HR Službeni list Europske unije L 347/608

UREDBA (EU) br. 1307/2013 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

od 17. prosinca 2013.

o utvrđivanju pravila za izravna plaćanja poljoprivrednicima u programima potpore u okviru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 637/2008 i Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009

EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 42. i članak 43. stavak 2.,

uzimajući u obzir Akt o pristupanju iz 1979., a posebno stavak 6. Protokola br. 4. o pamuku priloženog tom Aktu,

uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

nakon dostavljanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,

uzimajući u obzir mišljenje Revizorskog suda (1),

uzimajući u obzir mišljenja Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),

uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija (3),

u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (4),

budući da:

(1) Komunikacija Komisije upućena Europskom parlamentu, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru te Odboru regija naslovljena „ZPP ususret 2020. godini: Suočavanje s budućim izazovima hrane, prirodnih resursa i teritorija” iznosi potencijalne izazove, ciljeve i smjernice zajedničke poljoprivredne politike („ZPP”) nakon 2013. S obzirom na raspravu o toj Komunikaciji, reformirani ZPP trebao bi stupiti na snagu 1. siječnja 2014. Ta bi reforma trebala obuhvaćati sve glavne instrumente ZPP-a, uključujući Uredbu Vijeća (EZ) br. 73/2009 (5) S obzirom na opseg reforme, prikladno je Uredbu (EZ) br. 73/2009 staviti izvan snage i zamijeniti je novim tekstom. Reforma bi također trebala racionalizirati i pojednostaviti relevantne odredbe.

(2) Jedan od glavnih ciljeva i jedan od ključnih zahtjeva reforme ZPP-a jest smanjenje administrativnog opterećenja. To je potrebno posebno uzeti u obzir pri izradi relevantnih odredaba za programe izravne potpore.

(3) Ova bi Uredba trebala sadržavati sve osnovne elemente koji se tiču isplate potpore Unije poljoprivrednicima i u njoj bi trebali biti utvrđeni uvjeti za pristup plaćanjima koji su neraskidivo povezani s tim osnovnim elementima.

(4) Potrebno je pojasniti da se Uredba (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (6) i odredbe donesene u skladu s njom moraju primjenjivati na mjere određene u ovoj Uredbi. Radi usklađenosti s drugim pravnim instrumentima koji se odnose na ZPP, pojedina pravila koja trenutno predviđa Uredba (EZ) br. 73/2009 sada su utvrđena u Uredbi (EU) br 1306/2013, osobito pravila kojima se jamči poštovanje obveza utvrđenih u odredbama o izravnom plaćanju, uključujući provjere i primjenu administrativnih mjera i administrativnih kazni u slučaju nepoštovanja obveza, pravila koja se odnose na višestruku sukladnost, poput zakonom propisanih zahtjeva o upravljanju, dobrog poljoprivrednog i okolišnog stanja, praćenja i procjene relevantnih mjera i pravila u vezi s plaćanjem predujmova i povratom nedospjelih plaćanja.

(5) S ciljem nadopune ili izmjene određenih elemenata ove Uredbe koji nisu ključni, ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije („UFEU”) trebalo bi delegirati Komisiji. Od posebne je važnosti da Komisija u okviru svog pripremnog rada održava odgovarajuća savjetovanja, uključujući ona na stručnoj razini. Komisija bi u pripremi i izradi delegiranih akata trebala osigurati istovremeno, pravovremeno i odgovarajuće prosljeđivanje relevantnih dokumenata Europskom parlamentu i Vijeću.

(6) Ova bi Uredba trebala sadržavati popis programa potpore izravnih plaćanja koja su njome obuhvaćena. Kako bi se u obzir uzelo novo zakonodavstvo o programima potpore koje može biti doneseno nakon stupanja na snagu ove Uredbe, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu izmjene tog popisa.

(7) Kako bi se osigurala pravna sigurnost, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu određivanja okvira u kojem države članice moraju odrediti kriterije koje trebaju ispuniti poljoprivrednici kako bi ispunili obvezu održavanja poljoprivredne površine u stanju pogodnom za ispašu ili uzgoj i minimalne aktivnosti koje treba provesti na područjima koja se prirodno održavaju u stanju pogodnom za ispašu ili uzgoj, kao i kriterije za određivanje prevladavanja trava i ostale travolike paše te za određivanje uspostavljene lokalne prakse što se tiče trajnog travnjaka i trajnog pašnjaka („trajni travnjak”).

(8) Kako bi se osiguralo da iznosi za financiranje ZPP-a odgovaraju godišnjim gornjim granicama iz članka 16. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013, trebalo bi provesti prilagodbu razine izravne potpore za bilo koju kalendarsku godinu kako je predviđeno člankom 25. te Uredbe. Kako bi se osigurao njezin doprinos postizanju cilja ravnomjernije raspodjele plaćanja među malim i velikim korisnicima, navedena prilagodba izravnih plaćanja trebala bi se primjenjivati samo na plaćanja koja se trebaju dodijeliti poljoprivrednicima u iznosu koji premašuje 2 000 EUR u odgovarajućoj kalendarskoj godini. Uzimajući u obzir razine izravnih plaćanja za poljoprivrednike u Bugarskoj, Hrvatskoj i Rumunjskoj u okviru primjene mehanizma postupnog uvođenja na sva izravna plaćanja koja se dodjeljuju u tim državama članicama, taj bi se instrument financijske discipline trebao primjenjivati samo u Bugarskoj i Rumunjskoj od 1. siječnja 2016., a u Hrvatskoj od 1. siječnja 2022. Trebala bi se utvrditi posebna pravila u vezi tog instrumenta financijske discipline i za određene druge odredbe u slučaju kada se radi o pravnoj osobi ili skupini fizičkih ili pravnih osoba, kada nacionalno pravo propisuje prava i obveze pojedinačnih članova koji su usporedivi s onima pojedinačnih poljoprivrednika koji imaju status upravitelja poljoprivrednog gospodarstva kako bi se ojačale poljoprivredne strukture i promicalo osnivanje poslovnog nastana dotičnih pravnih osoba ili skupina.

(9) Kako bi se osigurala pravilna primjena prilagodbe izravnih plaćanja u pogledu financijske discipline, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu pravilâ o osnovici za izračun smanjenjâ koja države članice primjenjuju na poljoprivrednike sukladno primjeni financijske discipline.

(10) Iskustvo stečeno u provođenju različitih programa potpore poljoprivrednicima pokazalo je da je potpora u određenom broju slučajeva dodijeljena fizičkim ili pravnim osobama čija poslovna namjena nije bila, ili je bila samo marginalno usmjerena na poljoprivrednu djelatnost. Kako bi se osigurala bolja usmjerenost potpore, države članice trebale bi se suzdržati od dodjele izravnih plaćanja određenim fizičkim i pravnim osobama osim ako te osobe mogu pokazati da njihova poljoprivredna djelatnost nije marginalna. Države članice bi, nadalje, trebale imati mogućnost ne dodijeliti izravna plaćanja drugim fizičkim ili pravnim osobama čija je poljoprivredna aktivnost marginalna. Međutim, državama članicama trebalo bi se dopustiti da dodijele izravna plaćanja manjim poljoprivrednicima kojima je to honorarni posaojer ti poljoprivrednici izravno doprinose vitalnosti ruralnih područja. Države članice također bi se trebale suzdržati od dodjele izravnih plaćanja fizičkim ili pravnim osobama čije se poljoprivredne površine pretežno prirodnim putem održavaju u stanju pogodnom za ispašu ili uzgoj i koji ne obavljaju određenu minimalnu djelatnost.

(11) Kako bi se zajamčila zaštita prava poljoprivrednika, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu određivanja kriterija za utvrđivanje slučajeva kada se poljoprivredna površina poljoprivrednika smatra površinom koja se pretežno prirodnim putem održava u stanju pogodnom za ispašu ili uzgoj, kriterija za utvrđivanje razlike između primitaka proizašlih iz poljoprivrednih i nepoljoprivrednih djelatnosti i iznosa izravnih plaćanja relevantnih za primjenu provjere marginalnosti te kriterija koje trebaju zadovoljiti poljoprivrednici kako bi dokazali da njihova poljoprivredna djelatnost nije marginalna.

(12) Kako bi se izbjeglo pretjerano administrativno opterećenje izazvano upravljanjem plaćanjima malih iznosa, države članice općenito bi se trebale suzdržati od dodjele izravnih plaćanja ako bi iznos bio manji od 100 EUR ili ako bi prihvatljiva površina poljoprivrednog gospodarstva za koje se potpora traži bila manja od jednog hektara. Međutim, budući da poljoprivredne strukture država članica znatno variraju i mogu se značajno razlikovati od prosječne poljoprivredne strukture u Uniji, državama članicama trebalo bi dopustiti uporabu minimalnih pragova koji odražavaju njihovu specifičnu situaciju. Zbog vrlo specifične poljoprivredne strukture u najudaljenijim regijama i na manjim Egejskim otocima, države članice trebale bi biti u mogućnosti odlučiti treba li za te regije primijeniti ikakav minimalni prag. Nadalje, države članice bi trebale odabrati uvođenje jedne ili dviju vrsta minimalnih pragova, s obzirom na posebnosti struktura njihovih poljoprivrednih sektora. Budući da se plaćanje može dodijeliti poljoprivrednicima s takozvanim poljoprivrednim gospodarstvima „bez zemljišta”, primjena praga temeljenog na hektarima ne bi bila učinkovita. Stoga bi se na takve poljoprivrednike trebao primijeniti minimalni iznos u vezi s potporom. Kako bi se osiguralo jednako postupanje prema poljoprivrednicima čija su izravna plaćanja podložna postupnom uvođenju u Bugarskoj, Hrvatskoj i Rumunjskoj, minimalni prag u tim državama članicama trebao bi se temeljiti na konačnim iznosima koji se dodjeljuju na kraju postupka postupnog uvođenja.

(13) Raspodjelu izravne dohodovne potpore među poljoprivrednicima obilježava dodjela nerazmjernih iznosa plaćanja poprilično malom broju velikih korisnika. Velikim korisnicima, zahvaljujući njihovoj sposobnosti da se koriste ekonomijama veličine, nije potrebna jednaka razina jediničnog iznosa potpore radi učinkovitog postizanja dohodovne potpore kao cilja. Štoviše, mogućnost prilagodbe većim korisnicima olakšava djelovanje s nižim razinama jediničnog iznosa potpore. Stoga bi države članice trebale smanjiti za barem 5 % dio osnovnog plaćanja koje se treba dodijeliti poljoprivrednicima koji premašuje 150 000 EUR. Kako bi se izbjegli nerazmjerni učinci na velika poljoprivredna gospodarstva s velikim brojem zaposlenika države članice mogu pri primjeni navedenog mehanizma odlučiti u obzir uzeti intenzitet plaćenog rada. Kako bi takvo smanjenje razine potpore bilo učinkovito, ne bi se trebala dati nikakva prednost poljoprivrednicima koji na umjetan način stvaraju uvjete za izbjegavanje njegovih učinaka. Prihodi smanjenja plaćanja velikim korisnicima trebali bi ostati u državama članicama u kojima su nastali i trebali bi se učiniti dostupnim u obliku potpore Unije za mjere koje se financiraju u okviru Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR).

(14) Potrebno je utvrditi neto gornje granice za svaku državu članicu kako bi se ograničila plaćanja poljoprivrednicima nakon primjene smanjenja razine plaćanja. Kako bi se u obzir uzele posebna obilježja potpore ZPP-a koja se dodjeljuje sukladno Uredbi (EU) br. 228/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (7) i Uredbi (EU) br. 229/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (8), te činjenica da ta izravna plaćanja nisu podložna smanjenju razine plaćanja, neto gornja granica za dotične države članice ne bi trebala uključivati ta izravna plaćanja.

(15) Kako bi se vodilo računa o promjenama u vezi s ukupnim maksimalnim iznosima izravnih plaćanja koji se mogu dodijeliti, uključujući one koje proizlaze iz odluka koje države članice trebaju donijeti u pogledu prijenosa između prvog i drugog stupai primjene smanjenja te, kada je to primjenjivo, određivanja najvišeg iznosa plaćanja, kao i one koje proizlaze iz obavijesti koje treba dostaviti Hrvatska u vezi s razminiranim zemljištem koje je ponovno stavljeno u funkciju za poljoprivredne djelatnosti, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu prilagodbe nacionalnih i neto gornjih granica utvrđenih u ovoj Uredbi.

(16) Potrebno je navesti da se te odredbe ove Uredbe koje bi mogle potaknuti države članice na ponašanje koje bi moglo predstavljati državnu potporu izuzimaju iz primjene pravila o državnoj potpori, s obzirom na to da dotične odredbe uključuju odgovarajuće uvjete za dodjelu potpore ili je njima predviđeno da Komisija donese te uvjete kako bi se spriječilo bilo kakvo neprimjereno narušavanje tržišnog natjecanja.

(17) U cilju jačanja njihove politike ruralnog razvoja, državama članicama trebalo bi pružiti mogućnost prijenosa sredstava iz njihove gornje granice izravnih plaćanja u njihovu potporu namijenjenu ruralnom razvoju. Državama članicama trebalo bi također pružiti mogućnost prijenosa sredstava iz njihove potpore namijenjene ruralnom razvoju u njihovu gornju granicu izravnih plaćanja. Kako bi se osigurala djelotvornost ovog instrumenta, državama članicama trebalo bi pružiti mogućnost da jednom preispitaju svoju početnu odluku, s učinkom od godine potraživanja 2018., pod uvjetom da bilo kakva odluka temeljena na takvom preispitivanju za sobom ne povlači bilo kakvo smanjenje iznosa dodijeljenih ruralnom razvoju.

