PROVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2019/244

оd 11. veljače 2019.

o uvođenju konačne kompenzacijske pristojbe na uvoz biodizela podrijetlom iz Argentine

EUROPSKA KOMISIJA,

uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,

uzimajući u obzir Uredbu (EU) 2016/1037 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (1) („osnovna uredba”), a posebno njezin članak 15.,

budući da:

1. POSTUPAK

1.1. Pokretanje postupka

(1) Europska komisija („Komisija”) pokrenula je 31. siječnja 2018. antisubvencijski ispitni postupak u vezi s uvozom u Europsku uniju biodizela podrijetlom iz Argentine („predmetna zemlja”) na temelju članka 10. Uredbe (EU) 2016/1037. Objavila je Obavijest o pokretanju postupka u Službenom listu Europske unije (2) („Obavijest o pokretanju postupka”).

(2) Komisija je pokrenula ispitni postupak nakon što je je 18. prosinca 2017. Europski odbor za biodizel („EBB” ili „podnositelj pritužbe”) podnio pritužbu u ime proizvođača. Podnositelj pritužbe čini približno 70 % ukupne proizvodnje biodizela u Uniji. Pritužba je sadržavala dokaze o subvencioniranju i posljedičnoj prijetnji štete dostatne za opravdanje pokretanja ispitnog postupka.

(3) Prije pokretanja antisubvencijskog ispitnog postupka Komisija je obavijestila vladu Argentine (3) da je zaprimila valjano dokumentiranu pritužbu te ju je pozvala na konzultacije u skladu s člankom 10. stavkom 7. osnovne uredbe. Vlada Argentine prihvatila je ponuđene konzultacije, koje su održane 24. siječnja 2018. Tijekom konzultacija te naknadnih kontakata s vladom Argentine primjereno su uzete u obzir primjedbe koje je dostavila vlada Argentine. Međutim, nije bilo moguće postići sporazumno rješenje.

(4) Nakon objave Obavijesti o pokretanju postupka Komisija je primila primjedbe o pokretanju postupka od Argentinske komore za biogoriva (Cámara Argentina de Biocombustibles, CARBIO). CARBIO je u primjedbama naveo da argentinska industrija biodizela nije subvencionirana te da uvoz argentinskog biodizela nije nikakva prijetnja materijalne štete industriji Unije.

(5) Kad je riječ o dokazima o subvencioniranju u fazi pokretanja postupka, Komisija je učinila dostupnom javnu verziju pritužbe, a svoju je analizu dokaza raspoloživih u toj fazi iznijela u izvješću o dostatnosti dokaza, na temelju kojega je ispitni postupak pokrenut.

(6) Kad je riječ o dokazima o prijetnji štete, CARBIO je tvrdio da podnositelj pritužbe nije dostavio dostatne dokaze s obzirom na kriterije iz članka 8. stavka 8. osnovne uredbe, konkretno o znatnom rastu uvoza, slobodno raspoloživom kapacitetu u Argentini i učinku argentinskog uvoza na cijene. Međutim, argumentacija koju je iznio CARBIO uvelike se temeljila na pretjerano pesimističnim procjenama kretanja argentinskog izvoza u 2018., koji je CARBIO procijenio na 480 000 tona za cijelu 2018. u sve zemlje svijeta, a da nije potkrijepio tu nisku vrijednost koja je bila 70 % niža od odgovarajuće vrijednosti za 2016. i 2017. (4) S obzirom na tako nisku razinu argentinski uvoz ne bi predstavljao prijetnju štete industriji Unije. Komisija je razmotrila dokaze dostavljene u pritužbi (na temelju stvarnog uvoza do kolovoza 2017. i procjena za 2018. na temelju podataka o proizvodnji iz izvješća GAIN-a (5)) koji su ukazivali na mnogo višu procijenjenu razinu uvoza. Kad je riječ o proizvodnom kapacitetu, CARBIO je potvrdio da proizvodni kapacitet u Argentini doista znatno premašuje domaću potrošnju, za više od 3 milijuna tona.

(7) Stoga su te tvrdnje odbijene.

1.2 Evidentiranje uvoza

(8) Podnositelj pritužbe podnio je 21. veljače 2018. zahtjev za evidentiranje uvoza biodizela podrijetlom iz Argentine na temelju članka 24. stavka 5. osnovne uredbe. Komisija je 24. svibnja 2018. objavila Provedbenu uredbu (EU) 2018/756 („Uredba o evidentiranju”) (6) o uvođenju obveze evidentiranja uvoza biodizela podrijetlom iz Argentine od 25. svibnja 2018.

(9) Kao odgovor na zahtjev za evidentiranje zainteresirane strane dostavile su primjedbe koje je Komisija razmotrila u Uredbi o evidentiranju. Komisija je na raspolaganju imala dovoljno dokaza kojima se opravdava potreba za evidentiranjem uvoza.

(10) U skladu s člankom 24. stavkom 5. osnovne uredbe uvoz predmetnog proizvoda podliježe evidentiranju kako bi se, ako se ispitnim postupkom utvrde nalazi koji dovode do uvođenja kompenzacijskih pristojbi i ako su ispunjeni potrebni uvjeti, osigurala retroaktivna naplata pristojbi na evidentirani uvoz u skladu s primjenjivim zakonskim odredbama.

(11) Nakon objave Uredbe o evidentiranju Komisija je o tome primila primjedbe vlade Argentine i Argentinske komore za biogoriva.

(12) Primjedbe vlade Argentine odnosile su se na tvrdnju da Komisija nije dostavila dostatne dokaze o subvencioniranju te da nije dokazala štetu koja je prouzročena industriji Unije masovnim uvozom argentinskog biodizela u relativno kratkom razdoblju.

(13) Kako je objašnjeno u uvodnim izjavama od 5. do 7., Komisija je smatrala da je u trenutku pokretanja postupka imala dostatne dokaze o subvencioniranju i prijetnji štete. Usto, u uvodnoj izjavi 14. Uredbe o evidentiranju, Komisija je iznijela dokaze o masovnom povećanju uvoza argentinskog biodizela u apsolutnom smislu i u smislu tržišnog udjela u razdoblju od kolovoza 2017. do ožujka 2018., što bi moglo ukazivati na postojanje materijalne štete potkraj razdoblja ispitnog postupka. Stoga su te tvrdnje odbijene.

1.3. Razdoblje ispitnog postupka i razmatrano razdoblje

(14) Ispitnim postupkom o subvencioniranju i šteti obuhvaćeno je razdoblje od 1. siječnja 2017. do 31. prosinca 2017. („razdoblje ispitnog postupka”). Ispitivanjem kretanja važnih za procjenu štete obuhvaćeno je razdoblje od 1. siječnja 2014. do kraja razdoblja ispitnog postupka („razmatrano razdoblje”).

1.4. Zainteresirane strane

(15) U Obavijesti o pokretanju postupka Komisija je zainteresirane strane pozvala da joj se obrate radi sudjelovanja u ispitnom postupku. Osim toga, Komisija je o pokretanju ispitnog postupka obavijestila podnositelja pritužbe, druge poznate proizvođače iz Unije, poznate proizvođače izvoznike i vladu Argentine, poznate uvoznike, dobavljače, korisnike i trgovce, te udruženja za koja se zna da se postupak na njih odnosi, te ih je pozvala na sudjelovanje.

(16) Zainteresirane strane imale su priliku dostaviti primjedbe na pokretanje ispitnog postupka i zatražiti saslušanje pred Komisijom i/ili službenikom za saslušanje u trgovinskim postupcima.

1.5. Odabir uzorka

(17) U Obavijesti o pokretanju postupka Komisija je navela da bi mogla provesti odabir uzorka zainteresiranih strana u skladu s člankom 27. osnovne uredbe.

1.5.1. Odabir uzorka proizvođača iz Unije

(18) Komisija je u Obavijesti o pokretanju postupka navela da je odabrala privremeni uzorak proizvođača iz Unije. Komisija je odabrala uzorak na temelju najveće reprezentativne proizvodnje koja se razumno mogla ispitati u raspoloživom vremenu.

(19) Privremeni se uzorak sastojao od triju proizvođača iz Unije i imao je široku zemljopisnu zastupljenost. Proizvođači iz Unije u uzorku činili su 19 % ukupnog obujma proizvodnje industrije Unije. Komisija je pozvala zainteresirane strane da dostave primjedbe o privremenom uzorku.

(20) CARBIO, Greenergy Fuels Limited i podnositelj pritužbe Komisiji su dostavili potkrijepljene primjedbe na privremeni uzorak. Te su primjedbe detaljnije analizirane u uvodnim izjavama od 310. do 313.

(21) Kao rezultat toga, Komisija je jednog od proizvođača iz Unije u privremenom uzorku zamijenila drugim. Konačni uzorak sastojao se od proizvođača iz Unije iz triju različitih država članica. Činio je više od 23 % proizvodnje u Uniji.

1.5.2. Odabir uzorka uvoznika

(22) Kako bi odlučila je li odabir uzorka potreban i, ako jest, kako bi odabrala uzorak, Komisija je od nepovezanih uvoznika zatražila da dostave informacije navedene u Obavijesti o pokretanju postupka.

(23) Dva nepovezana uvoznika dostavila su zatražene informacije i pristala na uvrštenje u uzorak. S obzirom na mali broj nepovezanih uvoznika Komisija je odlučila da odabir uzorka nije potreban.

1.5.3. Odabir uzorka proizvođača izvoznika iz Argentine

(24) Kako bi odlučila je li odabir uzorka potreban i, ako jest, kako bi odabrala uzorak, Komisija je od svih proizvođača izvoznika iz Argentine zatražila da dostave informacije određene u Obavijesti o pokretanju postupka. Usto, Komisija je od argentinskih nadležnih tijela zatražila da utvrde ostale proizvođače izvoznike koji bi mogli biti zainteresirani za sudjelovanje u ispitnom postupku i/ili da stupe u kontakt s njima.

(25) Devet proizvođača iz predmetne zemlje dostavilo je zatražene informacije i pristalo da ih se uključi u uzorak. Komisija je iz uzorka isključila jedno trgovačko društvo jer u razdoblju ispitnog postupka nije izvozilo u Uniju. Preostalih osam društava ili grupa društava tijekom razdoblja ispitnog postupka činilo je 100 % izvoza u Uniju. U skladu s člankom 27. stavkom 1. točkom (b) osnovne uredbe Komisija je odabrala sljedeći uzorak od triju grupa proizvođača izvoznika na temelju najvećeg reprezentativnog obujma izvoza u Uniju koji bi se razumno mogao ispitati u raspoloživom vremenu: — Grupa Renova (Molinos Agro SA, Oleaginosa Moreno Hermanos SACIFIyA, Vicentin SAIC), Argentina; — Grupa T6 (Aceitera General Deheza SA, Bunge Argentina SA), Argentina; — Louis Dreyfus Commodities („LDC”) Argentina SA, Argentina.

(26) Grupe proizvođača izvoznika u uzorku činile su 84 % ukupnog izvoza predmetnog proizvoda u Uniju tijekom razdoblja ispitnog postupka.

(27) U skladu s člankom 27. stavkom 2. osnovne uredbe Komisija se o odabiru uzorka savjetovala sa svim poznatim proizvođačima izvoznicima za koje se zna da se postupak na njih odnosi te s vladom Argentine. Komisija nije primila nikakve primjedbe na predloženi uzorak.

1.5.4. Pojedinačno ispitivanje

(28) Nijedan proizvođač izvoznik koji nije bio uključen u uzorak nije zatražio pojedinačno ispitivanje u skladu s člankom 27. stavkom 3. osnovne uredbe.

1.6. Odgovori na upitnik i posjeti radi provjere

(29) Komisija je upitnike poslala vladi Argentine, trima grupama proizvođača izvoznika u uzorku, trima proizvođačima iz Unije u uzorku i dvama nepovezanim uvoznicima koji su se javili.

(30) Komisiji su odgovore na upitnik dostavili vlada Argentine, sve grupe proizvođača izvoznika u uzorku, svi proizvođači iz Unije u uzorku, no samo jedan od dvaju nepovezanih uvoznika koji surađuju.

(31) Komisija je zatražila i provjerila sve informacije koje je smatrala potrebnima za utvrđivanje subvencije, posljedične prijetnje štete i interesa Unije. Posjet radi provjere, u kojem su sudjelovali i službenici drugih relevantnih ministarstava, obavljen je u prostorima argentinskih ministarstava agroindustrije, vanjskih poslova, proizvodnje i oporezivanja. Posjeti radi provjere obavljeni su i u prostorima banaka Banco de Córdoba, Banco de la Provincia de Buenos Aires, Banco de la Ciudad de Buenos Aires, Banco Central de la República Argentina i Banco de la Nación Argentina.

(32) Posjeti radi provjere u skladu s člankom 26. osnovne uredbe obavljeni su u prostorima EBB-a i sljedećih društava: proizvođači iz Unije: — Masol Iberia Biofuel, S.L.U., El Grao (Castellón) i Barcelona, Španjolska, — Saipol, Grand-Couronne, Francuska, — Verbio Vereinigte BioEnergie AG, Leipzig, Njemačka, proizvođači izvoznici u uzorku iz Argentine: — Grupa Renova: — Molinos Agro SA, Buenos Aires, — Oleaginosa Moreno Hermanos SACIFIyA, Buenos Aires, — Vicentin SAIC, Buenos Aires, — Grupa T6: — Aceitera General Deheza SA, Buenos Aires, — Bunge Argentina SA, Buenos Aires, — LDC Argentina SA, Buenos Aires.

1.7. Neuvođenje privremenih mjera i daljnji postupak

(33) S obzirom na to da je Komisija utvrdila da je potrebno prikupiti dodatne informacije o razvoju događaja nakon razdoblja ispitnog postupka, koje bi mogle dodatno potvrditi Komisijine privremene nalaze i više razjasniti interes Unije, Komisija je odlučila da u ovom predmetu neće uvesti privremene mjere.

