HR Službeni list Europske unije L 169/46

DIREKTIVA (EU) 2017/1132 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

od 14. lipnja 2017.

o određenim aspektima prava društava

(kodificirani tekst)

(Tekst značajan za EGP)

GLAVA I. OPĆE ODREDBE I OSNIVANJE TE FUNKCIONIRANJE DRUŠTAVA KAPITALA 55

Poglavlje I. Predmet 55

Poglavlje II. Osnivanje i ništavost trgovačkog društva te valjanost njegovih obveza 56

Odjeljak 1. Osnivanje dioničkog društva 56

Odjeljak 2. Ništavost društva kapitala i valjanost njegovih obveza 57

Poglavlje III. Objavljivanje podataka i povezivanje središnjih registara, trgovačkih registara te registara društava 59

Odjeljak 1. Opće odredbe 59

Odjeljak 2. Pravila o objavljivanju koja se primjenjuju na podružnice trgovačkih društava iz drugih država članica 66

Odjeljak 3. Pravila o objavljivanju koja se primjenjuju na podružnice trgovačkih društava iz trećih zemalja 68

Odjeljak 4. Aranžmani za primjenu i provedbu 69

Poglavlje IV. Održavanje i promjena temeljnog kapitala 70

Odjeljak 1. Zahtjevi u vezi s temeljnim kapitalom 70

Odjeljak 2. Zaštitni menahizmi u pogledu temeljnog kapitala utvrđenog zakonom 71

Odjeljak 3. Pravila o isplati 74

Odjeljak 4. Pravila o stjecanju vlastitih dionica od strane društva 75

Odjeljak 5. Pravila za povećanje i smanjenje temeljnog kapitala 80

Odjeljak 6. Aranžmani za primjenu i provedbu 85

GLAVA II. SPAJANJA I PODJELE DRUŠTAVA KAPITALA 86

Poglavlje I. Spajanja dioničkih društava 86

Odjeljak 1. Opće odredbe o spajanjima 86

Odjeljak 2. Spajanje preuzimanjem 87

Odjeljak 3. Spajanje osnivanjem novog društva 93

Odjeljak 4. Preuzimanje jednog društva od strane drugog koje drži 90 % ili više njegovih dionica 93

Odjeljak 5. Ostali postupci koji se smatraju spajanjima 95

Poglavlje II. Prekogranična spajanja društava kapitala 95

Poglavlje III. Podjele dioničkih društava 103

Odjeljak 1. Opće odredbe 103

Odjeljak 2. Podjela s preuzimanjem 103

Odjeljak 3. Podjela s osnivanjem novih trgovačkih društava 110

Odjeljak 4. Podjele pod nadzorom sudskog tijela 111

Odjeljak 5. Ostali postupci koji se smatraju podjelama 111

Odjeljak 6. Aranžmani za primjenu 112

GLAVA III. ZAVRŠNE ODREDBE 112

EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 50. stavak 1. i stavak 2. točku (g),

uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,

uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),

u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),

budući da:

(1) Direktive Vijeća 82/891/EEZ (3) i 89/666/EEZ (4) te direktive 2005/56/EZ (5), 2009/101/EZ (6), 2011/35/EU (7), 2012/30/EU Europskog parlamenta i Vijeća (8) značajno su izmijenjene nekoliko puta (9). Radi jasnoće i racionalnosti te bi direktive trebalo kodificirati.

(2) Usklađivanje predviđeno u članku 50. stavku 2. točki (g) Ugovora i u Općem programu za ukidanje ograničenjâ slobode osnivanja poduzeća, koje je započelo Prvom direktivom Vijeća 68/151/EEZ (10), posebno je važno u odnosu na dionička društva jer njihove djelatnosti prevladavaju u gospodarstvu država članica i često prelaze njihove nacionalne granice.

(3) Kako bi se osigurala minimalna istovjetna zaštita i za dioničare i za vjerovnike dioničkih društava od posebne je važnosti koordiniranje nacionalnih odredaba u vezi s osnivanjem takvih društava i u vezi s održavanjem, povećanjem ili smanjenjem njihova temeljnog kapitala.

(4) U Uniji statut ili akt o osnivanju dioničkog društva moraju svakoj zainteresiranoj osobi omogućiti da sazna osnovne podatke o društvu, uključujući točan sastav njegova temeljnog kapitala.

(5) Zaštitu trećih osoba trebalo bi osigurati odredbama koje u najvećoj mogućoj mjeri ograničavaju razloge zbog kojih obveze preuzete u ime dioničkih društava ili društava s ograničenom odgovornošću nisu valjane.

(6) Kako bi se osigurala pravna sigurnost u pogledu odnosa između trgovačkih društava i trećih osoba, a također između članova društva, potrebno je ograničiti slučajeve u kojima može doći do ništavosti, ograničiti retroaktivni učinak proglašenja ništavosti te odrediti kratki rok u kojem treće osobe mogu podnijeti prigovor protiv bilo koje takve izjave.

(7) Koordiniranje nacionalnih odredaba koje se odnose na objavljivanje podataka, valjanost preuzetih obveza i ništavost dioničkih društava ili društava s ograničenom odgovornošću od posebne je važnosti, posebno u svrhu zaštite interesa trećih osoba.