(18) Kako bi se postigli ciljevi ZPP-a, programe potpore možda će biti potrebno prilagoditi stalnim promjenama, ako je potrebno i u kratkim rokovima. Stoga je potrebno predvidjeti moguće preispitivanje programâ potpore, a posebno s obzirom na gospodarski razvoj ili stanje proračuna, s posljedicom da korisnici ne mogu pretpostaviti da će uvjeti za dodjelu potpore ostati nepromijenjeni.

(19) Poljoprivrednici u državama članicama koje su pristupile Uniji 1. svibnja 2004. ili nakon tog datuma primili su izravna plaćanja putem mehanizma postupnog uvođenja predviđenog odgovarajućim Aktima o pristupanju. Za Bugarsku i Rumunjsku takvi će mehanizmi biti na snazi i u 2015., a za Hrvatsku će biti na snazi do 2021. godine. Usto, tim državama članicama bila je odobrena dodjela dopunskih nacionalnih izravnih plaćanja. Mogućnost dodjele takvih plaćanja trebalo bi zadržati za Hrvatsku i, kao nadopunu programu osnovnih plaćanja za Bugarsku i Rumunjsku do njihovog potpunog postupnog uvođenja. U pogledu odobravanja dodjele dopunskih nacionalnih izravnih plaćanja Hrvatskoj, Komisija bi trebala biti ovlaštena donositi provedbene akte ne primjenjujući Uredbu (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (9).

(20) Uredba (EZ) br. 73/2009, kako je izmijenjena Aktom o pristupanju iz 2011. godine, predviđa posebnu nacionalnu rezervu za razminirano zemljište za Hrvatsku kako bi se financirala, tijekom razdoblja od deset godina nakon njezina pristupanja Uniji, dodjela pravâ na plaćanje za zemljište koje se razminira i ponovno stavlja u poljoprivrednu funkciju na godišnjoj osnovi. Primjereno je utvrditi pravila za određivanje iznosa namijenjenih financiranju potpora za ta zemljišta u okviru programâ potpore predviđenih ovom Uredbom i pravila za upravljanje tom rezervom. Kako bi se u obzir uzeli iznosi koji proizlaze iz obavijesti koje treba dostaviti Hrvatska u vezi s razminiranim zemljištem koje je ponovno stavljeno u funkciju za poljoprivredne djelatnosti, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu preispitivanja određenih financijskih odredaba koje se odnose na Hrvatsku.

(21) Kako bi se osigurala bolja raspodjela potpore na cijelompoljoprivrednom zemljištu Unije, uključujući one države članice koje su primijenile program jedinstvenih plaćanja po površini utvrđen Uredbom (EZ) br. 73/2009, novi program osnovnih plaćanja trebao bi zamijeniti program jedinstvenih plaćanja utvrđen Uredbom Vijeća (EZ) br. 1782/2003 (10), koji se nastavio na temelju Uredbe (EU) br. 73/2009 koja je spojila već postojeće mehanizme potpore u jedinstveni program proizvodno nevezanih izravnih plaćanja. Takav bi prelazak, u načelu, trebao imati za posljedicu istek prava na plaćanje stečenih na temelju tih uredaba i dodjelu novih. Dodjela novih prava na plaćanje i dalje bi trebala biti utemeljena, u pravilu, na broju prihvatljivih hektara koji su na raspolaganju poljoprivrednicima u prvoj godini provođenja programa. Međutim, države članice koje trenutno provode program jedinstvenih plaćanja na regionalnoj osnovi ili regionalnoj kombiniranoj osnovi trebale bi imati mogućnost zadržavanja postojećih prava na plaćanje. Kako bi se izbjegao slučaj da se povećanjem prihvatljive površine u danoj državi članici nerazmjerno smanji iznos izravnih plaćanja po hektaru i time utječe na unutarnji proces konvergencije, državama članicama trebalo bi dopustiti da pri provedbi prve dodjele prava na plaćanje primijeneodređena ograničenja u svrhu određivanja broja prava na plaćanje.

(22) Zbog uzastopnog uključivanja različitih sektora u program jedinstvenih plaćanja i naknadnog razdoblja prilagodbe dodijeljenog poljoprivrednicima, postalo je sve teže opravdavati postojanje znatnih pojedinačnih razlika u razini potpore po hektaru koje proizlaze iz korištenja povijesnih referenci. Smanjivanjem poveznica s povijesnim referencama i uzimajući u obzir cjelokupni kontekst proračuna Unije, izravna dohodovna potpora trebala bi biti ravnopravnije raspodijeljena među državama članicama. Kako bi se osigurala ravnopravnija raspodjela izravne potpore, a uzimajući u obzir razlike koje još uvijek postoje u razini plaća i ulaznih troškova, razine izravne potpore po hektaru trebalo bi postupno prilagoditi. Države članice koje imaju izravna plaćanja ispod razine od 90 % prosjeka Unije trebale bi zatvoriti jednu trećinu razlike između njihove postojeće razine i ove razine, tako da do financijske godine 2020. sve države članice postignu minimalnu razinu. Tu konvergenciju trebale bi razmjerno financirati sve države članice koje imaju razine izravnih plaćanjaiznad prosječne razine Unije.

(23) Pored toga, u pravilu, sva prava na plaćanje aktivirana u 2019. godini u državi članici ili u regiji trebala bi imati jednaku jediničnu vrijednost. Međutim, kako bi se izbjegle negativne financijske posljedice za poljoprivrednike, državama članicama trebalo bi dopustiti dapri izračunu vrijednosti prava na plaćanje koja bi poljoprivrednici trebali imati u 2019. godini, uz uvjet da nijedno pravo na plaćanje u 2019. godini nema vrijednost nižu od 60 % od prosjeka, u obzir uzmu povijesne faktore. Države članice trebale bi tu konvergenciju financirati kroz smanjenje, na temelju objektivnih i nediskriminirajućih kriterija koje one same trebaju odrediti, vrijednost prava na plaćanje koja je iznad prosjeka za 2019. godinu. U vezi s tim i kako bi se izbjegli neprihvatljivo problematični gubici za određene poljoprivrednike, države članice mogu ograničiti to smanjenje na 30 % početne vrijednosti dotičnih prava, čak i ako takvo ograničenje ne dopušta svim pravima na plaćanje da dosegnu 60 % prosječne vrijednosti za 2019. Uz iznimku onih država članica koje su se odlučile za jednaku jediničnu vrijednost od prve godine provedbe programa, ta bi se konvergencija trebala provesti ravnomjerno. Konvergencija prava na plaćanje s vrijednošću iznad prosjeka trebala bi uzeti u obzir i procijenjena sredstva dostupna za prava na plaćanje.Međutim, za one države članice koje zadržavaju svoja postojeća prava na plaćanje i koje su se već odlučile za konvergencijske korake u skladu s člankom 63. stavkom 3. Uredbe (EZ) 1782/2003, te konvergencijske korake trebalo bi provesti, kada je to primjenjivo, te bi vrijednost svih prava na plaćanje trebalo prilagoditi kako bi se vodilo računa o procjenjenim sredstvima dostupnima za prava na plaćanje.

(24) Iskustvo stečeno provedbom programa jedinstvenih plaćanja pokazalo je da bi trebalo zadržati neke od njegovih glavnih elemenata, uključujući određivanje nacionalnih gornjih granica kako bi se osiguralo da ukupni iznos potpore ne prekorači postojeća proračunska ograničenja. Države članice također bi trebale nastaviti upravljati nacionalnom rezervom ili bi im trebalo dopustiti osnivanje regionalnih rezervi. Takve nacionalne ili regionalne rezerve trebale bi se koristiti, kao prioritetnom rješenje, kako bi se mladim poljoprivrednicima i poljoprivrednicima koji započinju svoju poljoprivrednu djelatnost olakšalo sudjelovanje u programu te bi se korištenje tim rezervama trebalo dopustiti kako bi se u obzir uzele određene druge konkretne situacije. Pravila o prijenosu i korištenju prava na plaćanje trebalo bi zadržati.

(25) Iskustvo stečeno primjenom Uredbe (EZ) br. 73/2009 pokazalo je da države članice nisu iskoristile cjelokupni iznos raspoloživih sredstava u okviru nacionalnih gornjih granica utvrđenih u toj Uredbi. Dok se, u usporedbi sa sustavom na temelju te Uredbe, ovom Uredbom smanjuje rizik neiskorištavanja sredstava (, države članice bi neovisno o tome trebale imati mogućnost raspodjele prava na plaćanje za veću vrijednost od iznosa raspoloživog za njihov program osnovnih plaćanja kako bi se olakšalo učinkovitije korištenje sredstava. Državama članicama stoga bi trebalo dopustiti, u okviru određenih zajedničkih granica i u odnosu na neto gornje granice za izravna plaćanja, da izračunaju potrebni iznos za koji bi se mogla povećati njihova gornja granica osnovnih plaćanja.

(26) U pravilu, svaka poljoprivredna površina na poljoprivrednom gospodarstvu koja se koristi za poljoprivrednu djelatnost, uključujući i površine koje nisu bile u dobrom poljoprivrednom stanju 30. lipnja 2003. u državama članicama koje su pristupile Uniji 1. svibnja 2004., a koje su odlučile primijeniti program jedinstvenih plaćanja po površini koji se koristi za poljoprivrednu djelatnost, ima pravo koristiti osnovna plaćanja. S obzirom na potencijal nepoljoprivrednih djelatnosti da doprinesu diversifikaciji prihoda poljoprivrednih gospodarstava i vitalnosti ruralnih područja, poljoprivredna površina na gospodarstvu koja se također koristi za nepoljoprivredne djelatnosti treba se smatrati prihvatljivom pod uvjetom da se pretežno koristi za poljoprivredne djelatnosti. U svrhu procjene te pretežitosti, trebaju se odrediti zajednički kriteriji za sve države članice. S tim u vezi i kako bi se osigurala bolja usmjerenost izravnih plaćanja, države članice bi trebale biti u mogućnosti sastaviti, u interesu pravne sigurnosti i jasnoće, popis površina koje se pretežno koriste za nepoljoprivredne djelatnosti te su stoga neprihvatljive. Nadalje, kako bi se zadržala prihvatljivost zemljišta koje je bilo prihvatljivo za potrebe aktiviranja prava povezanih s ostavljanjem tla na ugaru prije ukidanja obveze ostavljanja tla na ugaru, trebalo bi se predvidjeti da određena pošumljena područja, uključujući područja pošumljena na temelju nacionalnih programa u skladu s relevantnim pravilima Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 (11) ili Uredbe (EU) br. 1305/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (12), ili područja na koja se primjenjuju određene obveze u pogledu okoliša imaju pravo koristiti osnovna plaćanja.

(27) Kako bi se izbjegla situacija u kojoj se povećanjem prihvatljive površine u danoj državi članici nerazmjerno smanji iznos izravnih plaćanja po hektaru i time utječe na unutarnji proces konvergencije, državama članicama trebalo bi dopustiti upotrebu koeficijenta smanjenja za određivanje prihvatljive površine trajnog travnjaka gdje trave i druge travolike paše tradicionalno ne prevladavaju na područjima za ispašu, no tvore dio uspostavljene lokalne prakse.

(28) Što se tiče konoplje, potrebno je zadržati posebne mjere kako bi se osiguralo da se nezakoniti usjevi ne mogu sakriti među usjevima prihvatljivim za osnovno plaćanje i time nepovoljno utjecati na tržište konoplje. Stoga bi se plaćanja i dalje trebala dodjeljivati samo za područja zasijana onim sortama konoplje koje pružajuodređena jamstva u odnosu na sadržaj psihoaktivne tvari u njima.

(29) Kako bi se osigurala pravna sigurnost i kako bi se objasnile posebne situacije koje se mogu pojaviti u primjeni programa osnovnih plaćanja, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu pravila o prihvatljivosti i pristupu programu osnovnih plaćanja za poljoprivrednike u slučaju nasljeđivanja i očekivanog nasljeđivanja, nasljeđivanja na temelju zakupa, promjene pravnog statusa ili naziva, prijenosa prava na plaćanje, kao i u slučaju spajanja ili cijepanja poljoprivrednog gospodarstva te u slučaju ugovorne klauzule koja se odnosi na pravo primanja prava na plaćanje u prvoj godini dodjele prava na plaćanje; Štoviše, delegiranje ovlasti bi također trebalo obuhvatiti pravila o izračunu vrijednosti i broja ili o promjeni vrijednosti prava na plaćanje u vezi s dodjelom prava na plaćanje, uključujući pravila o mogućnosti privremene vrijednosti i broja ili privremenog povećanja prava na plaćanje dodijeljenog na temelju zahtjeva poljoprivrednika, o uvjetima za uspostavu privremene i definitivne vrijednosti i broju prava na plaćanje te o slučajevima kada bi prodaja ili ugovor o zakupu mogli utjecati na dodjelu prava na plaćanje. Nadalje, delegiranje ovlasti bi također trebalo obuhvatiti pravila o utvrđivanju i izračunu vrijednosti i broja prava na plaćanje primljenih iz nacionalnih ili regionalnih rezervi; pravila o izmjeni jedinične vrijednosti prava na plaćanje u slučaju dijela prava na plaćanje i prijenosa prava na plaćanje bez zemljišta. Pored toga, delegiranje ovlasti bi također trebalo obuhvatiti kriterije za dodjelu prava na plaćanje poljoprivrednicima koji nisu primili izravna plaćanja u 2013. ili temeljem korištenja nacionalne ili regionalne rezerve; kriterije za primjenu ograničenja broja prava na plaćanje koja se dodjeljuju i kriterije za utvrđivanje koeficijenta smanjenja za prenamjenu određenog trajnog travnjaka u prihvatljive hektare.

(30) Kako bi se osiguralo pravilno upravljanje pravima na plaćanje, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast za donošenje određenih akata u pogledu pravila o sadržaju prijave i zahtjeva za aktiviranje prava na plaćanje.

