PROVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2022/433

оd 15. ožujka 2022.

o uvođenju konačnih kompenzacijskih pristojbi na uvoz hladnovaljanih plosnatih proizvoda od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Indije i Indonezije i o izmjeni Provedbene uredbe (EU) 2021/2012 o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz hladnovaljanih plosnatih proizvoda od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Indije i Indonezije

EUROPSKA KOMISIJA,

uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,

uzimajući u obzir Uredbu (EU) 2016/1037 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (1) („osnovna uredba”), a posebno njezin članak 15. i članak 24. stavak 1.,

budući da:

1. POSTUPAK

1.1. Pokretanje postupka

(1) Europska komisija („Komisija”) pokrenula je 17. veljače 2021. antisubvencijski ispitni postupak u vezi s uvozom hladnovaljanih plosnatih proizvoda od nehrđajućeg čelika („hladnovaljani plosnati proizvodi od nehrđajućeg čelika” ili „proizvod iz ispitnog postupka”) podrijetlom iz Indije i Indonezije (zajedno „predmetne zemlje”). Komisija je objavila Obavijest o pokretanju postupka u Službenom listu Europske unije (2) („Obavijest o pokretanju postupka”).

(2) Komisija je pokrenula ispitni postupak nakon što je 4. siječnja 2021. Europska federacija proizvođača željeza i čelika („EUROFER” ili „podnositelj pritužbe”) podnijela pritužbu u ime industrije hladnovaljanih plosnatih proizvoda od nehrđajućeg čelika u Uniji u smislu članka 10. stavka 6. osnovne uredbe. Pritužba je sadržavala dokaze o subvencioniranju i posljedičnoj šteti dostatne za opravdanje pokretanja ispitnog postupka.

(3) Komisija je prije pokretanja antisubvencijskog ispitnog postupka obavijestila indijsku vladu („indijska vlada”) (3) i indonezijsku vladu („indonezijska vlada”) (4) da je zaprimila propisno dokumentiranu pritužbu te ih je pozvala na savjetovanje u skladu s člankom 10. stavkom 7. osnovne uredbe. Savjetovanja su održana 10. veljače 2021. s indijskom vladom i 15. veljače 2021. s indonezijskom vladom. Međutim, ni s jednom vladom nije bilo moguće postići sporazumno rješenje.

(4) Komisija je 18. studenoga 2021. uvela konačne antidampinške pristojbe i konačno naplatila privremene pristojbe uvedene na uvoz istog proizvoda podrijetlom iz Indije i Indonezije (5) („antidampinška uredba”) u ispitnom postupku koji je pokrenut Obaviješću o pokretanju postupka objavljenom 30. rujna 2020. („zaseban antidampinški ispitni postupak”) (6).

(5) Analize štete, uzročnosti i interesa Unije koje su provedene u ovom antisubvencijskom i zasebnom antidampinškom ispitnom postupku istovjetne su mutatis mutandis jer su definicija industrije Unije, proizvođači iz Unije u uzorku, razmatrano razdoblje i razdoblje ispitnog postupka isti u oba ispitna postupka.

1.2. Evidentiranje

(6) Podnositelj pritužbe podnio je 7. travnja 2021. zahtjev za evidentiranje uvoza. Komisija je analizirala taj zahtjev, no nije utvrdila da je u relativno kratkom razdoblju došlo do masovnog uvoza proizvoda za koji se u predmetnim zemljama primaju subvencije protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere. Uvoz hladnovaljanih plosnatih proizvoda od nehrđajućeg čelika iz Indije i Indonezije smanjio se za 46 % u sedam mjeseci od pokretanja postupka u odnosu na uvoz tijekom razdoblja ispitnog postupka. Stoga nisu bili ispunjeni uvjeti za evidentiranje uvoza iz članka 24. stavka 5. osnovne uredbe, pa Komisija nije uvela obvezu evidentiranja predmetnog proizvoda.

1.3. Razdoblje ispitnog postupka i razmatrano razdoblje

(7) Ispitnim postupkom o subvencijama i šteti obuhvaćeno je razdoblje od 1. srpnja 2019. do 30. lipnja 2020. („razdoblje ispitnog postupka”). Ispitivanjem kretanja relevantnih za procjenu štete obuhvaćeno je razdoblje od 1. siječnja 2017. do kraja razdoblja ispitnog postupka („razmatrano razdoblje”). Oba su razdoblja jednaka razdobljima iz zasebnog antidampinškog ispitnog postupka.

1.4. Zainteresirane strane

(8) Komisija je u Obavijesti o pokretanju postupka pozvala zainteresirane strane da joj se obrate radi sudjelovanja u ispitnom postupku. Osim toga, Komisija je o pokretanju ispitnog postupka posebno obavijestila podnositelja pritužbe, indijsku vladu, indonezijsku vladu, poznate proizvođače izvoznike u predmetnim zemljama i poznate uvoznike i korisnike u Uniji te ih pozvala na sudjelovanje u tom postupku.

(9) Zainteresirane strane imale su priliku dostaviti primjedbe na pokretanje ispitnog postupka i zatražiti saslušanje pred Komisijom i/ili službenikom za saslušanje u trgovinskim postupcima. Održana su saslušanja s EUROFER-om i još jednim društvom.

(10) Komisija je u Obavijesti o pokretanju postupka pozvala i tijela Narodne Republike Kine („kineska vlada”) da sudjeluju u ispitnom postupku kao zainteresirana strana. Osim toga, Komisija je obavijestila kinesku vladu o pokretanju ispitnog postupka i posebno navela poziv na sudjelovanje u ispitnom postupku u svojstvu zainteresirane strane upućen u Obavijesti o pokretanju postupka. Potom je kineska vlada obavijestila Komisiju da se prijavila kao zainteresirana strana u ovom ispitnom postupku.

(11) Komisija je 11. listopada 2021. kineskoj vladi uputila zahtjev za informacije.

(12) Kineska vlada nije odgovorila na taj Komisijin zahtjev za informacije, već je umjesto toga 21. listopada 2021. dostavila svoje primjedbe na sam zahtjev za informacije.

(13) U tom je podnesku kineska vlada, s jedne strane, navela da bi postupci Komisije mogli kršiti pravila WTO-a i pravo EU-a.

(14) Prvo, kineska vlada navela je da je Komisija nije obavijestila o podnošenju pritužbe, da nije s njom provela savjetovanje prije pokretanja postupka, da je nije obavijestila o pokretanju postupka te da je nije izravno pozvala na sudjelovanje u ispitnom postupku u svojstvu zainteresirane strane. Budući da kineska vlada nije vlada zemlje izvoznice, ona nije zainteresirana članica ni strana u smislu pravila WTO-a, pa taj poziv nema pravnu osnovu niti ispunjava osnovne postupovne zahtjeve.

(15) Komisija je napomenula da su te tvrdnje činjenično netočne. Naime, nakon što je poziv na sudjelovanje u postupku u svojstvu zainteresirane strane uključen u Obavijest o pokretanju postupka, koja je objavljena 17. veljače 2021. u Službenom listu Europske unije, Komisija je tu Obavijest o pokretanju postupka istog dana poslala kineskoj vladi i pritom joj izričito skrenula pozornost na taj poziv. Kineska vlada na početku je u e-poruci od 19. veljače 2021. zatražila pristup otvorenoj dokumentaciji. Komisija je istog dana u odgovoru na tu e-poruku izričito ponovno pitala kinesku vladu podrazumijeva li njezin zahtjev za pristup otvorenoj dokumentaciji namjeru da se prijavi kao zainteresirana strana. Kineska vlada istog je dana potvrdila da se prijavila kao zainteresirana strana. Sve te razmijenjene e-poruke dostupne su u otvorenoj dokumentaciji. Stoga je Komisija kinesku vladu izravno obavijestila o Obavijesti o pokretanju postupka te ju je čak dvaput pozvala na sudjelovanje u postupku u svojstvu zainteresirane strane. Nadalje, Komisija kinesku vladu nije pozvala na savjetovanje prije pokretanja postupka jer je očekivala da će indonezijska vlada pojasniti uključenost kineske vlade u pružanje neizravne financijske potpore proizvođačima izvoznicima u Indoneziji. Stoga, s obzirom na to da Komisija nije namjeravala ispitivati potencijalne subvencije protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere, a koje je dodijelio NRK, već samo subvencije koje je pružala indonezijska vlada putem financijske potpore kineske vlade, nije postojala pravna obveza savjetovanja s kineskom vladom prije pokretanja postupka.

(16) Drugo, kineska vlada navela je da je zatražila da sudjeluje u praćenju tijeka predmeta zbog zabrinutosti da bi Komisija mogla prekršiti pravila WTO-a i pravo EU-a, ali da pritom nije bila predmet ovog ispitnog postupka i nije bila obvezna dostavljati nikakve informacije u okviru njega. Naime, prema tvrdnjama kineske vlade, Komisija je u antisubvencijskom ispitnom postupku u vezi s uvozom određenih tkanih i/ili prošivenih tkanina od staklenih vlakana podrijetlom iz Narodne Republike Kine („NRK” ili „Kina”) i Egipta, koji je pokrenut 16. svibnja 2019. (7) i koji je doveo do uvođenja konačnih kompenzacijskih pristojbi objavljenih u Uredbi od 15. lipnja 2020. (8) („antisubvencijski ispitni postupak o tkaninama od staklenih vlakana”), već prekršila Sporazum WTO-a o subvencijama i kompenzacijskim mjerama i osnovnu uredbu time što je u opseg takozvanih subvencija među zemljama uključila i redovnu bilateralnu gospodarsku i trgovinsku suradnju između Kine i Egipta.

(17) Komisija je podsjetila na to da sudjelovanje u praćenju tijeka predmeta nije zatražila kineska vlada već sama Komisija, koja je u Obavijesti o pokretanju postupka pozvala kinesku vladu da se prijavi kao zainteresirana strana. Kad je riječ o tvrdnjama koje se odnose na antisubvencijski ispitni postupak o tkaninama od staklenih vlakana, Komisija je smatrala da su te tvrdnje općenite i nepotkrijepljene te da ionako nisu predmet ovog ispitnog postupka. U svakom slučaju, Komisija je istaknula da je financijska potpora koju je dodijelila kineska vlada, u mjeri u kojoj se ta potpora može pripisati indonezijskoj vladi, obuhvaćena područjem primjene ovog ispitnog postupka. Stoga su u tom kontekstu potrebne informacije o financijskoj potpori koju je dodijelila kineska vlada.

(18) Treće, kineska vlada napomenula je da joj Komisija u prvih osam mjeseci od pokretanja postupka nije poslala nikakav zahtjev za informacije, što je protivno zahtjevu iz pravila WTO-a prema kojem bi tijela koja provode ispitni postupak trebala što prije navesti informacije koje traže od zainteresiranih strana, te je napomenula da je rok za odgovor bio deset dana, a ne 37 dana kako je predviđeno člankom 12.1.1. Sporazuma WTO-a o subvencijama i kompenzacijskim mjerama i člankom 11. stavkom 2. osnovne uredbe.

(19) Komisija je napomenula da je trenutak za upućivanje zahtjeva za informacije kineskoj vladi odabran u skladu s tijekom ispitnog postupka. Na početku ispitnog postupka nije bilo potpuno jasno koje će elemente trebati zatražiti od kineske vlade, pa su se zatražene informacije temeljile na aspektima koje je trebalo dodatno ispitati nakon prvog kruga provjera na daljinu s indonezijskim strankama. Osim toga, Komisija je odgovorila da je kineskoj vladi uputila „zahtjev za informacije”, a ne „upitnik”. Obvezni rokovi na koje upućuje kineska vlada odnose se samo na upitnike. Rok predviđen u zahtjevu za informacije bio je dovoljan za dostavljanje zatraženih informacija. U svakom slučaju, ako je kineska vlada smatrala da je taj rok prekratak, mogla je zatražiti njegovo produljenje, što nije učinila.

1.5. Primjedbe na pokretanje postupka

1.5.1. Primjedbe indijske vlade o pokretanju postupka

(20) Indijska vlada nije dostavila pisane primjedbe ni prije ni nakon savjetovanja prije pokretanja postupka. Međutim, tijekom savjetovanja indijska vlada tvrdila je da pritužba općenito ne sadržava dostatne dokaze o postojanju navodnih programa subvencija.

(21) Komisija je uzela u obzir te primjedbe indijske vlade. Međutim, kako je detaljno navedeno u izvješću o dostatnosti dokaza („izvješće”) (9), Komisija je nakon ispitivanja tvrdnji o subvencijama zaključila da je pritužba, zajedno s dokazima kojima je Komisija raspolagala i koji su navedeni u izvješću, sadržavala dostatne dokaze koji upućuju na postojanje subvencioniranja za predmetni proizvod podrijetlom iz Indije.

1.5.2. Primjedbe indonezijske vlade o pokretanju postupka

(22) Indonezijska vlada dostavila je 15. veljače 2021. pisanu verziju svojih izjava iznesenih u okviru savjetovanja prije pokretanja postupka koje je održano istog dana. U tom se podnesku tvrdilo da pritužba općenito ne sadržava dostatne dokaze o postojanju navodnih programa subvencija.

(23) Komisija je taj podnesak uzela u obzir u fazi sastavljanja izvješća o dostatnosti dokaza i izrazila svoje neslaganje s primjedbama indonezijske vlade. Naime, Komisija je zaključila da je pritužba, zajedno s dokazima kojima je Komisija raspolagala i koji su navedeni u izvješću o dostatnosti dokaza, sadržavala dostatne dokaze koji upućuju na postojanje subvencioniranja. U svakom slučaju, posebna je pozornost posvećena elementima koje je istaknula indonezijska vlada tijekom ispitnog postupka.

1.6. Odabir uzorka

(24) U Obavijesti o pokretanju postupka Komisija je navela da bi mogla provesti odabir uzorka zainteresiranih strana u skladu s člankom 27. osnovne uredbe.