(8) Osnovni dokumenti trgovačkog društva trebali bi biti objavljeni kako bi treće osobe mogle provjeriti njihove sadržaje i druge informacije koje se odnose na trgovačko društvo, posebno podatke o osobama koje su ovlaštene obvezati trgovačko društvo.

(9) Ne dovodeći u pitanje bitne zahtjeve i formalnosti uspostavljene nacionalnim pravom država članica, trgovačka društva trebala bi moći odabrati hoće li pohraniti svoje obvezne dokumente i podatke u papirnatom obliku ili elektroničkim putem.

(10) Zainteresirane strane trebale bi moći iz registra dobiti presliku takvih dokumenata i podataka u papirnatom obliku i elektroničkim putem.

(11) Državama članicama trebalo bi omogućiti da odluče hoće li za objavljivanje obveznih dokumenata i pojedinosti u papirnatom ili elektroničkom obliku zadržati nacionalni službeni list ili će osigurati njihovo objavljivanje jednako učinkovitim sredstvima.

(12) Prekogranični pristup informacijama o trgovačkim društvima trebalo bi olakšati omogućavajući, uz obvezujeće objavljivanje na jednom od jezika dozvoljenih u državi članici društva, dobrovoljan upis u registar zahtijevanih dokumenata i podataka na dodatnim jezicima. Treće osobe koje postupaju u dobroj vjeri trebale bi se moći osloniti na njihove prijevode.

(13) Prikladno je razjasniti da bi obvezne podatke utvrđene u ovoj Direktivi trebalo navesti u svim dopisima i narudžbenicama društva, bilo da su u papirnatom obliku ili koriste neki drugi medij. S obzirom na tehnološki razvoj, također je prikladno osigurati da se to navođenje obveznih podataka postavi na svim internetskim stranicama trgovačkog društva.

(14) Otvaranje podružnice, isto kao i osnivanje društva kćeri jedna je od mogućnosti koja danas trgovačkim društvima stoji na raspolaganju za ostvarivanje prava poslovnog nastana u drugoj državi članici.

(15) Što se tiče podružnica, pomanjkanje koordiniranja, posebno u pogledu objavljivanja podataka, uzrokuje pojavu razlika u zaštiti članova društva i trećih osoba između trgovačkih društava koja posluju u drugim državama članicama otvaranjem podružnica i onih koja ondje posluju osnivajući društva kćeri.

(16) Kako bi se osigurala zaštita osoba koje posluju s trgovačkim društvima posredstvom podružnica, u državi članici u kojoj se nalazi podružnica potrebno je uvesti mjere u vezi s objavljivanjem podataka. Ekonomski i društveni utjecaj podružnice može se u određenom pogledu uspoređivati s utjecajem društva kćeri tako da postoji javni interes za objavljivanje podataka o trgovačkom društvu u podružnici. Da bi se izvršilo takvo objavljivanje, potrebno je iskoristiti postupke koji su već uvedeni za društva s društvenim kapitalom unutar Unije.

(17) To objavljivanje odnosi se na niz važnih dokumenata i podataka te njihove izmjene.

(18) To objavljivanje, uz iznimku prava zastupanja, tvrtke i pravnog oblika te likvidacije trgovačkog društva i stečajnog postupka kojemu ono podliježe, može biti ograničeno na informacije koje se odnose na samu podružnicu kao i na upućivanje na registar trgovačkog društva čiji je ta podružnica dio jer su prema postojećim pravilimaUnije sve informacije koje se odnose na trgovačko društvo kao takvo dostupne u tom registru.

(19) Nacionalne odredbe u vezi s objavljivanjem računovodstvenih dokumenata koji se odnose na podružnicu nisu više opravdane nakon provedene koordinacije nacionalnog zakonodavstva u pogledu izrade, revizije i objavljivanja računovodstvenih dokumenata trgovačkog društva. U skladu s time dovoljno je objaviti, u registru podružnice, računovodstvene dokumente na kojima je reviziju obavilo i koje je objavilo trgovačko društvo.

(20) Dopisi i narudžbenice koje koristi podružnica trebali bi sadržavati barem iste informacije kao dopisi i nadrudžbenice koje koristi trgovačko društvo te bi u njima trebao biti naveden registar u koji je podružnica upisana.

(21) Kako bi se osiguralo da se ciljevi ove Direktive u potpunosti ostvare te kako bi se izbjegla bilo kakva diskriminacija na osnovi zemlje podrijetla trgovačkog društva, ovom Direktivom trebalo bi također obuhvatiti podružnice koje su otvorila trgovačka društva uređena pravom trećih zemalja te koje su organizirane u pravne oblike koji se mogu usporediti s trgovačkim društvima na koja se primjenjuje ova Direktiva. Za takve podružnice potrebno je primijeniti posebne odredbe koje se razlikuju od onih koje se primjenjuju na podružnice trgovačkih društava uređene pravom drugih država članica jer se ova Direktiva ne primjenjuje na trgovačka društva iz trećih zemalja.