(31) Kako bi se sačuvalo javno zdravlje, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu određivanja pravila kojima se dodjela plaćanja uvjetuje upotrebom certificiranog sjemena određenih sorti konoplje i definiranjem postupka za određivanje sorti konoplje i provjeru njihovog sadržaja tetrahidrokanabiola.

(32) S obzirom na znatne administrativne, tehničke i logističke poteškoće koje prijelaz na program osnovnih plaćanja predstavlja za države članice koje primjenjuju program jedinstvenih plaćanja po površini na temelju Uredbe (EZ) br. 73/2009, trebalo bi im se dopustiti da primijene program jedinstvenih plaćanja po površini za potrebe dodjele osnovnog plaćanja za daljnje prijelazno razdoblje najkasnije do kraja 2020. Ako država članica odluči uvesti program osnovnih plaćanja do 2018., može se odlučiti za diferencijaciju plaćanja u okviru programa jedinstvenih plaćanja po površini u skladu s razinom određenih plaćanja dodijeljenih 2014. u okviru sustava posebne potpore i zasebnih plaćanja predviđenih u Uredbi (EZ) br. 73/2009, ili u slučaju Cipra u okviru financijskih omotnica specifičnih za pojedini sektor za prijelaznu nacionalnu potporu.

(33) Kako bi se zajamčila zaštita prava korisnika i kako bi se objasnile posebne situacije koje se mogu pojaviti u primjeni programa jedinstvenih plaćanja po površini, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu utvrđivanja pravila o prihvatljivosti i pristupu programu jedinstvenih plaćanja po površini poljoprivrednika.

(34) U državama članicama koje primjenjuju program jedinstvenih plaćanja po površini i kojima je dopušteno da dodijele prijelazne nacionalne potpore, takva potpora igrala je značajnu ulogu u dohodovnoj potpori poljoprivrednika u određenim sektorima. Iz tog razloga te kako bi se izbjeglo iznenadno i značajno smanjenje potpore od 2015. u onim sektorima koji do 2014. ostvaruju korist od prijelaznih nacionalnih potpora, primjereno je u tim državama članicama predvidjeti mogućnost dodjele te potpore kao nadopune programu jedinstvenih plaćanja po površini. Kako bi se osigurao kontinuitet potpore s do sada dodijeljenim prijelaznim državnim potporama, primjereno je ograničiti uvjete na one koji se primjenjuju u 2013. na te potpore, ili u slučaju Bugarske i Rumunjske na dopunska nacionalna izravna plaćanja, koja je odobrila Komisija po zahtjevu država članica. Također je primjereno ograničiti maksimalne iznose potpora po sektoru, u usporedbi s njihovim razinama iz 2013., kako bi se osiguralo ravnomjerno smanjenje razina potpore i njihova usklađenost s mehanizmom konvergencije.

(35) Potrebno je predvidjeti posebna pravila za prvu dodjelu i izračun vrijednosti prava na plaćanje ako države članice koje su primijenile program jedinstvenih plaćanja po površini u skaldu s ovom Uredbom uvedu program osnovnog plaćanja. Kako bi se osigurao neometan prijelaz između tih programa, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu dodatnih pravila o uvođenju programa osnovnih plaćanja u države članice koje su primijenile program jedinstvenih plaćanja po površini.

(36) Uzimajući u obzir potrebu da jedinična potpora poljoprivrednicima s manjim poljoprivrednim gospodarstvima bude dostatna kako bi se na učinkovit način postigao cilj dohodovne potpore, državama članicama trebalo bi dopustiti preraspodjelu izravne potpore među poljoprivrednicima dodjelom dodatnog plaćanja za prve hektare.

(37) Jedan od ciljeva novog ZPP-a jest poboljšanje uspješnosti vezane uz okoliš putem obaveznog elementa „ekologizacije” izravnih plaćanja koji će podupirati poljoprivredne prakse korisne za klimu i okoliš primjenjive diljem Unije. U tu bi svrhu države članice trebale upotrijebiti dio svojih nacionalnih gornjih granica za izravna plaćanja kako bi, povrh osnovnog plaćanja, dodjelile godišnje plaćanje, koje može uzeti u obzir internu konvergenciju u državi članici ili regiji,kao obveznu praksu koju poljoprivrednici trebaju slijediti, a prvenstveno se tiče ostvarivanja klimatskih i okolišnih ciljeva politike. Te bi prakse trebale imati oblik jednostavnih, općenitih, izvanugovornih i godišnjih mjera koje nadilaze višestruku sukladnost i koje su povezane s poljoprivredom, poput raznolikosti usjeva, održavanja trajnog travnjaka, –uključujući tradicionalne voćnjake u kojima se voćke uzgajaju u rijetkom sklopu na travnjaku i uspostavljanje ekološki značajnih površina. Kako bi se bolje ostvarili ciljevi "ekologizacije" i kako bi se omogućilo učinkovito upravljanje i nadozor nad njom, takve bi se prakse trebale primjenjivati na čitavoj prihvatljivoj površini poljoprivrednog gospodarstva. Te bi prakse trebale biti obavezne i za poljoprivrednike čija su gospodarstva u potpunosti ili djelomično smještena na područjima u okviru mreže „Natura 2000” obuhvaćenim Direktivom Vijeća 92/43/EEZ (13) i Direktivom 2009/147/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (14) ili na područjima obuhvaćenima Direktivom 2000/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (15) dok god su te prakse u skladu s ciljevima tih Direktiva.

(38) S obzirom na dokazane okolišne prednosti sustava ekoloških poljoprivrednih gospodarstva, poljoprivrednici bi, za one jedinice njihovog gospodarstva koje ispunjavaju uvjete utvrđene Uredbom Vijeća (EZ) br. 834/2007 (16), trebali ostvariti korist od elementa „ekologizacije” bez potrebe za ispunjavanjem ikakvih drugih obveza.

(39) Nepoštovanje elementa „ekologizacije” za posljedicu bi trebalo imati sankcije na temelju Uredbe (EU) br. 1306/2013.

(40) Kako bi se uzela u obzir raznolikost poljoprivrednih sustava i različitih okolišnih situacija diljem Unije, opravdano je, osim tri mjere ekologizacije uspostavljene ovom Uredbom, priynati praksu koja se odnosi na mjere za poljoprivredu, okoliš i klimu ili programe certificiranja koji su slični ekologizaciji i koji donose jednaku ili veću razinu koristi za klimu i okoliš. Ta bi se praksa radi pravne jasnoće trebala utvrditi u prilogu ovoj Uredbi. Države članice trebale bi odlučiti trebaju li poljoprivrednicima ponuditi mogućnost korištenja jednake prakse i prakse ekologizacije uspostavljene u ovoj Uredbi kako bi se od poljoprivrednika zahtijevalo da poštuju najprikladniju praksu kako bi se osigurali ciljevi te mjere te bi o svojim odlukama trebale obavijestiti Komisiju. Komisija bi, radi pravne sigurnosti, trebala ocijeniti je li praksa koja se odnosi na prijavljene jednake mjere obuhvaćena tim prilogom. Ako Komisija smatra da to nije slučaj, trebala bi o tome obavijestiti države članice putem provedbenog akta donesenog bez primjene Uredbe (EU) br. 182/2011. Kako bi se omogućila jednostavnija primjena jednakovrijednosti i radi mogućnosti kontrole, trebala bi se utvrditi pravila u pogledu područja pokrivenosti jednakih mjera, uzimajući u obzir posebna obilježja poljoprivredno-okolišno-klimatskih mjera i programâ certificiranja. Kako bi se osigurala pravilna primjena jednake prakse i izbjeglo dvostruko financiranje, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u svrhu dodavanja praksi na popis jednakih praksi, utvrđivanja zahtjeva za nacionalne i regionalne programe certificiranja i, prema potrebi, utvrđivanja pravila za izračun odgovarajućih iznosa.

(41) Obveze u odnosu na mjere za raznolikost usjeva trebale bi se primjenjivati na način da se vodi računa o poteškoćama manjih poljoprivrednih gospodarstava da diversificiraju te pritom nastavljaju s napretkom prema većim koristima za okoliš i osobito poboljšanju kvalitete tla. Trebalo bi predvidjeti izuzetke za poljoprivredna gospodarstva koja već ispunjavaju ciljeve koji se odnose na raznolikost usjeva kao posljedica pokrivenosti travnjakom ili ugarom u značajnoj mjeri, za poljoprivredna gospodarstva koja svake godine rotiraju svoje parcele ili za poljoprivredna gospodarstva koja bi zbogsvog zemljopisnog položaja imala znatne poteškoće pri uvođenju trećeg usjeva. Kako bi se osiguralo da se obveze navedene u mjeri za raznolikost usjeva primjenjuju na razmjeran i nediskriminirajući način te da vode do bolje zaštite okoliša, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu priznavanja dodatnih rodova i vrsta i utvrđivanju pravila o primjeni preciznog izračuna udjela različitih usjeva.

(42) Radi koristi za okoliš na trajnim travnjacima i osobito radi skladištenja ugljika, potrebno je donijeti mjere za održavanje trajnih travnjaka. Ta bi se zaštita trebala sastojati od zabrane oranja i prenamjene na okolišno najosjetljivijim područjima u mreži „Natura 2000” koja su obuhvaćena Direktivama 92/43/EEZ i 2009/147/EZ, kao i od općenitijih zaštitnih mjera od prenamjene za druge svrhe koje se temelje na omjeru trajnih travnjaka,. Države članice trebale bi biti ovlaštene za određivanje dodatnih okolišno osjetljivih područja koja nisu obuhvaćena tim direktivama. Osim toga, trebale bi odabrati na kojoj bi se teritorijalnoj razini taj omjer trebao primjenjivati. Kako bi se osigurala učinkovita zaštita trajnih travnjaka, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u svrhu utvrđivanja okvira za određivanje, od strane država članica, trajnih travnjaka koji nisu obuhvaćeni Direktivama 92/43/EEZ ili 2009/147/EZ.

(43) Kako bi se osiguralo pravilno određivanje i održavanje omjera trajnih travnjaka i ukupne poljoprivredne površine, Komisiji bi trebalo dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu uspostave detaljnih metoda za određivanje tog omjera, detaljnih pravila o održavanju trajnih travnjaka i vremenskog okvira relevantnog za obvezu pojedinačnih poljoprivrednika da prenamijene zemljište.

(44) Ekološki značajne površine trebaju se odrediti osobito kako bi se zaštitila i poboljšala bioraznolikost na poljoprivrednim gospodarstavima. Stoga bi se ekološki značajne površine trebale sastojati od područja koja izravno utječu na bioraznolikost, kao što je zemljište ostavljeno na ugaru, obilježja krajolika, terase, granični pojasevi, pošumljena područja i poljoprivredno-šumske površine ili koja neizravno utječu na bioraznolikost kroz smanjenu upotrebu sirovina na poljoprivrednom gospodarstvu, kao što površine prekrivenepostrnim usjevima i zimski travnjacima. Obveze utvrđene u vezi s mjerom ekološki značajne površine trebale bi se primjenjivati tako da se izbjegava nerazmjerno opterećivanje manjih poljoprivrednih gospodarstava u usporedbi s dodatnom pojačanom koristi za okoliš. Trebalo bi predvidjeti izuzetke za poljoprivredna gospodarstva koja već ispunjavaju ciljeve ekološki značajnih površina time što su u značajnoj mjeri pokrivena travnjakom ili ugarom. Također bi trebalo, kad se radi o državama članicama pretežno prekrivenim šumom, predvidjeti izuzetke za poljoprivrednike koji se bave poljoprivrednom djelatnošću u područjima koja su suočena s prirodnim ograničenjima u određenim pretežno šumom prekrivenim područjima u kojima postoji značajan rizik od napuštanja zemljišta. Uz to je potrebno donijeti mjere za omogućavanje državama članicama i poljoprivrednim gospodarstvima da na regionalnoj ili kolektivnoj razini provedu obvezu kako bi došli do susjednih, ekološki značajnih površina koje su korisnije za okoliš. Radi pojednostavljenja, države članice trebale bi imati mogućnost standardizacije mjerenja ekološki značajnih površina.

(45) Kako bi se osiguralo učinkovito i dosljedno određivanje ekološki značajnih površina, uz istovremeno vođenje računa o posebnim obilježljima država članica, Komisiji bi trebalo dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu utvrđivanja dodatnih kriterija za ispunjavanje uvjeta površina kao ekološki značajnih površina; priznavanja drugih vrsta ekološki značajnih površina; određivanja faktora prenamjene i ponderiranja za određene vrste ekološki značajnih površina; određivanja pravila za provedbu, od strane država članica, dijela ekološki značajne površine na regionalnoj razini; određivanja pravila za kolektivnu provedbu obveze da gospodarstva u neposrednoj blizini zadrže ekološki značajne površine;uspostave okvira za kriterije koje trebaju definirati države članice za utvrđivanje takve neposredne blizine i uspostave metoda za određivanje omjera šume i poljoprivrednog zemljišta. Prilikom dodavanja drugih vrsta ekološki značajnih površina, Komisija bi trebala osigurati da je njihov cilj poboljšanje općeg učinka poljoprivrednog gospodarstva na okoliš, osobito što se tiče bioraznolikosti, poboljšanja kakvoće tla i vode, očuvanja krajolika i ispunjavanja ciljeva koji se odnose na ublažavanje i prilagodbu klimatskim promjenama.

(46) Kako bi se promicao održivi razvoj poljoprivrede na područjima s posebnim prirodnim ograničenjima, države članice trebale bi biti u mogućnosti upotrijebiti dio svojih gornjih granica za izravna plaćanja za dodjelu godišnjeg plaćanja po površini, povrh osnovnog plaćanja, svim poljoprivrednicima na tim područjima ili na nekim od tih područjima, ako tako odluči država članica. Takvo plaćanje ne bi trebalo zamijeniti potporu dodijeljenu u okviru programâ ruralnog razvoja i ne bi se trebalo dodjeljivati poljoprivrednicima na područjima određenima u skladu s Uredbom (EZ) br. 1698/2005, ali koja nisu određena u skladu s Uredbom (EU) br. 1305/2013.