(34) Komisija je 21. rujna 2018. u dokumentu s informacijama u kojem je opisala svoje privremene nalaze sve zainteresirane strane obavijestila da se na uvoz biodizela podrijetlom iz Argentine u Uniju neće uvesti privremene kompenzacijske pristojbe. Šest država članica (Francuska, Španjolska, Bugarska, Poljska, Portugal i Rumunjska) 8. listopada 2018. zatražilo je od Komisije da uvede privremene kompenzacijske mjere u ovom predmetu. Komisija je dopisom od 10. listopada 2018. potvrdila da je ispitni postupak u tijeku i da će se dodatne činjenice razmotriti (konkretno razvoj događaja neposredno nakon razdoblja ispitnog postupka).

(35) Nekoliko zainteresiranih strana dostavilo je pisane podneske o dokumentu s informacijama. Stranama koje su to zatražile omogućeno je da budu saslušane, uključujući pred službenikom za saslušanje.

(36) Nakon objave dokumenta s informacijama zaprimljene su primjedbe vlade Argentine, CARBIO-a, svih grupa proizvođača izvoznika u uzorku i EBB-a.

(37) Komisija je nastavila prikupljati i provjeravati sve informacije koje je smatrala potrebnima za donošenje svojih konačnih nalaza. Te su informacije, među ostalim, sadržavale dodatne odgovore na upitnik EBB-a i proizvođača iz Unije u uzorku o razvoju događaja nakon razdoblja ispitnog postupka, podatke o uvozu biodizela u Uniju nakon razdoblja ispitnog postupka i podatke koje su zainteresirane strane dostavile nakon objave dokumenta s informacijama.

(38) Komisija je 3. prosinca 2018. svim stranama objavila bitne činjenice i razmatranja na temelju kojih namjerava uvesti konačnu kompenzacijsku pristojbu na uvoz predmetnog proizvoda u Uniju. Svim je stranama dan rok unutar kojeg su mogle iznijeti primjedbe na konačnu objavu.

(39) Nakon konačne objave EBB, Copa (Odbor profesionalnih poljoprivrednih organizacija), Cogeca (Opće udruženje poljoprivrednih zadruga u Europskoj uniji) i Europski savez za uljarice pozdravili su namjeru Komisije da uvede konačnu kompenzacijsku pristojbu na uvoz predmetnog proizvoda u Uniju.

2. PREDMETNI PROIZVOD I ISTOVJETNI PROIZVOD

2.1. Predmetni proizvod

(40) Predmetni proizvod jesu monoalkilni esteri masnih kiselina i/ili parafinska plinska ulja dobivena sintezom i/ili hidrotretiranjem, nefosilnog podrijetla, uobičajeno poznat kao „biodizel”, u čistom obliku ili u mješavini, podrijetlom iz Argentine („predmetni proizvod”).

(41) Ispitnim postupkom pokazalo se da je biodizel koji se proizvodi u Argentini isključivo metilni ester iz sojina ulja („SME”), dok je biodizel koji se proizvodi u Uniji uglavnom metilni ester iz repice („RME”), ali se dobiva i iz drugih sirovina, uključujući otpadna ulja te djevičanska ulja.

(42) SME i RME pripadaju kategoriji metilnih estera masnih kiselina (FAME). Pojam „ester” odnosi se na transesterifikaciju biljnih ulja, odnosno miješanje ulja s alkoholom, čime nastaju biodizel i, kao nusproizvod, glicerin. Pojam „metil” odnosi se na metanol, alkohol koji se najčešće upotrebljava u tom procesu.

(43) SME biodizel mogao bi se upotrebljavati u čistom obliku, ali se obično miješa prije upotrebe u Uniji. To se radi jer SME u čistom obliku nije u skladu s europskom normom EN 14214 u pogledu jodnog i cetanskog broja. SME se miješa s RME-om jer SME ima višu točku začepljenja filtra za gorivo na niskoj temperaturi (Cold Filter Plugging Point – CFPP) nego RME pa nije pogodan za upotrebu u čistom obliku tijekom zimskih mjeseci u hladnijim dijelovima Europske unije.

(44) Te mješavine biodizela i mineralnih dizela na kraju se upotrebljavaju u prometnom sektoru kao gorivo za dizelske motore u cestovnim vozilima kao što su automobili, kamioni i autobusi te u vlakovima. Biodizel u čistom obliku ili miješan s mineralnim dizelom može se upotrebljavati i kao gorivo za ogrjev u kućanskim, komercijalnim ili industrijskim kotlovima te kao gorivo za generatore koji proizvode električnu energiju. Testira se uvođenje biodizela u zračni promet radi smanjenja emisije CO2 zračne industrije.

(45) Predmetni proizvod trenutačno je razvrstan u oznake KN ex 1516 20 98 (oznake TARIC 1516209821, 1516209829 i 1516209830), ex 1518 00 91 (oznake TARIC 1518009121, 1518009129 i 1518009130), ex 1518 00 95 (oznaka TARIC 1518009510), ex 1518 00 99 (oznake TARIC 1518009921, 1518009929 i 1518009930), ex 2710 19 43 (oznake TARIC 2710194321, 2710194329 i 2710194330), ex 2710 19 46 (oznake TARIC 2710194621, 2710194629 i 2710194630), ex 2710 19 47 (oznake TARIC 2710194721, 2710194729 i 2710194730), 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 99 92 (oznake TARIC 3824999210, 3824999212 i 3824999220), 3826 00 10 i ex 3826 00 90 (oznake TARIC 3826009011, 3826009019 i 3826009030).

2.2. Istovjetni proizvod

(46) Ispitni je postupak pokazao da sljedeći proizvodi imaju ista osnovna fizička, kemijska i tehnička svojstva te iste osnovne namjene: (a) predmetni proizvod; (b) proizvod koji se proizvodi i prodaje na domaćem tržištu Argentine; (c) proizvod koji u Uniji proizvodi i prodaje industrija Unije.

(47) Komisija je stoga odlučila da su ti proizvodi istovjetni proizvodi u smislu članka 2. točke (c) osnovne uredbe.

2.3. Tvrdnje u pogledu opsega proizvoda

(48) Komisija nije primila nikakve tvrdnje u pogledu opsega proizvoda.

3. SUBVENCIONIRANJE

3.1. Subvencije i programi subvencioniranja u okviru ovog ispitnog postupka

(49) Na temelju dostupnih informacija, uključujući informacije sadržane u pritužbi, Obavijesti o pokretanju postupka i odgovorima na Komisijin upitnik, Komisija je ispitala navodno subvencioniranje koje vlada Argentine provodi u okviru sljedećih programa subvencioniranja: (1) vladine potpore industriji biodizela, uključujući dobavu soje uz naknadu manju od primjerene; (2) kupnje biodizela koju je odobrila vlada za višu naknadu od primjerene („ugovor o opskrbi biodizelom”); (3) davanja zajmova i financiranja izvoza po povlaštenim uvjetima, uključujući povlaštene zajmove koje odobrava Narodna banka Argentine (Banco de la Nación Argentina, „BNA”); (4) prihoda kojih se vlada odrekla ili ih nije naplatila, kao što su ubrzane amortizacije za proizvođače biodizela na temelju Zakona o biogorivima iz 2006., odgoda i oslobođenje od plaćanja minimalnog pretpostavljenog poreza na dohodak za proizvođače biodizela na temelju Zakona o biogorivima iz 2006.; te (5) oslobođenja od pokrajinskih i općinskih poreza: (a) oslobođenja od pokrajinskih poreza koja omogućuje pokrajina Cordoba; (b) oslobođenja od pokrajinskih poreza koja omogućuje pokrajina Buenos Aires; (c) sustava promicanja i industrijskog razvoja („PSPID”) pokrajine Santiago del Estero – Pokrajinski zakon br. 6.750: (d) sporazuma o općinskim porezima između društva Louis Dreyfus Argentina i općine General Lagos; (e) smanjenja postotne porezne stope na temelju sporazuma „Pacto Fiscal” (Odluka 14/1994); (f) oslobođenja za nekretnine na temelju Industrijskog zakona pokrajine Santa Fe: oslobođenje od plaćanja poreza na nekretnine na temelju Pokrajinskog zakona br. 8.478/1979 (članak 4.) o promicanju industrije; (g) oslobođenja od pokrajinskih poreza koje omogućuje pokrajina Santa Fe; (h) oslobođenje od upravne pristojbe u pokrajini Santa Fe na temelju članka 183.29; (i) oslobođenje od plaćanja poreza na promet za izvoznu prodaju u pokrajini Santa Fe na temelju članka 127.

3.2. Vladina potpora industriji biodizela, uključujući dobavu soje uz naknadu manju od primjerene

3.2.1. Primjena odredbi članka 28. stavka 1. osnovne uredbe

(50) Komisija je vladu Argentine obavijestila da će za ispitivanje postojanja i opsega navodne potpore odobrene industriji biodizela, uključujući dobavu soje uz naknadu manju od primjerene, možda morati upotrijebiti raspoložive podatke u skladu s člankom 28. stavkom 1. osnovne uredbe.

(51) Komisija je pri pokretanju postupka od vlade Argentine zatražila da dostavi podatke za kontakt (nazive, adrese i e-poštu) svih društava koja dostavljaju glavnu sirovinu (soju) za proizvodnju predmetnog proizvoda. Vlada Argentine nije dostavila te podatke za kontakt.

(52) Budući da nije dostavila odgovor na to pitanje, vladi Argentine poslan je 17. travnja 2018. zahtjev za dostavljanje dodatnih informacija o najvećim proizvođačima/dobavljačima soje koji su argentinskim proizvođačima biodizela dostavljali sirovine.

(53) S obzirom na znatan broj društava koja su dostavljala glavnu sirovinu za predmetni proizvod, u duhu dobre suradnje i kako bi prikupila barem neke podatke relevantne za ispitni postupak, Komisija je zahtjev ograničila na podatke o samo deset najvažnijih proizvođača/dobavljača soje.

(54) Komisija nije primila sve informacije za većinu tih proizvođača/dobavljača sirovina za proizvodnju predmetnog proizvoda. Primila je zapravo samo informacije od proizvođača biodizela koji su sami proizvodili sojino ulje (ne soju). Deset najvećih proizvođača soje nije dostavilo nikakve zatražene informacije. Budući da nije dobila te informacije, Komisija je smatrala da nije primila ključne informacije koje su relevantne za taj aspekt ispitnog postupka.

(55) Nadalje, Komisija je zatražila bilo kakve raspoložive informacije iz prethodne uvodne izjave za dobavljače soje u 2014., 2015., 2016. i razdoblju ispitnog postupka u kojima vlada Argentine nema nikakvih udjela ili nije najveći dioničar. Te su informacije zatražene kako bi se procijenilo jesu li dobavljač soje i proizvođač biodizela bili nepovezani, povezani ili dio istog subjekta. Komisija je zatražila dokaze da je vlada Argentine pokušala kontaktirati s tim dobavljačima ili da Komisiji navede kako bi se te informacije mogle dobiti (npr. preko relevantnih udruženja). Vlada Argentine nije uključila zatražene informacije niti bilo kakve dokaze da je barem pokušala kontaktirati s tim dobavljačima.

(56) U odgovoru vlade Argentine od 15. veljače 2018. navedeno je da bi podatke koje je Komisija zatražila u pogledu uzgajivača soje mogla dostaviti četiri tijela, od kojih su dva ACSOJA (Asociación de la Cadena de la Soja Argentina) i CARBIO. Službe Komisije sastale su se s oba tijela tijekom posjeta radi provjere u Argentini, ali nisu primljeni nikakvi podaci o dobavljačima soje. Ta druga dva tijela (7) nisu ispitana s obzirom na ograničeno raspoloživo vrijeme. ACSOJA i CARBIO odabrani su za ispitivanje kao dva tijela koja bi najvjerojatnije mogla moći pomoći u ispitnom postupku.

(57) Tijekom sastanka s ACSOJA-om predstavnici Komisije postavili su niz pitanja o stanju na tržištu soje u Argentini, o odnosu dobavljača soje i proizvođača biodizela te o utjecaju poreza na izvoz na njihovu djelatnost. Predstavnik ACSOJA-e nije dao nikakav smislen odgovor na ta pitanja ni dostavio konkretne podatke i dokaze korisne za ispitni postupak. Bilo je jasno da ACSOJA samo predstavlja druga predstavnička tijela u sojinom vrijednosnom lancu i da nije mogla detaljnije odgovoriti na upite ili službama Komisije dati informacije o proizvodnji soje koje su zatražene u upitniku.

(58) Jednako tako, ACSOJA se tijekom posjeta radi provjere obvezala poslati priopćenja za medije o porezu na izvoz soje i kraju njezina proizvodnog lanca. Komisija nikad nije primila ta priopćenja za medije.

(59) Budući da je CARBIO udruženje proizvođača biodizela, Komisiji nije mogao dati zatražene podatke o proizvođačima soje.

(60) Stoga, u pogledu navodne vladine dobave soje uz naknadu manju od primjerene, vlada Argentine nije dostavila potrebne informacije i dokaze koje je Komisija zatražila u upitniku, u dopisu od 17. travnja 2018. i tijekom posjeta radi provjere.

(61) Zbog nedostatne suradnje Komisija nije mogla prikupiti sve informacije koje smatra relevantnima za svoje nalaze u ovom ispitnom postupku. Točnije, Komisija nije mogla dobiti informacije i podatke o tržištu za proizvođače soje, utjecaju vladinih mjera (kao što je porez na izvoz soje) na njihovo ponašanje te o opskrbi proizvođača biodizela sojom.

(62) Te su informacije uključivale ponašanje i odluke proizvođača soje prije i poslije uvođenja te različitih izmjena poreza na izvoz i drugih sličnih mjera ograničavanja, njihove proizvodne strategije i mogućnost prelaska na druge poljoprivredne kulture, dostupnost obradivog zemljišta i pristup njemu, obilježja i dinamiku tržišta s obzirom na razlikovanje velikih društava i MSP-ova, kanale za prodaju i stavljanje proizvoda na tržište te strategije za njihova domaća i izvozna tržišta, cijene i politike određivanja cijena na njihovim domaćim i izvoznim tržištima, utjecaj međunarodne cijene na njihove politike određivanja cijena, situaciju u pogledu tržišnog natjecanja u zemlji i na izvoznim tržištima, njihovu profitabilnost tijekom godina, utjecaj mogućeg prekomjernog kapaciteta i strategije stvaranja zaliha, uvoz i izvoz njihovih glavnih kupaca u zemlji i na izvoznim tržištima, uključujući ulogu industrije drobljenja soje i dodanu vrijednost ostvarenu u industriji drobljenja te situaciju u pogledu tržišnog natjecanja u industriji mljevenja u Argentini i na međunarodnim tržištima.