(22) Ova Direktiva ni na koji način ne utječe na zahtjeve u vezi s objavljivanjem podataka za podružnice na temelju drugih odredaba, na primjer odredaba zakona u području zapošljavanja o pravima radnika na pristup informacijama te poreznih zakona, ili u statističke svrhe.

(23) Povezivanje središnjih registara, trgovačkih registara i registara trgovačkih društava jest mjera koja je potrebna za stvaranje pravnog i fiskalnog okruženja pogodnijeg za poduzeća. To bi trebalo doprinijeti poticanju konkurentnosti europskih poduzeća smanjenjem administrativnog opterećenja i povećanjem pravne sigurnosti te na taj način i izlasku iz svjetske ekonomske i financijske krize, što je jedan od prioriteta strategije Europa 2020. To bi također trebalo poboljšati prekograničnu komunikaciju između registara primjenom inovacija u informacijskoj i komunikacijskoj tehnologiji.

(24) Višegodišnjim planom djelovanja europskog e-pravosuđa 2009.-2013. (11) predviđen je razvoj europskog portala e-pravosuđe („portal”) kao jedinstvene europske točke za elektronički pristup pravnim informacijama, pravosudnim i upravnim institucijama, registrima, bazama podataka i drugim službama te se u njemu povezivanje središnjih registara, trgovačkih registara i registara trgovačkih društava smatra važnim.

(25) Prekogranični pristup poslovnim informacijama o trgovačkim društvima i njihovim podružnicama otvorenima u drugim državama članicama može se poboljšati samo ako se sve države članice uključe u omogućivanje elektronske komunikacije između registara i prenošenja informacija pojedinačnim korisnicima diljem Unije u standardiziranom obliku, primjenom identičnog sadržaja i interoperabilnih tehnologija. Tu interoperabilnost registara trebali bi osigurati registri država članica („nacionalni registri”) pružajući usluge koje bi trebale činiti sučelje sa središnjom europskom platformom („platforma”). Platforma bi se trebala sastojati od centraliziranog skupa alata informacijske tehnologije s uslugama i činiti zajedničko sučelje. To bi sučelje trebali koristiti svi nacionalni registri. Platforma bi također trebala pružati usluge koje bi činile sučelje s portalom koji služi kao europska točka za elektronički pristup ili prema drugim neobaveznim pristupnim točkama koje su države članice uspostavile. Platformu bi trebalo osmisliti isključivo kao sredstvo međusobnog povezivanja registara, a ne kao zaseban subjekt koji ima pravnu osobnost. Platforma bi, na temelju jedinstvenih identifikatora, trebala biti u stanju iz svakog od registara država članica slati informacije nadležnim registrima drugih država članica u standardnom formatu poruke (elektronički oblik poruka koje se razmjenjuju među informacijskim sustavima kao što je, primjerice, xml) i u odgovarajućoj jezičnoj verziji.

(26) Cilj ove Direktive nije uspostaviti centraliziranu bazu registarskih podataka u koju bi se pohranjivale značajne informacije o trgovačkim društvima. U fazi provedbe sustava povezivanja središnjih registara, trgovačkih registara i registara trgovačkih društava („sustav povezivanja registara”), trebalo bi utvrditi samo skup podataka potrebnih za ispravno funkcioniranje platforme. Opseg tih podataka trebao bi posebice obuhvaćati operativne podatke, rječnike i glosare. Trebalo bi ga utvrditi uzimajući u obzir i potrebu osiguravanja učinkovitog funkcioniranja sustava povezivanja registara. Ti bi se podaci trebali koristiti u svrhu omogućavanja rada platforme i nikada ne bi smjeli postati javno dostupni u izravnom obliku. Osim toga, platforma ne bi smjela mijenjati ni sadržaj podataka o trgovačkim društvima pohranjenih u nacionalnim registrima ni informacije o trgovačkim društvima koje se prenose sustavom povezivanja registara.

(27) S obzirom na to da cilj Direktive 2012/17/EU Europskog parlamenta i Vijeća (12) nije bio usklađivanje nacionalnih sustava središnjih registara, trgovačkih registara i registara trgovačkih društava, tom direktivom za države članice nije utvrđena obveza izmjene unutarnjeg sustava njihovih registara, posebno u vezi s upravljanjem podacima i njihovim pohranjivanjem, naknadama te korištenjem i otkrivanjem informacija za nacionalne potrebe.

(28) Na portalu bi se, primjenom platforme, trebali obrađivati upiti pojedinačnih korisnika u vezi s informacijama o trgovačkim društvima i njihovim podružnicama otvorenima u drugim državama članicama koje su pohranjene u nacionalnim registrima. To bi trebalo omogućiti prikazivanje rezultata pretraživanja na portalu, uključujući oznake s pojašnjenjima na svim službenim jezicima Unije, na kojima su popisane informacije stavljene na raspolaganje. S ciljem poboljšanja zaštite trećih osoba u drugim državama članicama, na portalu bi osim toga trebale biti dostupne osnovne informacije o pravnoj valjanosti dokumenata i podataka objavljenih u skladu sa zakonodavstvom država članica donesenim u skladu s ovom Direktivom.

