se upotrebljava kao izvor energije, npr. otpadna toplina, biomasa ili električna energija,

— tehnologija koja se upotrebljava za pretvorbu nositelja energije u oblik energije koristan za potrošače, npr. oporaba topline ili toplinske crpke, i

— distribucijski sustav koji omogućuje opskrbu potrošača korisnom energijom (centralizirani ili decentralizirani).

Moguća tehnička rješenja trebalo bi procijeniti i na temelju njihove primjenjivosti u:

— decentraliziranim (ili pojedinačnim) sustavima, u kojima više proizvođača (ili svaki potrošač) proizvodi vlastitu toplinu ili hladnoću na lokaciji, i

— centraliziranim sustavima, u kojima se upotrebljavaju sustavi centraliziranog grijanja i hlađenja za distribuciju toplinske energije potrošačima iz izvora topline izvan lokacije – ti se izvori mogu upotrijebiti za opskrbu grijanjem i hlađenjem granica sustava koje obilježava visoka gustoća potražnje te velikih potrošača, npr. industrijskog postrojenja.

Izbor odgovarajućeg rješenja unutar granica određenog sustava opskrbe i potražnje za energijom (16) ovisit će o brojnim čimbenicima, uključujući:

— dostupnosti izvora (npr. o dostupnosti biomase može ovisiti praktičnost kotlova na biomasu),

— svojstvima potražnje za toplinom (npr. centralizirano grijanje osobito je pogodno za gradska područja s visokom gustoćom potražnje za toplinom), i

— svojstvima moguće opskrbe toplinom (otpadna toplina niske temperature možda nije pogodna za upotrebu u industrijskim procesima, ali bi mogla biti pogodna za unos u sustav centraliziranoga grijanja).

4.1.4. Ishodišni scenarij

Kao što je navedeno u točki 8. podtočki (a) podtočki ii. Priloga VIII. Direktivi o energetskoj učinkovitosti, ishodišni scenarij služit će kao referentna točka, uzimajući u obzir politike u trenutku pripremanja sveobuhvatne procjene. Polazišna točka trebala bi biti u značajkama sljedećih elemenata nacionalnog sustava grijanja i hlađenja:

— pregleda potrošača topline i njihove trenutačne potrošnje energije,

— trenutačnih izvora opskrbe toplinom i hladnoćom, i

— mogućih izvora opskrbe toplinom i hladnoćom (ako se takva kretanja razumno mogu očekivati s obzirom na trenutačne politike i mjere u skladu s dijelom I. Priloga VIII. Direktivi o energetskoj učinkovitosti).

Ishodišni scenarij prikazuje najvjerojatnije kretanje potražnje za energijom, opskrbe i pretvorbe na temelju trenutačnog znanja, tehnološkog razvoja i mjera politike. To je stoga uobičajeni scenarij ili referentni scenarij. On mora odražavati postojeće mjere politike na temelju nacionalnog zakonodavstva i zakonodavstva EU-a te se može temeljiti na scenarijima energetske učinkovitosti i energije iz obnovljivih izvora „s postojećim mjerama”, koji su razvijeni za Uredbu o upravljanju.

Trebao bi uključivati informacije o trenutačnom načinu zadovoljavanja potražnje i pretpostavke o načinu zadovoljavanja u budućnosti. Buduće tehnologije ne moraju biti ograničene na mogućnosti koje se trenutačno upotrebljavaju. One bi mogle uključivati, na primjer, visokoučinkovitu kogeneraciju ili učinkovito centralizirano grijanje i hlađenje ako se takva kretanja mogu razumno očekivati.

4.1.4.1. Trenutačna kombinacija tehnologija za opskrbu grijanjem i hlađenjem

Ishodišni scenarij mora uključivati opis trenutačne kombinacije tehnologija za opskrbu grijanjem i hlađenjem za svaki segment potražnje za toplinom i u okviru svake granice energetskog sustava. Prednost bi trebalo dati pristupu odozdo prema gore na temelju detaljnih informacija (npr. podaci prikupljeni u blizini izvora, rezultati ispitivanja itd.).

Ako ne postoje detaljne informacije, ovaj ulazni čimbenik može se dobiti primjenom pristupa odozgo prema dolje na temelju:

— informacija o trenutačnoj kombinaciji potrošnje goriva, i

— pretpostavki o glavnim tehnološkim rješenjima primijenjenima u nacionalnom kontekstu.