1.6.1. Odabir uzorka proizvođača iz Unije

(25) Komisija je u Obavijesti o pokretanju postupka navela da je odlučila ograničiti ispitni postupak odabirom razumno velikog uzorka proizvođača iz Unije i da je odabrala privremeni uzorak proizvođača iz Unije. Komisija je privremeni uzorak odabrala na temelju obujma proizvodnje i obujma prodaje u Uniji koji su prijavili proizvođači iz Unije u okviru analize reprezentativnosti prije pokretanja postupka, uzimajući u obzir i njihov zemljopisni položaj. Tako utvrđeni privremeni uzorak sastojao se od triju proizvođača iz Unije koji su činili više od 60 % proizvodnje i približno 70 % prodaje istovjetnog proizvoda u Uniji, a nalazili su se u četirima državama članicama. Pojedinosti o tom privremenom uzorku bile su dostupne u dokumentaciji koja se daje na uvid zainteresiranim stranama, a one su dobile mogućnost da iznesu primjedbe na njih. Nisu dostavljene nikakve primjedbe.

(26) Budući da unutar zadanog roka nisu primljene nikakve primjedbe, potvrđen je privremeni uzorak proizvođača iz Unije. Sastojao se od društava Acciai Speciali Terni S.p.A., Aperam Stainless Europe i Outokumpu Stainless OY. Konačni je uzorak reprezentativan za industriju Unije. Taj uzorak bio je jednak uzorku proizvođača iz Unije iz zasebnog antidampinškog ispitnog postupka.

1.6.2. Odabir uzorka uvoznika

(27) Kako bi odlučila je li odabir uzorka potreban i, ako jest, kako bi odabrala uzorak, Komisija je od svih poznatih nepovezanih uvoznika zatražila da dostave informacije navedene u Obavijesti o pokretanju postupka.

(28) Jedan nepovezani uvoznik javio se kao zainteresirana strana i dostavio tražene podatke. S obzirom na mali broj primljenih odgovora, odabir uzorka nije bio potreban. Nije bilo primjedbi na tu odluku. Taj je uvoznik pozvan da ispuni upitnik.

1.6.3. Odabir uzorka proizvođača izvoznika u predmetnim zemljama

(29) S obzirom na potencijalno velik broj proizvođača izvoznika u predmetnim zemljama, u Obavijesti o pokretanju postupka predviđen je odabir uzorka u Indiji i Indoneziji. Stoga je Komisija, kako bi odlučila je li odabir uzorka potreban i, ako jest, kako bi odabrala uzorak, zatražila od svih poznatih proizvođača izvoznika u Indiji i Indoneziji da dostave informacije navedene u Obavijesti o pokretanju postupka.

(30) Usto, Komisija je zatražila od Misije Indije pri Europskoj uniji i veleposlanstva Republike Indonezije u Bruxellesu da utvrde ostale proizvođače izvoznike, ako takvi postoje, koji bi mogli biti zainteresirani za sudjelovanje u ispitnom postupku i/ili da im se obrati.

1.6.3.1. Indija

(31) Dva indijska društva (odnosno dvije grupe indijskih društava) dostavila su odgovor na upitnik za odabir uzorka u predviđenom roku. Na ta dva proizvođača izvoznika (Chromeni Steels Private Limited („Chromeni”) i grupu Jindal) odnosilo se 100 % obujma indijskog izvoza hladnovaljanih plosnatih proizvoda od nehrđajućeg čelika iz Indije u Uniju tijekom razdoblja ispitnog postupka. Komisija je stoga odustala od odabira uzorka za Indiju.

(32) Dio grupe Jindal (Indija) koji se bavi proizvodnjom i prodajom hladnovaljanih plosnatih proizvoda od nehrđajućeg čelika sastoji se od dvaju proizvođača izvoznika, dvaju trgovaca, jednog pružatelja usluga i jednog dobavljača sirovina.

(33) Grupa Jindal vertikalno je integrirana u rasponu od proizvodnje koksa, plina i ferokroma, preko proizvodnje tekućeg nehrđajućeg čelika, ploča i toplovaljanih koluta, do proizvodnje hladnovaljanih plosnatih proizvoda od nehrđajućeg čelika.

(34) Društvo Chromeni nije vertikalno integrirano. Ono proizvodnju hladnovaljanih plosnatih proizvoda od nehrđajućeg čelika počinje od toplovaljanih koluta od nehrđajućeg čelika.

1.6.3.2. Indonezija

(35) Tri proizvođača izvoznika ili grupe proizvođača izvoznika iz Indonezije dostavili su zatražene informacije i pristali da ih se uključi u uzorak. U skladu s člankom 27. stavkom 1. osnovne uredbe Komisija je odabrala uzorak od dvije grupe proizvođača izvoznika na temelju najvećeg reprezentativnog obujma izvoza iz Indonezije u Uniju tijekom razdoblja ispitnog postupka, koji bi se razumno mogao ispitati u raspoloživom vremenu: PT. Indonesia Ruipu Nickel and Chrome Alloy („IRNC”) i PT. Jindal Stainless Indonesia („Jindal Indonesia”). Na te grupe proizvođača izvoznika u uzorku odnosilo se 71 % procijenjenog ukupnog obujma izvoza hladnovaljanih plosnatih proizvoda od nehrđajućeg čelika iz Indonezije u Uniju tijekom razdoblja ispitnog postupka.

(36) IRNC je vertikalno integrirano društvo. To društvo počinje proizvodnju hladnovaljanih plosnatih proizvoda od nehrđajućeg čelika od niklove rude i stoga ima vlastite talionice. Nadalje, IRNC je dio grupe društava koja proizvode različite vrste proizvoda od čelika, koja su isto tako vertikalno integrirana (počinju proizvodnju od niklove rude i stoga imaju vlastite talionice) i koja osiguravaju IRNC-u proizvode na početku proizvodnog lanca potrebne za proizvodnju hladnovaljanih plosnatih proizvoda od nehrđajućeg čelika. Tu grupu (koja se zajedno s IRNC-om zajednički naziva „grupa IRNC”) čine sljedeća društva: PT. Indonesia Guang Ching Nickel and Stainless Steel Industry („GCNS”), PT Indonesia Tsingshan Stainless Steel („ITSS”), PT. Sulawesi Mining Investment („SMI”) i PT. Tsingshan Steel Indonesia („TSI”). Sva ta društva nalaze se u industrijskom parku Morowali u Indoneziji.

(37) Društvo Jindal Indonesia nije vertikalno integrirano. Ono proizvodnju hladnovaljanih plosnatih proizvoda od nehrđajućeg čelika počinje od koluta od nehrđajućeg čelika.

(38) U skladu s člankom 27. stavkom 2. osnovne uredbe Komisija se o odabiru uzorka savjetovala sa svim poznatim proizvođačima izvoznicima na koje se postupak odnosi te s indonezijskom vladom. Nijedna primjedba nije zaprimljena te je uzorak stoga potvrđen.

1.7. Pojedinačno ispitivanje

(39) Treći indonezijski proizvođač izvoznik koji je dostavio obrazac za odabir uzorka obavijestio je Komisiju da ne namjerava zatražiti pojedinačno ispitivanje na temelju članka 27. stavka 3. osnovne uredbe. Komisija je svejedno obavijestila tog proizvođača izvoznika koji nije uključen u uzorak da mora dostaviti odgovor na upitnik ako želi da ga se pojedinačno ispita. Međutim, taj proizvođač izvoznik nije dostavio odgovor na upitnik. Stoga pojedinačno ispitivanje nije bilo moguće.

1.8. Odgovori na upitnik

(40) Komisija je upitnike poslala trima proizvođačima iz Unije u uzorku, podnositelju pritužbe, jednom nepovezanom uvozniku koji se javio i četirima proizvođačima izvoznicima u predmetnim zemljama. Ti su upitnici bili objavljeni i na internetu (10) na dan pokretanja postupka.

(41) Odgovori na upitnik primljeni su od triju proizvođača iz Unije u uzorku, podnositelja pritužbe, jednog nepovezanog uvoznika, dvaju proizvođača izvoznika iz Indije i dvaju proizvođača izvoznika iz Indonezije u uzorku.

(42) Komisija je upitnik dostavila i indijskoj i indonezijskoj vladi.

(43) Upitnik za indijsku vladu uključivao je posebne upitnike za: i. sve financijske institucije koje su davale zajmove ili izvozne kredite društvima obuhvaćenima ispitnim postupkom ili njihovim kupcima (u kontekstu izvoznih kredita za kupce) i ii. deset najvećih proizvođača i distributera koji su uz manju naknadu od primjerene opskrbljivali dva indijska proizvođača izvoznika ulaznim materijalima (kromovom rudom i željeznom rudom) za proizvodnju proizvoda iz ispitnog postupka.

(44) Upitnik za indonezijsku vladu uključivao je posebni upitnik za banku Lembaga Pembiayaan Ekspor Indonesia („Indonesia Eximbank”). Ta je financijska institucija izričito navedena u pritužbi kao javno tijelo ili tijelo kojemu je indonezijska vlada povjerila zadaću dodjeljivanja subvencija ili ga usmjeravala na to. Usto, zbog praktičnih administrativnih razloga, od indonezijske vlade zatraženo je da proslijedi posebne upitnike i. svim drugim financijskim institucijama koje su davale zajmove ili izvozne kredite društvima u uzorku ili njihovim kupcima (u kontekstu izvoznih kredita za kupce) (11); ii. desetorici najvećih proizvođača i distributera glavnih ulaznih materijala za proizvod iz ispitnog postupka, kao i svim ostalim proizvođačima i distributerima tih materijala koji su ta dva društva u uzroku opskrbljivali ulaznim elementima, i iii. društvu PT. Asuransi Asei Indonesia („ASEI”), u pritužbi izričito navedenom kao pružatelj osiguranja izvoznih kredita po povlaštenim uvjetima, koje je možda pruženo i proizvođačima proizvoda iz ispitnog postupka.

(45) Nadalje, upitnik za indonezijsku vladu uključivao je posebni upitnik za društvo PT. Indonesia Morowali Industrial Park („IMIP”), koje upravlja industrijskim parkom u kojem se nalazi društvo IRNC, jedan od proizvođača izvoznika u uzorku. Budući da je IMIP povezan s IRNC-om, od IRNC-a je također zatraženo da taj upitnik proslijedi IMIP-u.

(46) Od indonezijske vlade zatraženo je da prikupi sve odgovore koje ti subjekti dostave te da ih izravno pošalje Komisiji.

(47) Komisija je primila odgovore na upitnik od indijske vlade koji, međutim, nisu uključivali odgovore na posebne upitnike iz uvodne izjave 43., te odgovore na upitnik od indonezijske vlade koji su uključivali odgovore banke Indonesia Eximbank, triju drugih financijskih institucija i jedanaest dobavljača ulaznih elemenata: četiriju rudarskih društava za ugljen (PT. Sungai Danau Jaya, PT. Tanah Bumbu Resources, PT. Wahana Baratama Mining i PT. Bukit Asam Tbk), triju rudarskih društava za niklovu rudu (PT. GAG Nikel, PT. Ceria Nugraha Indotama i PT. Tiran Indonesia), četiriju trgovaca niklovom rudom i ugljenom (PT. Ekasa Yad Resouces, PT. Batu Bara Global Energy, PT. Rwood Resources Indonesia i PT. Bumi Nusantara Jaya) te društava ASEI i IMIP. Komisija je iste odgovore na upitnik društva IMIP primila i od društva IRNC.

1.9. Posjeti radi provjere

(48) Zbog izbijanja bolesti COVID-19 i mjera ograničenja kretanja koje su uvele razne države članice, kao i razne treće zemlje, Komisija u privremenoj fazi nije mogla provesti posjete radi provjere u skladu s člankom 16. osnovne uredbe. Komisija je umjesto toga na daljinu unakrsno provjerila sve informacije koje je smatrala nužnima za svoja privremena utvrđivanja u skladu s Obavijesti o posljedicama izbijanja covida-19 za antidampinške i antisubvencijske ispitne postupke (12).

(49) Ne dovodeći u pitanje primjenu članka 28. osnovne uredbe, Komisija je putem videokonferencije na daljinu unakrsno provjerila odgovore na upitnike koje su dostavile indijska i indonezijska vlada. U tim provjerama na daljinu sudjelovali su službenici relevantnih ministarstava. Provjere na daljinu odgovora indonezijske vlade uključivale su i provjeru informacija koje su dostavili banka Indonesia Eximbank i dva dobavljača ulaznih elemenata (PT. Gag Nikel i PT. Sungai Danau Jaya).

(50) Nadalje, Komisija je na daljinu provjerila i društva/stranke u nastavku: (a) udruženje iz Unije koje predstavlja tri proizvođača iz Unije u uzorku: — Europska federacija proizvođača željeza i čelika („EUROFER”), Bruxelles, Belgija; (b) Proizvođači izvoznici iz Indije: — Chromeni Steels Private Limited („Chromeni”), Ahmedabad, — Jindal Stainless Limited („JSL”), New Delhi i Jindal Stainless Hisar Limited („JSHL”), New Delhi te njihova povezana društva, to jest povezani trgovci: Jindal Stainless Steelway Limited („JSS”), Gurugram i Jindal Steelitalia Limited („JSI”) i Gurgaon, pružatelj usluga: Jindal United Steel Limited („JUSL”), New Delhi i dobavljač sirovina: Jindal Coke Limited („JCL”), New Delhi (zajednički se nazivaju „grupa Jindal”); (c) Proizvođači izvoznici iz Indonezije: — PT. Indonesia Ruipu Nickel and Chrome Alloy („IRNC”), Jakarta i njegova povezana društva, to jest njegova četiri glavna povezana indonezijska dobavljača ulaznih elemenata PT. Indonesia Guang Ching Nickel and Stainless Steel Industry („GCNS”), Jakarta, PT. Indonesia Tsingshan Stainless Steel („ITSS”), Jakarta, PT. Sulawesi Mining Investment („SMI”), Jakarta i PT. Tsingshan Steel Indonesia („TSI”), Jakarta (ta se društva zajedno s društvom IRNC zajednički nazivaju „grupa IRNC”) i povezani industrijski park u kojem se nalazi grupa IRNC, PT. Indonesia Morowali Industrial Park („IMIP”), Jakarta, — PT. Jindal Stainless Indonesia („Jindal Indonesia”), Gresik.

1.10. Neuvođenje privremenih mjera i daljnji postupak

(51) Komisija je 20. listopada 2021., u skladu s člankom 29.a stavkom 2. osnovne uredbe, obavijestila zainteresirane strane da ne namjerava uvesti privremene mjere i da će nastaviti ispitni postupak.