(47) Stvaranje i razvoj nove gospodarske djelatnosti u poljoprivrednom sektoru od strane mladih poljoprivrednika financijski je izazov i predstavlja element koji bi trebalo razmotriti pri dodjeli i usmjeravanju izravnih plaćanja. Taj je razvoj ključan za konkurentnost poljoprivrednog sektora Unije i zbog toga bi trebalo osnovati dohodovnu potporu mladim poljoprivrednicima koji započinju svoje poljoprivredne djelatnosti kako bi se olakšalo pokretanje djelatnosti mladih poljoprivrednika i strukturna prilagodba njihovih poljoprivrednih gospodarstava nakon osnivanja. U tu svrhu, države članice bi trebale biti u mogućnosti koristiti dio svojih nacionalnih gornjih granica za izravna plaćanja kako bi mladim poljoprivrednicima dodijelile godišnja plaćanja, povrh osnovnog plaćanja. Države članice trebale bi biti u mogućnosti odlučiti o metodi izračuna za ta plaćanja i, ako ta metoda podrazumijeva obvezu određivanja ograničenja plaćanja po poljoprivredniku, takvo ograničenje treba odrediti s obzirom na opća načela prava Unije. Budući da bi ono trebalo pokriti samo početno razdoblje trajanja poslovanja i ne bi se trebalo pretvoriti u potporu poslovanju,takvo bi se plaćanje trebalo dodijeliti samo na razdoblje od najviše pet godina. Trebalo bi biti dostupno mladim poljoprivrednicima koji započinju svoju poljoprivrednu djelatnost i koji nisu stariji od 40 godina u godini podnošenja prvog zahtjeva u okviruprograma osnovnih plaćanja ili u okviru programa jedinstvenih plaćanja po površini.

(48) Kako bi se zajamčila zaštita prava korisnika i izbjegla diskriminacija među njima, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu određivanja uvjeta pod kojima se može smatrati da pravna osoba ispunjava uvjete za primitak plaćanja za mlade poljoprivrednike.

(49) Državama članicama trebalo bi dopustiti korištenje dijela njihovih nacionalnih gornjih granica za izravna plaćanja za proizvodno vezane potpore u određenim sektorima ili regijama u jasno definiranim slučajevima. Za sredstva koja se mogu upotrijebiti za bilo koju proizvodno vezanu potporu trebalo bi postaviti granicu na odgovarajućoj razini, dopuštajući pritom da se takva potpora dodjeljuje u državama članicama u njihovim određenim sektorima ili regijama koje su suočene s određenim posebnim situacijama u kojima su određene vrste poljoprivredne djelatnosti ili određeni poljoprivredni sektori od osobite važnosti iz gospodarskih, okolišnih i/ili socijalnih razloga. Državama članicama trebalo bi dopustiti korištenje do 8 % njihovih nacionalnih gornjih granica za tu potporu ili 13 % ako njihova razina proizvodno vezane potpore premašuje 5 % barem u jednoj godini tijekom razdoblja 2010. – 2014. ili ako one primjenjuju program jedinstvenih plaćanja po površini do 31. prosinca 2014.. Nadalje, kako bi se održala neovisnost o proteinima sektora uzgoja, državama članicama koje odluče koristiti najmanje 2 % svojih nacionalnih gornjih granica za potporu proizvodnje proteinskih usjeva trebalo bi dopustiti da povećaju te postotke za najviše dva postotna boda. U opravdanim slučajevima, ako su vidljive određene osjetljive potrebe u sektoru ili regiji, i nakon odobrenja Komisije, državama članicama trebalo bi dopustiti korištenje više od 13 % njihove nacionalne gornje granice. Kao alternativu tim postotcima, države članice mogu odabrati korištenje do 3 milijuna EUR godišnje za financiranje proizvodno vezane potpore. Proizvodno vezana potpora trebala bi se dodijeliti samo u mjeri potrebnoj da potakne održavanje trenutnih razina proizvodnje u dotičnim sektorima ili regijama. Ta bi potpora također trebala biti raspoloživa poljoprivrednicima koji 31. prosinca 2013. posjeduju posebna prava na plaćanje dodijeljena na temelju Uredbe (EZ) br. 1782/2003 i Uredbe (EZ) br. 73/2009 te koji nemaju prihvatljive hektare za aktiviranje prava na plaćanje. Što se tiče odobrenja dobrovoljne proizvodno vezane potpore koja premašuje 13 % godišnje nacionalne gornje granice koju utvrđuje država članica, Komisiji bi trebalo dodijeliti dodatne ovlasti za donošenje provedbenih akata bez primjene Uredbe (EU) br. 182/2011.

(50) Kako bi se osiguralo učinkovito i usmjereno korištenje sredstava Unije i izbjeglo dvostruko financiranje u okviru drugih sličnih instrumenata potpore, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu utvrđivanja uvjeta za dodjelu dobrovoljne proizvodno vezane potpore, kao i pravila o njezinoj usklađenosti s drugim mjerama Unije i o kumulaciji potpora.

(51) Kako bi se osiguralo od bilo kakvog rizika ometanja proizvodnje u regijama koje proizvode pamuk, dio potpore sektoru pamuka na temelju Uredbe (EZ) br. 73/2009 i dalje je vezan uz uzgoj pamuka putem posebnog plaćanja za pamuk po prihvatljivom hektaru, uzimajući u obzir sve relevantne čimbenike. Tu bi situaciju treblo održati sukladno ciljevima iz Protokola br. 4. o pamuku priloženom Aktu o pristupanju iz 1979.

(52) Kako bi se osigurala učinkovita primjena posebnih plaćanja za pamuk i upravljanje njima, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu utvrđivanja pravila i uvjeta za odobravanje zemljišta i sorti za potrebe posebnog plaćanja za pamuk; pravila o uvjetima za dodjelu tog plaćanja, o zahtjevima prihvatljivosti i o agronomskoj praksi; kriterija za odobrenje međusektorskih organizacija; obveza za proizvođače i pravila koja uređuju situacije u kojima odobrena međusektorska organizacija ne zadovoljava te kriterije.

(53) Poglavlje 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 637/2008 (17) zahtijeva od svake države članice koja proizvodi pamuk da Komisiji podnese ili nacrt četverogodišnjeg programa restrukturiranja svake četiri godine, a prvi put do 1. siječnja 2009. ili jedinstveni nacrt izmijenjenog osmogodišnjeg programa restrukturiranja do 31. prosinca 2009. Iskustvo je pokazalo da bi restrukturiranje sektora pamuka bilo bolje provesti drugim mjerama, uključujući mjere u okviru programa ruralnog razvoja financirane na temelju Uredbe (EU) br. 1305/2013. Takve mjere bi također omogućilebolju usklađenost s mjerama iz drugih sektora. Međutim, trebalo bi poštovati stečena prava i legitimna očekivanja poduzeća koja su već uključena u programe restrukturiranja. Stoga bi tekućim programima za razdoblja od četiri ili osam godina trebalo dopustiti da se provedu do njihovog kraja bez mogućnosti produljenja. Sredstva iz četverogodišnjih programa bi se onda moglo uključiti u sredstva Unije raspoloživa za mjere ruralnog razvoja od 2014. godine. S obzirom na programsko razdoblje, u 2018. godini sredstva raspoloživa nakon završetka osmogodišnjih programa ne bi bila korisna u programima ruralnog razvoja te bi mogla biti korisnije prenesena u programe potpore na temelju ove Uredbe, kao što je već predviđeno Uredbom (EZ) br. 637/2008. Uredba (EZ) br. 637/2008 stoga će postati zastarjela od 1. siječnja 2014. ili 1. siječnja 2018. za države članice koje imaju četverogodišnje, odnosno osmogodišnje programe i stoga bi je trebalo staviti izvan snage.

(54) Državama članicama trebalo bi omogućiti uvođenje jednostavnog i posebnog programa za male poljoprivrednike kako bi se smanjili administrativni troškovi u vezi s upravljanjem i nadzorom nad izravnom potporom. U tu svrhu, državama članicama trebalo bi dopustiti uvođenje ili paušalnog plaćanja kojim se zamjenjuju sva izravna plaćanja ili plaćanja temeljenog na dospjelom iznosu za poljoprivrednike svake godine. Trebalo bi uvesti pravila za pojednostavljenje formalnosti smanjenjem, između ostalog, obveza koje se nameću malim poljoprivrednicima, poput onih koje se odnose na zahtjev za potporu, na poljoprivrednu praksu korisnu za klimu i okoliš, na višestruku sukladnost i na kontrole kako je utvrđeno u Uredbi (EU) br. 1306/2013, a da se ne ugrozi postizanje općih ciljeva reforme, što podrazumijeva da se zakonodavstvo Unije iz Priloga II. Uredbi (EU) br. 1306/2013 primjenjuje na male poljoprivrednike. Cilj tog programa trebao bi biti potpora postojećoj poljoprivrednoj strukturi malih gospodarstava u Uniji bez sprečavanja razvoja u smjeru konkurentnijih struktura. Iz tog bi razloga pristup programu, u načelu, trebao biti ograničen na postojeća poljoprivredna gospodarstva. Sudjelovanje poljoprivrednika u programu trebalo bi biti neobavezno. Međutim, kako bi se dodatno pojačao učinak programa u smislu pojednostavljenja, državama članicama trebalo bi dopustiti da određene poljoprivrednike automatski uključe u program podložno mogućnosti isključivanja.

(55) Kako bi se osigurala pravna sigurnost, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu određivanja uvjetâ za sudjelovanje u programu za male poljoprivrednike ako sepromijeni položaj poljoprivrednika koji u njemu sudjeluje.

(56) U svrhu pojednostavljenja i kako bi se u obzir uzela posebna situacija u najudaljenijim regijama, u tim bi regijama trebalo upravljati izravnim plaćanjima u okviru programa potpore utvrđenih Uredbom (EU) br. 228/2013. Kao posljedica toga, odredbe ove Uredbe koje se odnose na program osnovnih plaćanja, povezanih plaćanja, proizvodno vezanu potporu i program za male poljoprivrednike ne bi se trebale primjenjivati na te regije.

(57) Obavijesti od strane država članica su potrebne u svrhu primjene ove Uredbe i u svrhu praćenja, analize te upravljanja izravnim plaćanjima. Kako bi se osigurala pravilna primjena pravilâ iz ove Uredbe i kako bi takve obavijesti bile brze, učinkovite, točne, isplative i usklađene sa zaštitom osobnih podataka, Komisiji bi trebalo dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu donošenja nužnih mjera u vezi s obavijestima koje države članice podnose Komisiji ili u svrhu provjere, kontrole, praćenja, ocjene i revizije izravnih plaćanja i u svrhu ispunjavanja zahtjeva utvrđenih u međunarodnim sporazumima, uključujući zahtjeve vezane uz obavješćivanje prema tim sporazumima i u pogledu dodatnih pravila o prirodi i vrsti informacija koje treba priopćiti, o kategorijama podataka koje treba obraditi i najduljem razdoblju zadržavanja, o pravu pristupa informacijama ili sustavima informacija i o uvjetima objave informacija.

(58) Osobni podaci prikupljeni radi primjene izravnih plaćanja trebali bi se obrađivati na način koji je usklađen s tim namjenam. Također bi, trebali bi biti anonimni, zbrojeni prilikom obrade u svrhu praćenja i procjene te zaštićeni u skladu s pravom Unije koje se tiče zaštite pojedinaca s obzirom na obradu osobnih podataka i slobodni protok takvih podataka, osobito u skladu s Direktivom 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (18) i Uredbom br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća (19). Subjekte na koje se podaci odnose trebalo bi obavijestiti o takvoj obradi i o njihovim pravima na zaštitu podataka.

(59) Provedeno je savjetovanje s Europskim nadzornikom za zaštitu podataka koji je donio mišljenje 14. prosinca 2011. (20).

(60) Kako bi se osigurao neometani prijelaz s aranžmana predviđenih Uredbom (EZ) br. 73/2009 na one utvrđene u ovoj Uredbi, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu utvrđivanja nužnih mjera za zaštitu svih stečenih prava i legitimnih očekivanja poljoprivrednika.

(61) Kako bi se osigurali jednaki uvjeti za provedbu ove Uredbe i kako bi se izbjeglo nepravedno tržišno natjecanje ili diskriminacija među poljoprivrednicima, Komisiji bi se trebale dodijeliti provedbene ovlasti u pogledu: utvrđivanja iznosa koji će biti uključen u posebnu nacionalnu rezervu za razminirano područje za Hrvatsku; uspostave godišnje nacionalne gornje granice za program osnovnih plaćanja; donošenja pravila koja se odnose na podnošenje zahtjeva za dodjelu prava na plaćanje; donošenja mjera koje se odnose na povrat neiskorištenih prava na plaćanje u nacionalnu rezervu; donošenja modaliteta obavješćivanja državnih tijela o prijenosu prava na plaćanje i rokovima u kojima je potrebno poslati takve obavijesti;; uspostave godišnje nacionalne gornje granice za program osnovnih plaćanja po površini; donošenja pravilâ o zahtjevima za dodjelu prava na plaćanje koji su podneseni u godini dodjele prava na plaćanje ako države članice prijeđu na program osnovnih plaćanja; određivanja godišnjih gornjih granica za preraspodjelu plaćanja. Te bi se ovlasti trebale izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011.