(63) Nadalje, suprotno tvrdnjama vlade Argentine u njezinu odgovoru na upitnik, tijekom posjeta radi provjere službe Komisije utvrdile su da se pokazalo da je vlada Argentine bila vlasnik jednog dobavljača soje za industriju biodizela, odnosno društva YPF (8). Međutim, s obzirom na to da je YPF tek jedan od stotina dobavljača soje za industriju biodizela, informacije koje je dostavio taj dobavljač nisu bile dostatne kako bi se utvrdilo ponašanje preostalih dobavljača soje za industriju biodizela. Konkretno, YPF ne uzgaja soju, ali je prihvaća kao sredstvo plaćanja za svoje gnojivo i gorivo te je zatim prodaje na argentinskom domaćem tržištu. Stoga nije reprezentativan za uzgajivače soje koji opskrbljuju industriju biodizela.

(64) Budući da vlada Argentine nije dostavila informacije koje bi to opovrgle, Komisija se za svoje nalaze o tim aspektima ispitnog postupka djelomično oslanjala na raspoložive podatke u skladu s člankom 28. osnovne uredbe.

(65) Nakon objave dokumenta s informacijama vlada Argentine ponovno je osporila da nije u potpunosti surađivala u pogledu informacija zatraženih od uzgajivača soje i uputila je na svoj dopis od 20. srpnja 2018. CARBIO je isto tako tvrdio da je Komisija netočno navela da vlada Argentine nije surađivala.

(66) Komisija je ponovila da vlada Argentina nije dostavila podatke za kontakt uzgajivača soje te da je dostavila samo djelomične informacije o proizvođačima sojina ulja. ACSOJA i CARBIO nisu dostavili informacije koje je Komisija zatražila u upitniku i tijekom sastanaka koje je održala s njima. Štoviše, tijekom tih je sastanaka postalo je jasno da predstavnik ACSOJA-e nije u mogućnosti odgovoriti na detaljna tehnička pitanja te da je CARBIO udruženje proizvođača biodizela, a ne proizvođača soje.

(67) Komisija je zaključila da, kad je riječ o navodnoj potpori vlade Argentine industriji biodizela, konkretno raznim mjerama među kojima je i nabava soje uz naknadu manju od primjerene, vlada Argentine nije dostavila potrebne informacije i dokaze koje je Komisija zatražila u svojem upitniku, dopisu od 17. travnja 2018. i tijekom posjeta radi provjere. Komisija se stoga morala osloniti na raspoložive podatke o tom aspektu ispitnog postupka.

(68) Budući da vlada Argentine nije dostavila podatke o prodaji uzgajivača soje u Argentini, Komisija se oslonila na podatke o domaćoj cijeni soje koje su dostavili proizvođači izvoznici u uzorku. Nadalje, Komisija se oslonila na javno dostupne informacije o tome kako je vlada Argentine uzgajivače soje usmjeravala ili im je povjeravala da prodaju soju na domaćem tržištu uz naknadu manju od primjerene te o namjeri vlade Argentine da podupire industriju biodizela tim i drugim povezanim mjerama.

(69) Nakon konačne objave vlada Argentine i CARBIO ponovno su izrazili neslaganje s Komisijinim korištenjem raspoloživim podacima u skladu s člankom 28. osnovne uredbe. Tvrdili su da je korištenje raspoloživim podacima opravdano samo ako zainteresirana strana ne dostavi „potrebne informacije”, nužne za određeni zaključak. Prema mišljenju vlade Argentine i CARBIO-a, Komisija nikad nije dokazala kako su zatražene informacije bile nužne da se dođe do određenog zaključka u ovom predmetu i zanemarile su to što tražene informacije vladi Argentine nisu bile dostupne ili su strogo obuhvaćene zakonom o poreznoj tajni.

(70) Komisija je u svojoj komunikaciji s vladom Argentine opsežno obrazložila zašto su joj potrebno podrobnije informacije o uzgajivačima soje i proizvođačima sojina ulja. Tvrdnja vlade Argentine i CARBIO-a da vlada Argentine nije mogla dostaviti te informacije nije bila potkrijepljena nikakvim dokazima koji potvrđuju da je to bio slučaj ili da je Komisija imala na raspolaganju druga razumna sredstva da dođe do tih informacija. Tražene su informacije bile takve da je Komisija mogla pretpostaviti da ih imaju vlada Argentine ili CARBIO ili barem da vlada Argentine ima regulatornu kontrolu nad uzgajivačima soje i proizvođačima sojina ulja da može zatražiti te informacije. Komisija je također očekivala veću suradnju od uzgajivača soje i proizvođača sojina ulja ako bi im se vlada Argentine obratila izravno ili u bliskoj suradnji s Komisijom.

3.2.2. Analiza

(71) Prema navodima podnositelja pritužbe vlada Argentine pruža potporu industriji biodizela putem različitih mjera. Konkretno, podnositelj pritužbe tvrdio je da je vlada Argentine provodila politiku uvođenja visokih poreza na izvoz i drugih propisa koji se odnose na soju i sojino ulje, ključnu sirovinu za proizvodnju biodizela u Argentini. Podnositelj pritužbe smatra da je vlada Argentine time zadržavala cijenu sirovina za proizvodnju biodizela na znatno nižoj razini od cijena na svjetskom tržištu.

(72) Kako je navedeno u Komisijinu izvješću o dostatnosti dokaza (9), Komisija je smatrala kako se čini da su porezi na izvoz jedan od instrumenata vlade Argentine da se uzgajivače soje i proizvođače sojina ulja usmjeri na pomaganje argentinskoj industriji biodizela. U ovom je ispitnom postupku Komisija ispitala skup mjera koje je vlada Argentine donijela kako bi umjetno pružila potporu argentinskoj industriji biodizela.

(73) Za utvrđivanje postojanja subvencije protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske mjere moraju biti prisutna tri elementa: (a) financijski doprinos ili potpora prihodu/cijeni; (b) korist i (c) specifičnost (članak 3. osnovne uredbe) (10).

(74) Kako bi donijela zaključak o prvom elementu, Komisija je analizirala je li skup mjera koje je donijela vlada Argentine doveo do financijskog doprinosa u obliku vladine dobave soje argentinskim proizvođačima izvoznicima biodizela uz naknadu manju od primjerene, u skladu s člankom 3. stavkom 1. točkom (a) osnovne uredbe, i/ili je li skup mjera koje je donijela vlada Argentine obuhvaćen kategorijom potpore prihodu/cijeni za industriju biodizela, u skladu s člankom 3. stavkom 1. točkom (b) osnovne uredbe.

3.2.2.1. Financijski doprinos

(75) Komisija je na početku primijetila da sva društva u uzorku soju kupuju na domaćem tržištu od povezanih ili nepovezanih društva kako bi je preradila u sojino ulje i, zatim, biodizel. Proizvođači izvoznici u uzorku nisu kupovali sojino ulje radi daljnje prerade u biodizel jer su sami mljeli soju u sojino ulje, što je bio međukorak u proizvodnji biodizela. Stoga je analiza u sljedećim pododjeljcima usmjerena na to je li vlada Argentine soju (a ne sojino ulje) osiguravala uz naknadu manju od primjerene.

(76) U članku 3. stavku 1. točki (a) podtočki iv. drugoj alineji osnovne uredbe navodi se da financijski doprinos postoji ako vlada: „povjerava ili usmjerava privatno tijelo na obavljanje jednog ili više vrsta poslova navedenih u točkama i., ii. i iii. koji bi uobičajeno bili u nadležnosti vlade pa se ta praksa ne razlikuje u pravom smislu od prakse koju vlade uobičajeno primjenjuju”. Vrsta poslova opisanih u članku 3. stavku 1. točki (a) podtočki iii. osnovne uredbe nastaje kad „vlada daje robu ili pruža usluge, osim opće infrastrukture, ili kupuje robu…”. U tim se odredbama odražavaju članak 1. stavak 1. točka (a) prvi podstavak podtočke iii. i iv. Sporazuma o subvencijama i kompenzacijskim mjerama i trebalo bi ih tumačiti i primjenjivati s obzirom na relevantnu sudsku praksu WTO-a.

(77) Odbor WTO-a u predmetu SAD – Izvozna ograničenja odlučio je da se uobičajenim značenjima dviju riječi „povjeriti” i „usmjeriti” iz članka 1. stavka 1. točke (a) prvog podstavka podtočke iv. Sporazuma o subvencijama i kompenzacijskim mjerama zahtijeva da postupak vlade uključuje pojam ovlašćivanja (u slučaju povjeravanja zadaće) ili zapovjedi (u slučaju usmjeravanja) (11). Odbio je argument SAD-a o „uzroku i posljedicama” te je zatražio poduzimanje izričite i afirmativne radnje prijenosa ovlasti ili zapovijedanja (12).

(78) Međutim, žalbeno je tijelo u jednom od sljedećih predmeta smatralo da je zamjena riječi „povjerava” i „usmjerava” riječima „ovlastiti” i „zapovjediti” kao norma prekruta (13). Žalbeno tijelo smatra da se riječ „povjeravanje” pojavljuje kad vlada privatnom tijelu prenosi odgovornost, dok se „usmjeravanje” odnosi na situacije u kojima vlada nad privatnim tijelom provodi svoje ovlasti (14).

(79) U oba se slučaja vlada privatnim tijelom koristi kao posrednikom za izvršenje financijskog doprinosa i „u većini bi se slučajeva očekivalo da povjeravanje zadaće privatnom tijelu ili usmjeravanje privatnog tijela uključuje i određeni oblik prijetnje ili navođenja” (15). Istodobno se člankom 1. stavkom 1. točkom (a) prvim podstavkom podtočkom iv. Sporazuma o subvencijama i kompenzacijskim mjerama članicama ne dopušta uvođenje kompenzacijskih mjera za proizvode „kad vlada samo provodi svoje opće regulatorne ovlasti” (16) ili kad intervencija vlade „može ili ne mora dovesti do određene posljedice samo na temelju određenih činjeničnih okolnosti i na temelju prava sudionika na tom tržištu na slobodan izbor” (17). Povjeravanje i usmjeravanje podrazumijeva „aktivniju ulogu vlade od pukog poticanja” (18).

(80) Nadalje, WTO nije smatrao da je „ostavljanje diskrecijskog prava privatnom tijelu nužno u suprotnosti s povjeravanjem zadaće ili usmjeravanjem tog privatnog tijela […] Iako mogu postojati slučajevi u kojima je diskrecijsko pravo toliko široko da se ne može valjano zaključiti da je privatnom tijelu povjerena zadaća ili da je ono usmjereno (na obavljanje određenog zadatka), to je činjenično/dokazno pitanje koje treba razmotriti u svakom pojedinačnom slučaju.” (19)

(81) U skladu s tim odlukama WTO-a ne smatraju se sve vladine mjere kojima se može ostvariti korist istovjetnima financijskom doprinosu u smislu članka 3. osnovne uredbe i članka 1. stavka 1. točke (a) Sporazuma o subvencijama i kompenzacijskim mjerama. Moraju postojati dokazi vladine politike ili vladina programa za promicanje industrije obuhvaćene ispitnim postupkom (u konkretnom slučaju industrije biodizela/biogoriva) kroz izvršavanje ovlasti nad javnim ili privatnim tijelima ili prenošenje odgovornosti na njih (u konkretnom slučaju uzgajivača soje) da sojom opskrbljuju industriju biodizela uz naknadu manju od primjerene.

(82) Ukratko, u relevantnim odlukama WTO-a navodi se sljedeće: i. pri utvrđivanju postojanja „financijskog doprinosa” na temelju članka 1. stavka 1. točke (a) prvog podstavka Sporazuma o subvencijama i kompenzacijskim mjerama trebalo bi se usmjeriti na prirodu vladine mjere, a ne na njezine učinke ili rezultate (20). Drugim riječima, dobro je poznato da vlade na tržištu interveniraju kao regulatori te pritom utječu na tržište i subjekte koji na njemu posluju. U tom smislu, vlada može, na primjer, legitimno uvesti poreze na izvoz kako bi ostvarila prihode u slučaju vrlo konkurentne robe na međunarodnim tržištima. S druge strane, takvo legitimno uvođenje ograničenja na izvoz ne postoji kad postane očito da je primjena tog instrumenta zajedno s drugim mehanizmima u cilju zadržavanja robe na domaćem tržištu i prisiljavanja dobavljača da je prodaju po cijenama nižima od tržišne dio šireg programa koji je vlada osmislila da pruži potporu određenoj industriji ili skupu industrija kako bi im povećala konkurentnost. Stoga je priroda vladine mjere, uključujući njezin kontekst, predmet i svrhu, relevantna za ocjenu elementa „financijskog doprinosa”; ii. „povjeravanje” i „usmjeravanje” uključivali bi izričitu i afirmativnu mjeru prema određenoj strani u pogledu određene zadaće ili dužnosti, a to se uvelike razlikuje od situacije u kojoj vlada na neki način intervenira na tržištu, što može ili ne mora imati određeni rezultat s obzirom na činjenične okolnosti i slobodan izbor sudionika na tom tržištu. Naposljetku, ključno pitanje o konceptu povjeravanja ili usmjeravanja jest može li se ponašanje o kojem je riječ, tj. financijski doprinos u obliku dobave robe uz naknadu manju od primjerene, pripisati vladi ili je to i dalje slobodan izbor privatnih subjekata vođen situacijom na tržištu, primjerice regulatorna ograničenja (21); iii. članak 1. stavak 1. točka (a) prvi podstavak podtočka iv. Sporazuma o subvencijama i kompenzacijskim mjerama u biti je odredba o sprečavanju izbjegavanja mjera pa je za nalaz o povjeravanju ili usmjeravanju nužno da vlada odgovornost prenese na privatno tijelo ili nad njim provede svoje ovlasti kako bi se izvršio financijski doprinos. U većini slučajeva očekivalo bi se da će povjeravanje zadaće ili usmjeravanje privatnog tijela uključivati neki oblik prijetnje ili navođenja, što bi pak moglo poslužiti kao dokaz povjeravanja ili usmjeravanja (22). Međutim, vlade će na raspolaganju vjerojatno imati druga sredstva za provođenje ovlasti nad privatnim tijelom, od kojih neka mogu biti „suptilnija” od naredbe ili možda neće uključivati jednak stupanj prisile (23); iv. mora postojati „dokaziva veza” između postupanja vlade i ponašanja privatnog tijela (24). Ne postoji razlog zbog kojeg se slučaj vladina povjeravanja zadaće ili usmjeravanja ne bi trebao temeljiti na indicijama (kao što je prešutni ili neslužbeni prijenos ovlasti ili zapovijedanje), pod uvjetom da ti dokazi imaju dokaznu snagu i da su uvjerljivi (25). U tom pogledu dokazi o vladinoj namjeri da pruži potporu industriji na kraju proizvodnog lanca (na primjer, javnim politikama ili vladinim odlukama ili drugim vladinim mjerama) ili postojanju drugih vladinih mjera kojima se postiže određeni rezultat na tržištu (npr. izvozno ograničenje zajedno s vladinom mjerom kojom se subjekte koji podliježu tom ograničenju sprečava da stvaraju zalihe svojih proizvoda), mogu biti relevantni za utvrđivanje postojanja „financijskog doprinosa” na temelju članka 1. stavka 1. točke (a) prvog podstavka podtočke iv. Sporazuma o subvencijama i kompenzacijskim mjerama (konkretno kao neizravan način vladina osiguravanja robe, kako je predviđeno u podstavku iii.). U nekim okolnostima „smjernica” vlade može činiti usmjeravanje (26). Prisutnost određenih učinaka na tržištu (kao što je sniženje cijena) također može biti čimbenik koji treba uzeti u obzir zajedno sa svim drugim raspoloživim dokazima, uključujući mogućnost predviđanja tih učinaka u određenom kontekstu. Naposljetku, ovisno o okolnostima, privatno tijelo može odlučiti ne izvršiti posao koji mu je povjeren ili na koji je usmjeren, unatoč mogućim negativnim posljedicama. Međutim, to samo po sebi ne znači da privatnom tijelu nije povjerena zadaća ili da ono nije usmjereno (27).