(52) Komisija je nastavila prikupljati i provjeravati sve informacije koje je smatrala potrebnima za svoje konačne nalaze.

1.11. Konačna objava

(53) Komisija je 17. prosinca 2021. obavijestila sve strane o osnovnim činjenicama i razmatranjima na temelju kojih namjerava uvesti konačnu antisubvencijsku pristojbu na uvoz predmetnog proizvoda („konačna objava”). Svim je stranama dano razdoblje unutar kojeg su mogle podnijeti primjedbe o tome. Zainteresirane strane imale su priliku dostaviti primjedbe na pokretanje ispitnog postupka i zatražiti saslušanje pred Komisijom i/ili službenikom za saslušanje u trgovinskim postupcima.

(54) Nakon toga zainteresirane strane primile su 21. siječnja 2022. dodatnu konačnu objavu („dodatna konačna objava”) i dano im je razdoblje unutar kojeg su mogle iznijeti primjedbe na nju. Zainteresirane strane imale su priliku zatražiti saslušanje pred Komisijom i/ili službenikom za saslušanje u trgovinskim postupcima.

(55) Primjedbe su dostavili podnositelj pritužbe, indijska vlada, indonezijska vlada, kineska vlada, proizvođači izvoznici u uzorku, nepovezani uvoznik LSI i konzorcij uvoznika i distributera Euranimi.

(56) Stranama koje su to zatražile omogućeno je i da budu saslušane. Održana su saslušanja s grupom IRNC i konzorcijem Euranimi.

(57) Primjedbe koje su dostavile zainteresirane strane razmotrene su i, prema potrebi, uzete u obzir u ovoj Uredbi.

(58) Grupa IRNC tvrdila je da su prekršena njezina prava na obranu jer joj nije dano dovoljno vremena za pripremu primjedbi na konačnu objavu. Komisija je u odgovoru istaknula da je grupi IRNC prvotno dan rok od 18 dana za iznošenje primjedbi, što je znatno dulje od zakonskog roka od 10 dana koji Komisija mora osigurati zainteresiranim stranama nakon konačne objave. Osim toga, Komisija je tom društvu na njegov zahtjev odobrila produljenje od tri dana. Stoga je Komisija smatrala da je grupi IRNC dano dovoljno vremena za podnošenje primjedbi na konačnu objavu te je ta tvrdnja odbačena.

(59) Grupa Jindal i društvo Jindal Indonesia zatražili su od Komisije da osigura da se predložene kompenzacijske pristojbe i zaštitne mjere za čelik ne zbrajaju kako je propisano u antidampinškoj uredbi.

(60) To je pitanje razmotreno u uvodnim izjavama 1083. i 1084.

(61) Radi pravne sigurnosti, grupa Jindal i društvo Jindal Indonesia zatražili su od Komisije i da u Uredbu (EU) 2019/1382 (13) uključi predloženu uredbu o uvođenju antisubvencijskih pristojbi.

(62) Komisija je napomenula da se članak 3. već bavi pitanjem interakcije između pristojbi koje se naplaćuju u skladu s ovom Uredbom i pristojbi koje se naplaćuju u skladu s Uredbom (EU) 2019/159 (14). Komisija je u posljednjoj izmjeni Uredbe (EU) 2019/1382 već najavila da će u budućnosti svaka uredba o uvođenju antidampinške i/ili antisubvencijske mjere za proizvode od čelika koji podliježu i zaštitnoj mjeri sadržavati posebne odredbe kojima se sprečava njihova istodobna primjena sa zaštitnom carinskom pristojbom iznad kvote (15).

(63) Nakon konačne objave Euranimi i LSI smatrali su da bi Komisija trebala suspendirati mjere na temelju članka 24. stavka 4. osnovne uredbe.

(64) Komisija je potvrdila primitak informacija koje su dostavile te strane i podsjetila ih da, ako to bude smatrala primjerenim, može odlučiti obustaviti mjere ako se tržišni uvjeti privremeno promijene u mjeri u kojoj ne bi bilo vjerojatno da će se šteta nastaviti kao posljedica suspenzije te ako bi to bilo u interesu Unije.

2. PREDMETNI PROIZVOD I ISTOVJETNI PROIZVOD

2.1. Predmetni proizvod

(65) Proizvod koji je predmet ovog ispitnog postupka jesu plosnati valjani proizvodi od nehrđajućeg čelika, samo hladnovaljani (hladnoreducirani) i dalje neobrađeni, trenutačno razvrstani u oznake KN 7219 31 00, 7219 32 10, 7219 32 90, 7219 33 10, 7219 33 90, 7219 34 10, 7219 34 90, 7219 35 10, 7219 35 90, 7219 90 20, 7219 90 80, 7220 20 21, 7220 20 29, 7220 20 41, 7220 20 49, 7220 20 81, 7220 20 89, 7220 90 20 i 7220 90 80, podrijetlom iz Indije i Indonezije. Oznake KN navedene su samo u informativne svrhe.

2.2. Istovjetni proizvod

(66) Ispitni je postupak pokazao da sljedeći proizvodi imaju ista osnovna fizička, kemijska i tehnička svojstva te iste osnovne namjene: — predmetni proizvod, — proizvod koji se proizvodi i prodaje na domaćim tržištima predmetnih zemalja, i — proizvod koji u Uniji proizvodi i prodaje industrija Unije.

(67) Komisija je stoga zaključila da su ti proizvodi istovjetni proizvodi u smislu članka 2. točke (c) osnovne uredbe.

2.3. Tvrdnje u pogledu opsega proizvoda

(68) Jedan proizvođač iz Unije, koji je ujedno djelovao i kao uvoznik i krajnji korisnik, zatražio je da se iz opsega proizvoda isključe hladnovaljani proizvodi od nehrđajućeg čelika sa stupnjem kvalitete čelika 200 i 201. Ispitnim postupkom utvrđeno je da su takvi proizvodi zamjenjivi kad je riječ o svojstvima. Komisija je zaključila i da bi se prihvaćanjem tog zahtjeva za isključenje carinskim tijelima zaista nametnulo neopravdano opterećenje jer bi za svaku pošiljku trebala provoditi laboratorijska testiranja i provjeravati krajnju namjenu. Nadalje, podaci koje je društvo dostavilo o kupnji proizvoda razreda čelika 200 i 201 te drugih proizvoda iz predmetnih zemalja pokazali su da je iz tih zemalja kupilo i druge proizvode koji su obuhvaćeni opsegom proizvoda iz trenutačnog ispitnog postupka, što nužno podrazumijeva rizik međusobne kompenzacije. Nadalje, iako društvo tvrdi da ti razredi čelika imaju samo jednu krajnju namjenu, ne može se isključiti mogućnost da ti razredi čelika imaju druge namjene.

(69) Komisija je stoga zaključila da zahtjev za isključenje tog proizvoda nije primjereno prihvatiti, te ga je odbila.

3. SUBVENCIONIRANJE: INDIJA

3.1. Subvencije i programi subvencioniranja u okviru ispitnih postupaka

(70) Na temelju informacija sadržanih u pritužbi, Obavijesti o pokretanju postupka i odgovora na upitnike Komisije ispitano je navodno subvencioniranje putem sljedećih subvencija indijske vlade: i. izravni i potencijalni izravni prijenosi sredstava: — financiranje kredita prije i poslije otpremanja, — program izjednačavanja kamata za financiranje izvoza, — poticaji koje pružaju agencije za kreditiranje izvoza, — povlašteni zajmovi Državne banke Indije („SBI”) i Fonda za razvoj čelika („SDF”), — bespovratna sredstva za istraživanje i razvoj koja pružaju SDF i Ministarstvo čelika; ii. otpis ili nenaplata, u uobičajenim okolnostima, dospjelih prihoda vlade: — programi izuzeća od carina i otpusta carina (a) program po prethodnom odobrenju („AAS”); (b) program odobrenja bescarinskog uvoza („DFIA”); (c) program povrata carine („DDS”); (d) program za poticanje izvoza s povlaštenom carinom na uvoz kapitalnih dobara („EPCGS”); (e) program za izvoz robe iz Indije („MEIS”); (f) poticanje izvoza izuzećima od carina i poreza – procijenjeni izvoz; — poticaji za izvozno orijentirane jedinice i posebne gospodarske zone, — olakšice poreza na dobit; iii. roba ili usluge koje se pružaju uz manju naknadu od primjerene: — opskrba kromovom rudom uz manju naknadu od primjerene, — opskrba željeznom rudom uz manju naknadu od primjerene, iv. kupnje robe u okviru politika javne nabave; v. poticaji koje pruža banka Exim u obliku kredita za kupce; vi. poticaji koji se pružaju u okviru lokalnih programa subvencija savezne države Gudžarat.

3.2. Programi za koje nisu nađeni dokazi o subvencioniranju

– Financiranje kredita prije i poslije otpremanja

(71) Podnositelj pritužbe tvrdio je da indijske banke pružaju financiranje izvoza prije otpremanja izvoznicima koji zahtijevaju da im se prodana roba plati prije otpremanja te robe. Slično tomu, financiranje izvoza poslije otpremanja zajam je koji financijske institucije pružaju izvoznicima. Tim programom upravlja Središnja banka Indije (engl. Reserve Bank of India – RBI). Nadalje, tvrdilo se da indijska vlada, preko svoje središnje banke, povjerava privatnim indijskim bankama zadaću davanja financijskog doprinosa u obliku izravnog prijenosa sredstava (članak 3. stavak 1. točka (a) podtočke i. i iv. osnovne uredbe) ili ih usmjerava na to. Da bi ostvario korist od tih programa, korisnik mora samo predočiti dokaz o izvozu, pri čemu se ne zahtijeva nikakva procjena rizika. Stoga je korist za izvoznika razlika između tako dobivene povlaštene stope i tržišne stope za slične zajmove u Indiji.

(72) Jedan od indijskih proizvođača izvoznika koristio je u razdoblju ispitnog postupka (RIP) kredite prije otpremanja u ograničenoj mjeri.

(73) To je društvo koristilo kredite prije otpremanja u okviru (kreditnih) linija za obrtni kapital koje su mu otvorile javne i privatne banke. Primijenjena kamatna stopa utvrđena je u skladu s tržišnim uvjetima i na razini koju zaračunavaju druge javne i privatne banke (uključujući međunarodne banke) kod kojih je to društvo imalo otvorene kreditne linije. Ta kamatna stopa temeljila se na referentnoj osnovnoj kamatnoj stopi na zajam („BPLR”) (u slučaju izvoznih kredita u INR) ili na LIBOR-u (u slučaju izvoznih kredita u USD). U oba je slučaja dodana razlika, koja se temeljila na procjeni kreditnog rejtinga tog društva. Iste kreditne linije koristile su se i za domaće kratkoročno financiranje.

(74) Dva indijska proizvođača izvoznika nisu tijekom RIP-a koristila izvozne kredite poslije otpremanja.

(75) Zbog toga Komisija nije trebala dodatno analizirati te programe.

– Program izjednačavanja kamata za financiranje izvoza

(76) Podnositelj pritužbe tvrdio je da se programom izjednačavanja kamata („IES”) izvoznicima daje financijski doprinos u obliku izravnog prijenosa sredstava tako što se zajmodavcima tih izvoznika daje naknada u iznosu od 3 % do 5 % vrijednosti kamata koje bi se u uobičajenim okolnostima zaračunavale na određene zajmove.

(77) Dva indijska proizvođača izvoznika nisu tijekom RIP-a koristila program izjednačavanja kamata.

(78) Zbog toga Komisija nije trebala dodatno analizirati taj program.

– Poticaji koje pružaju agencije za kreditiranje izvoza

(79) Indijska vlada stopostotni je vlasnik dviju agencija za kreditiranje izvoza, Export Credit Guarantee Corporation of India Ltd (ECGC) i Exim Bank of India. Glavni je cilj obiju agencija poticanje indijskog izvoza. Podnositelj pritužbe tvrdio je da se poticajima koje pružaju te agencije dodjeljuje korist izvoznicima zbog toga što one pružaju osiguranja, kreditna jamstva, kreditne linije i izvozne kredite pod uvjetima koji su blaži od tržišnih.

(80) Dva indijska proizvođača izvoznika nisu koristila kreditna jamstva, izvozne kredite ni kreditne linije koje pružaju ECGC ili banka Exim.

(81) Dva proizvođača iz grupe Jindal bila su, međutim, pokrivena policama osiguranja ECGC-a. Međutim, Komisija nije utvrdila da su ti ugovori o osiguranju odstupali od uobičajenih tržišnih uvjeta. Premijske naknade ovisile su o maksimalnom pokriću gubitaka, zemljama i kupcima pokrivenima policom osiguranja i prethodnim „postavljenim odštetnim zahtjevima”, tj. profilu rizičnosti društava. Komisija je potvrdila da su sve premijske i druge naknade plaćene.

(82) Zbog toga Komisija nije trebala dodatno analizirati taj program.

– Povlašteni zajmovi Državne banke Indije („SBI”) i Fonda za razvoj čelika („SDF”)

(83) Podnositelj pritužbe tvrdio je da indijska vlada preko Državne banke Indije (SBI) i Fonda za razvoj čelika (SDF) pruža proizvođačima nehrđajućeg čelika povlaštene zajmove namijenjene pojedinim sektorima.

(84) SBI je bio jedna od banaka koje su grupi Jindal davale dugoročne zajmove, no Komisija nije utvrdila da su ti zajmovi bili namijenjeni pojedinim sektorima ni da su bili povlašteni. Kamatna stopa utvrđena je na temelju BLPR-a uvećanog za razliku. Zapravo je kamatna stopa koju je zaračunavao SBI bila nešto viša od kamatnih stopa koje zaračunavaju privatne banke koje grupi Jindal daju dugoročne zajmove sa sličnim trajanjem.

(85) Dva indijska proizvođača izvoznika nisu dobila zajmove od Fonda za razvoj čelika tijekom RIP-a.

(86) Zbog toga Komisija nije trebala dodatno analizirati taj program.

– Bespovratna sredstva za istraživanje i razvoj koja pružaju SDF i Ministarstvo čelika

(87) Podnositelj pritužbe tvrdio je da indijska vlada proizvođačima čelika daje bespovratna sredstva za istraživanje i razvoj preko SDF-a. Bespovratna sredstva za istraživanje i razvoj mogu se dobiti i izravno od Ministarstva čelika.