(29) Države članice trebale bi moći uspostaviti jednu ili više neobaveznih pristupnih točaka, koje bi mogle utjecati na korištenje i funkcioniranje platforme. Stoga bi Komisiju trebalo obavijestiti o njihovom uspostavljanju kao i o svim bitnim promjenama njihova funkcioniranja, a posebno o njihovom zatvaranju. Takva obavijest ni na koji način ne bi trebala ograničiti ovlasti država članica u vezi s uspostavljanjem i funkcioniranjem neobaveznih pristupnih točaka.

(30) Trgovačka društva i njihove podružnice otvorene u drugim državama članicama trebale bi imati jedinstvene identifikatore koji bi omogućili njihovu nedvojbenu identifikaciju unutar Unije. Identifikator bi se koristio za komunikaciju među registrima putem sustava povezivanja registara. Stoga trgovačka društva i podružnice ne bi trebali biti dužni navoditi jedinstveni identifikator na dopisima ili narudžbenicama društva navedenima u ovoj Direktivi. Za potrebe vlastite komunikacije ona bi trebala nastaviti koristiti nacionalni registracijski broj.

(31) Trebalo bi omogućiti uspostavljanje jasne veze između registra trgovačkog društva i registara njegovih podružnica otvorenih u drugim državama članicama koja se sastoji od razmjene informacija o otvaranju i okončanju svih postupaka likvidacije ili stečajnih postupaka nad trgovačkim društvom i o brisanju trgovačkog društva iz registra ako to za sobom povlači pravne posljedice u državi članici u kojoj se nalazi registar trgovačkog društva. Iako bi države članice trebale imati pravo odlučivati o postupcima koje će primjenjivati u pogledu podružnica registriranih na njihovom državnom području, trebale bi barem osigurati da se podružnice trgovačkog društva koje je prestalo izbrišu iz registra bez nepotrebne odgode te, ako je to primjenjivo, nakon postupka likvidacije dotične podružnice. Ova se obveza ne bi trebala primjenjivati na podružnice trgovačkih društava koja su izbrisana iz registra, ali imaju pravnog sljednika kao što je to slučaj kod svake promjene pravnog oblika društva, spajanja ili podjele društva ili prekograničnog prijenosa njegova sjedišta.

(32) Odredbe ove Direktive koje se odnose na povezivanje registara ne bi se trebale primjenjivati na podružnicu koju je u državi članici otvorilo trgovačko društvo koje nije uređeno pravom države članice.

(33) Države članice trebale bi osigurati da se u slučaju bilo kakvih promjena informacija o trgovačkim društvima upisanih u registar te informacije ažuriraju bez nepotrebne odgode. Ažuriranje se uobičajeno objavljuje u roku od 21 dana od primitka potpune dokumentacije o tim promjenama, uključujući provjeru zakonitosti u skladu s nacionalnim pravom. Navedeni rok trebalo bi tumačiti kao obvezu država članica da ulože razumne napore kako bi ispunile rok utvrđen u ovoj Direktivi. Rok se ne bi trebao primjenjivati na računovodstvene dokumente koje su trgovačka društva dužna podnijeti za svaku financijsku godinu. To izuzeće opravdano je preopterećenošću nacionalnih registara poslom tijekom izvještajnih razdoblja. U skladu s općim pravnim načelima koja su zajednička svim državama članicama, rok od 21 dana trebalo bi privremeno obustaviti u slučajevima više sile.

(34) Ako Komisija odluči razviti platformu i/ili upravljati njome putem treće osobe, to bi trebalo učiniti u skladu s Uredbom (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (13). Odgovarajuću razinu uključenosti država članica u taj proces trebalo bi osigurati utvrđivanjem tehničkih specifikacija za potrebe postupka javne nabave, putem provedbenih akata donesenih u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 5. Uredbe (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (14).

(35) Ako Komisija odluči upravljati platformom putem treće osobe, trebalo bi osigurati kontinuitet usluga koje se pružaju sustavom povezivanja registara kao i odgovarajući javni nadzor nad funkcioniranjem platforme. Detaljna pravila o operativnom upravljanju platformom trebalo bi donijeti provedbenim aktima donesenima u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 5. Uredbe (EU) br. 182/2011. U svakom slučaju trebalo bi osigurati uključenost država članica u funkcioniranje čitavog sustava redovnim dijalogom između Komisije i predstavnika država članica o pitanjima funkcioniranja sustava povezivanja registara i njegova budućeg razvoja.

(36) Za povezivanje središnjih registara, trgovačkih registara i registara trgovačkih društava potrebna je koordinacija nacionalnih sustava koji imaju različite tehničke karakteristike. To zahtijeva donošenje tehničkih mjera i specifikacija kojima se moraju uzeti u obzir razlike među registrima. Radi osiguranja jedinstvenih uvjeta za provedbu ove Direktive, provedbene ovlasti trebalo bi dodijeliti Komisiji za rješavanje navedenih tehničkih i operativnih pitanja. Te bi ovlasti trebalo izvršavati u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.