(83) U skladu s tom sudskom praksom Komisija je vrlo pozorno ispitala prirodu intervencije vlade Argentine (uključuje li intervencija vlade Argentine povjeravanje zadaće uzgajivačima soje ili usmjeravanje tih uzgajivača?), vrstu tijela kojima su zadaće povjerene (jesu li uzgajivači soje privatna tijela u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke iv. osnovne uredbe?) i djelovanje tijela kojima su zadaće povjerene ili koja su usmjeravana (jesu li uzgajivači soje dobavljali soju argentinskoj industriji biodizela uz naknadu manju od primjerene i time djelovali kao posrednik za vladu Argentine?). Nadalje, Komisija je provjerila bi li se izvršen posao uobičajeno povjerio vladi (je li dobava soje društvima proizvođačima sojina ulja u Argentini uz naknadu manju od primjerene uobičajena aktivnost vlade?) i razlikuje li se, u stvarnosti, taj posao od praksi koje vlade uobičajene provode (razlikuje li se, u pravom smislu, stvarna dobava soje koju obavljaju uzgajivači od onoga što bi vlada sama učinila?).

3.2.2.2. Povjeravanje zadaće uzgajivačima soje ili usmjeravanje tih uzgajivača koje izvršava vlada Argentine

(84) S obzirom na sudsku praksu WTO-a iz uvodnih izjava od 77. do 82. Komisija je najprije analizirala je li potpora vlade Argentine argentinskoj industriji biodizela uistinu cilj vladine politike, a ne tek „nuspojava” izvršenja općih regulatornih ovlasti. U ispitnom postupku konkretno se ispitalo jesu li utvrđena narušavanja cijena bila dio vladinih ciljeva ili su pak niže cijene soje bile „slučajni” nusproizvod opće regulatorne politike vlade. U skladu sa zaključcima iz uvodne izjave 64. Komisija je odlučila da će raspoložive podatke djelomično iskoristiti kako bi odredila je li vlada Argentine uzgajivačima soje povjerila zadaću ili ih usmjerila.

(85) Iz brojnih je dokumenata vidljivo da je izričiti cilj politike vlade Argentine bio pružiti potporu i poticati razvoj industrije biodizela, osobito nastojeći sniziti domaće cijene ulaznih materijala (soje) i tako financijski doprinijeti proizvodnji biodizela.

(86) Ta se potpora ostvaruje u okviru nekoliko mjera koje se mogu pripisati vladi Argentine (uključujući poreze na izvoz soje, subvencije proizvođačima soje kako bi je i dalje proizvodili i na domaćem tržištu prodavali proizvođačima biodizela, protumjere za proizvodnju drugih žitarica, kao što je uvođenje izvoznih kvota, te javne izjave kojima se proizvođače soje potiče da ne prekidaju proizvodnju nego da je nastave prodavati na domaćem tržištu) (28). Te su se mjere, iako su nekoliko puta izmijenjene od uvođenja 1994. (29), stalno primjenjivale kako bi se, kako je vlada Argentine sama navela u zakonodavstvu (vidjeti uvodne izjave od 89. do 100.), snizila domaća cijena soje u kontekstu povećanja cijena na svjetskom tržištu i kako bi se u Argentini razvio lanac dodane vrijednosti koji, među ostalim, uključuje industriju biodizela.

(87) Porezi na izvoz soje važan su instrument kojim se vlada Argentine koristi kako bi pružila potporu industriji biodizela. OECD smatra da vlada Argentine, ponajprije svojim režimom oporezivanja izvoza, uvodi „više stope za sirovine ili proizvođače ulaznog materijala, a niže stope za gotove proizvode. […] Cjenovnom prednosti koja se daje domaćim industrijama na kraju proizvodnog lanca može se narušiti ili umanjiti tržišno natjecanje na domaćem i stranom tržištu” (30). Usto, Međunarodna agencija za obnovljivu energiju (IRENA) u izvješću o Argentini navela je da se „različitim porezima na izvoz biogoriva u odnosu na druge proizvode koji se dobivaju od iste sirovine promiče izvoz biogoriva, posebno biodizela” (31). Svjetska banka navela je da je vlada Argentine uvela visoke poreze na izvoz koji su doveli do „sniženja troška sirovine na domaćem tržištu i poticanja izvoza biodizela” (32).

(88) Vlada Argentine tvrdila je da se u publikacijama OECD-a, IRENA-e i Svjetske banke ne upućuje na izričit cilj vlade Argentine da pruži potporu argentinskoj industriji biodizela. Međutim, vlada Argentine nije osporila točnost citata koje je utvrdila Komisija. Za razliku od vlade Argentine, Komisija je smatrala da analize iznesene u tim publikacijama podupiru njezin nalaz da vlada Argentine pruža izričitu potporu argentinskoj industriji biodizela.

(89) Argentina je porez na izvoz soje uvela 1994., po fiksnoj stopi od 3,5 %. Kako će se pokazati u svim izmjenama zakonodavstva opisanima u uvodnim izjavama od 91. do 100., mjere kojima je porez na izvoz korigiran iznad početne stope dokaz su izričitog cilja vlade Argentine da snizi domaće cijene u kontekstu povećanja cijena na svjetskom tržištu. Tijekom ispitnog postupka vlada Argentine tvrdila je da je porez na izvoz soje i sojina ulja uveden radi povećanja prihoda. Unatoč višestrukim Komisijinim zahtjevima da dostavi dokumente u potporu toj tvrdnji, vlada Argentine nije ih dostavila.

(90) Nadalje, ni u jednom zakonodavnom aktu od 2002. koji se odnosi na prilagodbu poreza na izvoz soje, sojina ulja ili biodizela povećanje prihoda ne navodi se kao razlog određivanja razine poreza na izvoz. Naprotiv, kako je objašnjeno u uvodnim izjavama od 91. do 100., u tim se aktima navodi da je svrha poreza na izvoz navesti dobavljače soje da nastave prodavati na domaćem tržištu po cijenama nižima od međunarodnih. Stoga, umjesto kao fiskalnu mjeru za povećanje prihoda, vlada Argentine poreze na izvoz soje upotrebljava kao instrument za podupiranje razvoja domaće industrije biodizela.

(91) Nakon proglašenja izvanrednog stanja (33) porez na izvoz povećan je 2002. Rezolucijom 11/2002 (34) s 3,5 % na 13,5 %. Ta je rezolucija sadržavala sljedeću izjavu: „uzet će se u obzir učinci svih mogućih bitnih promjena međunarodnih cijena poljoprivrednih proizvoda” (dodano isticanje), iz čega je vidljivo da je ta mjera donesena kako bi se utjecalo na cijenu soje na domaćem tržištu u usporedbi s cijenom na svjetskom tržištu.

(92) Ta je stopa iste godine dodatno povećana s 13,5 % na 23,5 % Rezolucijom 35/2002 (35), u kojoj se navodi da se „Zakonom br. 22415 dopušta određivanje uvoza robe za potrošnju kako bi se domaće cijene stabilizirale dok ne dosegnu prikladne razine te kako bi se održala ponuda kojom se zadovoljavaju potrebe domaćeg tržišta”. U skladu s tim pravnim tekstom te su mjere bile prijelazne i privremene dok su vrijedili trenutačni opći gospodarski uvjeti. Međutim, ti se porezi na izvoz i dalje primjenjuju, na razini sličnoj kao u vrijeme izvanrednog stanja, dok je porez na izvoz drugih žitarica određen na 0 % (36).

(93) Prvi veliki proizvođači biodizela u Argentini počeli su poslovati 2007. Te je godine vlada Argentine objavila dvije rezolucije kojima se porez na izvoz soje povećava s 23,5 % na 27,5 % (37) i dodatno na 35 % (38). U objema se rezolucijama kao razlog za dodatni porez na izvoz navodi da se, uz povećanje domaće i međunarodne potražnje za tim proizvodima, proizvodi obuhvaćeni tim rezolucijama (uglavnom proizvodi povezani sa sojom) upotrebljavaju u nove proizvodne svrhe, pri čemu se biogoriva izričito navode kao primjer.

(94) Usto, u Rezoluciji 10/2007 (39) izričito se navodi da su se „međunarodne cijene žitarica znatno povećale […] uvođenje dodatnih izvoznih pristojbi za niz prethodno navedenih proizvoda smatra se prikladnim” (dodano isticanje).

(95) U Rezoluciji 369/2007 (40) dodatno se izričito napominje da je povećanje poreza na izvoz potrebno kako bi se „snizile domaće cijene, konsolidirala poboljšanja u distribuciji prihoda i poticala dodana vrijednost” (dodano isticanje).

(96) Rezolucijom 125/2008 (41) vlada Argentine odredila je 2008. formulu za izračun fiksnog iznosa poreza na izvoz, ovisno o razini službene cijene FOB koju vlada (Ministarstvo poljoprivrednog poslovanja) utvrđuje svaki dan.

(97) U Rezoluciji 125/2008 navedena je sljedeća politika: „ Međunarodne cijene žitarica u zrnu i uljarica znatno su se povećale posljednjih godina, uz visoku volatilnost stopa promjene tijekom godine. Nastavak tog scenarija mogao bi imati negativne učinke na gospodarstvo u cjelini, kao što su više domaće cijene , nepoštenija raspodjela bogatstva i sve veća nesigurnost pri donošenju odluka o ulaganju u poljoprivrednu i stočarsku industriju. Predložena izmjena programa izvoznih pristojbi koje se primjenjuju na ključnu podskupinu žitarica u zrnu i uljarica primjeren je instrument za rješavanje navedenih problema”. (dodano isticanje).

(98) Rezolucijom 64/2008 (42) vlada Argentine 2008. ponovno je izmijenila formulu za izračun poreza na izvoz i izričito ponovila cilj svoje politike: „Svrha je programa promjenjivih izvoznih pristojbi ublažiti učinak povećanja međunarodnih cijena žitarica i uljarica te njihovih nusproizvoda na domaće cijene, čime se pridonosi boljoj raspodjeli prihoda ”. (dodano isticanje).

(99) Vlada Argentine objavila je 2012. zajedničku rezoluciju u kojoj se navodi da Argentina donosi niz javnih politika radi jačanja nacionalne industrije biodizela, posebno nakon stupanja na snagu Zakona br. 26.093. U zajedničkoj rezoluciji dodatno se napominje da su izvozne pristojbe na biodizel i njegove mješavine u skladu s izvoznim pristojbama koje se primjenjuju na druge nusproizvode u sektoru uljarica, uzimajući u obzir različite troškove proizvodnje i zadržavanje razlike tako da je efektivna stopa za biodizel niža od stope za njegov glavni ulazni materijal, čime se promiče stvaranje dodane vrijednosti u Argentini i potiče razvoj industrije biodizela (43).

(100) Iako je krajem 2015. novoizabrana vlada Argentine ukinula porez na izvoz drugih poljoprivrednih kultura u zrnu, porez na izvoz soje ostao je visok. U Odluci br. 133/2015 (44) o ukidanju poreza na izvoz pšenice i prilagodbi postotka poreza na izvoz soje na 30 % naveden je sljedeći cilj politike: „U slučaju soje i njezinih nusproizvoda, unatoč povećanju zasijane površine i rekordnoj žetvi u prošloj sezoni, smanjile su se konkurentnost i profitabilnost cijelog njezina povezanog lanca vrijednosti” (dodano isticanje). Lanac vrijednosti u ovom se slučaju odnosi, među ostalim, na industriju biodizela.

(101) Nakon objave dokumenta s informacijama vlada Argentine i CARBIO ponovili su tvrdnju da je bilo koji učinak poreza na izvoz koji se primjenjuju na soju na proizvodnju biodizela, ako takav učinak uopće postoji, u najboljem slučaju, nuspojava mjere naplate prihoda.

(102) Komisija se ne slaže s tom tvrdnjom. Odluke, kako su citirane u uvodnim izjavama od 91. do 100., ne mogu se samo smatrati „tek izjavama o politici”. U tim se zakonodavnim aktima neprekidno odražava namjera vlade Argentine da pruži potporu industriji biodizela, iako se, suprotno uvjerenjima vlade Argentine, u tim odlukama naplata prihoda ne navodi kao svrha poreza na izvoz soje. Ni u jednom se zakonodavnom aktu koji je vlada Argentine navela u svojem podnesku ne upućuje na to da je svrha poreza na izvoz soje prikupljanje prihoda.