(88) Dva indijska proizvođača izvoznika nisu u RIP-u dobila bespovratna sredstva za istraživanje i razvoj kao ni bespovratna sredstva koja bi se mogla smjestiti u RIP.

(89) Zbog toga Komisija nije trebala dodatno analizirati taj program.

– Programi izuzeća od carina i otpusta carina

(90) Podnositelj pritužbe tvrdio je da proizvođači proizvoda iz ispitnog postupka ostvaruju korist od nekoliko programa povrata carine prije i poslije izvoza u okviru kojih se uvezene sirovine ili kapitalna dobra mogu izuzeti od carina i uvoznih poreza. Tim programima dodjeljuje se korist u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. i članka 3. stavka 2. osnovne uredbe, koja je jednaka iznosu otpisanih prihoda države, a time i iznosu nenaplaćenih carina i poreza.

(91) Kako je objašnjeno u uvodnim izjavama od 117. do 205., jedan ili oba indijska proizvođača izvoznika ostvarili su korist od nekih od programa izuzeća od carina i otpusta carina, to jest od sljedećih programa: AAS, DDS, EPCGS i MEIS.

(92) Međutim, nijedan od tih dvaju proizvođača izvoznika nije u RIP-u ostvario korist od programa DFIA niti je imao domaće prodajne transakcije koje su klasificirane kao procijenjeni izvoz. Stoga Komisija nije trebala dodatno analizirati ta dva potonja programa.

– Poticaji za izvozno orijentirane jedinice i posebne gospodarske zone

(93) Podnositelj pritužbe tvrdio je da proizvođači proizvoda iz ispitnog postupka ostvaruju korist od nekoliko poreznih poticaja na temelju toga što su registrirani kao izvozno orijentirane jedinice ili se nalaze u posebnoj gospodarskoj zoni.

(94) Međutim, nijedan od dvaju indijskih proizvođača izvoznika nije tijekom RIP-a bio registriran kao izvozno orijentirana jedinica niti je ranije u svojstvu izvozno orijentirane jedinice ostvario korist od bilo kakvih subvencija za kapitalna dobra koje bi se mogle smjestiti u RIP. Isto tako, nijedan od tih dvaju indijskih proizvođača izvoznika ne nalazi se u posebnoj gospodarskoj zoni.

(95) Zbog toga Komisija nije trebala dodatno analizirati te programe.

– Olakšice poreza na dobit

(96) Podnositelj pritužbe tvrdio je da proizvođači proizvoda iz ispitnog postupka ostvaruju korist od odbitaka poreza na dobit i izuzeća od tog poreza koja proizlaze iz nekoliko programa, uključujući: — sniženu stopu poreza na dobit za novoosnovana društva, — odbitke poreza na dobit za troškove istraživanja i razvoja, — odbitke poreza na dobit za dobit koja proizlazi iz velikih industrijskih projekata (ITES), — odbitke poreza na dobit za dobit koju su ostvarila poduzeća iz posebnih kategorija, — odbitke poreza na dobit za ulaganja u nova postrojenja i strojeve.

(97) Dva indijska proizvođača izvoznika nisu tijekom RIP-a ostvarivala pravo ni na kakva izuzeća, odbitke ili snižene porezne stope u pogledu poreza na dobit.

(98) Zbog toga Komisija nije trebala dodatno analizirati taj program.

– Opskrba željeznom rudom uz manju naknadu od primjerene

(99) Podnositelj pritužbe tvrdio je da je indijska vlada provodila politiku koja je uključivala uvođenje visokih izvoznih carina na željeznu rudu. Time je vlada osigurala povećanje domaće ponude tih proizvoda i jamčila da će cijene željeza ostati na razinama znatno nižima od međunarodnih. Te izvozne carine, zajedno s drugim elementima, značile su da je indijska vlada proizvođačima sirovina povjerila zadaću opskrbe indijskih proizvođača ulaznim elementima uz manju naknadu od primjerene ili ih je usmjeravala na to.

(100) Međutim, nijedan od dvaju indijskih proizvođača izvoznika ne koristi željeznu rudu u svojem proizvodnom postupku. Stoga Komisija nije trebala dodatno analizirati taj program.

– Kupnje robe u okviru politika javne nabave

(101) Podnositelj pritužbe tvrdio je da je indijska vlada putem javnih nabava podupirala indijsku industriju hladnovaljanih proizvoda od nehrđajućeg čelika. Tvrdilo se da su državne agencije obvezne u svojoj nabavi koristiti određeni minimalni postotak indijskog čelika i željeza (od 15 % do 50 %). Nadalje, ako inozemni ponuditelj ponudi najnižu cijenu, te agencije mogu od njega kupiti najviše polovinu količine određene narudžbe. Ostatak se mora kupiti od lokalnog dobavljača, koji može odrediti cijenu koja je do 20 % viša od cijene inozemnog ponuditelja. Učinkovitiji inozemni ponuditelj može dobiti ostatak ugovora samo ako nijedan lokalni dobavljač ne može ponuditi cijenu koja je do 20 % viša u odnosu na najnižu cijenu (što je malo vjerojatno ako se uzme u obzir širok manevarski prostor koji postoji pri određivanju cijena).

(102) Jedan od indijskih proizvođača izvoznika imao je u RIP-u uspješne ponude u postupcima javne nabave.

(103) Komisija je provjerila sve postupke i natječaje za javnu nabavu u RIP-u koji su bili povezani s tim indijskim društvom. Međutim, nisu utvrđeni nikakvi elementi konkretnog subvencioniranja.

(104) Natječaji se objavljuju na internetu, na internetskim stranicama odgovarajućih indijskih administrativnih jedinica, institucija ili javnih društava (na primjer, Indijskih željeznica), a društva mogu slobodno slati svoje ponude. Standardna je praksa da se obujam nabave podijeli između dvaju društava. Društvu koje je ponudilo najnižu cijenu dodjeljuje se 60 % ugovora o nabavi, a društvu koje je ponudilo drugu najnižu cijenu dodjeljuje se preostalih 40 % ugovora, pod uvjetom da prilagodi cijenu razini koju je ponudio pobjednik natječaja. To se pravilo primjenjuje i u slučaju kad su jedno ili oba predmetna društva inozemni ponuditelji.

(105) Točno je da su neke javne nabave otvorene samo za domaća društva. Međutim, ako je postupak otvoren za inozemne ponuditelje, nema diskriminacije na temelju cijena kako je to tvrdio podnositelj pritužbe. Cjenovna povlastica (20 %) za domaće dobavljače postoji samo u slučaju javnih nabava koje se odnose na kapitalna dobra (16).

(106) Komisija je potvrdila da je u svim postupcima javne nabave u kojima je ugovor dodijeljen indijskom proizvođaču hladnovaljanih plosnatih proizvoda od nehrđajućeg čelika, bez obzira na to jesu li oni bili otvoreni inozemnim ponuditeljima, odabrano društvo ponudilo najnižu cijenu ili je, kao društvo s drugom najboljom ponudom, moralo prilagoditi svoju cijenu najnižoj ponuđenoj cijeni.

(107) Nakon konačne objave podnositelj pritužbe tvrdio je da je isključivanje inozemnih ponuditelja iz nekih postupaka javne nabave dovelo do smanjenja tržišnog natjecanja i stoga i do viših ukupnih cijena, što je bilo jednako financijskom doprinosu u obliku kupnje robe uz višu naknadu od primjerene.

(108) Nadalje, podnositelj pritužbe primijetio je da se isključivanjem uvoza iz određenih natječaja indijskim pravilima o javnoj nabavi jamče određene količine kupnje za indijske proizvođače, što im samo po sebi donosi korist.

(109) Komisija se slaže da isključivanje inozemnih ponuditelja potencijalno smanjuje tržišno natjecanje i može dovesti do stvaranja tržišta samo za domaće ponuditelje. Međutim, količine koje je grupa Jindal prodala u okviru dodjele javnih natječaja bile su zanemarive u kontekstu ukupne domaće prodaje društva tijekom RIP-a. Osim toga, u analizi postupaka javne nabave u kojima su ugovori dodijeljeni indijskom proizvođaču hladnovaljanih plosnatih proizvoda od nehrđajućeg čelika tijekom RIP-a Komisija nije primijetila znatne razlike u razinama cijena između pobjedničkih ponuda u natječajima otvorenima za strana društva i ponuda u kojima ona nisu sudjelovala. Stoga u ovom konkretnom slučaju Komisija nije utvrdila nikakvu materijalnu korist u smislu članka 3. stavka 1. točke (b) osnovne uredbe.

– Poticaji koje pruža banka Exim u obliku kredita za kupce

(110) Podnositelj pritužbe tvrdio je da banka Exim nudi linije kredita i linije kredita za kupce. Ti se poticaji ne daju izvoznicima već stranim vladama, inozemnim razvojnim bankama i inozemnim financijskim institucijama, poslovnim bankama u inozemstvu ili drugim subjektima. Tim financiranjem omogućuje im se da kupuju proizvode od indijskih izvoznika pod uvjetima kredita s odgodom plaćanja.

(111) Tijekom RIP-a nijedna izvozna prodaja proizvođača izvoznika koji su predmet ispitnog postupka nije bila obuhvaćena linijama kredita ili linijama kredita za kupce koje nudi banka Exim.

(112) Zbog toga Komisija nije trebala dodatno analizirati te programe.

– Poticaji koji se pružaju u okviru lokalnih programa subvencija savezne države Gudžarat

(113) Podnositelj pritužbe tvrdio je da je moguće da neki proizvođači hladnovaljanih plosnatih proizvoda od nehrđajućeg čelika, uz subvencije koje dodjeljuje indijska vlada, ostvaruju korist i od programa subvencija na razini savezne države koje daje vlada savezne države Gudžarat. U pritužbi se navode četiri lokalna programa: — program poticaja za industrije za razdoblje 2016.–2021., kojim se daju porezni poticaji novim društvima osnovanima u saveznoj državi Gudžarat, — program oslobođenja od PDV-a savezne države Gudžarat: poduzeće iz Gudžarata može dobiti odbitak PDV-a plaćenog na kupljene ulazne elemente u obliku odbitka pretporeza, — Zakon o posebnim gospodarskim zonama: izuzeća od poreza za pristojbe i naknade za registraciju, — izuzeća od poreza koja se odnose na porez na promet i druge poreze na razini savezne države za kupnje ulaznih elemenata za posebnu gospodarsku zonu ili jedinicu unutar te zone.

(114) Samo jedan od indijskih proizvođača izvoznika koji su predmet ispitnog postupka nalazi se u saveznoj državi Gudžarat i potencijalno je mogao koristiti navedene lokalne programe subvencija. Međutim, nije utvrđeno da je to društvo u RIP-u ostvarilo korist od nekog od tih programa.

(115) Zbog toga Komisija nije trebala dodatno analizirati te programe.

– Odbitak pristojbe za električnu energiju (vlada savezne države Gudžarat)

(116) Komisija je utvrdila da je tu mjeru tijekom RIP-a koristio jedan proizvođač izvoznik. Međutim, s obzirom na to da se činilo da je korist koju je to društvo time ostvarilo bila zanemariva (0,02 %), Komisija je odlučila da neće dodatno analizirati tu mjeru.

3.3. Programi za koje su nađeni dokazi o subvencioniranju

3.3.1. Programi izuzeća od carina i otpusta carina

(117) Programi AAS, EPCGS i MEIS temelje se na Zakonu o vanjskoj trgovini (razvoj i reguliranje) iz 1992. (br. 22 iz 1992.) koji je stupio na snagu 7. kolovoza 1992. („Zakon o vanjskoj trgovini”). Na temelju Zakona o vanjskoj trgovini indijska vlada nadležna je za izdavanje obavijesti o izvoznoj i uvoznoj politici. Te su obavijesti sažete u dokumentima o vanjskotrgovinskoj politici koje Ministarstvo trgovine uobičajeno izdaje svakih pet godina i redovito ažurira.

(118) Dokument vanjskotrgovinske politike relevantan za RIP jest Foreign Trade Policy 2015-20 (Vanjskotrgovinska politika u razdoblju 2015.–2020., „FTP 2015-20”). Osim toga, indijska vlada utvrđuje i postupke kojima se uređuje FTP 2015-20 u „Priručniku o postupcima za razdoblje 2015.–2020.” („HOP 2015-20”).

(119) Program DDS temelji se na odjeljku 75. Zakona o carini iz 1962., odjeljku 37. Središnjeg zakona o trošarinama iz 1944., odjeljcima 93.A i 94. Zakona o financijama iz 1994. te Pravilima za povrat carina, središnjih trošarina i poreza na usluge iz 1995. Stope povrata redovito se objavljuju.

(120) Općenito se napominje da Komisija nije mogla u razumnom roku dovršiti provjeru na daljinu određenih dokumenata povezanih s izvoznim/uvoznim transakcijama u okviru programa povrata carina opisanih u ovom pododjeljku, kako je to zatraženo i dogovoreno tijekom provjere na daljinu. S obzirom na to, Komisija je, na temelju članka 28. stavka 3. osnovne uredbe, koristila najbolje raspoložive podatke u slučaju neusklađenosti utvrđenih između brojčanih podataka koje su dostavila društva i onih koje je dostavila indijska vlada.

(121) Nakon konačne objave jedan od indijskih proizvođača izvoznika tvrdio je da je svrha programa AAS, DDS i MEIS neutralizirati carine koje društvo plaća na uvoz sirovina koje se upotrebljavaju u proizvodima koji se izvoze te stoga ta tri programa ne donose korist društvu.

(122) Međutim, suprotno toj tvrdnji, koristi koje su društva primila u okviru programa DDS i MEIS nisu izravno povezane s pristojbama koje se plaćaju na uvoz sirovina koje društvo upotrebljava za proizvode koji se izvoze.

(123) U slučaju programa DDS izvozno društvo prima gotovinska plaćanja koja su povezana samo s vrijednošću FOB njegova izvoza. Predmetno društvo uopće ne mora uvoziti sirovine.

(124) U slučaju programa MEIS proizvođač izvoznik dobiva bonove koji se mogu prodati na tržištu ili upotrijebiti za prebijanje budućih dospjelih uvoznih carina, ali to prebijanje nije ograničeno na sirovine koje se upotrebljavaju u proizvodnji proizvoda koji se izvoze, a za koje su primljeni bonovi u okviru MEIS-a. Stoga se bonovi u okviru MEIS-a mogu upotrijebiti za prebijanje svih dospjelih uvoznih carina, uključujući uvozne carine na kapitalna dobra. Mogu se unovčiti čak i ako društvo uopće ništa ne uvozi.