(62) Kako bi se osigurali jedinstveni uvjeti za provedbu ove Uredbe i izbjeglo nepošteno tržišno natjecanje ili diskriminacija poljoprivrednika, Komisiji bi se također trebale dodijeliti provedbene ovlasti u pogledu: donošenja pravila o postupcima, uključujući i o rasporedu za njihovo podnošenje o obavješćivanjuod strane država članica i procjeni Komisije u pogledu jednake prakse; donošenja određenih ograničenja unutar kojih se obveza za održavanje trajnih travnjaka smatra ispunjenom; postavljanja godišnje gornje granice za plaćanja za poljoprivrednu praksu korisnu za klimu i okoliš; postavljanja godišnje gornje granice za plaćanja za područja s prirodnim ograničenjima; postavljanja godišnje gornje granice za plaćanja mladim poljoprivrednicima. Te bi se ovlasti trebale izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011.

(63) Kako bi se osigurali jedinstveni uvjeti za provedbu ove Uredbe i izbjeglo nepošteno tržino natjecanje ili diskriminacija poljoprivrednika, Komisiji bi se također trebale dodijeliti provedbene ovlasti u pogledu postavljanja godišnje gornje granice za dobrovoljnu proizvodno vezanu potporu; donošenja pravila o postupku ocjenjivanja i odobravanja odluka u okviru dobrovoljnih proizvodno vezanih potpora; donošenja pravila o postupku za odobravanje i obavješćivanje proizvođača u pogledu odobrenja zemljišta i sorti za potrebe posebnih plaćanja za pamuk; donošenja pravila o izračunu smanjenja iznosa za posebna plaćanja za pamuk; donošenja pravila koja se tiču općih zahtjeva i metoda za obavješćivanje te donošenja potrebnih i opravdanih mjera za rješavanje posebnih problema u slučaju nužde. Te bi se ovlasti trebale izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011.

(64) Kako bi se riješili hitni problemi nastali u jednoj ili više država članica, osiguravajući pritom kontinuitet sustava izravnih plaćanja, Komisija bitrebala donijeti trenutno primjenjive provedbene akte ako izvandredne okolnosti, u odgovarajuće opravdanim slučajevima, utječu na dodjelu potpore i ugrožavaju učinkovitu provedbu plaćanja u okviru programâ potpore navedenih u ovoj Uredb.

(65) Budući da ciljeve ove Uredbe države članice ne mogu ostvariti u dostatnoj mjeri, ali se zbog njezine povezanosti s drugim instrumentima ZPP-a, zbog nejednakosti između različitih ruralnih područja i ograničenih financijskih sredstava država članica u proširenoj Uniji, ti ciljevi mogu bolje ostvariti na razini Unije putem višegodišnjeg jamstva financiranja Unije i fokusiranja na jasno utvrđene prioritete, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti kako je utvrđeno u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji („UEU”). U skladu s načelom proporcionalnosti, kako je utvrđeno u tom članku, ova Uredba ne prekoračuje okvire koji su neophodni za postizanje tih ciljeva.

(66) Budući da se Uredba (EZ) br. 73/2009 treba nastaviti primjenjivati u 2014., ova bi se Uredba načelno trebala primjenjivati od 1. siječnja 2015. Međutim, odredbe ove Uredbe o fleksibilnosti među stupovima predviđaju mogućnost za države članice da donesu odluke te ih priopće Komisiji do 31. prosinca 2013. Pored toga, neke druge odredbe ove Uredbe zahtijevaju poduzimanje mjera u 2014. Stoga bi te odredbe trebalo primjenjivati od stupanja na snagu ove Uredbe.

(67) Zbog hitnosti nesmetane provedbe predviđenih mjera, ova bi Uredba trebala stupiti na snagu na dan objave u Službenom listu Europske unije,

DONIJELI SU OVU UREDBU:

GLAVA I.

PODRUČJE PRIMJENE I DEFINICIJE

Članak 1.

Područje primjene

Ovom se Uredbom utvrđuju:

(a) zajednička pravila o plaćanjima koja se izravno dodjeljuju poljoprivrednicima u okviru programa potpore navedenih u Prilogu I. („izravna plaćanja”);

(b) posebna pravila vezana uz: i. osnovna plaćanja za poljoprivrednike („program osnovnih plaćanja” i prijelazni pojednostavljeni program, „program jedinstvenih plaćanja po površini”); ii. dobrovoljnu prijelaznu nacionalnu potporu za poljoprivrednike; iii. dobrovoljnu preraspodjelu plaćanja; iv. plaćanja za poljoprivrednike koji se pridržavaju poljoprivrednih praksi korisnih za klimu i okoliš; v. dobrovoljna plaćanja za poljoprivrednike na područjima s prirodnim ograničenjima; vi. plaćanja za mlade poljoprivrednike koji tek počinju obavljati svoju poljoprivrednu djelatnost; vii. program dobrovoljnih proizvodno vezanih potpora; viii. posebno plaćanje za pamuk; ix. dobrovoljni pojednostavljeni program za male poljoprivrednike; x. okvir unutar kojeg se Bugarskoj, Hrvatskoj i Rumunjskoj omogućuje nadopuna izravnih plaćanja.

Članak 2.

Izmjena Priloga I.

Kako bi se osigurala pravna sigurnost, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. kojima se mijenja popis programa potpore utvrđen u Prilogu I., u mjeri potrebnoj za uzimanje u obzir novih zakonodavnih akata o programima potpore koji bi se mogli donijeti nakon donošenja ove Uredbe.

Članak 3.

Primjena na najudaljenije regije i manje Egejske otoke

Članak 11. ne odnosi se na regije Unije iz članka 349. UFEU-a („najudaljenije regije”) i na izravna plaćanja koja se dodjeljuju na manjim Egejskim otocima sukladno Uredbi (EU) br. 229/2013.

Glave III., IV. i V. ove Uredbe ne primjenjuju se na najudaljenije regije.

Članak 4.

Definicije i povezane odredbe

1. Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:

(a) „poljoprivrednik” znači fizička ili pravna osoba ili skupina fizičkih ili pravnih osoba, bez obzira na pravni status dodijeljen takvoj skupini i njezinim članovima na temelju nacionalnog prava, čije se poljoprivredno gospodarstvo nalazi na prostornom području primjene Ugovorâ kako je utvrđeno u članku 52. UEU-a u vezi s člancima 349. i 355. UFEU-a i koja obavlja poljoprivrednu djelatnost;

(b) „poljoprivredno gospodarstvo” znači sve jedinice koje se upotrebljavaju za poljoprivredne djelatnosti i kojima upravlja poljoprivrednik, a koje se nalaze na državnom području iste države članice;

(c) „poljoprivredna djelatnost” znači: i. proizvodnja, uzgoj ili sadnja poljoprivrednih proizvoda, uključujući žetvu, mužnju, životinje za rasplod i držanje stoke za potrebe uzgoja, ili ii. održavanje poljoprivrednog zemljišta u stanju pogodnom za ispašu ili uzgoj bez pripremnih radnji koje izlaze iz okvira uobičajenih poljoprivrednih metoda i strojeva, utemeljenih na kriterijima koje određuju države članice na temelju okvira koji je utvrdila Komisija, ili iii. provođenje minimalne aktivnosti, definirane od strane država članica, na poljoprivrednim površinama koje se prirodno održavaju u stanju pogodnom za pašu ili uzgoj;

(d) „poljoprivredni proizvodi” znači proizvodi, uz iznimku proizvoda ribarstva, navedeni u Prilogu I. Ugovorima, i pamuk;

(e) „poljoprivredna površina” znači bilo koja površina koja se koristi kao obradivo zemljište, trajni travnjak i trajni pašnjak ili trajni nasad;

(f) „obradivo zemljište” znači zemljište zasijano za proizvodnju usjeva ili površine pogodne za proizvodnju usjeva, ali neobrađene, uključujući površine ostavljene na ugaru u skladu s člancima 22., 23. i 24. Uredbe (EZ) br. 1257/1999, člankom 39. Uredbe (EZ) br. 1698/2005 i člankom 28. Uredbe (EU) br. 1305/2013, neovisno o tome je li to zemljište ispod staklenika ili fiksnog ili pomičnog krova;

(g) „trajni nasadi” znači nasadi koji se ne izmjenjuju, osim trajnih travnjaka i trajnih pašnjaka koji su na zemljištu pet ili više godina i prinose višestruke žetve, uključujući rasadnike i kulture kratkih ophodnji;

(h) „trajni travnjak i trajni pašnjak” (zajedno „trajni travnjak”) znači zemljište koje se koristi za uzgoj trava ili ostale travolike paše na prirodan način (samoniklo) ili putem uzgoja (zasijano) i koje nije bilo uključeno u izmjenu nasada poljoprivrednog gospodarstva tijekom pet ili više godina; može uključivati druge vrste poput grmlja i/ili drveća koje se mogu upotrebljavati za ispašu pod uvjetom da trave i ostala travolika paša i dalje prevladavaju, kao i, ako države članice tako odluče, zemljište koje se može upotrebljavati za ispašu i koje čini dio uspostavljene lokalne prakse koja podrazumijeva da trave i druge travolike paše tradicionalno ne prevladavaju na područjima za ispašu;

(i) „trave ili ostala travolika paša” znači sve travolike biljke koje se obično nalaze na prirodnim pašnjacima ili su obično sastavni dio mješavine sjemena za pašnjake ili livade u državama članicama, bez obzira na to koriste li se za ispašu životinja;

(j) „rasadnici” znači sljedeća područja mladih drvenastih (šumovitih) biljaka koje rastu na otvorenom za kasnije presađivanje: — rasadnici loze i podanaka, — rasadnici voćaka i bobica, — rasadnici ukrasnog bilja, — komercijalni rasadnici šumskog drveća, osim onih koji služe za vlastite potrebe poljoprivrednog gospodarstva i rastu unutar šume, — rasadnici drveća i grmlja za sadnju u vrtovima, parkovima, uz cestu i na nasipima (npr. biljke za živicu, stabla ruža i drugo ukrasno grmlje, ukrasna crnogorica), uključujući u svim slučajevima njihove stabljike i mlade presadnice;

(k) „kultura kratkih ophodnji” znači područja zasađena s vrstama drveća oznake KN 0602 90 41 koje određuju države članice i koja se sastoje od drvenastih, trajnih usjeva, podanaka ili panjeva koji su ostali u zemlji nakon žetve, s novim mladicama koje se pojavljuju u sljedećoj sezoni i s maksimalnim ciklusom žetve koji određuju države članice;

(l) „prodaja” znači prodaja ili bilo koji drugi definitivni prijenos vlasništva nad zemljištem ili prava na plaćanje; to ne uključuje prodaju zemljišta ako je zemljište preneseno državnim tijelimaili dano na korištenje za opće dobro, a u oba slučaja prijenos je izvršen radi namjena koje ne uključuje poljoprivredu;

(m) „najam” znači ugovor o najmu ili slična privremena transakcija;

(n) „prijenos” znači najam ili prodaja ili stvarno nasljeđivanje ili očekivano nasljeđivanje zemlje ili prava na plaćanje ili bilo kakvog drugog definitivnog prijenosa; ne obuhvaća povrat prava na plaćanje po isteku najma.

2. Države članice:

(a) određuju kriterije koje poljoprivrednici moraju ispuniti kako bi se smatralo da ispunjavaju obvezu održavanja poljoprivredne površine u stanju pogodnom za pašu ili uzgoj, kako je navedeno u stavku 1. točki (c) podtočki ii.;

(b) kad je to primjenjivo u državi članici, određuju minimalne aktivnosti koje treba provesti na poljoprivrednim površinama koje se prirodno održavaju u stanju pogodnom za ispašu ili uzgoj, kako je navedeno u stavku 1. točki (c) podtočki iii.;

(c) određuju vrste drveća prikladne za kulturu kratkih ophodnji i odrediti maksimalan ciklus žetve u odnosu na te vrste drveća, kako je navedeno u stavku 1. točki (k).

Države članice mogu odlučiti hoće li se zemljište koje se može upotrebljavati za ispašu i koje čini dio uspostavljene lokalne prakse koja podrazumijeva da trave i druge travolike paše tradicionalno ne prevladavaju na područjima za ispašu smatrati trajnim pašnjakom, kako je navedeno u stavku 1. točki (h).

3. Kako bi se osigurala pravna sigurnost, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. kojima se utvrđuje:

(a) okvir unutar kojeg države članice moraju utvrditi kriterije koje poljoprivrednici trebaju zadovoljavati kako bi ispunili obvezu održavanja poljoprivredne površine u stanju pogodnom za ispašu ili uzgoj iz stavka 1. točke (c) podtočke ii.;

(b) okvir unutar kojeg države članice definiraju minimalnu aktivnost koju treba provesti na poljoprivrednim površinama koje se prirodno održavaju u stanju pogodnom za ispašu ili uzgoj, kako je navedeno u stavku 1. točki (c) podtočki iii.;

(c) kriteriji za određivanje prevladavanja trava i ostale travolike paše te kriterija za određivanje uspostavljene lokalne prakse iz stavka 1. točke (h).

GLAVA II.

OPĆE ODREDBE O IZRAVNIM PLAĆANJIMA

POGLAVLJE 1.

Opća pravila o izravnim plaćanjima

Članak 5.

Opće odredbe o zajedničkoj poljoprivrednoj politici

Uredba (EU) br. 1306/2013 i odredbe donesene u skladu s tom Uredbom primjenjuju se na programe predviđene ovom Uredbom.

Članak 6.

Nacionalne gornje granice

1. Za svaku državu članicu i za svaku godinu u Prilogu II. navodi se nacionalna gornja granica koja uključuje ukupnu vrijednost svih dodijeljenih prava na plaćanje, nacionalnih rezervi ili regionalnih rezervi i gornjih granica određenih u skladu s člancima 42., 47., 49., 51. i 53.

Ako država članica koristi mogućnost predviđenu člankom 22. stavkom 2., može se, za iznos izračunat u skladu tim stavkom, prekoračiti nacionalna gornja granica utvrđena u Prilogu II.za tu državu članicu za određenu godinu.