(103) Uvođenjem poreza na izvoz soje vlada Argentine argentinske uzgajivače soje stavlja u gospodarski nerazumnu situaciju koja ih navodi da robu na domaćem tržištu prodaju po cijeni nižoj od one koju bi mogli ostvariti da nema tih poreza na izvoz. Dakle, uskraćena im je mogućnost racionalnog izbora i navodi ih se da postupaju u skladu s ciljem politike na kojoj se temelji porez na izvoz.

(104) Nerazumnost situacije još je izraženija zbog drugih izvoznih ograničenja, kao što su izvozne kvote za poljoprivredne proizvode osim soje od 2006. do 2015., destimuliranje izvoza drugih poljoprivrednih kultura, usmjeravanje uzgajivača da nastave proizvodnju soje (za razliku od drugih žitarica) i dodatno sniženje domaće cijene. Usto, uzgajivači soje nastavili su proizvoditi i prodavati svoje proizvode na lokalnom tržištu jer se taj poljoprivredni proizvod ne može skladištiti i ne može se držati tijekom srednjoročnog do dugoročnog razdoblja.

(105) Nakon objave dokumenta s informacijama vlada Argentine tvrdila je da deset godina nije bilo izvoznih kvota za kukuruz i pšenicu. Međutim, Komisija je zaključila da je ta izjava činjenično netočna. Rezolucijom 543/2008 (45) izričito se uređuje određivanje najvećih izvoznih količina, među ostalim, pšenice i kukuruza. Ta je mjera bila na snazi do kraja 2015. (46)

(106) Nadalje, vlada Argentine uvela je 2009. privremenu zabranu uvoza soje, navodeći da bi upotreba domaćih sirovina trebala imati prednost pred uvezenima jer bi se time argentinskom proizvodu dodala vrijednost na međunarodnom tržištu, a privremenim uvozom ulaznih materijala koji se proizvode lokalno narušava se taj cilj (47). Vlada Argentine uspostavila je 2012. „Registar ovlaštenih subjekata koji se bave sojom” i ukinula zabranu uvoza (48). Međutim, i dalje je bilo izrazito teško uvesti soju u Argentinu dok taj registar nije dodatno izmijenjen 2016. (49) Zabranom uvoza u kombinaciji s porezom na izvoz soje potvrđuje se da je cilj politike vlade Argentine poticati razvoj u potpunosti domaće industrije biodizela, uključujući lokalni sadržaj u opskrbnom lancu. Time se stvara umjetna, državno poticana proizvodnja soje u Argentini namijenjena potrošnji na domaćem tržištu i postiže da lokalnu potražnju za sojom zadovoljava lokalna ponuda koja služi ostvarivanju navedenih ciljeva politike.

(107) Usto, zbog dugogodišnjih izvoznih ograničenja za druge poljoprivredne kulture znatno se povećala proizvodnja soje, odnosno dogodila se tzv. sojizacija (50) argentinske poljoprivrede. Čak se ni nakon ukidanja izvoznih kvota 2015. (51) proizvodnja soje nije znatno smanjila u usporedbi s drugim poljoprivrednim kulturama te je ostala prilično stabilna; kako prikazuje grafikon 1. u nastavku: Grafikon 1. Argentinska proizvodnja soje, kukuruza i pšenice po godini žetve Soja Kukuruz Pšenica Proizvodnja u milijunama MT 2000/01 2001/02 2002/03 2003/04 2004/05 2005/06 2006/07 2007/08 2008/09 2009/10 2010/11 2011/12 2012/13 2013/14 2014/15 2015/16 2016/17 2017/18 Izvor: http://datosestimaciones.magyp.gob.ar/

(108) Usto, vlada Argentine objavila je 2017. u okviru Plana Belgrano (52) rezoluciju o uspostavi sustava poticaja za uzgajivače soje (53). Plan Belgrano donesen je 2016. kao plan razvoja infrastrukture i industrije u deset sjevernih argentinskih pokrajina, koje su povijesno slabije razvijene od ostatka zemlje. Tom su rezolucijom od 1. ožujka do 31. kolovoza 2017. uzgajivačima soje u tih deset najnerazvijenijih pokrajina Argentine (54) dani financijski poticaji, čime ih se dodatno usmjerilo na proizvodnju soje i dodatno se povećala već povećana domaća ponuda soje u korist razvoja industrije biodizela.

(109) Uzimajući u obzir raspoložive dokaze, Komisija smatra da je vlada Argentine imala „aktivniju ulogu od pukog poticanja”, kako zahtijeva žalbeno tijelo (55). Mjerama koje je poduzela vlada Argentine ograničuje se sloboda djelovanja uzgajivača soje jer se njihova poslovna odluka o prodajnoj cijeni i mjestu prodaje u praksi ograničuje.

(110) Oni ne mogu ostvariti najveći mogući prihod koji bi mogli dobiti da ne postoji porez na izvoz soje (npr. izvozom svoje proizvodnje kako bi ostvarili koristi od viših cijena ili povećanjem domaćih cijena) ili druge slične mjere ograničavanja.

(111) To je dodatno potkrijepljeno Odlukom 133/2015 i Odlukom 640/2016 kojima je vlada Argentine poduzela specifične mjere kako bi industriji soje i njezinu povezanom lancu vrijednosti pomogla da preokrenu zabilježeni pad konkurentnosti i profitabilnosti cijelog povezanog lanca vrijednosti. Stoga vlada Argentine potiče ili usmjerava uzgajivače soje da održe proizvodnju kako bi opskrbljivali domaće tržište iako bi razuman dobavljač proizvodnju i cijene prilagodio situaciji u kojoj se izvoz destimulira.

(112) Stoga tim mjerama vlada Argentine uzgajivače soje navodi da soju zadrže u Argentini jer je ne mogu prodati po višim cijenama koje bi u Argentini prevladavale kad ne bi postojale te mjere.

(113) U tom smislu vlada Argentine proizvođačima ulaznog materijala „povjerava” ili ih „usmjerava” da robu dostavljaju domaćim korisnicima soje, tj. proizvođačima biodizela, uz naknadu manju od primjerene. Na uzgajivače soje prenesena je odgovornost za stvaranje umjetnog, sektoriziranog domaćeg tržišta u Argentini s niskim cijenama.

(114) Drugim riječima, pri primjeni opisanog skupa mjera vlada Argentine zna kako će uzgajivači soje odgovoriti na mjere i koje će one imati posljedice. Iako ti uzgajivači soje mogu blago smanjiti svoju domaću proizvodnju kako bi odgovorili na poreze na izvoz i druge mjere ograničavanja, dokazi pokazuju da proizvodnja nije prestala niti se znatno smanjila (vidjeti tablicu 1. u nastavku te dodatno objašnjenje u uvodnoj izjavi 139.). Komisija je zaključila da je to posljedica toga što vlada Argentine uzgajivačima soje povjerava ili ih usmjerava da nastave proizvodnju i izvoz.

(115) Kako je objašnjeno, prilagodba proizvodnje u sektoru uzgoja soje ostat će umjerena, a posljedica toga bit će niže domaće cijene. U tom se pogledu učinci utvrđuju ex ante, a ne ex post pa nisu „slučajni”. Postoji jasna „dokaziva veza” između politike i postupaka uključenih privatnih tijela koja djeluju kao posrednik za vladu Argentine provodeći njezinu politiku opskrbe industrije biodizela sojom uz naknadu manju od primjerene.

(116) Sama je vlada Argentine potvrdila uspjeh svojeg skupa mjera u ostvarivanju navedenog cilja politike potpore industrije biodizela. U zajedničkoj rezoluciji, na koju se upućuje u nastavku, koju je vlada Argentine objavila 2012. navedeno je da donesene javne politike uključuju niz mehanizama za promicanje industrije biodizela. U njoj je navedeno i da to objašnjava uspješnost tog proizvodnog sektora, čije bruto marže za njegov glavni ulazni materijal tijekom faze prerade premašuju 25 % (56). Čini se da su te marže uglavnom rezultat različitih izvoznih pristojbi za biodizel i soju.

(117) Zaključno, Komisija je utvrdila da je vlada Argentine uzgajivačima soje povjerila ili ih usmjerila da provode njezinu politiku sa svrhom uspostavljanja sektoriziranog domaćeg tržišta i opskrbe domaće industrije biodizela sojom uz naknadu manju od primjerene.

(118) Nakon objave dokumenta s informacijama vlada Argentine tvrdila je da je Komisija proširila opseg povjeravanja ili usmjeravanja stavivši naglasak na pojmove navođenje i smjernica, iako zahtjevi WTO-a podrazumijevaju da pridavanje odgovornosti mora biti izričita i afirmativna radnja, mora biti upućeno određenoj strani i cilj mu mora biti konkretna zadaća ili dužnost. Puke izjave vlade o politici ne mogu činiti nalog i navodni nalog ili povjeravanje ne mogu biti slučajni ili puki nusproizvod regulatorne politike vlade.

(119) Komisija se s tim nije složila. Kako je navedeno u uvodnoj izjavi 117., s obzirom na sudsku praksu WTO-a iz uvodne izjave 93., Komisija je pronašla zadovoljavajuće dokaze i zaključila da je vlada Argentine poduzela izričitu i afirmativnu radnju da uzgajivačima soje povjeri ili ih usmjeri da prodaju svoju soju industriji biodizela uz naknadu manju od primjerene. Postoji „dokaziva veza” između vladinih radnji i postupanja uzgajivača soje pa se njihove radnje mogu pripisati vladi Argentine. Vlada Argentine nije potkrijepila tvrdnju da se dokazi koje je utvrdila Komisija mogu samo smatrati pukim izjavama vlade Argentine o politici. Konkretno, vlada Argentine nije osporila postojanje navedenih ciljeva politike, kako proizlaze iz tih izjava; niti je porekla izjave kojima slavi uspjeh mjera ograničavanja u ostvarenju političkog cilja pružanja potpore argentinskoj industriji biodizela. Stoga je ta tvrdnja odbačena.

(120) Nadalje, vlada Argentine tvrdila je da Komisijin zaključak da je postojanje različitih mehanizama u okviru šireg programa koji je vlada Argentine osmislila za pružanje potpore određenoj industriji relevantno za određivanje prirode radnje očito pogrešan jer porezi na izvoz nisu uključeni u članak 3. podtočke od i. do iii. osnovne uredbe (ili Sporazum o subvencijama i kompenzacijskim mjerama) te nisu obuhvaćeni člankom 3. podtočkom iv. osnovne uredbe.

(121) Sama činjenica da porezi na izvoz kao takvi nisu izričito navedeni u članku 3. stavku 1. točki (a) osnovne uredbe ne isključuje njihovu potencijalnu prirodu financijskog doprinosa te bi stoga bili obuhvaćeni definicijom subvencije na temelju osnovne uredbe i Sporazuma o subvencijama i kompenzacijskim mjerama. Komisija je dala mnogo dokaza da je porez na izvoz upotrijebljen kao alat, zajedno s drugim instrumentima, da se uzgajivače soje navede da postupaju u skladu s navedenim ciljevima politike na način koji čini subvenciju protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske mjere kako je navedeno u članku 3. stavku 1. točki (a) osnovne uredbe. Budući da vlada Argentine nije potkrijepila tvrdnju o tome zašto se porez na izvoz soje ne može smatrati subvencijom protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske mjere, Komisija ju je odbila.

(122) Nakon konačne objave vlada Argentine nije se složila s Komisijinim nalazom iz uvodne izjave 121. da vlada Argentine nije potkrijepila svoju tvrdnju o tome zašto se porez na izvoz iz soje ne može smatrati subvencijom protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske mjere.

(123) Premda je u ispitnom postupku vlada Argentine tvrdila da je porez na izvoz uveden radi ostvarivanja prihoda, tu tvrdnju nije potkrijepila dokazima iz zakonodavnih akata kojima se uvodi ili mijenja razina poreza na izvoz soje. Na temelju dostupnih dokaza Komisija je smatrala da su porezi na izvoz jedan od instrumenata vlade Argentine za potporu razvoju industrije biodizela. Stoga je Komisija došla do drukčijeg zaključka objašnjenog u uvodnim izjavama 89. i 90. te odbacila početnu tvrdnju vlade Argentine.

(124) CARBIO je tvrdio da je Komisija zanemarila visoki standard koji se zahtijeva za dokazivanje povjeravanja ili usmjeravanja. Uzgajivači soje i dalje su slobodni odlučiti hoće li proizvoditi, prodavati ili izvoziti soju. Nijednim se elementom poreza na izvoz soje proizvođačima soje ne povjerava ili usmjerava da donesu bilo koju od tih odluka.

(125) Komisija se nije složila da standard za povjeravanje ili usmjeravanje, kako je naveden u uvodnoj izjavi 82., nije ispunjen u ovom predmetu. Štoviše, tvrdnja CARBIO-a da su uzgajivači soje slobodni odrediti cijenu soje nije točna. Tijekom posjeta radi provjere vlada Argentine objasnila je da cijenu FOB soje za izvoz određuje država. Budući da su i izvozna cijena i domaća cijena soje daleko ispod cijene na svjetskom tržištu, uzgajivači soje imaju ograničenu slobodu u određivanju cijene. Naposljetku, CARBIO zanemaruje to da porez na izvoz nije jedini alat koji je vlada Argentine osmislila za usmjeravanje uzgajivača soje. Stoga je ta tvrdnja odbijena.

(126) CARBIO je osporio i nalaz Komisije iz uvodne izjave 112. da uzgajivači soje ne mogu prodavati soju po višim cijenama koje bi u Argentini prevladavale kad ne bi postojale te mjere, te je, kako bi potkrijepio tu tvrdnju, uputio na studiju američke Komisije za unutarnju trgovinu u kojoj se navodi da bi posljedica ukidanja poreza na izvoz soje bilo povećanje domaćih cijena soje za samo 1,2 % (57).

(127) Međutim, Komisija je napomenula da bi prema studiji objavljenoj u časopisu American Journal of Agricultural Economics (58) domaća cijena soje bez poreza na izvoz mogla biti mnogo veća, do 26,0 %. Nadalje, u studiji na koju je uputio CARBIO navedeno je i da bi ukidanje poreza na izvoz soje dovelo do povećanja cijene soje na svjetskom tržištu za 18 %. To znači da bi teoretskim uklanjanjem poreza na izvoz od 23,5 % razlika između argentinske cijene i cijene na svjetskom tržištu bila gotovo uklonjena.