(125) Samo u slučaju programa AAS postoji izravna veza između oslobođenja od uvoznih carina na sirovine koje društvo uvozi i proizvoda koji se izvoze. Stoga Komisija ne smatra da oslobođenje od pristojbe donosi korist za društvo, pod uvjetom da društvo može dokazati stvarnu potrošnju sirovina uvezenih u okviru AAS-a u proizvodnji izvezenih gotovih proizvoda.

– Program po prethodnom odobrenju („AAS”)

(126) Komisija je utvrdila da je jedan indijski proizvođač izvoznik tijekom RIP-a koristio program AAS.

(a) Pravna osnova

(127) Podroban opis programa sadržavaju stavci od 4.03 do 4.24 dokumenta FTP 2015-20 te poglavlja od 4.04 do 4.52 dokumenta HOP 2015-20 i ažuriranog dokumenta HOP 2015-20.

(b) Ispunjavanje uvjeta za sudjelovanje

(128) Program AAS sastoji se od šest potprograma podrobnije opisanih u odjeljku u nastavku. Ti se potprogrami među ostalim razlikuju prema opsegu uvjeta koje treba ispuniti za sudjelovanje. Uvjete za fizički izvoz u okviru AAS-a i za potprograme AAS-a za godišnje potrebe ispunjavaju proizvođači izvoznici i trgovci izvoznici „povezani s” pomoćnim proizvođačima. Uvjete za AAS za intermedijarnu opskrbu ispunjavaju proizvođači izvoznici koji opskrbljuju krajnjeg izvoznika. Glavni dobavljači koji opskrbljuju kategorije „procijenjenog izvoza” navedene u stavku 7.02. dokumenta FTP 2015-20, kao što su dobavljači izvozno orijentirane jedinice, ispunjuju uvjete za potprogram AAS-a za procijenjeni izvoz. Naposljetku, uvjete za ostvarivanje koristi „procijenjenog izvoza” u okviru potprogramâ Nalog za prethodno propuštanje i Preneseni akreditiv za potrebe domaće trgovine ispunjavaju intermedijarni dobavljači proizvođača izvoznika.

(c) Praktična provedba

(129) AAS se može primijeniti u situacijama opisanima u nastavku.

(130) Fizički izvoz: ovo je glavni potprogram. Njime se omogućuje bescarinski uvoz ulaznih materijala za proizvodnju određenog konačnog proizvoda koji se izvozi. „Fizički” u ovom kontekstu znači da proizvod koji se izvozi mora napustiti državno područje Indije. Uvozna olakšica i izvozna obveza, uključujući vrstu izvezenog proizvoda, navedene su u dozvoli;

(131) Godišnji zahtjev: takvo odobrenje nije povezano s određenim izvezenim proizvodom, već sa širom skupinom proizvoda (npr. kemijski i srodni proizvodi). Vlasnik dozvole može – do određenog vrijednosnog praga koji se određuje prema njegovu ranijem izvozu – uvoziti bez carine svaki ulazni element za proizvodnju bilo kojeg artikla iz te skupine proizvoda. Može izvoziti svaki proizvod iz te skupine za koji je upotrijebljen takav materijal izuzet od carine.

(132) Intermedijarna opskrba: taj potprogram obuhvaća slučajeve u kojima dva proizvođača namjeravaju proizvoditi jedinstveni izvozni proizvod i podijeliti postupak proizvodnje. Proizvođač izvoznik koji proizvodi međuproizvod može uvoziti ulazne materijale bez carine i u tu mu se svrhu može odobriti AAS za intermedijarnu opskrbu. Krajnji izvoznik završava proizvodnju i obvezan je izvoziti gotovi proizvod.

(133) Procijenjeni izvoz: taj potprogram omogućuje glavnom dobavljaču da bez carine uvozi ulazne elemente potrebne za proizvodnju robe koja će se prodavati kao „procijenjeni izvoz”. Indijska vlada procijenjenim izvozom smatra one transakcije u kojima dobavljena roba ne napušta zemlju. Nekoliko se kategorija opskrbe smatra procijenjenim izvozom pod uvjetom da je roba proizvedena u Indiji, npr. opskrba robom neke izvozno orijentirane jedinice ili društva smještenog u posebnoj gospodarskoj zoni.

(134) Nalog za prethodno propuštanje: nositelj AAS-a koji namjerava nabaviti ulazne elemente iz domaćih izvora umjesto izravnim uvozom ima mogućnost nabaviti ih na temelju naloga za prethodno propuštanje. U takvim se slučajevima prethodna odobrenja smatraju valjanima kao nalozi za prethodno propuštanje i priznaju se domaćem dobavljaču po isporuci artikala koji su u njima navedeni. Priznavanje naloga za prethodno propuštanje domaćem dobavljaču daje pravo na koristi od procijenjenog izvoza kako je utvrđeno u stavku 7.03. dokumenta FTP 2015-20 (tj. AAS za intermedijarnu opskrbu/procijenjeni izvoz, povrat procijenjenog izvoza i povrat konačne trošarine). Mehanizmom naloga za prethodno propuštanje porezi i carine vraćaju se dobavljaču umjesto da se vraćaju krajnjem izvozniku u obliku povrata/povrata carina. Povrat poreza/carina dostupan je za domaće i uvozne ulazne elemente.

(135) Preneseni akreditiv za potrebe domaće trgovine: ovim potprogramom ponovno se obuhvaća domaća opskrba nositelja prethodnog odobrenja. Nositelj prethodnog odobrenja može u banci zatražiti otvaranje prenesenog akreditiva za potrebe domaće trgovine u korist domaćeg dobavljača. Banka će potvrditi odobrenje za izravni uvoz samo za dio koji se odnosi na vrijednost i obujam artikala koji su nabavljeni iz domaćih izvora umjesto iz uvoza. Domaći dobavljač imat će pravo na koristi od procijenjenog izvoza kako se navodi u stavku 7.03. dokumenta FTP 2015-20 (tj. AAS za intermedijarnu opskrbu/procijenjeni izvoz, povrat procijenjenog izvoza i povrat konačne trošarine).

(136) Komisija je utvrdila da je tijekom RIP-a jedan proizvođač izvoznik koji je koristio taj program dobio povlastice na temelju prvog potprograma, tj. AAS-a za fizički izvoz. Stoga nije potrebno utvrditi mogu li se protiv preostalih nekorištenih potprograma uvesti kompenzacijske mjere.

(137) U svrhu provjere koju obavljaju indijska tijela nositelj prethodnog odobrenja zakonski je obvezan voditi „točnu i primjerenu evidenciju o potrošnji i upotrebi robe uvezene uz oslobođenje od carine/robe nabavljene lokalno” u određenom formatu (poglavlje 4.51 i Dodatak 4H dokumentu HOP I 2015-20), tj. registar stvarne potrošnje. Taj registar mora provjeriti vanjski ovlašteni računovođa/računovođa nadležan za troškove i radove, koji izdaje potvrdu o izvršenoj provjeri propisanih registara i odgovarajućih evidencija kojom se potvrđuje da su podaci dostavljeni na temelju Dodatka 4H točni i istiniti u svakom pogledu.

(138) U pogledu potprograma kojim se predmetno trgovačko društvo koristilo tijekom RIP-a, tj. fizički izvozi, indijska vlada određuje opseg i vrijednost uvozne olakšice i izvozne obveze te su oni upisani u odobrenju. Usto, u vrijeme uvoza i izvoza vladini službenici trebaju upisati odgovarajuće transakcije u odobrenje. Indijska vlada određuje obujam uvoza dopuštenog u okviru AAS-a na temelju standardnih ulazno-izlaznih normi koje postoje za većinu proizvoda, uključujući proizvod iz ispitnog postupka.

(139) Uvezeni ulazni materijali ne mogu se prenositi i moraju se iskoristiti za proizvodnju izvoznog proizvoda. Izvozna obveza mora se ispuniti unutar utvrđenog roka nakon izdavanja dozvole (18 mjeseci uz dva moguća produljenja od po 6 mjeseci).

(140) Uvezeni ulazni elementi i izvezeni gotovi proizvodi nisu usko povezani. Ulazni materijali koji ispunjavaju uvjete mogu se uvoziti i upotrebljavati i za proizvode koji nisu proizvod iz ispitnog postupka. Nadalje, dozvole za različite proizvode mogu se objediniti. To znači da se izvozom jednog proizvoda na temelju dozvole AAS može dobiti pravo na uvoz ulaznih elemenata bez carine na temelju dozvole AAS za drugi proizvod.

(141) Ispitni je postupak pokazao da nijedna dozvola AAS kojom se koristi proizvođač izvoznik nije bila iskorištena. Stoga proizvođač izvoznik nije mogao predočiti dodatke 4H uz svoje dozvole AAS. Nadalje, proizvođač izvoznik priznao je da na temelju njegova registra potrošnje nije moguće utvrditi stvarnu potrošnju uvezenih sirovina i povezati je s proizvedenim i izvezenim gotovim proizvodima. Treba napomenuti da je taj proizvođač vertikalno integriran na više razina: 1. faza: proizvodnja koksa i ferokroma, 2. faza: proizvodnja tekućeg nehrđajućeg čelika, 3. faza: proizvodnja ploča, 4. faza: proizvodnja toplovaljanih koluta, 5. faza: proizvodnja hladnovaljanih plosnatih proizvoda (predmetni proizvod), a pritom se uvezene sirovine koriste u 2. fazi, u kojoj se miješaju sa sirovinama proizvedenima u 1. fazi ili kupljenima na domaćem tržištu.

(d) Zaključak o AAS-u

(142) Izuzeće od uvoznih carina subvencija je u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. i članka 3. stavka 2. osnovne uredbe, odnosno čini financijski doprinos indijske vlade jer se ona odriče prihoda od carina koji bi u suprotnom dospio na naplatu, a ispitani izvoznik ostvaruje korist jer mu to povećava likvidnost.

(143) Usto, fizički izvoz u okviru AAS-a de iure ovisi o realizaciji izvoza pa se smatra da je to specifična subvencija protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske mjere na temelju članka 4. stavka 4. prvog podstavka točke (a) osnovne uredbe. Bez preuzimanja izvozne obveze trgovačko društvo ne može ostvariti koristi na temelju tog programa.

(144) Potprogram korišten u ovom slučaju ne može se smatrati dopuštenim sustavom povrata carine ili sustavom povrata u slučaju zamjene u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. osnovne uredbe. On nije u skladu s pravilima utvrđenima u točki i. Priloga I., Prilogu II. (definicija i pravila za povrat) i Prilogu III. (definicija i pravila za povrat u slučaju zamjene) osnovnoj uredbi. Indijska vlada nije djelotvorno primjenjivala sustav provjere ili postupak za potvrdu jesu li i u kojem iznosu ulazni elementi potrošeni u proizvodnji izvezenog proizvoda (točka 4. Priloga II. osnovnoj uredbi i, u slučaju programa povrata u slučaju zamjene, točka 2. dio II. Priloga III. osnovnoj uredbi). Smatra se i da standardne ulazno-izlazne norme za proizvod iz ispitnog postupka nisu bile dostatno precizne i da se same ne mogu smatrati sustavom provjere stvarne potrošnje jer oblik tih standardnih normi ne omogućuje indijskoj vladi da dovoljno precizno provjeri kolika je količina ulaznih elemenata potrošena u proizvodnji za izvoz. Usto, indijska vlada nije provela daljnje ispitivanje na temelju obuhvaćene stvarne količine ulaznih elemenata, iako bi se ono trebalo provesti ako nema djelotvorno provedenog sustava provjere (točka 5. Priloga II. i točka 3. dio II. Priloga III. osnovnoj uredbi).

(145) Stoga se protiv tog potprograma mogu uvesti kompenzacijske mjere.

(e) Izračun iznosa subvencije

(146) S obzirom na nepostojanje dopuštenog sustava povrata carina i nemogućnost provjere stvarne stope potrošnje relevantnih ulaznih elemenata, ukupan iznos otpisanih carina (osnovne carine i dodatne carine) smatra se prekomjernim otpustom carina koji bi činio subvenciju protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske mjere u skladu s člankom 3. stavkom 1. točkom (a) podtočkom ii. osnovne uredbe.

(147) Dopisom od 22. studenoga 2021. proizvođač izvoznik obaviješten je o tome da će Komisija u tom pogledu primijeniti članak 28. osnovne uredbe i najbolje raspoložive podatke.

(148) Suprotno daljnjim tvrdnjama tog društva da Komisija primjenom takve metodologije izračuna koristi u okviru AAS-a odstupa od svoje ranije prakse i da se ta metodologija temelji na pukim pretpostavkama i indicijama, ponovno se ističe da to društvo nije dostavilo nikakve podatke na temelju kojih bi se mogao izračunati stvarni iznos prekomjernog otpusta carina.

(149) U skladu s člankom 7. stavkom 1. točkom (a) osnovne uredbe naknade koje je to društvo moralo platiti radi dobivanja subvencije oduzete su od ukupnog iznosa subvencije ako je subvencija zatražena.

(150) U skladu s člankom 7. stavkom 2. osnovne uredbe iznos prekomjernog otpusta carina trebao bi se raspodijeliti na ukupni izvozni promet kao primjereni nazivnik jer subvencija ovisi o ostvarenom izvozu.

(151) Utvrđena stopa subvencije za taj program tijekom RIP-a iznosila je 0,05 %.

(152) Nakon konačne objave predmetni indijski proizvođač izvoznik ponovno je iznio svoje tvrdnje u pogledu neopravdane primjene članka 28. osnovne uredbe i metodologije izračuna koristi za društvo u okviru tog programa koju je upotrijebila Komisija.

(153) Međutim, nije iznesen nijedan novi argument. Podsjetilo se na to da Komisija nije imala drugog izbora nego pozvati se na najbolje raspoložive podatke jer društvo nije dostavilo nikakve podatke koji bi omogućili standardni izračun prekomjernog otpusta u okviru tog programa. U svakom slučaju, uzimajući u obzir utvrđenu stopu subvencije, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 151., Komisija je odlučila da neće uvesti kompenzacijske mjere za zanemarivu korist dodijeljenu grupi Jindal u okviru programa AAS.