2. Odstupajući od stavka 1., za svaku državu članicu koja primjenjuje program jedinstvenih plaćanja po površini i za svaku godinu u Prilogu II. navodi se nacionalna gornja granica koja uključuje gornje granice utvrđene u skladu s člancima 36., 42., 47., 49., 51. i 53.

3. Kako bi se u obzir uzele promjene u ukupnim maksimalnim iznosima izravnih plaćanja koja se mogu dodijeliti, uključujući ona koja proizlaze iz odluka država članica u skladu s člankom 14. i one koja proizlaze iz primjene članka 20. stavka 2., Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. kojima se prilagođavaju nacionalne gornje granice utvrđene u Prilogu II.

Članak 7.

Neto gornje granice

1. Ne dovodeći u pitanje članak 8., ukupan iznos izravnih plaćanja koji se može dodijeliti u državi članici na temelju glava III., IV. i V. u odnosu na kalendarsku godinu, nakon primjene članka 11., nije viši od odgovarajuće gornje granice određene u Prilogu III.

Ako bi ukupan iznos izravnih plaćanja koji se treba dodijeliti u državi članici bio viši od gornjih granica navedenih u Prilogu III., ta država članica provodi linearno smanjenje iznosa svih izravnih plaćanja, osim izravnih plaćanja dodijeljenih na temelju Uredbe (EU) br. 228/2013 i Uredbe (EU) br. 229/2013.

2. Za svaku državu članicu i za svaku kalendarsku godinu predviđeni rezultat smanjenja plaćanja iz članka 11. (koji se očituje u razlici između nacionalne gornje granice navedene u Prilogu II. kojoj se dodaje raspoloživi iznos sukladno članku 58. i neto gornje granice iz Priloga III.), postaje raspoloživ kao potpora Unije za mjere u okviru programa ruralnog razvoja koji se financira u okviru Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR), kako je navedeno u Uredbi (EU) br. 1305/2013.

3. Kako bi u obzir uzele promjene u ukupnim maksimalnim iznosima izravnih plaćanja koja se mogu dodijeliti, uključujući one koje proizlaze iz odluka država članica u skladu s člankom 14., Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. kojima se prilagođavaju nacionalne gornje granice određene u Prilogu III.

Članak 8.

Financijska disciplina

1. Stopa prilagodbe određena u skladu s člankom 25. Uredbe (EU) br. 1306/2013 primjenjuje se samo na izravna plaćanja koja premašuju 2 000 EUR i koja se dodjeljuju poljoprivrednicima u odgovarajućoj kalendarskoj godini.

2. Kao rezultat postupnog uvođenja izravnih plaćanja iz članka 16., stavak 1. ovog članka primjenjuje se na Bugarsku i Rumunjsku od 1. siječnja 2016.

Kao rezultat postupnog uvođenja izravnih plaćanja iz članka 17., stavak 1. ovog članka primjenjuje se na Hrvatsku od 1. siječnja 2022.

3. Kako bi se osigurala ispravna primjena prilagodbi izravnih plaćanja s obzirom na financijsku disciplinu, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. kojima se utvrđuju pravila o osnovi za izračun smanjenja koja države članice primjenjuju na poljoprivrednike na temelju stavka 1 ovog članka.

4. U slučaju pravne osobe ili skupine fizičkih ili pravnih osoba, države članice mogu primijeniti stopu prilagodbe iz stavka 1. na razini članova tih pravnih osoba ili skupina ako nacionalno pravo propisuje prava i obveze pojedinačnih članova koji su usporedivi s onima pojedinačnih poljoprivrednika koji imaju status upravitelja poljoprivrednog gospodarstva, osobito što se tiče njihovog gospodarskog, socijalnog i poreznog statusa, pod uvjetom da su doprinijeli jačanju poljoprivrednih struktura dotičnih pravnih osoba ili skupina.

Članak 9.

Aktivni poljoprivrednik

1. Izravna plaćanja ne dodjeljuju se fizičkim ili pravnim osobama ili skupinama fizičkih ili pravnih osoba čije se poljoprivredne površine pretežno prirodno održavaju u stanju pogodnom za pašu ili uzgoj i koji na tim površinama ne obavljaju minimalnu aktivnost definiranu od strane država članica u skladu s člankom 4. stavkom. 2. točkom (b).

2. Izravna plaćanja ne dodjeljuju se fizičkim ili pravnim osobama ili skupinama fizičkih ili pravnih osoba koje upravljaju zračnim lukama, željezničkim poduzećima, vodoopskrbnim poduzećima, agencijama za nekretnine, trajnim sportskim i rekreativnim terenima.

Prema potrebi, države članice mogu na popis naveden u prvom podstavku, na temelju objektivnih i nediskriminirajućih kriterija, dodati slične nepoljoprivredne djelatnosti ili aktivnosti te ih kasnije mogu odlučiti povući s popisa.

Osoba ili skupina koje spadaju u područje primjene prvog ili drugog podstavka smatra se međutim aktivnim poljoprivrednikom ako u obliku koji zahtijevaju države članice pruži provjerljive dokaze koji pokazuju da:

(a) godišnji iznos izravnog plaćanja iznosi barem 5 % ukupnih primitaka koje su primili od nepoljoprivrednih aktivnosti u posljednjoj fiskalnoj godini za koju su takvi dokazi dostupni;

(b) njihove poljoprivredne aktivnosti nisu beznačajne;

(c) se njihova glavna djelatnost ili predmet poslovanja sastoji od obavljanja poljoprivredne djelatnosti.

3. Pored stavaka 1. i 2., države članice mogu na temelju objektivnih i nediskriminirajućih kriterija odlučiti da neće dodijeliti izravna plaćanja fizičkim ili pravnim osobama ili skupinama fizičkih ili pravnih osoba:

(a) čije poljoprivredne aktivnosti čine samo neznatan dio njihove ukupne gospodarske djelatnosti; i/ili

(b) čija se glavna djelatnost ili predmet poslovanja ne sastoji od obavljanja poljoprivredne djelatnosti.

4. Stavci 2. i 3. ne primjenjuju se na poljoprivrednike koji su primili samo izravna plaćanja koja ne premašuju određeni iznos za prethodnu godinu. Taj iznos određuju države članice na temelju objektivnih kriterija kao što su njihove nacionalne ili regionalne posebnosti i ne premašuje 5 000 EUR.

5. Kako bi se zajamčila zaštita prava poljoprivrednika, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. kojima se utvrđuju:

(a) kriteriji za određivanje slučajeva u kojima se poljoprivredna površina poljoprivrednika smatra površinom koja se pretežito prirodno održava u stanju pogodnom za ispašu ili uzgajanje;

(b) kriteriji za određivanje razlike između primitaka proizašlih iz poljoprivrednih i nepoljoprivrednih djelatnosti;

(c) kriteriji za određivanje iznosa izravnih plaćanja iz stavaka 2. i 4., osobito u pogledu izravnih plaćanja u prvoj godini dodjele prava na plaćanje ako vrijednost prava na plaćanje još nije konačno utvrđena, te u pogledu izravnih plaćanja za nove poljoprivrednike;

(d) kriteriji koje moraju zadovoljiti poljoprivrednici kako bi za potrebe stavaka 2. i 3. dokazali da njihove poljoprivredne djelatnosti nisu beznačajne i da se njihova glavna djelatnost ili predmet poslovanja sastoji od obavljanja poljoprivredne djelatnosti.

6. Države članice do 1. kolovoza 2014. obavješćuju Komisiju o svakoj odluci iz članaka 2., 3. ili 4. i, u slučaju njihovih izmjena, unutar dva tjedna od datuma na koji je bilo koja odluka o izmjeni donesena.

Članak 10.

Minimalni zahtjevi za primanje izravnih plaćanja

1. Države članice odlučuju u kojem od sljedećih slučajeva neće dodijeliti izravna plaćanja poljoprivredniku:

(a) ako je ukupan iznos izravnih plaćanja koji je zatražen ili ga treba dodijeliti prije primjene članka 65. Uredbe (EU) br. 1306/2013 u određenoj kalendarskoj godini manji od 100 EUR;

(b) ako je prihvatljiva površina poljoprivrednog gospodarstva za koje su izravna plaćanja zatražena ili se trebaju dodijeliti prije primjene članka 65. Uredbe (EU) br. 1306/2013 manja od jednog hektara.

2. Kako bi se u obzir uzela struktura njihovih poljoprivrednih gospodarstava, države članice mogu prilagoditi pragove određene u stavku 1. točkama (a) i (b) unutar granica navedenih u Prilogu IV.

3. Ako je država članica odlučila primijeniti prag za površinu u skladu sa stavkom 1. točkom (b), ona svejedno primjenjuje točku (a) tog stavka na one poljoprivrednike koji primaju potporu vezanu uz životinje iz glave IV. koji posjeduju manje hektara od praga za površinu.

4. Dotična država članica može odlučiti ne primijeniti stavak 1. na najudaljenije regije i manje Egejske otoke.

5. U Bugarskoj i Rumunjskoj se za 2015. godinu iznos koji je zatražen ili ga treba dodijeliti, kako je navedeno u stavku 1. točki (a), izračunava na temelju relevantnog iznosa određenog u Prilogu V. točki A.

U Hrvatskoj se za razdoblje 2015. – 2021. iznos koji je zatražen ili ga treba dodijeliti, kako je navedeno u stavku 1. točki (a), izračunava na temelju iznosa navedenog u Prilogu VI. točki A.

Članak 11.

Smanjenje izravnih plaćanja

1. Države članice moraju smanjiti iznos izravnih plaćanja koja se trebaju dodijeliti poljoprivredniku u skladu s glavom III. poglavljem 1. za određenu kalendarsku godinu za najmanje 5 % za dio iznosa koji premašuje 150 000 EUR.

2. Prije primjene stavka 1., države članice mogu oduzeti plaće povezane s poljoprivrednom djelatnošću koje je poljoprivrednik stvarno isplatio i prijavio u protekloj kalendarskoj godini, uključujući poreze i socijalne doprinose vezane uz zaposlenje, od iznosa izravnih plaćanja koja će se u određenoj kalendarskoj godini odobriti poljoprivredniku u skladu s glavom III. poglavljem 1. Ako ne postoje podaci o plaćama koje je poljoprivrednik stvarno isplatio i prijavio u prethodnoj kalendarskoj godini, koriste se najnoviji dostupni podaci.

3. Ako država članica odluči dodijeliti preraspodjelu plaćanja poljoprivrednicima sukladno glavi III. poglavlju 2. te u tu svrhu koristiti više od 5 % godišnje nacionalne gornje granice određene u Prilogu II. može odlučiti da neće primjenjivati ovaj članak.

Ako država članica odluči dodijeliti preraspodjelu plaćanja poljoprivrednicima sukladno glavi III. poglavlju 2. i ako jeprimjena maksimalnih ograničenja određenih u članku 41. stavku 4. sprečava od korištenja više od 5 % godišnje nacionalne gornje granice određene u Prilogu II. u tu svrhu, ta država članica može odlučiti da neće primjenjivati ovaj članak.

4. Nikakva se prednost putem izbjegavanja smanjivanja plaćanja ne dodjeljuje u korist poljoprivrednika za koje je utvrđeno da su, nakon 18. listopada 2011. umjetno stvorili uvjete s ciljem izbjegavanja učinaka ovog članka.

5. U slučaju pravne osobe ili skupine fizičkih ili pravnih osoba, države članice mogu primijeniti smanjenje iz stavka 1. na razini članova tih pravnih osoba ili skupina u slučaju ako nacionalno pravo propisuje prava i obveze pojedinačnih članova koji su usporedivi s onima pojedinačnih poljoprivrednika koji imaju status upravitelja poljoprivrednog gospodarstva, osobito što se tiče njihovog gospodarskog, socijalnog i poreznog statusa, pod uvjetom da su doprinijeli jačanju poljoprivrednih struktura dotičnih pravnih osoba ili skupina.

6. Države članice dužne su do 1. kolovoza 2014. obavijestiti Komisiju o odlukama donesenim u skladu s ovim člankom i o bilo kojem procijenjenom rezultatu smanjenjâ za godine od 2015. do 2019.

Članak 12.

Višestruka potraživanja

Za površinu koja odgovara broju prihvatljivih hektara, a za koju je poljoprivrednik podnio zahtjev za osnovno plaćanje u skladu s glavom III. poglavljem 1., može se podnijeti zahtjev za bilo koje drugo izravno plaćanje, kao i za bilo koju drugu potporu koja nije obuhvaćena ovom Uredbom, osim ako je u ovoj Uredbi izričito navedeno drukčije.

Članak 13.

Državna potpora

Odstupajući od članka 146. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (21), članci 107., 108. i 109. UFEU-a ne primjenjuju se na plaćanja država članica koja su u skladu s ovom Uredbom.

Članak 14.

Fleksibilnost među stupovima

1. Do 31. prosinca 2013. države članice mogu odlučiti staviti na raspolaganje kao dodatnu potporu za mjere u okviru programa ruralnog razvoja financirane u okviru EPFRR-a, kako je utvrđeno Uredbom (EU) br. 1305/2013, do 15 % njihovih godišnjih nacionalnih gornjih granica za kalendarsku godinu 2014., kako su navedene u Prilogu VIII.

Uredbi (EZ) br. 73/2009 i njihovih godišnjih nacionalnih gornjih granica za kalendarske godine od 2015. do 2019. kako su navedene u Prilogu II. ovoj Uredbi. Posljedično, odgovarajući iznos više nije dostupan za dodjelu izravnih plaćanja.

Odluka iz prvog podstavka priopćuje se Komisiji do 31. prosinca 2013. Tom se odlukom utvrđuje postotak iz tog podstavka koji može varirati ovisno o kalendarskoj godini.