(128) Komisija je stoga ponovila zaključak da se uzgajivače soje navodi da nastave uzgajati i prodavati soju u Argentini te da im se ne omogućuje da je prodaju po višim cijenama, koje bi u Argentini prevladavale kad ne bi postojale te mjere.

(129) Nakon konačne objave vlada Argentine i CARBIO ponovili su tvrdnje da: — ne postoji skup mjera kojima se domaće uzgajivače soje navodi da soju prodaju na lokalnom tržištu uz naknadu manju od primjerene; — uzgajivači soje mogu slobodno odrediti cijenu svoje soje; — se primjenom poreza na izvoz soje ne ostvaruje financijski doprinos; je svaki učinak poreza na izvoz soje na proizvodnju biodizela u najboljem slučaju tek nuspojava mjere za naplatu prihoda; — priroda poreza na izvoz soje i svrha da se njima naplate prihodi nemaju nikakve veze s navodnim povjeravanjem ili usmjeravanjem; i — se time ne ostvaruje nikakva korist.

(130) Vlada Argentine i CARBIO nisu se, nadalje, složili s Komisijinim pravnim tumačenjem izraza „povjeriti” i „usmjeriti”. Vlada Argentine tvrdila je da je Komisijina ocjena financijskog doprinosa jako slična tzv. „pristupu koji se temelji na učincima”, koji je izričito i kategorički odbijen u sudskoj praksi WTO-a.

(131) CARBIO je još tvrdio da trenutačna cijena soje na svjetskom tržištu ne odražava domaću cijenu koju bi soja imala u Argentini kad ne bilo poreza na izvoz.

(132) Budući da su vlada Argentine i CARBIO samo ponovili već iznesene argumente ne potkrijepivši ih, Komisija ih je odbila.

3.2.2.3. Povjeravanje zadaće privatnim tijelima ili njihovo usmjeravanje u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke iv. osnovne uredbe

(133) Komisija je zatim ocijenila jesu li uzgajivači soje u Argentini privatna tijela kojima je vlada Argentine povjerila zadaću ili ih je usmjerila u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke iv. osnovne uredbe.

(134) Argentinski proizvođači izvoznici u uzorku svu su soju upotrijebljenu u proizvodnji biodizela nabavljali iz domaćih izvora. Ta je soja kupljena od privatnih poljoprivrednih gospodarstava koja uzgajaju soju, osim malog obujma soje kupljenog od društva u državnom vlasništvu YPF.

(135) Stoga je Komisija smatrala da su, na temelju raspoloživih informacija, svi uzgajivači soje privatna tijela kojima je vlada Argentine povjerila zadaću u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke iv. osnovne uredbe da dobavljaju soju uz naknadu manju od primjerene.

3.2.2.4. Soja koju dobavljaju uzgajivači soje uz naknadu manju od primjerene

(136) U sljedećem je koraku Komisija provjerila jesu li uzgajivači soje doista provodili politiku argentinske vlade i soju dobavljali uz naknadu manju od primjerene. Za to je bilo potrebno temeljito analizirati tržišna kretanja u Argentini i usporediti ih s odgovarajućim referentnim vrijednostima. U skladu sa zaključcima iz uvodne izjave 64. Komisija je odlučila djelomično iskoristiti raspoložive podatke kako bi utvrdila jesu li uzgajivači soju dobavljali uz naknadu manju od primjerene.

(137) Skupom mjera opisanih u uvodnim izjavama od 84. do 116. vlada Argentine navodila je uzgajivače soje da soju prodaju na lokalnom tržištu po cijenama nižima nego što bi to inače bile (tj. da nema tih mjera, uzgajivači soje izvozili bi soju po znatno višoj cijeni na svjetskom tržištu ili bi jednostavno prilagodili svoju opskrbu tržišnim ograničenjima). No uzgajivači soje to nisu činili zbog politike vlade Argentine da potiče razvoj industrije biodizela na kraju proizvodnog lanca.

(138) Kako je prikazano u tablici 1., praktički se cjelokupna domaća potrošnja soje drobljenjem dalje prerađuje u sojino ulje. U nastavku su navedeni podaci o proizvodnji, izvozu, uvozu i domaćem drobljenju soje tijekom godina: Tablica 1. Argentinska proizvodnja soje, sojina ulja i biodizela Proizvodnja soje (MT) Izvoz soje (MT) Uvoz soje (MT) Drobljenje soje (MT) Proizvodnja sojina ulja (MT) Domaća potrošnja sojina ulja (MT) Proizvodnja biodizela (MT) 2007. 47 482 787 11 843 248 2 245 391 36 268 044 6 962 206 474 078 2008. 46 238 890 11 733 588 2 891 771 31 709 219 6 024 101 1 078 022 711 864 2009. 30 989 474 4 292 321 823 924 30 285 623 5 772 026 1 348 922 1 179 103 2010. 52 676 218 13 616 012 189 36 824 921 7 000 075 2 118 336 1 820 385 2011. 48 878 774 10 420 216 12 862 37 339 854 7 113 681 2 996 512 2 429 964 2012. 40 100 197 6 158 407 1 428 33 333 313 6 353 359 2 841 121 2 456 578 2013. 49 306 202 7 784 236 1 615 34 040 869 6 432 942 2 448 560 1 997 809 2014. 53 397 720 7 360 901 2 227 37 936 186 7 096 392 3 184 146 2 584 290 2015. 61 446 556 11 509 272 566 40 940 319 7 895 905 2 407 954 1 810 659 2016. 58 799 258 8 910 323 853 849 44 482 510 8 670 493 3 137 953 2 659 275 2017. 54 971 626 7 369 126 1 897 833 41 824 091 8 065 602 3 264 784 2 871 435 Izvor: podnesak vlade Argentine na temelju različitih javno dostupnih argentinskih baza podataka.

(139) Kao što se može vidjeti u tablici 1., proizvodnja soje povećala se s 26,7 milijuna MT u 2001. na 40,5 milijuna MT u 2006. (59) Povećanje poreza na izvoz soje nije dovelo do smanjenja proizvodnje soje, nego do ekonomski nerazumnog povećanja. Naime, da nije bilo navođenja zbog različitih mjera vlade Argentine, dobavljači koji podliježu izvoznim ograničenjima prilagodili bi se uvjetima na tržištu. Međutim, u ovom slučaju, umjesto da smanje proizvodnju, uzgajivači soje ostvaruju koristi i od politike poticanja i razvoja konkurentne industrije biodizela, a za to su proizvođačima biodizela potrebne količine soje po cijenama koje su niže od međunarodnih.

(140) Taj je trend prikazan u grafikonu 2. u nastavku (u MT): Grafikon 2. Prerada soje u Argentini Drobljenje soje Uvoz soje Izvoz soje Proizvodnja soje 2017. 2016. 2015. 2014. 2013. 2012. 2011. 2010. 2009. 2008. 2007. Izvor: podaci navedeni u tablici u uvodnoj izjavi 138.

(141) Iz tablice 1. i grafikona 2. vidljivo je da je praktično sva proizvodnja soje koja je potrošena na domaćem tržištu zdrobljena i da se domaća potrošnja dobivenog sojina ulja uglavnom upotrijebila za proizvodnju biodizela.

(142) Nakon konačne objave CARBIO je tvrdio da Komisija tvrdi da se sva soja koja se prodaje na domaćem tržištu upotrebljava za proizvodnju biodizela. Komisija je navela da to nije slučaj. Kako je utvrđeno u uvodnoj izjavi 141., soja se prodaje na domaćem tržištu radi drobljenja za sojino ulje ili brašno. Dobiveno sojino ulje upotrebljava se za proizvodnju biodizela jer u Argentini ne postoji znatno domaće tržište za sojino ulje. Dio sojiinog ulja i brašna se izvozi.

(143) Nadalje, soja se izvozi tek nakon što se u cijelosti zadovolji domaća potrošnja za drobljenje soje i proizvodnju biodizela. Iz tablice 1. i grafikona 2. vidljivo je i da se u godinama primjene izvoznih ograničenja soja nije uvozila ili se uvozila u vrlo ograničenim količinama. To potvrđuje i poslovni model koji je primijećen kod proizvođača izvoznika u uzorku. Naime, nitko od njih nije uvozio soju za proizvodnju biodizela. Naprotiv, soju su uvozili isključivo za potrebe svojih postrojenja za drobljenje i zatim su sve sojino ulje i brašno izvozili.

(144) Stoga je glavni cilj mjera vlade Argentine ostvaren: soja proizvedena u zemlji u cijelosti zadovoljava domaću potražnju za ulaznim materijalom za domaću proizvodnju biodizela na štetu proizvođača soje koji bi radije optimirali dobit te izvozili sve svoje proizvode ili ih prodavali na domaćem tržištu po višim cijenama da ne postoje izvozna ograničenja.

(145) U skladu s relevantnom sudskom praksom WTO-a, kako je objašnjeno ponajprije u uvodnoj izjavi 78., u većini slučajeva vlada bi trebala provoditi neki oblik prijetnje ili navođenja dobavljača ulaznih materijala kako bi se dokazalo postojanje povjeravanja ili usmjeravanja. Postojanje mogućnosti odlučivanja ne opovrgava automatski taj nalaz. Ta se analiza svakog pojedinog slučaja temelji na dokazima. U ovom je slučaju neobično to što je Argentina jedan od vodećih svjetskih proizvođača soje iako je joj je izvoz na visoko internacionaliziranom tržištu robe prilično ograničen, osobito s obzirom na to da je cijena na međunarodnim tržištima znatno viša od domaće cijene u Argentini (vidjeti grafikon 3. u uvodnoj izjavi 158.).

(146) Iz dokaza u argentinskim propisima (vidjeti uvodne izjave od 91. do 99.) vidljivo je da je cilj politike vlade Argentine razvijati i podupirati industrije na kraju proizvodnog lanca s višom dodanom vrijednosti, uključujući industriju biodizela. Povrh toga, vlada Argentine jasno je navela da joj je cilj zaštititi industrije na kraju proizvodnog lanca od rasta međunarodnih cijena.

(147) Nakon objave dokumenta s informacijama CARBIO je tvrdio da Komisija nije iznijela nikakve dokaze za izjavu da bi proizvođači soje radije optimirali dobit.

(148) Budući da Komisija nije primila izravne informacije od uzgajivača soje, kako je objašnjeno u uvodnim izjavama od 61. do 64., Komisija je pretpostavila da su uzgajivači soje razumni gospodarski subjekti u tržišnom gospodarstvu koji bi optimirali koristi kad god je to moguće. Stoga se odluka o povećanju proizvodnje soje kad su cijene snižene zbog višeg poreza na izvoz smatra nerazumnom. Činjenica da uzgajivači soje i dalje dobavljaju soju unatoč različitim mjerama ograničavanja koje je donijela vlada Argentine posljedica je radnji koje je vlada Argentine poduzela kako bi navela uzgajivače soje kao subjekte koji provode navedene ciljeve politike da pruže potporu industriji biodizela. Stoga je ta tvrdnja odbijena.

(149) Vlada Argentine tvrdila je da nisu izneseni nikakvi dokazi da je prerada soje u Argentini izmijenjena na bilo koji način zbog poreza na izvoz.

(150) Komisija se s tim nije složila. Komisija najprije podsjeća da vlada Argentine nije pomogla Komisiji u pribavljanju potrebnih informacija od uzgajivača soje kako bi se bolje ocijenilo njihovo ponašanje. Stoga je Komisija smatrala da je, na temelju raspoloživih informacija, mjerama vlade Argentine (uključujući porez na izvoz) izmijenjeno ponašanje uzgajivača soje kako bi se ostvarili učinci koje je planirala vlada Argentine. Kao što se može vidjeti u tablici 1., unatoč povećanju poreza na izvoz soje 2007., tj. na početku proizvodnje biodizela velikih razmjera, proizvodnja soje znatno se povećala. Povrh toga, tijekom istog razdoblja izvoz sojina ulja uvelike je zamijenjen izvozom biodizela, što pokazuje da su mjere vlade Argentine potaknule strukturnu promjenu kako bi se poboljšala konkurentnost industrije biodizela. Ta je tvrdnja stoga odbijena.

(151) Jasno je i da se, iako ih vlada Argentine nije službeno spriječila da izvoze svoje proizvode, tim politikama brojne male uzgajivače soje (njih oko 64 000) navodi da gotovo svu proizvodnju prodaju na domaćem tržištu po cijenama nižima od onih koje bi inače ostvarili na međunarodnim tržištima. Ne postoje dokazi da vlada Argentine na bilo koji način nastoji izravno ili neizravno poticati i/ili aktivno podupirati povećanje izvoza i tako u najvećoj mogućoj mjeri povećati dobit uzgajivača soje unatoč poznatim poteškoćama s kojima se mali uzgajivači suočavaju pri traženju kupaca u inozemstvu, komunikaciji na stranom jeziku i rješavanju svih opterećujućih administrativnih formalnosti za izvoz.

(152) Budući da nije bilo drugih dokaza koji bi to opovrgli i s obzirom na to da vlada Argentine nije dostatno surađivala i dostavile relevantne dokaze i informacije u tom pogledu, Komisija je zaključila da je na temelju tih dokaza vidljivo navođenje uzgajivača soje da proizvode prodaju na domaćem tržištu u korist industrija na kraju proizvodnog lanca (uključujući proizvođače biodizela) umjesto da u najvećoj mogućoj mjeri povećaju povrat, primjerice iznalaženjem drugih načina kao što je prilagođavanje opsega proizvodnje ili čak prelazak na drugu vrstu proizvodnje (npr. druge žitarice).

(153) To što uzgajivači soje i dalje donekle mogu, barem službeno, samostalno odlučivati o prodaji u inozemstvu i što su se izvozile veoma male količine nije u suprotnosti s glavnim zaključkom o postojanju povjeravanja ili usmjeravanja u skladu sa sudskom praksom WTO-a u predmetu DRAMS (60).

(154) Nadalje, Komisija je analizirala mogući utjecaj ponude soje zbog mjera vlade Argentine na domaću cijenu soje u Argentini.