(37) Ovom Direktivom ne bi se trebalo ograničavati pravo država članica da zaračunavaju naknade za dobivanje informacija o trgovačkim društvima putem sustava povezivanja registara, ako su takve naknade propisane nacionalnim pravom. Stoga bi tehničkim mjerama i specifikacijama za sustav povezivanja registara trebalo omogućiti utvrđivanje načinâ plaćanja. U tom pogledu ovom Direktivom ne bi se trebalo prejudicirati nikakvo određeno tehničko rješenje jer bi načine plaćanja trebalo utvrditi u fazi donošenja provedbenih akata, uzimajući u obzir široko dostupne mogućnosti plaćanja putem interneta.

(38) Za treće zemlje moglo bi biti poželjno da u budućnosti mogu sudjelovati u sustavu povezivanja registara.

(39) Pravično rješenje u vezi s financiranjem sustava povezivanja registara zahtijeva sudjelovanje i Unije i njezinih država članica u financiranju toga sustava. Države članice trebale bi snositi financijski teret prilagodbe svojih nacionalnih registara tom sustavu, dok bi se središnji elementi sustava – odnosno, platforma i portal koji služe kao europska točka za elektronički pristup – trebali financirati iz odgovarajuće proračunske linije općeg proračuna Unije. Kako bi se dopunili elementi ove Direktive koji nisu ključni, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora u vezi s zaračunavanjem naknada za dobivanje informacija o trgovačkim društvima. To ne utječe na mogućnost nacionalnih registara da zaračunavaju naknade, ali bi moglo uključivati dodatnu naknadu za sufinanciranje održavanja i funkcioniranja platforme. Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući ona na razini stručnjaka. Prilikom pripreme i izrade delegiranih akata, Komisija bi trebala osigurati da se relevantni dokumenti Europskom parlamentu i Vijeću šalju istodobno, na vrijeme i na primjeren način.

(40) Potrebne su odredbe Unije za održavanje temeljnog kapitala, koji predstavlja jamstvo za vjerovnike, posebno zabranjivanjem svakog smanjenja temeljnog kapitala njegovom isplatom dioničarima u slučaju kada oni na to nemaju pravo i utvrđivanjem granica prava dioničkih društava na stjecanje vlastitih dionica.

(41) Ograničavanje dioničkog društva u stjecanju vlastitih dionica ne bi se trebalo primjenjivati samo na stjecanja koja izvrši sâmo društvo, nego i na ona koja izvrši bilo koja osoba koja djeluje u svoje ime, a za račun društva.

(42) Kako bi se spriječilo da dioničko društvo upotrijebi drugo društvo u kojem ima većinu glasačkih prava ili na koje može imati prevladavajući utjecaj za izvršavanje takvih stjecanja, ne poštujući s time povezana ograničenja, aranžmani kojima se uređuje stjecanje vlastitih dionica od strane društva trebali bi pokrivati najvažnije i najučestalije slučajeve u kojima dionice stječu takva druga društva. Ti aranžmani trebali bi pokrivati i upis dionica dioničkog društva.

(43) Kako bi se spriječilo zaobilaženje odredaba ove Direktive trebalo bi aranžmanima iz uvodne izjave 42. obuhvatiti i dionička društva ili društva s ograničenom odgovornošću uređena ovom Direktivom te društva uređena zakonodavstvom trećih zemalja koja imaju usporedive pravne oblike.

(44) Kada je odnos između dioničkog društva i drugog društva poput onog navedenog u uvodnoj izjavi 42. samo neizravan, čini se da bi bilo opravdano ublažiti odredbe koje se primjenjuju onda kada je taj odnos izravan, tako da se suspenzija glasačkih prava predvidi kao minimalna mjera u svrhu postizanja ciljeva ove Direktive.

(45) Nadalje, opravdano je izuzeti slučajeve u kojima posebna narav profesionalne djelatnosti isključuje mogućnost ugrožavanja postizanja ciljeva ove Direktive.

(46) Uzimajući u obzir ciljeve iz članka 50. stavka 2. točke (g) Ugovora, potrebno je da se u zakonodavstvima država članica koja se odnose na povećanje ili smanjenje temeljnog kapitala osigura poštovanje i usklađena provedba načela jednakog postupanja prema dioničarima koji su u jednakom položaju i načela zaštite vjerovnika čije su tražbine postojale prije odluke o smanjenju.

(47) Kako bi se standardizirana zaštita vjerovnika poboljšala u svim državama članicama vjerovnici bi trebali moći, pod određenim uvjetima, pribjeći sudskim ili upravnim postupcima ako su zbog smanjenja temeljnog kapitala dioničkog društva ugrožene njihove tražbine.

(48) Kako bi se osiguralo sprečavanje zlouporabe tržišta države članice trebale bi za potrebe provedbe ove Direktive voditi računa o odredbama Uredbe (EU) br. 596/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (15).

(49) Zaštita interesa članova društva i trećih osoba zahtijeva koordinaciju zakonodavstava država članica koja se odnose na spajanja dioničkih društava te da se odredbe o spajanjima uvedu u zakonodavstva svih država članica.