– Program povrata carine („DDS”)

(154) Komisija je utvrdila da se jedan indijski proizvođač izvoznik koristio programom DDS tijekom RIP-a.

(a) Pravna osnova

(155) Pravna osnova koja se primjenjivala tijekom ispitnog postupka revizije bila su Pravila za povrat carina i središnjih trošarina iz 1995. („Pravila o DDS-u iz 1995.”), kako su izmijenjena 2006. (17) i zatim zamijenjena Pravilima za povrat carina i središnjih trošarina iz 2017. (18) („Pravila iz 2017.”) koja su stupila na snagu 1. listopada 2017. Pravilom 3. stavkom 2. Pravila o DDS-u iz 1995. uređena je metoda izračuna navedenog programa povrata carine. Pravilom 12. stavkom 1. točkom (a) podtočkom ii. Pravila o DDS-u uređena je izjava koju proizvođači izvoznici moraju podnijeti da bi ostvarili korist od programa. Navedena pravila ostala su ista u Pravilima o DDS-u iz 2017. i odgovaraju pravilu 3. stavku 2. odnosno pravilu 13. stavku 1. točki (a) podtočki ii.

(156) Usto, Okružnica br. 24/2001 (19) sadržava posebne upute o načinu primjene pravila 3. stavka 2. i izjavu koju izvoznici trebaju dostaviti u skladu s pravilom 12. stavkom 1. točkom (a) podtočkom ii.

(157) U pravilu 4. Pravila o DDS-u iz 1995. propisano je da središnja vlada može revidirati iznos ili stope utvrđene u skladu s pravilom 3. Vlada je uvela niz izmjena, pri čemu su posljednje izmjene, kojima se revidiraju stope, Obavijest br. 95/2018 – CUSTOMS i Obavijest br. 07/2020 – CUSTOMS. Kao posljedica toga, stope DDS-a za proizvod iz ispitnog postupka iznosile su 1,8 % odnosno 1,6 % vrijednosti FOB izvezenih proizvoda za prvi odnosno drugi dio (20) RIP-a. Iste stope DDS-a primjenjuju se na toplovaljane proizvode od nehrđajućeg čelika koje izvoze predmetna indijska društva.

(b) Ispunjavanje uvjeta za sudjelovanje

(158) Uvjete za taj program ispunjava svaki proizvođač izvoznik ili trgovac izvoznik.

(c) Praktična provedba

(159) U okviru programa svako društvo koje izvozi proizvode koji ispunjavaju uvjete ostvaruje pravo na iznos koji odgovara postotku deklarirane vrijednosti FOB izvezenog proizvoda. U pravilu 3. stavku 2. Pravila za povrat carina i središnjih trošarina navodi se kako se izračunava iznos subvencije: „2. Pri utvrđivanju iznosa stope povrata na temelju ovog pravila središnja vlada uzima u obzir sljedeće: (a) prosječnu količinu ili vrijednost svakog razreda ili opisa materijala od kojih se određeni razred proizvoda obično proizvodi ili izrađuje u Indiji; (b) prosječnu količinu ili vrijednost uvezenih materijala ili trošarinskih materijala upotrijebljenih za proizvodnju ili izradu određenog razreda proizvoda u Indiji; (c) prosječni iznos davanja plaćenih na uvezene materijale ili trošarinske materijale upotrijebljene za proizvodnju poluproizvoda, sastavnih dijelova i međuproizvoda koji se upotrebljavaju za proizvodnju robe; (d) prosječan iznos pristojbi plaćenih za otpadne materijale nastale u postupku proizvodnje i za katalizatore, pod uvjetom da se, ako se takvi otpadni materijali ili katalizatori ponovno upotrebljavaju u bilo kojem postupku proizvodnje ili se prodaju, prosječan iznos pristojbi za otpad ili katalizator koji se ponovno upotrebljavaju ili prodaju isto tako odbije; (e) prosječni iznos pristojbi plaćenih na uvezene materijale ili trošarinske materijale upotrijebljene za skladištenje ili pakiranje izvoznih proizvoda; (f) sve druge informacije koje središnja vlada može smatrati relevantnima ili korisnima za tu svrhu.”

(160) Drugim riječima, indijska vlada temeljila je iznos za povrat na prosječnim vrijednostima relevantnih carina plaćenih na uvoz sirovina na razini industrije i prosječnom omjeru potrošnje u industriji prikupljenima od proizvođača koje indijska vlada smatra reprezentativnim proizvođačima izvoznih proizvoda koji ispunjavaju uvjete. Indijska vlada zatim je utvrdila iznos koji će se vratiti kao postotak prosječne izvozne vrijednosti izvezenih proizvoda koji ispunjavaju uvjete.

(161) Indijska vlada taj postotak upotrebljava za izračun iznosa povrata carine na koji svi izvoznici koji ispunjavaju uvjete imaju pravo. Stopu za taj program određuje indijska vlada za svaki proizvod posebno.

(162) Da bi moglo ostvarivati koristi od tog programa, društvo mora izvoziti. U trenutku kad se podaci o pošiljci unesu u carinski poslužitelj utvrđuje se da se izvoz odvija u skladu s programom DDS te se neopozivo određuje iznos DDS-a. Nakon što društvo za otpremu dostavi opći izvozni manifest, a carinski ured uspješno usporedi taj dokument s podacima iz otpremnice, ispunjeni su svi uvjeti za odobrenje plaćanja iznosa povrata izravnom uplatom na bankovni račun izvoznika ili mjenicom.

(163) Izvoznik je dužan dostaviti i dokaz realizacije izvoznih prihoda potvrdom banke o realizaciji. Taj se dokument može dostaviti nakon što je iznos povrata plaćen, ali indijska vlada osigurat će povrat plaćenog iznosa ako izvoznik ne dostavi potvrdu banke o realizaciji u zadanom roku.

(164) Iznos povrata može se iskoristiti u bilo koju svrhu i, u skladu s indijskim računovodstvenim standardima, može se uknjižiti na obračunskoj osnovi kao prihod u komercijalnim računima nakon ispunjenja izvozne obveze.

(165) Relevantno zakonodavstvo i administrativne upute nalažu da indijska carinska uprava ne bi trebala tražiti dokaze da je izvoznik koji je zatražio povrat carine obvezno postao ili će postati obveznik plaćanja carine za uvoz sirovina potrebnih za proizvodnju izvezenog proizvoda. Osim toga, tijekom provjere na daljinu indijska vlada potvrdila je da bi društva koja bi sve sirovine nabavljala na domaćem tržištu i dalje ostvarivala korist od pune stope izračunane u skladu s prethodno navedenim pravilom 3. stavkom 2.

(d) Zaključak o DDS-u

(166) DDS-om su predviđene subvencije u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke i. i članka 3. stavka 2. osnovne uredbe. Takozvani iznos povrata carine financijski je doprinos indijske vlade jer se radi o izravnom prijenosu sredstava indijske vlade. Nema ograničenja za upotrebu tih sredstava. Nadalje, iznosom povrata carine dodjeljuje se korist izvozniku jer se tako poboljšava njegova likvidnost.

(167) Stopu povrata carine za izvoz određuje indijska vlada za svaki proizvod posebno. Međutim, iako se na subvenciju upućuje kao na povrat carine, program nema sve značajke dozvoljenog sustava povrata carine ili sustava povrata u slučaju zamjene u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. osnovne uredbe niti je program usklađen s pravilima utvrđenima u Prilogu I. točki I., Prilogu II. (definicija i pravila za povrat) i Prilogu III. (definicija i pravila za povrat u slučaju zamjene) osnovnoj uredbi. Gotovinsko plaćanje izvozniku nije nužno povezano sa stvarnim plaćanjima uvoznih carina na sirovine i nije kredit za carinu namijenjen za nadoknađivanje uvoznih carina za prošli ili budući uvoz sirovina. Osim toga, nema sustava ni postupka na snazi kojima bi se potvrdilo koji se ulazni elementi upotrebljavaju u proizvodnji izvezenih proizvoda i u kojim količinama. Usto, indijska vlada nije provela daljnje ispitivanje na temelju obuhvaćene stvarne količine ulaznih elemenata, iako bi se ono trebalo provesti ako nema djelotvorno provedenog sustava provjere (točka 5. Priloga II. i točka 3. dio II. Priloga III. osnovnoj uredbi).

(168) Uplata indijske vlade nakon što izvoznici obave izvoz ovisi o realizaciji izvoza pa se smatra da je to specifična subvencija protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske mjere na temelju članka 4. stavka 4. točke (a) osnovne uredbe.

(169) S obzirom na navedeno, zaključuje se da se protiv programa DDS mogu uvesti kompenzacijske mjere.

(e) Izračun iznosa subvencije

(170) Komisija je u skladu s člankom 3. stavkom 2. i člankom 5. osnovne uredbe izračunala iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere prema koristi koja je dodijeljena primatelju, a čije je postojanje utvrđeno tijekom RIP-a. U tom je smislu Komisija utvrdila da primatelj ostvaruje korist u vrijeme izvršavanja izvozne transakcije u okviru navedenog programa. U tom trenutku indijska vlada obvezna je platiti iznos povrata, što čini financijski doprinos u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke i. osnovne uredbe. Nakon što carinska tijela izdaju izvoznu otpremnicu u kojoj je, među ostalim, naveden iznos povrata koji se treba dodijeliti za tu izvoznu transakciju, indijska vlada više ne može odlučivati o dodjeljivanju subvencije.

(171) S obzirom na navedeno, Komisija je smatrala primjerenim procijeniti korist u okviru programa DDS kao zbroj iznosa povrata zarađenih u izvoznim transakcijama izvršenima u okviru tog programa tijekom RIP-a. Komisija je uzela u obzir iznose povrata carina zarađene u svim izvoznim transakcijama indijskog proizvođača izvoznika jer to društvo izvozi samo proizvod iz ispitnog postupka i toplovaljane proizvode od nehrđajućeg čelika, koji su poluproizvodi za proizvodnju proizvoda iz ispitnog postupka obuhvaćenog istim stopama u okviru DDS-a.

(172) U skladu s člankom 7. stavkom 2. osnovne uredbe Komisija je te iznose subvencije raspodijelila na ukupni izvozni promet društva tijekom RIP-a kao primjereni nazivnik jer subvencija ovisi o ostvarenom izvozu i nije odobrena upućivanjem na proizvedene, prerađene, izvezene ili transportirane količine.

(173) Utvrđena stopa subvencije za taj program tijekom RIP-a za grupu Jindal iznosila je 1,65 %.

– Program za poticanje izvoza s povlaštenom carinom na uvoz kapitalnih dobara

(174) Komisija je utvrdila da su dva indijska proizvođača izvoznika dobila povlastice u okviru EPCGS-a, koje bi se mogle pripisati predmetnom proizvodu tijekom RIP-a.

(a) Pravna osnova

(175) Detaljni opis EPCGS-a nalazi se u poglavlju 5. dokumenta FTP 2015–20 i u poglavlju 5. dokumenta HOP 2015–20.

(b) Ispunjavanje uvjeta za sudjelovanje

(176) Uvjete za tu mjeru ispunjavaju proizvođači izvoznici i trgovci izvoznici „povezani s” pomoćnim proizvođačima i pružateljima usluga.

(c) Praktična provedba

(177) Pod uvjetom da ima izvoznu obvezu, društvo smije uvoziti kapitalna dobra (nova i rabljena kapitalna dobra do 10 godina starosti) po sniženoj stopi carine. Indijska vlada u tu svrhu izdaje, nakon podnošenja zahtjeva i plaćanja pristojbe, dozvolu programa EPCGS. Programom je predviđena snižena stopa uvozne carine, koja se primjenjuje na sva kapitalna dobra koja se uvoze u okviru tog programa. Kako bi se ispunila izvozna obveza, uvezena kapitalna dobra moraju se koristiti za proizvodnju određene količine proizvoda predviđenih za izvoz tijekom određenog razdoblja. Prema dokumentu FTP 2015–20 i ažuriranom dokumentu FTP 2015–20, u okviru EPCGS-a kapitalna se dobra mogu uvoziti po stopi carine od 0 %. Međutim, u slučaju kapitalnih dobara uvezenih prije 2015. kao alternativa je postojala i stopa carine od 3 % – u tom je slučaju rok za ispunjenje obveze izvoza bio dulji. Obveza izvoza, koja odgovara šesterostrukom iznosu ušteđene pristojbe, mora se ispuniti u roku od najviše šest godina.

(178) Nositelj dozvole u okviru EPCGS-a može nabavljati kapitalna dobra i na domaćem tržištu. U tom slučaju domaći proizvođač kapitalnih dobara može iskoristiti mogućnost bescarinskog uvoza komponenata potrebnih za proizvodnju takvih kapitalnih dobara. Druga je mogućnost da domaći proizvođač zatraži olakšicu u obliku procijenjenog izvoza u pogledu kapitalnih dobara isporučenih nositelju dozvole u okviru EPCGS-a.

(d) Zaključak o EPCGS-u

(179) Programom EPCGS pružaju se subvencije u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. i članka 3. stavka 2. osnovne uredbe. Smanjenje carine financijski je doprinos indijske vlade jer se tom povlasticom smanjuje njezin prihod od carina koji bi inače dospio na naplatu. Osim toga, smanjenjem carine izvoznik ostvaruje korist jer ušteđene carine pri uvozu poboljšavaju likvidnost društva.

(180) Nadalje, EPCGS de iure ovisi o realizaciji izvoza s obzirom na to da se takve dozvole ne mogu dobiti bez preuzimanja obveze izvoza. Stoga se smatra da je to specifična subvencija protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske mjere na temelju članka 4. stavka 4. prvog podstavka točke (a) osnovne uredbe.

(181) EPCGS se ne može smatrati dopuštenim sustavom povrata carine ili sustavom povrata u slučaju zamjene u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. osnovne uredbe. Kapitalna dobra nisu uključena u područje primjene tih dopuštenih sustava, kao što se navodi u točki i. Priloga I. osnovnoj uredbi, jer se ne upotrebljavaju u proizvodnji izvezenih proizvoda.