Budući da je kombinacija tehnologije za opskrbu toplinom povezana s izvorom potražnje za toplinom, informacije o tom izvoru mogu se upotrijebiti za umjeravanje procjena za kombinaciju tehnologije. Primjerice, podaci o broju kuća ili stanova unutar granice energetskog sustava mogli bi se upotrijebiti za procjenu ukupnog broja i veličine postavljenih pojedinačnih jedinica za grijanje (pod pretpostavkom jedne jedinice po kući). Isto tako, podaci o broju i veličini industrijskih postrojenja mogli bi se upotrijebiti za približno određivanje broja (i veličine) jedinica za proizvodnju topline u industrijskom sektoru.

4.1.4.2. Buduća kombinacija tehnologija za opskrbu grijanjem i hlađenjem i njihova stopa zamjene

Buduća kombinacija tehnologija za opskrbu grijanjem i hlađenjem mogla bi se procijeniti uzimajući u obzir strukturu energenata u posljednjoj godini i potom utvrđujući kombinaciju tehnologija za tu godinu i sve godine između, pretpostavljajući različite putanje razvoja ovisno o tome kako su se uključivale tehnologije. Kombiniranjem tih informacija s predviđanjima potražnje za grijanjem i hlađenjem moguće je dati predviđanja u pogledu kombinacije tehnologija za cijelo razdoblje.

Pretpostavke o budućoj kombinaciji tehnologija za opskrbu grijanjem i hlađenjem mogu se temeljiti i na stopi zamjene tehnologije. Pod pretpostavkom da će se trenutačna oprema za proizvodnju topline trebati zamijeniti na kraju njezina ekonomskog vijeka trajanja, mogu se stvoriti pretpostavke o:

— upotrebi jednih tehnologija tijekom cijelog vremenskog okvira analize, i

— zamjeni drugih tehnologija.

U tim bi slučajevima stopa zamjene predstavljala ograničenje za ulazak novih tehnologija za postojeću potražnju. Stope zamjene za određene sektore mogle bi se:

— odrediti na temelju istraživanja tržišta ili drugih relevantnih izvora, uzimajući u obzir i mogući utjecaj mjera politike; ili

— procijeniti na temelju prosječnog vijeka trajanja tehnologije – ako se pretpostavi vijek trajanja od 20 godina i zasićenje tržišta, svake se godine zamjenjuje 1/20 fonda te tehnologije.

4.1.5. Izrada alternativnih scenarija

Na temelju točke 8. podtočke (c) Priloga VIII. Direktivi o energetskoj učinkovitosti potrebno je razmotriti sve relevantne scenarije u odnosu na ishodišni, uključujući ulogu učinkovitog individualnog grijanja i hlađenja. Stoga bi unutar svake analizirane granice energetskog sustava broj alternativnih scenarija trebao odgovarati broju tehnički održivih rješenja, predstavljenih u skladu s točkom 7.

Scenariji koji nisu izvedivi (zbog tehničkih ili financijskih razloga ili zbog nacionalnih propisa) mogu se isključiti u ranoj fazi analize troškova i koristi, ali se to mora dokumentirano obrazložiti.

Postupci za izradu alternativnih scenarija u velikom dijelu sliče onima za ishodišni scenarij. Udjeli različitih tehnologija mogu se utvrditi za svaku godinu te je potrebno izračunati veličinu i broj postrojenja. U okviru alternativnih scenarija potrebno je uzeti u obzir ciljeve Europske unije u pogledu energetske učinkovitosti i obnovljivih izvora energije iz Uredbe o upravljanju te istražiti načine ostvarivanja ambicioznijih nacionalnih doprinosa, pod pretpostavkom da je kretanje potražnje za energijom isto kao i u ishodišnom scenariju.

Razina detaljnosti u alternativnim scenarijima ovisit će o sljedećem:

— za rješenja na lokaciji trebalo bi utvrditi udio tehnologije unutar „segmenta” potražnje (17), dok će

— za rješenja izvan lokacije odluka o provedbi rješenja utjecat će na sve segmente kao cjelinu; stoga bi se potreban kapacitet trebao procijeniti na temelju ukupne potražnje i sezonskih uzoraka opterećenja mreže, ne praveći razliku među segmentima potražnje (npr. ako se u mreži centraliziranog grijanja i hlađenja isporučuje grijanje domaćinstvima i uslužnom sektoru, potrebno je procijeniti samo zajednički kapacitet obaju segmenata).