(50) U kontekstu takve koordinacije posebno je važno da dioničari društava koja se spajaju budu na odgovarajući i što je moguće objektivniji način informirani te da njihovih prava budu primjereno zaštićena. Međutim, ako se svi dioničari tako dogovore, nije potrebno zahtijevati preispitivanje nacrta uvjeta za spajanje od strane neovisnog stručnjaka za potrebe dioničara.

(51) Vjerovnike, uključujući imatelje zadužnica i osobe koje imaju druga prava u odnosu na društva koja se spajaju, trebalo bi zaštititi kako spajanje ne bi nepovoljno utjecalo na njihove interese.

(52) Zahtjevi u vezi s objavljivanjem podataka radi zaštite interesa članova društva i trećih osoba trebali bi obuhvaćati spajanja kako bi treće osobe bile odgovarajuće informirane.

(53) Zaštitni mehanizmi koji se pružaju članovima društva i trećim osobama u vezi sa spajanjima dioničkih društava trebali bi obuhvaćati određene pravne postupke koji su u bitnim značajkama slični spajanju kako se obveza pružanja takve zaštite ne bi mogla izbjeći.

(54) Kako bi se osigurala pravna sigurnost u pogledu odnosa između dotičnih društava, te između njih i trećih osoba, kao i između članova društva, neophodno je ograničiti slučajeve u kojima može doći do ništavosti tako da se propiše uklanjanje nedostataka kad god je to moguće i da se ograniči rok u kojem se može pokrenuti postupak utvrđivanja ništavosti.

(55) Ovom se Direktivom također olakšava prekogranično spajanje društava kapitala. Zakonodavstvom država članica trebalo bi dopustiti prekogranično spajanje nacionalnog društva kapitala i društva kapitala iz druge države članice ako je nacionalnim pravom dotičnih država članica dopušteno spajanje tih vrsta društva.

(56) Kako bi se olakšali postupci prekograničnog spajanja trebalo bi utvrditi da, osim ako je ovom Direktivom drukčije predviđeno, svako društvo koje sudjeluje u prekograničnom spajanju i svaka dotična treća osoba i dalje podliježu odredbama i formalnostima nacionalnog prava koje bi se primjenjivalo u slučaju nacionalnog spajanja. Nijednom od odredaba ili formalnosti nacionalnog prava na koje se upućuje u ovoj Direktivi ne bi trebalo uvoditi ograničenja slobode poslovnog nastana ili slobodnog kretanja kapitala, osim ako se ta ograničenja mogu opravdati u skladu sa sudskom praksom Suda Europske unije, a posebno zahtjevima od općeg interesa, a neophodna su i razmjerna za postizanje takvih prevladavajućih zahtjeva.

(57) Zajednički nacrt uvjeta za prekogranično spajanjetrebalo bi sastaviti uz istovjetne uvjete za svako od dotičnih trgovačkih društava u različitim državama članicama. Trebalo bi stoga utvrditi minimalni sadržaj takvog zajedničkog nacrta uvjeta, a trgovačkim društvima ostaviti slobodu da dogovore ostale uvjete.

(58) Kako bi se zaštitili interesi članova društva i ostalih osoba zajednički nacrt uvjeta za prekogranično spajanje i zaključenje prekograničnog spajanja trebali bi se objaviti unosom u odgovarajući javni registar za svako trgovačko društvo koje se spaja.

(59) Zakonodavstvima svih država članica trebalo bi predvidjeti da na nacionalnoj razini jedan ili više stručnjaka, za svako trgovačko društvo koje se spaja, izrade izvješće o zajedničkom nacrtu uvjeta za prekogranično spajanje. Kako bi se ograničili troškovi za stručnjake povezani s prekograničnim spajanjem, trebalo bi predvidjeti mogućnost izrade jedinstvenog izvješća namijenjenog svim članovima trgovačkih društava koja sudjeluju u prekograničnom spajanju. Zajednički nacrt uvjeta za prekogranično spajanjetrebala bi odobriti glavna skupština svakog od tih trgovačkih društava.

(60) Kako bi se olakšali postupci prekograničnog spajanja trebalo bi predvidjeti da praćenje zaključivanja i zakonitosti postupka donošenja odluka u svakom trgovačkom društvu koje se spaja provodi nacionalno tijelo u čijoj je nadležnosti svako od tih trgovačkih društava, dok bi praćenje zaključivanja i zakonitosti prekograničnog spajanja trebalo provoditi nacionalno tijelo u čijoj je nadležnosti trgovačko društvo nastalo prekograničnim spajanjem. Dotično nacionalno tijelo moglo bi biti sud, javni bilježnik ili bilo koje drugo nadležno tijelo koje imenuje dotična država članica. Također bi trebalo utvrditi nacionalno pravo prema kojem se određuje datum na koji prekogranično spajanje počinje proizvoditi učinke, odnosno pravo koje je mjerodavno za trgovačko društvo nastalo prekograničnim spajanjem.

(61) Kako bi se zaštitili interesi članova društva i trećih osoba trebalo bi navesti pravne učinke prekograničnog spajanja, pri čemu treba razlikovati ovisno o tome je li društvo nastalo prekograničnim spajanjem društvo preuzimatelj ili novo društvo. U interesu pravne sigurnosti, nakon datuma na koji je prekogranično spajanje počelo poizvoditi učinke ne bi smjelo više biti moguće spajanje proglasiti ništavim.