(e) Izračun iznosa subvencije

(182) Iznos subvencije protiv kojeg se mogu uvesti kompenzacijske mjere izračunan je u skladu s člankom 7. stavkom 3. osnovne uredbe na temelju neplaćenih carina na uvezena kapitalna dobra tijekom razdoblja koje odražava uobičajeno amortizacijsko razdoblje takvih kapitalnih dobara u predmetnoj industriji. Tako izračunan iznos, koji se može pripisati RIP-u, prilagođen je tako da su mu tijekom tog razdoblja dodane kamate kako bi odražavao punu vremensku vrijednost novca. Komercijalna kamatna stopa tijekom razdoblja ispitnog postupka u Indiji smatrala se prikladnom za tu svrhu.

(183) U skladu s člankom 7. stavkom 1. točkom (a) osnovne uredbe naknade koje su ta društva morala platiti radi dobivanja subvencije oduzete su od ukupnog iznosa subvencije ako je subvencija zatražena.

(184) U skladu s člankom 7. stavcima 2. i 3. osnovne uredbe taj se iznos subvencije raspodijelio na odgovarajući izvozni promet tijekom RIP-a kao primjereni nazivnik jer subvencija ovisi o ostvarenom izvozu i nije odobrena upućivanjem na proizvedene, prerađene, izvezene ili transportirane količine. U slučaju jednog indijskog društva kao nazivnik je upotrijebljen izvozni promet proizvoda iz ispitnog postupka jer to društvo strojeve kupljene u okviru programa EPCGS upotrebljava samo za proizvodnju predmetnog proizvoda.

(185) Jedan od indijskih proizvođača izvoznika zatražio je prilagodbu za izvozni promet koji je korišten kao nazivnik u izračunima. To je društvo tvrdilo da je tek započelo s proizvodnjom u RIP-u i da je doseglo tek 15 % kapaciteta. Stoga je to društvo zatražilo da se njegov izvozni promet ekstrapolira kako bi se uzela u obzir puna iskorištenost kapaciteta.

(186) Međutim, izračun stopa subvencije uvijek se temelji na stvarnom prometu. Ne može se pretpostaviti da će društvo nakon faze pokretanja proizvodnje u potpunosti koristiti svoj kapacitet. Osim toga, utvrđivanje omjera budućeg domaćeg i izvoznog prometa bilo bi puko nagađanje. Stoga je ta tvrdnja odbačena.

(187) Nakon konačne objave društvo je ponovno iznijelo tu tvrdnju, pri čemu je naglasilo činjenicu da je EPCGS jednokratna subvencija i da stoga izračun bez prilagodbe nazivnika ne odražava ispravno korist dodijeljenu društvu, koje je u početnoj fazi poslovanja.

(188) EPCGS doista je jednokratna subvencija i Komisija ju je smatrala takvom: iznos koristi u okviru programa smješten je u RIP, uzimajući u obzir razdoblje amortizacije predmetnih kapitalnih dobara. Međutim, Komisija ne može prilagoditi nazivnik na temelju pretpostavki u pogledu potencijalnog izvoznog prometa društva, kako je već istaknuto u prethodnoj uvodnoj izjavi 186. Stoga je metoda izračuna prihvaćena.

(189) Utvrđena stopa subvencije za taj program, kako je raspodijeljena za RIP, iznosila je 5,69 % za društvo Chromeni i 0,36 % za grupu Jindal.

– program za izvoz robe iz Indije („MEIS”);

(190) Komisija je utvrdila da su se dva indijska proizvođača izvoznika koristila MEIS-om tijekom RIP-a.

(a) Pravna osnova

(191) Podroban opis MEIS-a sadržavaju poglavlje 3. dokumenta FTP 2015–20 i ažuriranog dokumenta FTP 2015–20 te poglavlje 3. dokumenta HOP 2015–20 i ažuriranog dokumenta HOP 2015–20.

(b) Ispunjavanje uvjeta za sudjelovanje

(192) Uvjete za taj program ispunjava svaki proizvođač izvoznik ili trgovac izvoznik.

(c) Praktična provedba

(193) Društva koja ispunjavaju uvjete mogu ostvariti koristi iz MEIS-a tako da određene proizvode izvoze u određene zemlje razvrstane u skupinu A („tradicionalna tržišta” koja uključuju sve države članice EU-a), skupinu B („tržišta u nastajanju i ciljna tržišta”) i skupinu C („ostala tržišta”). Zemlje razvrstane u pojedine skupine i popis proizvoda s odgovarajućim stopama naknade navedeni su u Dodatku 3B ažuriranom HOP-u.

(194) Korist se ostvaruje u obliku kredita za carine koji je jednak postotku vrijednosti FOB izvoza. Stopa u okviru programa MEIS u RIP-u iznosila je 2 % (21).

(195) Na temelju točke 3.06 dokumenta FTP 2015–20 određene vrste izvoza isključene su iz programa, na primjer izvoz uvezene ili pretovarene robe, procijenjeni izvoz, izvoz usluga i izvozni promet jedinica koje posluju u posebnim gospodarskim zonama/jedinicama koje posluju za izvoz.

(196) Krediti za carine u okviru MEIS-a mogu se slobodno prenositi i vrijede 18 mjeseci od dana izdavanja, a kreditni bonovi za carine izdani 1. siječnja 2016. ili nakon tog datuma vrijede 24 mjeseca od dana izdavanja u skladu s točkom 3.13. ažuriranog dokumenta HOP 2015–20.

(197) Mogu se upotrijebiti za: i. plaćanje carina na uvoz ulaznih elementa ili robe, uključujući kapitalna dobra; ii. plaćanje trošarina na nabavu ulaznih elemenata ili robe na domaćem tržištu, uključujući kapitalna dobra i njihovo plaćanje; iii. plaćanje poreza na usluge na nabavu usluga.

(198) Zahtjev za ostvarivanje koristi u okviru MEIS-a mora se podnijeti na internetskim stranicama Glavne uprave za vanjsku trgovinu. Zahtjevu na internetu moraju se priložiti odgovarajući dokumenti (otpremnice, potvrde banke o realizaciji i dokaz o istovaru). Mjerodavno regionalno tijelo indijske vlade nakon temeljite provjere dokumenata izdaje kredit za carine. Sve dok izvoznik dostavlja odgovarajuće dokumente regionalno tijelo ne može odlučivati o dodjeljivanju kredita za carine.

(d) Zaključak o MEIS-u

(199) Programom MEIS pružaju se subvencije u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. i članka 3. stavka 2. osnovne uredbe. Kredit za carine u okviru MEIS-a financijski je doprinos indijske vlade jer će se kredit na kraju upotrijebiti za nadoknađivanje uvoznih carina plaćenih za kapitalna dobra, smanjujući na taj način prihod indijske vlade od pristojbi koje bi u suprotnom trebalo platiti. Osim toga, izvoznik koji ne podliježe plaćanju tih uvoznih carina ostvaruje korist od kredita za carine u okviru MEIS-a.

(200) Nadalje, MEIS de iure ovisi o realizaciji izvoza te se stoga smatra specifičnim i programom protiv kojeg se mogu uvesti kompenzacijske mjere na temelju članka 4. stavka 4. prvog podstavka točke (a) osnovne uredbe.

(201) Napominje se da je MEIS istekao nakon RIP-a, to jest 1. siječnja 2021. Međutim, do kraja 2021. društva još mogu podnijeti zahtjev za dodjelu bonova u okviru MEIS-a za izvozne transakcije izvršene 2020. Nadalje, društva do 15. rujna 2023. još mogu koristiti bonove u okviru MEIS-a dobivene 2021. za podmirivanje dospjelih uvoznih carina. Stoga su pogodnosti u okviru tog programa dobivene tijekom RIP-a i nastavit će se ostvarivati i nakon uvođenja mjera.

(e) Izračun iznosa subvencije

(202) Komisija je u skladu s člankom 3. stavkom 2. i člankom 5. osnovne uredbe izračunala iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere prema koristi koja je dodijeljena primatelju, a čije je postojanje utvrđeno tijekom RIP-a. U tom je smislu Komisija utvrdila da primatelj ostvaruje korist u vrijeme izvršavanja izvozne transakcije u okviru navedenog programa. Indijska vlada trenutačno izdaje kredit za carine koji proizvođač izvoznik knjiži kao potraživanje koje proizvođač izvoznik može nadoknaditi u svakom trenutku. To je financijski doprinos u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. osnovne uredbe. Nakon što carinska tijela izdaju izvoznu otpremnicu indijska vlada više ne može odlučivati o dodjeljivanju subvencije. S obzirom na navedeno, Komisija je smatrala primjerenim procijeniti korist u okviru MEIS-a kao zbroj iznosa zarađenih u izvoznim transakcijama izvršenima u okviru tog programa tijekom RIP-a. Komisija je uzela u obzir iznose u okviru MEIS-a zarađene u svim izvoznim transakcijama indijskih proizvođača izvoznika jer ta društva izvoze samo proizvod iz ispitnog postupka i toplovaljane proizvode od nehrđajućeg čelika, koji su poluproizvodi za proizvodnju proizvoda iz ispitnog postupka obuhvaćenog istim stopama u okviru MEIS-a.

(203) U skladu s člankom 7. stavkom 1. točkom (a) osnovne uredbe naknade koje su ta društva morala platiti radi dobivanja subvencije oduzete su od ukupnog iznosa subvencije ako je subvencija zatražena.

(204) U skladu s člankom 7. stavcima 2. i 3. osnovne uredbe Komisija je taj iznos subvencije raspodijelila na izvozni promet društava tijekom RIP-a kao primjereni nazivnik jer subvencija ovisi o ostvarenom izvozu i nije odobrena upućivanjem na proizvedene, prerađene, izvezene ili transportirane količine.

(205) Utvrđena stopa subvencije za taj program iznosila je u RIP-u 1,87 % za Chromeni i 1,92 % za grupu Jindal.

3.3.2. Opskrba kromovom rudom uz manju naknadu od primjerene

3.3.2.1. Pritužba i program subvencija

(206) Podnositelj pritužbe tvrdio je da indijska vlada osigurava umjetno smanjenje troškova ključnih ulaznih elemenata za lokalnu industriju tako što nizom regulatornih mjera, koje uključuju ograničenja izvoza (kao što su izvozne carine, izvozne dozvole i sudjelovanje državnih trgovinskih poduzeća u izvozu), potiče rudarska društva koja vade kromovu rudu u Indiji na to da indijsku industriju hladnovaljanih plosnatih proizvoda od nehrđajućeg čelika na kraju proizvodnog lanca opskrbljuju kromovom rudom uz manju naknadu od primjerene.

(207) Podnositelj pritužbe nadalje je tvrdio da indijska vlada ima potpunu kontrolu nad rudarskim sektorom za kromovu rudu u Indiji. Svojim zakonima i ostalim propisima indijska vlada određuje tko može vaditi krom (rudarska društva koja imaju dozvolu za to). Osim toga, postoje rudarska društva u državnom vlasništvu i/ili prisutnost države među njima. Stoga indijska vlada rudarskim društvima povjerava ovlast ostvarivanja ciljeva njezinih politika.

(208) Budući da se kromova ruda uglavnom koristi za proizvodnju ferokroma, koji se u biti koristi u proizvodnji nehrđajućeg čelika, ta je korist dodijeljena indijskim proizvođačima hladnovaljanih plosnatih proizvoda od nehrđajućeg čelika koji proizvode i ferokrom i nehrđajući čelik.

3.3.2.2. Pravna osnova

(209) Rudarskom politikom koja obuhvaća kromovu rudu upravlja se preko Ministarstva rudnika. Izvozom minerala upravlja i Ministarstvo trgovine i industrije.

(210) I središnja vlada i regionalne vlade imaju ključne uloge u rudarskoj industriji, što uključuje vađenje kromove rude, koje ostvaruju utvrđivanjem nacionalnih rudarskih politika, standarda, smjernica i kriterija te odlučivanjem o postupcima izdavanja odobrenja za vađenje ruda.

(211) Pravne osnove za relevantna pravila i propise su sljedeće: — Zakon o rudnicima i mineralima (razvoj i uređenje) iz 1957. (22), — Pravila o mineralima (dokazi o mineralnom sadržaju) iz 2015. (23), — Pravila o mineralima (dražbe) iz 2015. (24), — Pravila o mineralima (neisključive dozvole za istraživanje) iz 2015. (25), — Pravila o Nacionalnoj zakladi za istraživanje minerala iz 2015. (26), — Pravila o mineralima (vađenje ruda koje obavljaju državna društva) iz 2015. (27), — Pravila o rudnicima i mineralima (doprinos okružnim zakladama za minerale) iz 2015. (28), — Pravila o koncesijama za minerale za nuklearnu energiju iz 2016. (29), — Pravila o koncesijama za minerale (koje se ne odnose na minerale za nuklearnu energiju ni za energiju iz ugljikovodika) iz 2016. (30), — Pravila o očuvanju i razvoju mineralnih dobara iz 2017. (31), — Nacionalna politika o mineralima iz 2019. (32)

3.3.2.3. Nalazi ispitnog postupka

(212) Komisija je utvrdila da je jedan vertikalno integrirani indijski proizvođač izvoznik hladnovaljanih plosnatih proizvoda od nehrđajućeg čelika na domaćem tržištu kupovao kromovu rudu za proizvodnju ferokroma, koji je taj proizvođač koristio za proizvodnju ploča, zatim za proizvodnju toplovaljanih koluta i konačno za proizvodnju hladnovaljanih plosnatih proizvoda.

(213) Većina kromove rude koju je to društvo kupovalo u RIP-u potjecala je od društva Odisha Mining Corporation („OMC”), koje je poduzeće u državnom vlasništvu. Prijavljene su i manje kupnje od dvaju navodno privatnih rudarskih društava i jednog društva koje se bavi trgovinom.

(a) Primjena odredbi članka 28. stavka 1. osnovne uredbe

(214) Komisija je indijsku vladu obavijestila da će za ispitivanje postojanja i opsega navodnih subvencija dodijeljenih industriji hladnovaljanih plosnatih proizvoda od nehrđajućeg čelika, uključujući dobavom kromove rude uz manju naknadu od primjerene, možda morati upotrijebiti raspoložive podatke u skladu s člankom 28. stavkom 1. osnovne uredbe.