(155) Komisija je upotrijebila prosječnu domaću cijenu soje u Argentini koja se temelji na mjesečnim podacima burze žitarica u Buenos Airesu za gradove Rosario, Bahia Blanca i Quequen koje je Ministarstvo poljoprivrednog poslovanja dostavilo na razini države.

(156) Proizvođači izvoznici u uzorku uistinu su uvezli određenu količinu soje. Iako društva tu uvezenu soju nisu upotrebljavala za proizvodnju biodizela – ona je upotrijebljena za proizvodnju sojina ulja koje je potom izvezeno, cijena tog uvoza mogla bi se smatrati reprezentativnom jer je soja uvezena radi drobljenja i ponovnog izvoza u obliku sojina ulja te je njezina cijena odražavala cijenu soje na svjetskom tržištu.

(157) Domaća cijena uspoređena je s prosječnom mjesečnom uvoznom cijenom FOB soje proizvođača izvoznika u uzorku.

(158) Na grafikonu 3. u nastavku prikazane su fluktuacije cijena tijekom razmatranog razdoblja te razlika u cijenama u postotcima između argentinske domaće cijene i cijene na svjetskom tržištu. Grafikon 3. Argentinska domaća cijena u odnosu na cijenu na svjetskom tržištu Razlika u cijeni (%) Cijena na svjetskom tržištu (ARS/MT) Argentinska domaća cijena (ARS/MT) 2017M11 2017M09 2017M07 2017M05 2017M03 2017M01 2016M11 2016M09 2016M07 2016M05 2016M03 2016M01 2015M11 2015M09 2015M07 2015M05 2015M03 2015M01 Izvor: Bloomberg i podnesak vlade Argentine na temelju javno dostupnih podataka

(159) Na grafikonu 3. prikazana je razlika između argentinske domaće cijene i cijene na svjetskom tržištu, koja se uglavnom može objasniti porezom na izvoz soje. Zbog politike usmjeravanja koju provodi vlada Argentine uzgajivači soje ne mogu ostvariti dobit od cijena na svjetskom tržištu. Uzgajivačima soje praktično je uskraćena mogućnost racionalnog izbora prodaje na međunarodnim tržištima po znatno višim cijenama.

(160) Umjesto toga, ostvaruju usporedivu dobit na domaćem i međunarodnom tržištu na račun snižavanja domaćih cijena za iznos poreza na izvoz. Stoga vlada Argentine umanjuje domaće cijene u korist domaće prerađivačke industrije.

(161) Vlada Argentine usmjerava uzgajivače soje tako što im uskraćuje mogućnost donošenja razumne odluke. Usto, kao što se može primijetiti na grafikonu, razlika između domaćih i međunarodnih cijena nije samo ostala znatna nego je i štitila industriju biodizela te sve ostale industrije na kraju proizvodnog lanca (kao što je industrija drobljenja, koja je uglavnom integrirana s proizvođačima biodizela) od najvećih povećanja cijena na međunarodnom tržištu.

(162) Stoga je vlada Argentine svojim skupom mjera ostvarila prethodno utvrđeni cilj, odnosno sniženje domaćih cijena u kontekstu povećanja međunarodnih cijena u korist domaće industrije s dodanom vrijednosti, uključujući biodizel.

(163) S obzirom na navedeno Komisija je zaključila da je uzgajivačima soje u Argentini povjereno ili da su usmjereni da sojom opskrbljuju domaću industriju biodizela uz naknadu manju od primjerene.

3.2.2.5. Posao koji bi uobičajeno bio u nadležnosti vlade i praksa koja se ne razlikuje u pravom smislu od prakse koju vlade uobičajeno primjenjuju

(164) Kad je riječ o kriteriju „uobičajene nadležnosti”, koji odbor (61) još nije dodatno pojasnio, Komisija je smatrala da je dobava sirovina koje se nalaze unutar zemlje nacionalnim društvima posao koji je uobičajeno u nadležnosti vlade. Na temelju općeg međunarodnog prava države imaju suverenitet nad svojim prirodnim resursima. Iako imaju veliku slobodu odlučivanja kako će organizirati iskorištavanje svojih prirodnih resursa, suverenitet se obično pretvara u regulatornu ovlast vlade da to čini. U tom pogledu nije bitno bi li vlada uobičajeno sudjelovala u tom poslu ili ne (62). Komisija je stoga utvrdila da je dobava soje koja se nalazi na argentinskom tlu argentinskoj industriji biodizela posao koji je uobičajeno u nadležnosti vlade.

(165) Nakon objave dokumenta s informacijama CARBIO je iznio prigovor na odluku Komisije da se država mora smatrati odgovornom za odluke koje su donijeli privatni dobavljači soje uzgojene u toj državi. Kako bi se ispunio kriterij „uobičajene nadležnosti”, CARBIO je tvrdio da sve odluke o soji moraju biti donesene u javnu svrhu. Međutim, kako je CARBIO naveo u svojem podnesku, „država može odabrati poduzeti mjere u pogledu svojih prirodnih resursa”. To potvrđuje stajalište Komisije da takav suverenitet obično znači regulatornu ovlast vlade da organizira iskorištavanje prirodnih resursa države. Stoga nije nužno da sve odluke o soji moraju biti u javnu svrhu kako bi se ispunio kriterij „uobičajene nadležnosti”. U suprotnom bi se ti subjekti mogli smatrati „javnim tijelima” i njihove bi se radnje pripisivale državi, što nije slučaj u scenariju povjeravanja ili usmjeravanja. U potonjem slučaju nema potrebe da sve radnje privatnih tijela budu pripisive državi nego samo konkretna radnja koja se ispituje (npr. dobava ulaznih materijala uz naknadu manju od primjerene). Komisija je stoga odbila tu tvrdnju i zaključila da je dobava sirovina, kao što je soja, kako bi se ostvarili ciljevi od javnog interesa (kao što je razvoj industrije biodizela) posao koji je uobičajeno u nadležnosti vlade.

(166) Kad je riječ o kriteriju „ne razlikuje u pravom smislu”, Komisija je navela da taj izraz potječe iz izvješća odbora za reviziju u skladu s člankom XVI.:5 iz 1960., u kojem je upotrijebljen sličan izraz u vezi s davanjima koja financira proizvođač za koja se smatralo da se ne razlikuju u pravom smislu od prakse vlade u pogledu oporezivanja i subvencioniranja (63). U tom je kontekstu za taj kriterij potreban potvrdan nalaz da se opskrba robom koju obavljaju privatna tijela kojima je to povjereno ne razlikuje u pravom smislu od pretpostavke da je vlada sama dobavljala takvu robu. Komisija smatra da je to ovdje slučaj. Umjesto da ulazne materijale izravno dobavlja industriji biodizela kako bi ostvarila ciljeve javne politike vlade Argentine u pogledu poticanja razvoja industrije biodizela, uključujući njezin izvozni potencijal, vlada Argentine skupom mjera navodi privatna tijela da to čine u njezino ime.

(167) Nakon konačne objave vlada Argentine i CARBIO tvrdili su da Komisija nije dala nikakve dokaze iz kojih bi bilo vidljivo da odluke dobavljača u privatnom vlasništvu o proizvodnji i prodaji soje, uzgojenoj na privatnim zemljištima u Argentini, odražavaju posao koji je uobičajeno dodijeljen vladi Argentine.

(168) Kako je Komisija utvrdila u uvodnoj izjavi 164., smatrala je da je dobava sirovina koje se nalaze unutar zemlje nacionalnim društvima posao koji je uobičajeno u nadležnosti vlade. Vlada Argentine i CARBIO nisu dostavili nikakve utemeljene argumente ili dokaze koji opovrgavaju taj zaključak pa je ta tvrdnja odbačena. Vlada Argentine iskorištava uzgajivače soje za postizanje određenog cilja politike, a to je isto kao da je vlada Argentine uzgajivač soje.

3.2.2.6. Zaključak

(169) Skupom mjera, uključujući poreze na izvoz, količinska ograničenja, subvencije domaćim proizvođačima i izjave o javnim politikama, vlada Argentine navodila je domaće uzgajivače soje da soju prodaju na lokalnom tržištu te im je „povjerila” i „usmjerila” ih da tu sirovinu u Argentini dobavljaju uz naknadu manju od primjerene. Spornim mjerama ostvaren je željeni učinak narušavanja domaćeg tržišta soje u Argentini i spuštanja cijene na umjetno nisku razinu u korist industrije biodizela na kraju proizvodnog lanca. Posao dobave soje uz naknadu manju od primjerene obično je u nadležnosti vlade s obzirom na javni cilj pružanja potpore industriji biodizela pa se praksa društava koja se bave uzgojem soje da ga provode u pravom smislu ne razlikuje od praksa koje vlade uobičajeno primjenjuju kada nastoje ostvariti slične ciljeve politike s pomoću drugih oblika potpore (kao što su bespovratna sredstva ili odricanje od prihoda).

(170) Komisija je stoga zaključila da je vlada Argentine dala neizravan financijski doprinos u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočaka iv. i iii. osnovne uredbe kako se on tumači i primjenjuje u skladu s relevantnim standardom WTO-a na temelju članka 1. stavka 1. točke (a) podtočaka iv. i iii. Sporazuma o subvencijama i kompenzacijskim mjerama.

3.2.2.7. Potpora cijeni ili prihodu

(171) Komisija smatra da kategorije „financijskog doprinosa”/„potpore prihodu ili cijeni” nisu međusobno isključive. Žalbeno tijelo potvrdilo je da je „raspon vladinih mjera kojima se mogu pružiti subvencije [u okviru „financijskog doprinosa”] dodatno proširen pojmom „potpore prihodu ili cijeni” iz članka 1. stavka 1. točke (a) drugog podstavka” (64). To je tumačenje u skladu s predmetom i svrhom Sporazuma o subvencijama i kompenzacijskim mjerama, tj. „povećati i poboljšati pravila GATT-a u pogledu primjene subvencija i kompenzacijskih mjera” (65).

(172) Člankom XVI. GATT-a iz 1994. obuhvaćene su „sve subvencije, uključujući bilo koji oblik potpore prihodu ili cijeni, kojima se izravno ili neizravno povećava izvoz bilo kojeg proizvoda iz njezina državnog područja ili smanjuje uvoz bilo kojeg proizvoda u to područje”.

(173) Pojmom „bilo koji oblik” upućuje se na širok opseg te kategorije tako da obuhvaća sve oblike kojima se izravno ili neizravno pruža potpora prihodu ili cijeni. U tom smislu, u rječnicima „oblik” znači „jedan od različitih načina na koji stvari postoje ili se manifestiraju; rod, vrsta ili sorta”, kao i „stil, metoda, način” (66). Stoga, pojam „bilo koji oblik” uključuje svako sredstvo ili svaki način kojim vlada komu pruža potporu prihodu ili cijeni.

(174) „Potpora” znači „radnja kojom se pridonosi uspjehu ili održavanju vrijednosti čega” (67). Pojam „potpora” često se upotrebljava u kontekstu poljoprivrede, u smislu programa državne potpore (68). U ovom se predmetu značenje pojma „potpora” u članku 1. stavku 1. točki (a) drugom podstavku Sporazuma o subvencijama i kompenzacijskim mjerama odnosi na postupanje vlade koje pridonosi uspjehu ili održavanju vrijednosti cijena ili prihoda koji tko ostvaruje.

(175) Naposljetku, upućivanje „u smislu članka XVI. GATT-a iz 1994.” podrazumijeva sve oblike potpore prihodu ili cijeni kojima se izravno ili neizravno povećava izvoz „bilo kojeg proizvoda” iz državnog područja države članice WTO-a ili smanjuje uvoz tog proizvoda u njezino područje. Taj mogući ili stvarni učinak izričito se razmatra u članku XVI:1 GATT-a iz 1994.:„…uključujući bilo koji oblik potpore prihodu ili cijeni kojim se izravno ili neizravno povećava izvoz svih proizvoda iz njezina državnog područja ili smanjuje uvoz svih proizvoda u to područje”.

(176) Ukratko, člankom 3. stavkom 1. točkom (b) osnovne uredbe obuhvaćene su državne mjere u bilo kojem obliku kojim se izravno ili neizravno komu pruža potpora prihodu ili cijeni i koji ima mogući ili stvaran (69) učinak povećanja izvoza bilo kojeg proizvoda iz državnog područja države članice WTO-a ili smanjenja uvoza tog proizvoda u njezino državno područje. To je tumačenje u skladu s predmetom i svrhom Sporazuma o subvencijama i kompenzacijskim mjerama, tj. „proširiti i poboljšati pravila GATT-a u pogledu primjene subvencija i kompenzacijskih mjera” (70).

(177) U skladu s tim tumačenjem, uz ispitivanje bi li se skup mjera koje je donijela vlada Argentine mogao smatrati „financijskim doprinosom” u obliku dobave robe uz naknadu manju od primjerene, Komisija je i analizirala bi li se skup mjera vlade Argentine mogao smatrati i potporom prihodu ili cijeni koja je obuhvaćena člankom 3. stavkom 1. točkom (b) osnovne uredbe. Pritom je Komisija prvo ispitala namjerava li vlada Argentine pružiti potporu stvaranju i razvoju industrije biodizela; drugo, kakve je mjere vlada Argentine donijela u potporu industriji biodizela; i treće, mogu li se te mjere smatrati „bilo kojim oblikom potpore prihodu/cijeni” u smislu članka XVI. GATT-a iz 1994.

(178) Nakon objave dokumenta s informacijama vlada Argentine i CARBIO tvrdili su da je Komisija stajalište temeljila na neprihvatljivo širokom tumačenju izraza „bilo koji oblik potpore prihodu ili cijeni” iz članka 3. stavka 1. točke (b) osnovne uredbe tvrdeći da on obuhvaća „sve oblike kojima se izravno ili neizravno pruža potpora prihodu ili cijeni” i „svaki način ili sredstvo kojim vlada komu pruža potporu prihodu ili cijeni”.