(62) Ovom Direktivom ne dovodi se u pitanje primjena zakonodavstva o kontroli koncentracija između poduzetnika, ni na razini Unije, prema Uredbi Vijeća (EZ) br. 139/2004 (16), ni na razini država članica.

(63) Ova Direktiva ne utječe na zakonodavstvo Unije kojim se uređuje posredovanje prilikom kreditiranja i ostalo financiranje te nacionalna pravila izrađena ili uvedena na temelju navedenog zakonodavstva Unije.

(64) Ovom Direktivom ne dovodi se u pitanje zakonodavstvo država članica kojim se zahtijevaju informacije o mjestu središnje uprave ili glavnom mjestu poslovanja predviđenom za trgovačko društvo nastalo prekograničnim spajanjem.

(65) Prava radnika, osim prava sudjelovanja, trebala bi i dalje podlijegati nacionalnim odredbama iz direktiva Vijeća 98/59/EZ (17) i 2001/23/EZ (18) te direktiva 2002/14/EZ (19) i 2009/38/EZ (20) Europskog parlamenta i Vijeća.

(66) Ako radnici imaju pravo sudjelovanja u jednom od trgovačkih društava koja se spajaju prema uvjetima utvrđenima u ovoj Direktivi i ako se nacionalnim zakonodavstvom države članice u državi u kojoj trgovačko društvo nastalo prekograničnim spajanjem ima sjedište ne predviđa ista razina sudjelovanja kao u dotičnim trgovačkim društvima koja se spajaju, između ostalog u odborima nadzornog odbora koji imaju ovlast donošenja odluka, ili se ne predviđa isto pravo na ostvarivanje prava radnika u trgovačkim društvima nastalima prekograničnim spajanjem, trebalo bi urediti sudjelovanje radnika u trgovačkom društvu nastalom prekograničnim spajanjem i njihovu uključenost u u definiranje takvih prava. U tu bi svrhu, kao temelj, trebalo uzeti načela i postupke predviđene u Uredbi Vijeća (EZ) br. 2157/2001 (21) i Direktivi Vijeća 2001/86/EZ (22) koji, međutim, podliježu izmjenama koje se smatraju potrebnima jer će nastalo trgovačko društvo podlijegati nacionalnom zakonodavstvu države članice u kojoj ono ima sjedište. Države članice mogu u skladu s člankom 3. stavkom 2. točkom (b) Direktive 2001/86/EZ osigurati brz početak pregovora u skladu s člankom 133. ove Direktive, kako se spajanja ne bi nepotrebno odgađala.

(67) U svrhu utvrđivanja razine sudjelovanja radnika u trgovačkim društvima koja se spajaju, u obzir bi trebalo uzeti i udio predstavnika radnika među članovima uprave, koja upravlja jedinicama društva zaduženima za ostvarivanje profita (profit units), pod uvjetom da je sudjelovanje radnika predviđeno.

(68) Zaštita interesa članova društva i trećih osoba zahtijeva koordinaciju zakonodavstava država članica u dijelu koji se odnosi na podjele dioničkih društava ako države članice dopuštaju takve postupke.

(69) U kontekstu takve koordinacije posebno je važno da dioničari društava uključenih u podjelu budu na odgovarajući i što je moguće objektivniji način informirani te da njihova prava budu na odgovarajući način zaštićena.

(70) Vjerovnike, uključujući imatelje zadužnica i osobe koje imaju druga prava u odnosu na društva uključena u podjelu dioničkih društava,trebalo bi zaštititi kako podjela ne bi nepovoljno utjecala na njihove interese.

(71) Zahtjevi u vezi s objavljivanjem podataka iz odjeljka 1. poglavlja III. glave I. ove Direktive trebali bi obuhvaćati podjele kako bi treće osobe bile odgovarajuće informirane.

(72) Zaštitni mehanizmi koji se pružaju članovima društva i trećim osobama u vezi s podjelama trebali bi obuhvaćati određene pravne postupke koji su u bitnim značajkama slični podjeli kako se obveza pružanja takve zaštite ne bi mogla izbjeći.

(73) Kako bi se osigurala pravna sigurnost u pogledu odnosa između dioničkih društava uključenih u podjelu, između njih i trećih osoba te između članova društva, trebalo bi ograničiti slučajeve u kojima može doći do ništavosti tako da se propiše uklanjanje nedostataka kad god je to moguće i da se ograniči rok u kojem se može pokrenuti postupak utvrđivanja ništavosti.

(74) Internetske stranice trgovačkog društva ili druge internetske stranice nude, u određenim slučajevima, alternativu objavljivanju putem registra trgovačkih društava. Države članice trebale bi moći odrediti one internetske stranice koje trgovačka društva mogu koristiti besplatno za takvo objavljivanje, kao što su internetske stranice poslovnih udruženja ili trgovačkih komora ili središnje elektroničke platforme iz ove Direktive. Kada postoji mogućnost korištenja internetskih stranica trgovačkog društva ili drugih internetskih stranica za objavljivanje nacrta uvjeta za spajanje i/ili podjelu kao i drugih dokumenata koji u vezi s time moraju biti dostupni dioničarima i vjerovnicima, trebala bi se poštovati jamstva povezana sa sigurnošću internetskih stranica i vjerodostojnošću dokumenata.