Države članice koje ne donesu odluku iz prvog podstavka u pogledu kalendarske godine 2014. mogu do 1. kolovoza 2014. donijeti tu odluku u pogledu kalendarskih godina od 2015. do 2019. One o svakoj takvoj odluci obavještavaju Komisiju do tog datuma. Države članice mogu odlučiti preispitati odluku iz ovog stavka s učinkom od kalendarske godine 2018. Ni jedna odluka utemeljna na takvom preispitivanju ne dovodi do smanjenja postotka o kojem je Komisija obaviještena u skladu s prvim, drugim i trećim podstavkom. Države članice obaviještavaju Komisiju o svim odlukama utemeljenima na takvom preispitivanju do 1. kolovoza 2017.

2. Države članice koje ne koje ne donesu odluku iz stavka 1. mogu do 31. prosinca 2013. odlučiti staviti na raspolaganje za izravna plaćanja do 15 % ili u slučaju Bugarske, Estonije, Španjolske, Latvije, Litve, Poljske, Portugala, Rumunjske, Slovačke, Finske, Švedske i Ujedinjene Kraljevine, do 25 % od iznosa namijenjenog za potporu za mjere u okviru programa ruralnog razvoja koje se financiraju iz EPFRR-a za razdoblje 2015. – 2020., kako je utvrđeno Uredbom (EU) br. 1305/2013. Posljedično, odgovarajući iznos više nije dostupan za mjere potpore u okviru programa ruralnog razvoja.

Odluka iz prvog podstavka priopćuje se Komisiji do 31. prosinca 2013. Tom se odlukom utvrđuje postotak iz tog podstavku koji može varirati ovisno o kalendarskoj godini.

Države članice koje ne ne donesu odluku iz prvog podstavka u pogledu financijske godine 2015. mogu do 1. kolovoza 2014. donijeti tu odluku u pogledu financijskih godina 2016. – 2020. One o svakoj takvoj odluci obavještavaju Komisiju do tog datuma.

Države članice mogu odlučiti preispitati odluke iz ovog stavka s učinkom za financijske godine 2019. i 2020. Ni jedna odluka utemeljena na takvom preispitivanju ne dovodi do povećanja postotka o kojem je Komisija obaviještena u skladu s prvim, drugim i trećim podstavkom. Države članice obavještavaju Komisiju o svakojodluci utemeljenoj na preispitivanju do 1. kolovoza 2017.

Članak 15.

Preispitivanje

Programi potpore navedeni u Prilogu I. primjenjuju se ne dovodeći u pitanje moguće preispitivanje u bilo kojem trenutku s obzirom na gospodarska kretanja i stanje proračuna. To preispitivanje može dovesti do donošenja zakonodavnih akata, delegiranih akata na temelju članka 290. UFEU-a ili provedbenih akata na temelju članka 291. UFEU-a.

POGLAVLJE 2.

Odredbe koje se primjenjuju na Bugarsku, Hrvatsku i Rumunjsku

Članak 16.

Postupno uvođenje izravnih plaćanja u Bugarskoj i Rumunjskoj

Gornje granice za Bugarsku i Rumunjsku utvrđene u skladu s člancima 42., 47., 49., 51., 53. i 65. utvrđuju se, za 2015., na temelju iznosa utvrđenog u Prilogu V. točki A.

Članak 17.

Postupno uvođenje izravnih plaćanja u Hrvatskoj

Izravna plaćanja uvode se u Hrvatsku u skladu sa sljedećim rasporedom povećanjâ izraženim u postocima odgovarajuće razine izravnih plaćanja koja se primjenjuje od 2022. godine:

25 % u 2013.,

30 % u 2014.,

35 % u 2015.,

40 % u 2016.,

50 % u 2017.,

60 % u 2018.,

70 % u 2019.,

80 % u 2020.,

90 % u 2021.,

100 % od 2022.

Članak 18.

Dopunska nacionalna izravna plaćanja i izravna plaćanja u Bugarskoj i Rumunjskoj

1. U 2015. Bugarska i Rumunjska mogu koristiti nacionalna izravna plaćanja kako bi nadopunile plaćanja dodijeljena u okviru programa osnovnih plaćanja iz glave III. poglavlja 1. odjeljaka 1., 2. i 3. Ukupan iznos tih plaćanja ne smije premašiti relevantni iznos naveden u Prilogu V. točki B.

2. U 2015. Bugarska može koristiti nacionalna izravna plaćanja kako bi nadopunile plaćanja dodijeljena u okviru posebnog plaćanja za pamuk iz glave IV. poglavlja 2. Ukupan iznos tih plaćanja ne smije premašiti iznos naveden u Prilogu V. točki C.

3. Dopunska nacionalna izravna plaćanja dodjeljuju se u skladu s objektivnim kriterijima i na način kojim se osigurava jednako postupanje prema poljoprivrednicima i izbjegava narušavanje tržišta i tržišnog natjecanja.

Članak 19.

Dopunska nacionalna izravna plaćanja za Hrvatsku

1. Podložno odobrenju Komisije, Hrvatska može po potrebi nadopuniti bilo koji od programa potpore navedenih u Prilogu I.

2. Iznos dopunskih nacionalnih izravnih plaćanjakoji je moguće dodijeliti u određenoj godini i za određeni program potpore ograničen je posebnom financijskom omotnicom. Ta je omotnica jednaka razlici između:

(a) iznosa izravne potpore raspoložive po dotičnom programu potpore nakon potpunog uvođenja izravnih plaćanja u skladu s člankom 17. za kalendarsku godinu 2022. i

(b) iznosa izravne potpore raspoložive po dotičnom programu potpore nakon provedbe rasporeda povećanja u skladu s člankom 17. za kalendarsku godinu u pitanju.

3. Ukupni iznos dodijeljenih dopunskih nacionalnih izravnih plaćanja ne smije premašiti gornju granicu određenu u Prilogu VI. točki B za odgovarajuću kalendarsku godinu.

4. Hrvatska može odlučiti, na temelju objektivnih kriterija i nakon odobrenja Komisije, o iznosima dopunskih nacionalnih izravnih plaćanja koji se dodjeljuju.

5. Komisija donosi provedbene akte kojima se odobravaju plaćanja na temelju ovog članka, i kojima se pobliže određujerelevantni programi potpore i definira razina do koje se mogu platiti dopunska nacionalna izravna plaćanja.

Što se tiče dopunskih nacionalnih izravnih plaćanja namijenjenih nadopuni dobrovoljnih proizvodno vezanih potpora iz glave IV. poglavlja 1., provedbenim aktima se također pobliže određuju posebne vrste poljoprivrednih djelatnosti ili posebni poljoprivredni sektori iz članka 52. stavka 3. na koje se mogu odnositi dodatna nacionalna izravna plaćanja.

Ti se provedbeni akti donose bez primjene postupka iz članka 71. stavka 2. ili 3.

6. Uvjeti za prihvatljivost dopunskih nacionalnih izravnih plaćanja za Hrvatsku jednaki su onima za potporu u okviru odgovarajućih programa potpore utvrđenih u ovoj Uredbi.

7. Dopunska nacionalna izravna plaćanja za Hrvatsku podliježu svim prilagodbama koje se smatraju nužnima zbog razvoja ZPP-a. Dodjeljuju se u skladu s objektivnim kriterijima i na način kojim se osigurava jednako postupanje prema poljoprivrednicima te izbjegava narušavanje tržišta i tržišnog natjecanja.

8. Hrvatska mora predati izvješće s podacima o mjerama za provedbu dopunskih nacionalnih izravnih plaćanja do 30. lipnja godine nakon njihove provedbe. Izvješće mora sadržavati barem sljedeće elemente:

(a) sve promjene u situaciji koje utječu na dopunska nacionalna izravna plaćanja;

(b) za svako dopunsko nacionalno izravno plaćanje broj korisnika i ukupni iznos odobrenog dopunskog nacionalnog izravnog plaćanja, kao i hektare i broj životinja ili drugih jedinica za koje je dodijeljeno to dopunsko nacionalno izravno plaćanje;

(c) izvješće o mjerama nadzora koje se primjenjuju u odnosu na dodijeljena dopunska nacionalna izravna plaćanja.

Članak 20.

Posebna nacionalna rezerva za razminirano područje za Hrvatsku

1. Od 2015. nadalje, Hrvatska je dužna obavješćivati Komisiju, do 31. siječnja svake godine, o područjima koja su određena u skladu s člankom 57.a stavkom 10. Uredbe (EZ) br. 73/2009, a koja su se ponovno počela koristiti za poljoprivredne djelatnosti u prethodnoj kalendarskoj godini.

Hrvatska također obavješćuje Komisiju o broju prava na plaćanje koja su poljoprivrednicima dostupna 31. prosinca prethodne kalendarske godine, kao i o preostalom nepotrošenom iznosu u posebnoj rezervi za razminirano područje na taj datum.

Kada je to primjenjivo, obavijesti iz prvog i drugog podstavka izrađuju se po regiji, kako je određeno u skladu s člankom 23. stavkom 1. ove Uredbe.

2. Prilikom prilagodbe Priloga II. na temelju članka 6. stavka 3., Komisija na godišnjoj osnovi izračunava iznos koji se dodaje iznosima određenim za Hrvatsku u tom prilogu, kako bi se potpora koja se dodjeljuje financirala iz programa navedenih u Prilogu I. za površine iz stavka 1. ovog članka. Taj se iznos izračunava na temelju podataka koje Hrvatska dostavlja u skladu sa stavkom 1. tog članka i procjene prosječnih izravnih plaćanja po hektaru u Hrvatskoj za tu godinu.

Najviši iznos koji se može dodati u skladu s prvim podstavkom, na temelju svih površina o kojima Hrvatska dostavlja obavijesti u skladu sa stavkom 1. ovog članka do 2022., iznosi 9 600 000 EUR i podliježe rasporedu uvođenja izravnih plaćanja u skladu s člankom 17. Preostali najviši iznosi određeni su u Prilogu VII..

3. Komisija donosi provedbene akte kojima seodređuje udio iznosa koji se dodaje u skladu sa stavkom 2. koji će Hrvatska uključiti u posebnu nacionalnu rezervu za razminirano područje kako bi se dodijelila prava na plaćanje za površine iz stavka 1. Taj se udio izračunava na temelju omjera između gornje granice za program osnovnih plaćanja i nacionalne gornje granice određene u Prilogu II. prije povećanja nacionalne gornje granice u skladu sa stavkom 2. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 71. stavka 2.

4. Za razdoblje 2015. – 2022. Hrvatska koristi posebnu nacionalnu rezervu za razminirano područje radi dodjele prava na plaćanje poljoprivrednicima na temelju razminiranog zemljišta koje su poljoprivrednici prijavili u godini u pitanju, ako:

(a) se takvo zemljište sastoji od prihvatljivih hektara u smislu članka 32. stavaka od 2. do stavka 5.;

(b) je dotično zemljište ponovno stavljeno u poljoprivrednu funkciju tijekom prethodne kalendarske godine; i

(c) je Komisija obaviještena o zemljištu u skladu ovim sa stavkom 1. ovog članka.

5. Vrijednost prava na plaćanje utvrđena na temelju ovog članka jednaka je nacionalnoj ili regionalnoj prosječnoj vrijednosti prava na plaćanje u godini dodjele u granicama iznosa raspoloživog u posebnoj nacionalnoj rezervi za razminirano područje.

6. Kako bi se u obzir uzele posljedice ponovnog stavljanja razminiranog zemljišta u poljoprivrednu funkciju, o čemu je Hrvatska uputila obavijest u skladu s ovim člankom, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. o prilagodbi iznosa određenih u Prilogu VI.

GLAVA III.

PROGRAM OSNOVNIH PLAĆANJA, PROGRAM JEDINSTVENIH PLAĆANJA PO POVRŠINI I POVEZANA PLAĆANJA

POGLAVLJE 1.

Program osnovnih plaćanja i program jedinstvenih plaćanja po površini

Odjeljak 1.

Uspostava programa osnovnih plaćanja

Članak 21.

Prava na plaćanje

1. Potpora u okviru programa osnovnih plaćanja dostupna je poljoprivrednicima:

(a) koji ostvare prava na plaćanje na temelju ove Uredbe putem dodjele u skladu s člankom 20.b stavkom 4., putem prve dodjele u skladu s člankom 24. ili člankom 39., putem dodjele iz nacionalne rezerve ili regionalnih rezervi u skladu s člankom 30. ili putem prijenosa u skladu s člankom 34.; ili

(b) koji su usklađeni s člankom 9. i koji u vlasništvu ili zakupu posjeduju prava na plaćanje u državi članici koja je odlučila, u skladu sa stavkom 3., zadržati postojeća prava na plaćanje.

2. Prava na plaćanje ostvarena u okviru programa jedinstvenih plaćanja u skladu s Uredbom (EZ) br. 1782/2009 i Uredbom (EZ) br. 73/2009 istječu 31. prosinca 2014.

3. Odstupajući od stavka 2., države članice koje su uspostavile program jedinstvenih plaćanja u skladu s glavom III. poglavljem 5. odjeljkom I. ili glavom III. poglavljem 6. Uredbe (EZ) br. 1782/2003 ili glavom III. poglavljem 3. Uredbe (EZ) br. 73/2009 mogu do 1. kolovoza 2014. odlučiti zadržati postojeća prava na plaćanje. Države članice o svakoj takvoj odluci obaviještavaju Komisiju do tog datuma.