(179) Komisija je odbila tu tvrdnju. Zaključak je donijela u skladu sa sudskom praksom WTO-a i tumačenjem izraza „potpora prihodu ili cijeni”. Kako je podrobno navedeno u uvodnim izjavama od 186. do 195. u nastavku, Komisija nije sagledala samo učinke mjera koje je poduzela vlada Argentine, nego je i pomno analizirala ciljeve politike tih mjera vlade Argentine te njihovu prirodu i namjenu te je zaključila da cijena biodizela i soje na argentinskom domaćem tržištu „uključuje izravnu intervenciju vlade na tržištu s namjerom da se cijena određene robe postavi na određenu razinu” (71). Zbog ciljeva politike koje vlada Argentine nastoji ostvariti domaće cijene biodizela, u odnosu na cijenu izvezenog biodizela, postavljene su na umjetno visoku razinu, čime su pruža potpora domaćoj industriji biodizela (vidjeti uvodne izjave 189. i 195.). Istodobno, cijena soje na umjetno je niskoj razini zbog poreza na izvoz soje kojim se isto tako pruža potpora domaćoj industriji biodizela.

(180) Nakon konačne objave vlada Argentine nije se složila s Komisijinim tumačenjem da kategorije „financijskog doprinosa”/„potpore prihodu ili cijeni” nisu međusobno isključive zbog veznika „ili” u članku 1. stavku 1. točki (a) podtočki 2. Sporazuma o subvencijama i kompenzacijskim mjerama.

(181) Komisija je u uvodnoj izjavi 171. objasnila zašto ne smatra da se te kategorije međusobno isključuju. Jednostavno lingvističko objašnjenje riječi „ili” u tekstu Sporazuma o subvencijama i kompenzacijskim mjerama nije promijenilo Komisijino razmišljanje pa je tvrdnja odbačena.

(182) Vlada Argentine ponovila je tvrdnju da se nalazi Komisije neprimjereno temelje na neprihvatljivo širokom tumačenju izraza „bilo koji oblik potpore prihodu ili cijeni” kako se upotrebljava u članku 1. stavku 1. točke (a) podtočke 2. Sporazuma o subvencijama i kompenzacijskim mjerama te da Komisija primjenjuje „pristup koji se temelji na učinku” da bi sustav poreza na izvoz obuhvatila odredbama članka 1. stavka 1. točke (a) podtočke 2., što nije u skladu sa sudskom praksom WTO-a.

(183) Budući da vlada Argentine nije dala nikakve nove dokaze kojima bi opovrgnula zaključke Komisije, Komisija je odbacila tvrdnje.

(184) Nakon konačne objave CARBIO je također osporio nalaze Komisije o potpori prihodu ili cijeni, citirajući u prilog tome drugi dio izvješća povjerenstva o Kini i elektročeliku s orijentiranim kristalima (Kina-GOES) (72). Prema CARBIO-u, potpora prihodu ili cijeni ne odnosi se na situacije u kojima je „kretanje cijena neizravan učinak drugog oblika državne intervencije” (73).

(185) Komisija je smatrala da CARBIO-vo upućivanje na sudsku prasku u predmetu Kina-GOES nije relevantno u ovom slučaju jer se zaključci o potpori prihodu/cijeni ne temelje na neizravnim cjenovnim učincima nego na radnje koje se mogu pripisati vladi Argentine, a osmišljene su s ciljem postizanja cjenovnih učinaka radi potpore industriji biodizela. Ta je tvrdnja stoga odbačena.

3.2.2.8. Namjera vlade Argentine da pruži potporu domaćoj industriji biodizela

(186) Iz zakonodavnih akata iz uvodnih izjava od 89. do 100. vidljivo je da je izričita politika vlade Argentine pružati potporu stvaranju i razvoju domaće industrije biodizela. Konkretno, Zakonom 26.093 od 12. svibnja 2006. (74) vlada Argentine uspostavila je sustav promicanja domaće proizvodnje i upotrebe biogoriva, uključujući biodizel. Tim se zakonom uspostavlja provedbeno tijelo za promicanje i kontrolu održive proizvodnje i upotrebe biogoriva (75). Nadalje, u tom je zakonu propisano da je Odjel za poljoprivredu, stočarstvo, ribarstvo i hranu obvezan promicati poljoprivredne kulture namijenjene za proizvodnju biogoriva kojima se potiče proizvodna diversifikacija poljoprivrednog sektora, da je Odjel za mala i srednja poduzeća obvezan promicati nabavu dugotrajne imovine u malim i srednjim poduzećima namijenjene za proizvodnju biogoriva te da je Odjel za znanost, tehnologiju i proizvodne inovacije obvezan promicati istraživanje, suradnju i prijenos tehnologije između malih i srednjih poduzeća i relevantnih institucija u Javnom nacionalnom sustavu za znanost, tehnologiju i inovacije (76).

(187) Vlada Argentine izričitu potporu pruža od 2001., kad je na snagu stupila Odluka 1396 (77). Tom je odlukom utvrđen Plan konkurentnosti za biodizel, kojim se proizvođače oslobađa plaćanja poreza „u cilju promicanja razvoja biodizela” te se navodi „da je porezna komponenta tekućih goriva i prirodnog plina temeljni instrument za slanje gospodarskih signala” (dodano isticanje). Taj je plan 2001. podržao podtajnik za goriva tako što je promicatelje projekata proizvodnje biodizela uvjeravao da će biodizel i dalje biti oslobođen poreza na goriva te potvrdio ulogu vlade Argentine uz obećanje da će se uspostaviti stabilan regulatorni okvir i najavu da će biodizelski projekti ostvarivati koristi od sustava promicanja industrije i kredita. Izjavio je i da će poljoprivredni proizvođači biti nositelji razvoja biodizela (78).

(188) Promicanje domaćeg biodizela objedinjeno je Rezolucijom 1156 iz 2004., čime je stvoren Nacionalni program za biogoriva (79) kojim je Ministarstvo gospodarstva i proizvodnje (80) promicalo razvoj domaće industrije biodizela. Vlada Argentine izričito je smatrala da je promicanje domaće industrije biodizela dio argentinskog makroekonomskog modela (81).

(189) Centro de Economía Internacional naveo je 2011. (82) da je cilj razvoja domaćeg biodizela u najvećoj mogućoj mjeri povećati dodanu vrijednost soje, a ne smanjiti upotrebu fosilnih goriva. Razlozi za razvoj industrije biodizela koje je navelo to istraživačko tijelo bili su, među ostalim, sve veća prilika za zadovoljavanje potreba vanjskih tržišta i razlike u izvoznim pristojbama, čime se potiče proizvodnja s većom dodanom vrijednosti od vrijednosti osnovnih proizvoda kao što je soja (83).

(190) Nadalje, u studiji koju je državni Nacionalni institut za poljoprivrednu tehnologiju („Instituto Nacional de Tecnología Agropecuaria”, INTA) proveo 2011. (84) zaključeno je da je „uobičajeno da tržište biodizela potiče država zbog različitih razloga i u okviru različitih politika”, „drugim riječima, vjerojatno je da se tržište umjetno potiče i da, bez prisutnosti države, gubi gospodarsku važnost” te da je „očit zaključak da se čini da biodizel ne potiče proizvodnju soje, nego da je riječ o obrnutoj uzročno-posljedičnoj vezi”.

(191) Ta se potpora nastavila nakon razdoblja ispitnog postupka jer su se u veljači 2018. ministar energetike, guverner pokrajine Santa Fe i CARBIO dogovorili da će uspostaviti zajedničku radnu skupinu koja će bolje osmisliti i poboljšati nacionalnu strategiju za biodizel (85).

(192) Vlada Argentine uvela je 2010. obvezu miješanja goriva za domaće tržište, kojom se od društava za goriva u Argentini zahtijeva da nabavljaju biodizel i da ga prije prodaje miješaju s mineralnim dizelom (86). Ta obveza miješanja uvedena je zajedno s ugovorima o opskrbi biodizelom koje su vlada Argentine i proizvođači biodizela sklopili od 2010. do 2015. Ti su ugovori o opskrbi sklopljeni „zbog važnosti uvođenja biogoriva u argentinski energetski program” pa je bilo „nužno utvrditi jasne smjernice kojima se jamči djelotvorno i učinkovito postizanje ciljeva koje je predložila nacionalna izvršna vlast” (87) te „uzeti u obzir ciljeve nacionalne vlasti u pogledu promicanja poljoprivredno-industrijske djelatnosti kojom se stvara dodana vrijednost sirovina proizvedenih na nacionalnom području” (88).

(193) Kako je navedeno u uvodnim izjavama od 265. do 267., nakon 2015. vlada Argentine nije potpisala nijedan ugovor o opskrbi biodizelom, ali je nastavila dodjeljivati kvote i određivati cijenu po kojoj društva za miješanje goriva moraju nabavljati biodizel. Kvota se temeljila na očekivanoj količini koja je potrebna za ispunjenje obveze miješanja na domaćem tržištu. Ostatak argentinske proizvodnje mogao se samo izvoziti.

(194) Tijekom razdoblja ispitnog postupka cijena biodizela na domaćem tržištu određivala se svaki mjesec, pri čemu je postojala razlika za velika, velika neintegrirana te mala i srednja društva. Domaća cijena biodizela temeljila se na sljedećoj formuli: trošak sojina ulja (kako je objavilo Ministarstvo poljoprivrede) + trošak metanola + trošak rada + ostali troškovi + povrat kapitala (koji je određen na 3 %) (89).

(195) Nijedna grupa proizvođača izvoznika u uzorku nije dobila kvotu i nije opskrbljivala domaće tržište tijekom razdoblja ispitnog postupka. Međutim, čini se da je prosječna određena cijena na domaćem tržištu viša od prosječne izvozne cijene, posebno za male, srednje i velike neintegrirane proizvođače biodizela. Stoga je umjetnim određivanjem cijene domaćeg biodizela na umjetno visokoj razini vlada Argentine provodila politiku pružanja potpore cijeni za male i srednje industrije biodizela koja prodaje na domaćem tržištu.

(196) Nakon objave dokumenta s informacijama vlada Argentine osporavala je nalaz da je domaća cijena biodizela postavljena na umjetno visoku razinu.

(197) Komisija se s tim nije složila. Kako bi ocijenila razinu domaće cijene biodizela, Komisija je upotrijebila javne podatke koje je dostavila vlada Argentine. Ti su javni podaci pokazivali da domaću cijenu utvrđuje vlada Argentine te da stoga ona nije prepuštena silama na tržištu. Vlada Argentine nije osporila da ona utvrđuje domaće cijene biodizela. Nadalje, javni podaci pokazivali su da su cijene na domaćem tržištu koje su plaćala društva s pristupom tom tržištu (tj. mala i srednja poduzeća) zapravo više nego izvozne cijene. Vlada Argentine nije osporila ni tu razliku u cijeni. Komisija je stoga zaključila da je domaća cijena biodizela postavljena na umjetno visoku razinu. Ta je tvrdnja stoga odbijena.

(198) Nakon objave dokumenta s informacijama vlada Argentine tvrdila je da uzročno-posljedična veza između navodne potpore prihodu ili cijeni i naknadnog učinka povećanja izvoza ili smanjenja uvoza nije jasno utvrđena te da se najveće proizvođače onemogućuje da prodaju na domaćem tržištu.

(199) Komisija je odbila tu tvrdnju. Reguliranjem domaćeg tržišta biodizela i davanjem kvote samo manjim društvima za biodizel vlada Argentine uspostavila je industriju u kojoj se najvećim proizvođačima onemogućuje prodaja na domaćem tržištu pa su oni potpuno usmjereni na izvoz, čime se potiče izvozna konkurentnost industrije biodizela. Nadalje, u tablici 2. u uvodnoj izjavi 209. navedeni su podaci o argentinskoj proizvodnji biodizela od 2008. (kad je Argentina počela proizvodnju velikih razmjera) i izvozu biodizela. U tablici 2. vidljivo je da je potpora prihodu industrije biodizela imala pozitivan učinak na izvoz jer je ona stvorena kao industrija usmjerena na izvoz i to je ostala sve do danas.

(200) Kako je objašnjeno u uvodnim izjavama od 186. do 191., vlada Argentine očito je imala namjeru pružiti potporu cijeloj domaćoj industriji biodizela, bez obzira na to je li usmjerena na domaće tržište ili izvoz. Međutim, nijedan od proizvođača izvoznika u uzorku nije imao relevantnu domaću prodaju tijekom razdoblja ispitnog postupka. Svi proizvođači izvoznici u uzorku objasnili su da je opskrbom malih i srednjih poduzeća kojima je vlada Argentine dodijelila kvote domaća potražnja zadovoljena. To što je za velika društva određena posebna cijena ne mijenja činjenicu da nijedno veliko društvo nije prodavalo na domaćem tržištu tijekom razdoblja ispitnog postupka. Stoga je onemogućavanjem industrije biodizela da prodaje na domaćem tržištu vlada Argentine snažno potaknula izvozne rezultate argentinske industrije biodizela.

(201) Stoga je Komisija zaključila da je očita namjera vlade Argentine pružati potporu stvaranju i razvoju argentinske industrije biodizela.

3.2.2.9. Mjere potpore za industriju biodizela

(202) Kako je navedeno u uvodnim izjavama od 186. do 201., vlada Argentine nastojala je pružiti potporu industriji biodizela donošenjem skupa mjera, uključujući poreze na izvoz soje, izvozne kvote za proizvodnju drugih žitarica osim soje, zabranu uvoza soje tijekom razdoblja prije razdoblja ispitnog postupka i odobravanje subvencija uzgajivačima soje u najnerazvijenijim pokrajinama Argentine. Tim je mjerama stvoreno umjetno, sektorizirano domaće tržište soje s niskim cijenama u Argentini koje je pogodovalo domaćoj industriji biodizela. Nadalje, Zakonom o biogorivima iz 2006. (90) vlada Argentine uspostavila je sustav promicanja proizvodnje biodizela. Kako je navedeno i u uvodnoj izjavi 191., ta se potpora nastavila čak i nakon razdoblja ispitnog postupka kad je vlada Argentine, zajedno s drugim nadležnim tijelima i subjektima, uspostavila zajedničku radnu skupinu koja će bolje osmisliti i poboljšati nacionalnu strategiju za biodizel. Stoga Komisija na temelju raspoloživih informacija zaključuje da je u posljednjem desetljeću vlada Argentine uvela skup mjera kako bi stvorila, razvila i podupirala industriju biodizela.

3.2.2.10. Skup mjera koje je donijela vlada Argentine odgovara „bilo kojem obliku potpore prihodu/cijeni” u smislu članka XVI. GATT-a iz 1994.

(20