(215) Komisija je od indijske vlade u svojem upitniku i pismu za dopunu podataka te tijekom provjere na daljinu zatražila da dostavi određene informacije o dobavljačima i funkcioniranju domaćeg tržišta kromove rude u Indiji. Ti zahtjevi za informacije uključivali su, među ostalim, pitanja o pravnom i institucionalnom okviru, organizaciji tržišta kromove rude, proizvođačima kromove rude u Indiji, mehanizmima određivanja cijena i cijenama te dioničarima društava.

(216) U trenutku pokretanja postupka Komisija je od indijske vlade zatražila da proslijedi Dodatak B, koji je priložen antisubvencijskom upitniku (upitnik za dobavljače kromove rude) desetorici najvećih proizvođača i distributera kromove rude te svim ostalim proizvođačima i distributerima kromove rude koji su proizvođače izvoznike opskrbljivali kromovom rudom. Dodatak B sastojao se od dokumenta programa Word („Appendix B_Input supplier”) i datoteke programa Excel („Appendix B - Input suppliers tables”). Nisu primljeni odgovori na Dodatak B.

(217) Komisija je u svojem pismu za dopunu podataka upućenom indijskoj vladi 25. kolovoza 2021. napomenula da nije primila nikakav odgovor na Dodatak B upitniku.

(218) Tijekom i nakon provjere na daljinu Komisija je obavijestila indijsku vladu da joj i dalje nedostaju informacije o cjelokupnoj proizvodnji i potrošnji kromove rude na indijskom tržištu. Indijska vlada navela je i da nije mogla dostaviti statističke podatke o domaćim indijskim cijenama predmetne sirovine. Nadalje, još uvijek su postojala otvorena pitanja o strukturi tržišta i sudionicima na njemu te o tome jesu li ti sudionici u državnom ili privatnom vlasništvu. Konačno, Komisiji je i dalje nedostajala ispravna pravna osnova za izvozne carine na kromovu rudu.

(219) Stoga je Komisija 8. prosinca 2021. obavijestila indijsku vladu da namjerava upotrijebiti raspoložive podatke na temelju članka 28. stavka 1. osnovne uredbe. Nakon tog dopisa indijska vlada prvo je dostavila vrlo mali dio informacija koje su nedostajale, uglavnom o strukturi tržišta, vlasništvu nad određenim rudarskim društvima i pravnoj osnovi za izvozne carine. Podnesak s tim informacijama sastojao se od svega nekoliko stranica, bez popratnih dokaza. Zatim je indijska vlada poslala dodatni dopis u kojem je općenito prigovorila primjeni članka 28. stavka 1. osnovne uredbe te tvrdila da bi Komisija trebala uzeti u obzir dodatne dostavljene informacije i stoga se suzdržati od upotrebe raspoloživih podataka.

(220) Komisija je u svojem odgovoru prvo napomenula da indijska vlada više puta nije dostavila navedene informacije kad je to od nje zatraženo tijekom ispitnog postupka te da su dodatne informacije primljene u vrlo kasnoj fazi ispitnog postupka, pa se nisu mogle uzeti u obzir. Komisija je u međuvremenu iz javnih izvora pribavila relevantne informacije koje su nedostajale o vlasništvu nad rudarskim društvima i izvoznim carinama na kromovu rudu. Stoga je Komisija utvrdila da indijska vlada nije dostavila potrebne informacije kako je predviđeno člankom 28. stavkom 1. prvom rečenicom osnovne uredbe te da se informacije koje je indijska vlada dostavila toliko kasno u ispitnom postupku ne mogu upotrijebiti u skladu s uvjetima iz članka 28. stavka 3. osnovne uredbe. U svakom slučaju, Komisija je tu vrlo malu količinu informacija koju je dostavila indijska vlada ipak morala dopuniti drugim raspoloživim podacima za dijelove koji su nedostajali, ponajprije u pogledu određivanja cijena te uloge indijske vlade i njezina utjecaja na dobavljače (uključujući privatne sudionike) na tržištu kromove rude. Stoga je Komisija i dalje smatrala da se mora osloniti na članak 28. stavak 1. i upotrijebiti raspoložive podatke.

(221) Nakon konačne objave indijska vlada ponovno je iznijela svoje stajalište da je primjena članka 28. osnovne uredbe neopravdana jer su dostavljene sve informacije koje je Komisija zatražila.

(222) Međutim, kako je detaljno objašnjeno u uvodnoj izjavi 220., te su informacije Komisiji dostavljene u vrlo kasnoj fazi ispitnog postupka ili su bile nepotpune. To se posebno odnosilo na ključne elemente kao što su struktura tržišta kromove rude, metodologija za određivanje cijena ili ograničena potrošnja kromove rude. Stoga, iako je Komisija u mjeri u kojoj je to bilo moguće upotrijebila informacije koje je dostavila indijska vlada, morala se poslužiti i dodatnim izvorima i najboljim raspoloživim podacima.

(b) Analiza

(223) Kako bi se utvrdilo postojanje subvencije protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske mjere, u skladu s člancima 3. i 4. osnovne uredbe moraju biti prisutna tri elementa: i. financijski doprinos, ii. korist i iii. specifičnost (članak 3. osnovne uredbe).

i. Financijski doprinos

Rudarska društva koja djeluju kao javno tijelo

(224) U ispitnom postupku prvo je ocijenjeno je li indijska vlada opskrbljivala proizvođače nehrđajućeg čelika kromovom rudom preko rudarskih društava koja djeluju kao „javno tijelo”. Relevantni pravni standard i tumačenje za tu ocjenu na temelju članka 3. stavka 1. točke (a) i članka 2. točke (b) osnovne uredbe proizlaze iz sudske prakse WTO-a o pojmu „javno tijelo”.

(225) U skladu s relevantnom sudskom praksom WTO-a (33), javno tijelo je subjekt koji „posjeduje, izvršava ili su mu povjerene javne ovlasti”. Ispitivanje radi utvrđivanja je li neki subjekt javno tijelo mora se provoditi na pojedinačnoj osnovi, pri čemu se moraju primjereno uzeti u obzir „osnovna obilježja i funkcije relevantnog subjekta”, njegov „odnos s vladom” i „pravno i gospodarsko okruženje koje prevladava u zemlji u kojoj subjekt koji je predmet ispitnog postupka posluje”. Ovisno o konkretnim okolnostima u svakom pojedinom slučaju, relevantni dokazi mogu uključivati: i. dokaze o tome da „subjekt de facto izvršava javne funkcije”, osobito ako ti dokazi „upućuju na stalnu i sustavnu praksu”; ii. dokaze o „opsegu i sadržaju vladinih politika koje se odnose na sektor u kojem subjekt koji je predmet ispitnog postupka posluje”; i iii. dokaze o tome da vlada provodi „znatnu kontrolu nad subjektom i njegovim postupanjem”. Pri ispitivanju radi utvrđivanja je li neki subjekt javno tijelo, tijelo koje ispituje mora „ocijeniti i primjereno uzeti u obzir sva relevantna obilježja tog subjekta” i ispitati sve vrste dokaza koji mogu biti bitni za tu ocjenu; pritom bi to tijelo trebalo izbjegavati da se „isključivo ili neopravdano usredotoči na bilo koje pojedinačno obilježje, a da pritom ne uzme primjereno u obzir i ostala obilježja koja mogu biti relevantna”.

(226) Kako bi se ispravno utvrdilo da neki subjekt ima obilježja javnog tijela u konkretnom slučaju, moglo bi biti relevantno uzeti u obzir „jesu li funkcije ili postupanje [tog subjekta] po svojoj vrsti takvi da bi se obično smatrali javnima u pravnom poretku relevantne članice” te općenito klasifikaciju i funkcije subjekata u članicama WTO-a. Stoga pitanje jesu li funkcije ili postupanje subjekta po svojoj vrsti takvi da bi se obično smatrali javnima u pravnom poretku relevantne članice može biti relevantan aspekt koji treba razmotriti pri utvrđivanju je li određeni subjekt javno tijelo.

(227) Postoje brojni različiti načini na koje bi vlada u užem smislu mogla subjektima dati ovlast. U skladu s tim, različite vrste dokaza mogu biti relevantne kako bi se pokazalo da je ta ovlast dodijeljena konkretnom subjektu. Dokaz da subjekt de facto izvršava javne funkcije može služiti kao dokaz da posjeduje ili da su mu povjerene javne ovlasti, posebno ako se tim dokazom upućuje na stalnu i sustavnu praksu.

(228) Dokaz da vlada provodi znatnu kontrolu nad subjektom i njegovim postupanjem može, u određenim okolnostima, poslužiti kao dokaz da odgovarajući subjekt ima javne ovlasti i te ovlasti izvršava pri obavljanju javnih funkcija. Naime, državno vlasništvo nad subjektom, iako nije odlučujući kriterij, može poslužiti kao dokaz, zajedno s drugim elementima. Međutim, postojanje pukih formalnih veza između subjekta i vlade u užem smislu vjerojatno nije dovoljno za utvrđivanje javnih ovlasti. Stoga se, na primjer, samom činjenicom da je vlada većinski dioničar subjekta po sebi ne dokazuje da vlada izvršava znatnu kontrolu nad postupanjem tog subjekta, a još manje da mu je vlada dodijelila javne ovlasti. Međutim, u nekim se slučajevima, kad dokazi upućuju na to da su formalni pokazatelji vladine kontrole višestruki te pritom postoje dokazi da se takva kontrola provodi u znatnoj mjeri, na temelju tih dokaza može zaključiti da predmetni subjekt izvršava javne ovlasti.

(229) U središtu pozornosti ispitivanja radi utvrđivanja je li neki subjekt javno tijelo nije pitanje je li postupanje koje navodno dovodi do financijskog doprinosa logički povezano s utvrđenom „vladinom funkcijom”. S obzirom na to, pravnim standardom za utvrđivanje je li neki subjekt javno tijelo u skladu s člankom 1.1. točkom (a)(1) Sporazuma WTO-a o subvencijama i kompenzacijskim mjerama ne propisuje se veza određenog stupnja ili prirode koja se nužno mora utvrditi između utvrđene vladine funkcije i određenog predmetnog financijskog doprinosa. Umjesto toga, relevantno ispitivanje ovisi o tome postupa li predmetni subjekt na taj način, koja su njegova osnovna obilježja i koji odnos ima s vladom. To usredotočenje na subjekt, a ne na postupanje koje navodno dovodi do financijskog doprinosa, u skladu je s činjenicom da „vlada” (u užem smislu) i „javno tijelo” imaju „određena zajednička bitna obilježja ili određen stupanj preklapanja bitnih obilježja” – to jest, oboje su „javni” po prirodi.

(230) Priroda postupanja ili prakse određenog subjekta sigurno može biti dokaz koji je relevantan za ispitivanje radi utvrđivanja je li neki subjekt javno tijelo. Naime, postupanje određenog subjekta – osobito ako upućuje na „stalnu i sustavnu praksu” – jedna je od raznih vrsta dokaza koji, ovisno o okolnostima u svakom pojedinom ispitnom postupku, mogu pojasniti osnovna obilježja određenog subjekta i njegov odnos s vladom u užem smislu. Međutim, ocjena tih dokaza usmjerena je na dobivanje odgovora na središnje pitanje o tome posjeduje li sam taj subjekt osnovna obilježja i funkcije koji su potrebni da bi ga se smatralo javnim tijelom. Na primjer, među elementima relevantnima za ocjenu toga je li određeni subjekt javno tijelo u kontekstu kineskih poslovnih banaka u državnom vlasništvu predmet DS379 sadržavao je informacije koje su pokazivale: i. da je „[g]lavne rukovoditelje središnjih ureda poslovnih banaka u državnom vlasništvu imenovala vlada i da [KPK] zadržava znatan utjecaj u odabiru tih rukovoditelja”; i ii. da poslovne banke u državnom vlasništvu „i dalje nemaju odgovarajuće upravljanje rizicima i analitičke vještine”. Ti dokazi nisu bili ograničeni na aktivnost davanja zajmova poslovnih banaka u državnom vlasništvu samu po sebi, već su potvrđivali njihove organizacijske značajke, lance ovlasti za donošenje odluka i njihov cjelokupni odnos s kineskom vladom. Stoga je Žalbeno tijelo u predmetu DS379 napomenulo da je Ministarstvo trgovine SAD-a, iako je uzelo u obzir dokaze koji su se odnosili na postupanje poslovnih banaka u državnom vlasništvu („davanje zajmova”), učinilo to u okviru svojeg ispitivanja osnovnih obilježja tih subjekata i njihova odnosa s kineskom vladom. Te poslovne banke u državnom vlasništvu izvršavale su javne funkcije u ime kineske vlade.

(231) Nadalje, Žalbeno tijelo smatralo je važnim i činjenicu da predmetna vlada nije sudjelovala tijekom ispitnog postupka. Naime, u predmetu DS379 Žalbeno tijelo potvrdilo je zaključak Ministarstva trgovine SAD-a o tome da su poslovne banke u državnom vlasništvu u ispitnom postupku o premazanom papiru s malim udjelom drvnih vlakana bile „javna tijela”, a taj zaključak temeljio se na sljedećim elementima: i. činjenici da je bankarski sektor u Kini gotovo potpuno u državnom vlasništvu; ii. članku 34. Zakona o poslovnom bankarstvu, u kojem se navodi da se od banaka zahtijeva da „svoje poslovanje sa zajmovima provode u skladu s potrebama nacionalnog gospodarstva i društvenog razvoja te u skladu sa smjernicama u okviru državnih industrijskih politika”; iii. dokazima iz evidencije koji upućuju na to da poslovne banke u državnom vlasništvu i dalje nemaju odgovarajuće upravljanje rizicima i analitičke vještine; i iv. činjenici da „tijekom [tog] ispitnog postupka [Ministarstvo trgovine SAD-a] nije primilo dokaze potrebne kako bi se dokumentima sveobuhvatno potkrijepio postupak podnošenja zahtjeva za zajmove industriji papira te odobravanja i evaluacije tih zajmova” (34).

(232) Naposljetku, da bi se predmetna poduzeća u državnom vlasništvu smatralo javnim tijelima, nije nužno da su pod kontrolom kineske vlade pri svakoj prodaji ulaznih elemenata proizvođačima na kraju proizvodnog lanca.

(233) Ukratko, pitanje jesu li rudarska društva u Indiji koja se bave dobavljanjem kromove rude „javna tijela