4. U pogledu država članica koje donesu odluku iz stavka 3., ako broj prava na plaćanje koja su u vlasništvu ili zakupu, određen u skladu s Uredbom (EZ) br. 1782/2003 i Uredbom (EZ) br. 73/2009, koje poljoprivrednik ima na krajnji datum za podnošenje zahtjeva koji se utvrđuje u skladu s člankom 78. točkom (b) Uredbe (EU) br. 1306/2013 premaši broj prihvatljivih hektara koje poljoprivrednik prijavi u svom zahtjevu za dodjelu potpore u skladu s člankom 72. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (a) Uredbe (EU) br. 1306/2013 za 2015. i koji su mu na raspolaganju na datum koji je utvrdila država članica, a koji ne smije biti kasniji od roka za izmjenu takvog zahtjeva za dodjelu potpore utvrđenog u toj državi članici, broj prava na plaćanje koji premašuje broj prihvatljivih hektara ističe na potonji datum.

Članak 22.

Gornja granica programa osnovnih plaćanja

1. Komisija donosi provbene akte kojima seza svaku državu članicu određuje godišnja nacionalna gornja granica za program osnovnih plaćanja oduzimajući od godišnje nacionalne gornje granice određene u Prilogu II. gornje granice utvrđene u skladu s člancima 42., 47., 49., 51. i 53. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 71. stavka 2.

2. Za svaku državu članicu, iznos izračunat u skladu sa stavkom 1. ovog članka može se uvećati za najviše 3 % relevantne godišnje nacionalne gornje granice određene u Prilogu II., nakon što se oduzme iznos nastao primjenom članka 47. stavka 1. za relevantnu godinu. Ako određena država članica primijeni takvo povećanje, Komisija uzima u obzir to povećanje prilikom određivanja godišnje nacionalne gornje granice za program osnovnih plaćanja na temelju stavka 1. ovog članka. U tu svrhu države članice obavješćuju Komisiju do 1. kolovoza 2014. o godišnjim postocima za koje se povećava iznos izračunat u skladu sa stavkom 1. ovog članka.

3. Države članice mogu preispitati svoju odluku iz stavka 2. na godišnjoj osnovi i dužne su obavijestiti Komisiju o svakoj odluci utemeljenoj na takvom preispitivanju do 1. kolovoza godine koja prethodi njezinoj primjeni.

4. Ukupan iznos svih prava na plaćanje i nacionalna rezerva ili regionalne rezerve za svaku državu članicu te svaku godinu jednaki su odgovarajućoj godišnjoj nacionalnoj gornjoj granici koju je Komisija postavila u skladu sa stavkom 1.

5. Ako se gornja granica za državu članicu koju je postavila Komisija u skladu sa stavkom 1. razlikuje od gornje granice za prethodnu godinu zbog bilo koje odluke koju je ta država članica donijele u skladu sa stavkom 3 ovog članka, člankom 14. stavkom1 podstavcima 3. i 4., člankom 14. stavkom 2. podstavcima 3. i 4., člankom 42. stavkom 1., člankom 49. stavkom 1. drugim podstavkom, člankom 51. stavkom 1. Drugim podstavkom ili člankom 53., ta država članica linearno smanjuje ili povećava vrijednost svih prava na plaćanje kako bi se osigurala sukladnost sa stavkom 4. ovog članka.

Članak 23.

Regionalne dodjele nacionalnih gornjih granica

1. Države članice mogu odlučiti do 1. kolovoza 2014. kako će program osnovnih plaćanja primijeniti na regionalnoj razini. U takvim slučajevima države članice određuju regije u skladu s objektivnim i nediskriminirajućim kriterijima poput njihovih agronomskih i društveno-gospodarskih obilježja te njihovog regionalnog poljoprivrednog potencijala ili njihove institucionalne ili administrativne strukture.

Države članice koje primjenjuju članak 36. odluku iz prvog podstavka mogu donijeti do 1. kolovoza godine koja prethodi prvoj godini provedbe programa osnovnih plaćanja.

2. Države članice raspoređuju godišnju nacionalnu gornju granicu za program osnovnih plaćanja iz članka 22. stavka 1. među regijama u skladu s objektivnim i nediskriminirajućim kriterijima.

Države članice koje ne primjenjuju članak 30. stavak 2. to raspoređivanje provode nakon primjene linearnog smanjenja iz članka 30. stavka 1.

3. Države članice mogu odlučiti da su regionalne gornje granice podložne godišnjim progresivnim izmjenama sukladno prethodno određenim godišnjim koracima i objektivnim te nediskriminirajućim kriterijima poput poljoprivrednog potencijala ili okolišnih kriterija.

4. Države članice, u mjeri potrebnoj za poštovanje primjenjivih regionalnih gornjih granica određenih u skladu sa stavkom 2. ili 3., provode linearno smanjenje ili povećanje vrijednosti prava na plaćanje u svim relevantnim regijama.

5. Države članice koje primjenjuju stavak 1. mogu odlučiti prekinuti primjenu programa osnovnih plaćanja na regionalnoj razini od datuma koji same odrede.

6. Države članice koje primjenjuju stavak 1. prvi podstavak obavješćuju Komisiju o odluci iz tog podstavka i o mjerama poduzetim za primjenu stavaka 2. i 3. do 1. kolovoza 2014.

Države članice koje primjenjuju stavak 1. drugi podstavak obavješćuju Komisiju o svakoj odluci iz tog podstavka i o mjerama koje su poduzete za primjenu stavaka 2. i 3. do 1. kolovoza relevantne godine.

Države članice koje primjenjuju stavak 1. obavješćuju Komisiju o svakoj odluci iz stavka 5. do 1. kolovoza godine koja prethodi prvoj godini provedbe te odluke.

Članak 24.

Prva dodjela prava na plaćanje

1. Prava na plaćanje dodjeljuju se poljoprivrednicima koji imaju pravo na kizravna plaćanja u skladu s člankom 9. ove Uredbe pod uvjetom da:

(a) podnesu zahtjev za dodjelu prava na plaćanje u okviru programa osnovnih plaćanja do krajnjeg datuma za podnošenje prijava u 2015. koji treba odrediti u skladu s člankom 78. točkom (b) Uredbe (EU) br. 1306/2013,osim u slučaju više sile ili izvanrednih okolnosti; i

(b) su imali pravo na primanje plaćanja, prije smanjenja ili izuzeća propisanog glavom II. poglavljem 4.Uredbe (EZ) br. 73/2009, s obzirom na zahtjev za dodjelu izravnih plaćanja, za prijelaznu nacionalnu potporu ili za dopunska nacionalna izravna plaćanja za 2013. u skladu s Uredbom (EZ) br. 73/2009.

Prvi podstavak se ne primjenjujeu državama članicama koje primjenjuju članak 21. stavak 3. ove Uredbe.

Države članice mogu dodijeliti prava na plaćanje poljoprivrednicima koji imaju pravo na izravna plaćanja u skladu s člankom 9. ove Uredbe, koji ispunjavaju uvjete propisane u prvom podstavku točci (a) i koji:

(a) nisu primili plaćanja za 2013. u vezi sa zahtjevom za dodjelu potpore iz prvog podstavka ovog stavka i koji su do datuma utvrđenog od stane dotične države članice, u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe Komisije (EZ) br. 1122/2009 (22), za godinu potraživanja 2013.: i. u državama članicama koje primjenjuju program jedinstvenih plaćanja: — proizvodili voće, povrće, merkantilni krumpir, sjemenski krumpir ili ukrasno bilje i to na minimalnoj površini izraženoj u hektarima ako dotična država članica odluči prihvatiti takav zahtjev ili — uzgajali vinograde; ili ii. u državama članicama koje primjenjuju program jedinstvenih plaćanja po površini posjedovali samo poljoprivredno zemljište koje nije bilo u dobrom poljoprivrednom stanju 30. lipnja 2003., kako je propisano člankom 124. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 73/2009;

(b) kojima su u 2014. dodijeljena prava na plaćanje iz nacionalne rezerve u okviru programa jedinstvenih plaćanja sukladno članku 41. ili 57. Uredbe (EZ) br. 73/2009; ili

(c) koji nikada nisu kao vlasnici ili zakupniciposjedovali prava na plaćanje utvrđena na temelju Uredbe (EZ) br. 73/2009 ili Uredbe 1782/2003 te koji podnesu provjerljive dokaze da su na datum koji je utvrdila država članica u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1122/2009 za godinu potraživanja 2013. proizvodli, uzgajili ili sadili poljoprivredne proizvode, što uključuje žetvu, mužnju, životinje za rasplod i posjedovanje stoke za potrebe uzgoja. Države članice mogu odrediti vlastite dodatne objektivne i nediskriminirajuće kriterije prihvatljivosti za tu kategoriju poljoprivrednika s obzirom na prikladne vještine, iskustvo ili izobrazbu.

2. Osim u slučaju više sile ili izvanrednih okolnosti, broj prava na plaćanje dodijeljenih po poljoprivredniku u 2015. jednak je broju prihvatljivih hektara koje poljoprivrednik prijavi u svom zahtjevu za dodjelu potpore u skladu s člankom 72. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (a) Uredbe (EU) br. 1306/2013 za 2015. i koji su mu na raspolaganju na datum koji je utvrdila država članica. Taj datum ne smije biti kasniji od roka za izmjenu takvog zahtjeva utvrđenog u toj državi članici.

3. Države članice mogu primijeniti jedno ili više ograničenja određenih u stavcima od 4. do 7. na broj prava na plaćanje koja treba dodijeliti prema stavku 2.

4. Države članice mogu odlučiti da je broj prava na plaćanje koja treba dodijeliti jednak broju prihvatljivih hektara koje je poljoprivrednik prijavio u skladu s člankom 34. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 73/2009 u 2013. ili broju prihvatljivih hektara iz stavka 2. ovog članka, ovisno o tome koji je manji. U slučaju Hrvatske ova se mogućnost primjenjuje bez dovođenja u pitanje dodjele prava na plaćanje za razminirane hektare u skladu s člankom 20. stavkom 4. ove Uredbe.

5. Ako bi ukupan broj prihvatljivih hektara iz stavka 2. ovog članka prijavljen u državi članici rezultirao povećanjem za više od 35 % ukupnog broja prihvatljivih hektara prijavljenih u skladu s člankom 35. Uredbe (EZ) br. 73/2009 za 2009. ili, u slučaju Hrvatske, za 2013., države članice mogu ograničiti broj prava na plaćanje koja se trebaju dodijeliti u 2015. na minimum od 135 % ili 145 % od ukupnog broja prihvatljivih hektara prijavljenih u 2009. ili, u slučaju Hrvatske, ukupnog broja prihvatljivih hektara prijavljenih u 2013., u skladu s člankom 35. Uredbe (EZ) br. 73/2009.

Prilikom korištenja ove opcije, države članice dodjeljuju smanjeni broj prava na plaćanje poljoprivrednicima. Taj se broj izračunava primjenom razmjernog smanjenja na dodatni broj prihvatljivih hektara koje svaki poljoprivrednik prijavi u 2015., u usporedbi s brojem prihvatljivih hektara u smislu članka 34. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 73/2009 koje je taj poljoprivrednik prijavio u zahtjevu za dodjelu potpore u 2011., ili u slučaju Hrvatske, u 2013., ne dovodeći u pitanje razminirane hektare za koje će se dodijeliti prava na plaćanje u skladu s člankom 20. stavkom 4. ove Uredbe.

6. Države članice mogu odlučiti primijeniti, u svrhu određivanja broja prava na plaćanje koja treba dodijeliti poljoprivredniku, koeficijent smanjenja na prihvatljive hektare iz stavka 2. koji se sastoje od trajnih travnjaka smještenih u područjima sa zahtjevnim klimatskim uvjetima, osobito zbog njihove nadmorske visine i drugih prirodnih ograničenja poput slabe kakvoće tla, strmosti terena i opskrbe vodom.

7. Države članice mogu odlučiti da je broj prava na plaćanje koja je potrebno dodijeliti poljoprivredniku jednak broju prihvatljivih hektara iz stavka 2. ovog članka koji nisu bili hektari vinograda na datum utvrđen od strane države članice u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1122/2009 za godinu potraživanja 2013. ili hektari obradivog zemljišta ispod trajnih staklenika.

8. U slučaju prodaje ili zakupa njihovog poljoprivrednog gospodarstva ili jednog njegovog dijela, fizičke ili pravne osobe koje su u sukladnosti sa stavkom 1. ovog članka mogu, ugovorom potpisanim prije krajnjeg datuma za podnošenje zahtjeva u 2015. koji je potrebno utvrditi u skladu s člankom 78. točkom (b) Uredbe (EU) br. 1306/2013, prenijeti pravo primanja pravâ na plaćanje, u skladu sa stavkom 1. ovog članka, na jednog ili više poljoprivrednika, pod uvjetom da potonji zadovoljava uvjete iz članka 9. ove Uredbe.

9. Država članica može odlučiti utvrditi najmanju površinu po poljoprivrednom gospodarstvu, izraženu u prihvatljivim hektarima, za koje poljoprivrednik može podnijeti prijavu za utvrđivanje prava na plaćanje. Ta najmanja površina ne smije premašivati pragove određene u članku 10. stavku 1. točki (b) u vezi s stavkom 2. tog članka.

10. Države članice prema potrebi obavješćuju Komisiju o odlukama iz ovog članka do 1. kolovoza 2014.

11. Komisija donosi provedbene akte kojima seutvrđuju pravila o zahtjevima za dodjelu prava na plaćanje koji su podneseni u godini dodjele prava na plaćanje ako ta prava na plaćanje još nisu konačno određena i kad na dodjelu utječu izvanredne okolnosti. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 71. stavka 2.

Članak 25.

Vrijednost prava na plaćanje i konvergencija

1. Države članice dužne su u 2015. izračunati jediničnu vrijednost prava na plaćanje dijeljenjem utvrđenog postotka nacionalne gornje granice iz Priloga II. s brojem prava na plaćanje u 2015. na nacionalnoj ili regionalnoj razini, izuzevši prava na plaćanje dodijeljena iz nacionalne rezerve ili regionalnih rezervi u 2015.

Utvrđeni postotak iz prethodnog podstavka izračunava se dijeljenjem nacionalne ili regionalne go