U svakom alternativnom scenariju treba kvantificirati sljedeće (u odnosu na ishodišni scenarij):

— gospodarski potencijal analiziranih tehnologija, pri čemu se kao mjerilo uzima neto sadašnja vrijednost,

— smanjivanje emisija stakleničkih plinova,

— uštede primarne energije (GWh godišnje), i

— utjecaj na udio obnovljivih izvora energije u nacionalnoj kombinaciji izvora energije.

4.2. ANALIZA TROŠKOVA I KORISTI

Analiza troškova i koristi mora se provesti radi ocjenjivanja promjene u dobrobiti koja se može pripisati odluci o ulaganju povezanoj s tehnologijom učinkovitog grijanja i hlađenja. Na temelju točke 8. podtočke (a) podtočke i. Priloga VIII. Direktivi o energetskoj učinkovitosti kao kriterij za procjenu potrebno je upotrijebiti neto sadašnju vrijednost.

Potrebno je utvrditi socijalnu diskontnu stopu. Taj parametar odražava mišljenje društva o tome kako bi se buduće koristi i troškovi trebali vrednovati u odnosu na postojeće (18). Ako se buduće troškove i koristi diskontira na sadašnje vrijednosti, može ih se vremenski uspoređivati.

Analiza troškova i koristi mora uključivati gospodarsku analizu i financijsku analizu sa stajališta ulagača, uključujući primjenu financijske diskontne stope. Time se omogućuje utvrđivanje mogućih područja za utjecaj politike na temelju razlike između financijskih i gospodarskih troškova tehničkog rješenja.

Kako bi se procijenili učinci i moguće koristi grijanja i hlađenja za energetski sustav, države članice trebale bi procijeniti kojim bi se vrstama tehničkih rješenja najbolje mogle zadovoljiti potrebe. Koristi bi mogle uključivati:

— smanjenje zakrivljenosti krivulje potražnje za energijom,

— kompenziranje potražnje u slučajevima zagušenja mreže ili razdobljima najviših cijena energije;

— poboljšanje otpornosti sustava i sigurnosti opskrbe, i

— nuđenje opterećenja za vrijeme visoke ponude ili nuđenje inercije u energetskom sustavu – u analizi troškova i koristi trebala bi se uzeti u obzir vrijednost te fleksibilnosti.

4.3. ANALIZA OSJETLJIVOSTI

Analiza troškova i koristi mora uključivati analizu osjetljivosti kako bi se procijenio učinak promjena u ključnim čimbenicima. To uključuje procjenu apsolutnog učinka promjena i nesigurnosti na neto sadašnju vrijednost i omogućuje utvrđivanje parametara s većim povezanim rizikom. Tipični parametri koje bi trebalo istražiti bili bi:

— promjene troškova ulaganja i operativnih troškova,

— cijene goriva i električne energije,

— kvote CO2, i

— učinci na okoliš.

5. MOGUĆE NOVE STRATEGIJE I MJERE POLITIKE

5.1. PRIKAZ BUDUĆIH ZAKONODAVNIH I NEZAKONODAVNIH MJERA POLITIKE

Države članice trebale bi pružiti pregled mjera politike koje su dodane postojećima koje su opisane u točki 6. Priloga VIII. Direktivi o energetskoj učinkovitosti. Trebala bi postojati logična povezanost između:

— podataka o grijanju i hlađenju prikupljenih za točke 1. i 2.,

— budućih mjera politike, i

— njihova procijenjenog učinka.

Na temelju točke 9. za svaku mjeru politike treba kvantificirati sljedeće elemente:

— „smanjivanj[e] emisija stakleničkih plinova;

— ušted[e] primarne energije u GWh godišnje;

— utjeca[j] na udio visokoučinkovite kogeneracije;

— utjeca[j] na udio obnovljivih izvora energije u nacionalnoj kombinaciji izvora energije te u sektoru grijanja i hlađenja;

— poveznic[e] s nacionalnim financijskim programiranjem i uštedama za državni proračun i sudionike na tržištu;

— procijenjen[e] mjer[e] javne potpore, ako postoje, uz godišnji proračun i utvrđivanje mogućeg elementa potpore.”

Planirane mjere politike za ostvarenje potencijala energetske učinkovitosti u grijanju i hlađenju trebale bi se uključiti u integrirani nacionalni energetski i klimatski plan u skladu s člankom 21. Uredbe o upravljanju. Države članice mogu pri ažuriranju planova do 30. lipnja 2024. uključiti nove elemente i povezati ih sa sveobuhvatnom procjenom.

(1) Smjernice o Direktivi 2012/27/EU;

https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/ALL/?uri=CELEX:52013SC0449

(2) „Korisna energija” znači sva energija koju krajnji korisnici zahtijevaju u obliku topline i hladnoće nakon što se u opremi za grijanje i hlađenje provedu svi koraci pretvorbe energije.

(3) Cjelokupna energija kojom se opskrbljuju industrija, promet, kućanstva, uslužne djelatnosti i poljoprivreda. U krajnju potrošnju energije ne ulaze isporuke sektoru za pretvorbu energije i samoj energetskoj industriji. Potrebno je objasniti sva odstupanja od statistike i bilanci dostupnih putem Eurostata.

(4) Smjernice o Direktivi 2012/27/EU;

https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/ALL/?uri=CELEX:52013SC0449

(5) Za više informacija o tipičnoj raščlambi topline i hladnoće na temelju njihove primjene vidjeti Prilog IV.

(6) Primjeri su takvih kriterija:

— gustoća potražnje za toplinom (MWh/km2) – godišnja potrošnja grijanja i hlađenja po zgradama na određenoj teritorijalnoj jedinici, npr. u skladu s izvješćem projekta STRATEGO (https://heatroadmap.eu/wp-content/uploads/2018/09/STRATEGO-WP2-Background-Report-6-Mapping-Potenital-for-DHC.pdf) područja visoke potražnje su ona koja troše više od 85 GWh/km2 grijanja godišnje; i

— stupanj izgrađenosti (m2/m2) – grijana ili hlađena površina poda zgrada na određenoj teritorijalnoj jedinici podijeljena s površinom te jedinice. Za više pojedinosti vidjeti Background report providing guidance on tools and methods for the preparation of public heat maps (Popratno izvješće sa smjernicama o alatima i metodama za pripremu javnih karata topline), točka 2.1.1.; http://publications.jrc.ec.europa.eu/repository/handle/JRC98823

(7) Za više informacija o tipičnoj raščlambi topline i hladnoće na temelju njihove primjene vidjeti Prilog IV.

(8) Za više informacija o tipičnoj raščlambi topline i hladnoće na temelju njihove primjene vidjeti Prilog V.

(9) Guidelines on best practices and informal guidance on how to implement the comprehensive assessment at Member State level (Smjernice o najboljim praksama i neslužbene smjernice o načinu provedbe sveobuhvatne procjene na razini države članice); http://publications.jrc.ec.europa.eu/repository/handle/JRC98819

(10) Za više pojedinosti o metodama procjene otpadne topline vidjeti Background report providing guidance on tools and methods for the preparation of public heat maps (Popratno izvješće sa smjernicama o alatima i metodama za pripremu javnih karata topline), točke 3. i 4.;

http://publications.jrc.ec.europa.eu/repository/handle/JRC98823

(11) Direktiva 2010/31/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 19. svibnja 2010. o energetskim svojstvima zgrada (SL L 153, 18.6.2010., str. 13.).

(12) Direktiva (EU) 2018/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2018. o promicanju uporabe energije iz obnovljivih izvora (SL L 328, 21.12.2018., str. 82.).

(13) Uključujući ocjenu potencijala energije iz obnovljivih izvora te uporabe otpadne topline i hladnoće u sektoru grijanja i hlađenja, kako je navedeno u članku 15. stavku 7. Direktive o energiji iz obnovljivih izvora.

(14) Za više objašnjenja vidjeti Prilog V.

(15) Ovaj netaksativan popis ovdje se navodi samo radi davanja primjera.

(16) To označava područje u kojem su sustavi opskrbe i potražnje za energijom međusobno povezani i sličnih obilježja.

(17) Odnosno, konkretne krajnje potrošnje (grijanje prostora, hlađenje, topla voda ili para) ili (pod)sektora (npr. sektor domaćinstva ili jedan od njegovih podsektora).

(18) Komisija preporučuje socijalnu diskontnu stopu (Priručnik za analizu troškova i koristi ulagačkih projekata) od 5 % u kohezijskim zemljama i 3 % u drugim državama članicama. Države članice mogu utvrditi drukčiju referentnu vrijednost, pod uvjetom:

— da je opravdaju na temelju predviđanja gospodarskog rasta i drugih parametara; i