(75) Države članice trebale bi moći osigurati da se zahtjevi u vezi s opširnim izvješćivanjem ili informiranjem u pogledu spajanja ili podjele trgovačkih društava utvrđeni u poglavlju I. i poglavlju III. glave II. ne moraju poštovati ako se svi dioničari trgovačkih društava uključenih u spajanje ili podjelu tako dogovore.

(76) Svakom izmjenom poglavlja I. i poglavlja III. glave II. kojom se omogućava takav dogovor među dioničarima ne bi se trebali dovoditi u pitanje sustavi zaštite interesa vjerovnika uključenih trgovačkih društava niti pravila čiji je cilj osiguranje dostavljanja potrebnih informacija radnicima tih trgovačkih društava i javnim tijelima, kao što su porezna tijela, koja nadziru spajanje ili podjelu u skladu s važećim pravom Unije.

(77) Nije potrebno uvesti obvezu sastavljanja računovodstvenog izvještaja kada izdavatelj čiji su vrijednosni papiri uvršteni za trgovanje na uređenom tržištu objavljuje polugodišnje financijske izvještaje u skladu s Direktivom 2004/109/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (23).

(78) Izvješće neovisnog stručnjaka o nenovčanom ulogu često nije potrebno kada izvješće neovisnog stručnjaka kojim se štite interesi dioničara ili vjerovnika također mora biti sastavljeno u kontekstu spajanja ili podjele. Države članice trebale bi stoga imati mogućnost u takvim slučajevima osloboditi trgovačka društva od obveze izvješćivanja u vezi s nenovačnim ulogom ili predvidjeti da oba izvješća može sastaviti isti stručnjak.

(79) Direktivom 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (24) i Uredbom (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća (25) uređena je obrada osobnih podataka, uključujući elektronski prijenos osobnih podataka u državama članicama. Svaka obrada osobnih podataka u registrima država članica, od strane Komisije i, prema potrebi, od strane bilo koje treće osobe uključene u upravljanje platformom trebala bi se obavljati u skladu s navedenim aktima. Provedbeni akti koje je potrebno donijeti u vezi sa sustavom povezivanja registara trebali bi, kada je to primjerno, osigurati takvu usklađenost, posebno utvrđivanjem odgovarajućih zadaća i odgovornosti svih dotičnih sudionika kao i organizacijskih i tehničkih pravila koja se na njih primjenjuju.

(80) Ovom Direktivom poštujuju se temeljna prava i načela utvrđena u Povelji Europske unije o temeljnim pravima, posebno njezin članak 8. u kojem se navodi da svatko ima pravo na zaštitu osobnih podataka koji se na njega ili nju odnose.

(81) Ovom Direktivom ne bi se trebale dovoditi u pitanje obveze država članica u pogledu rokova za prenošenje u nacionalno pravo i datumâ početka primjene direktiva, koji su navedeni u Prilogu III. dijelu B,

DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:

GLAVA I.

OPĆE ODREDBE I OSNIVANJE TE FUNKCIONIRANJE DRUŠTAVA KAPITALA

POGLAVLJE I.

Predmet

Članak 1.

Predmet

Ovom se Direktivom utvrđuju mjere u vezi sa sljedećim:

— koordinacijom zaštitnih mehanizama koje, radi zaštite interesa članova društva i trećih osoba, države članice zahtijevaju od trgovačkih društava u smislu članka 54. drugog stavka Ugovora, u pogledu osnivanja dioničkih društava te održavanja i promjene njihova temeljnog kapitala, a s ciljem da se ti zaštitni mehanizmi učine istovjetnima;

— koordinacijom zaštitnih mehanizama koje, radi zaštite interesa članova društva i trećih osoba, države članice zahtijevaju od trgovačkih društava u smislu članka 54. drugog stavka Ugovora, u pogledu objavljivanja podataka, valjanosti preuzetih obveza i ništavosti dioničkih društava ili društava s ograničenom odgovornošću, a s ciljem da se ti zaštitni mehanizmi učine istovjetnima;

— zahtjevima u vezi s objavljivanjem podataka u vezi s podružnicama koje su u nekoj državi članici otvorile određene vrste trgovačkih društava uređene pravom druge države;

— spajanjima dioničkih društava;

— prekograničnim spajanjima društava kapitala;

— o podjeli dioničkih društava.

POGLAVLJE II.

Osnivanje i ništavost trgovačkog društva te valjanost njegovih obveza

Odjeljak 1.

Osnivanje dioničkog društva

Članak 2.

Područje primjene

1. Mjere koordiniranja propisane ovim odjeljkom primjenjuju se na odredbe utvrđene zakonima i drugim propisima u državama članicama koji se odnose na vrste društava navedene u Prilogu I.Tvrtka svakog društva koje ima oblik naveden u Prilogu I. mora sadržavati oznaku koja je različita od oznake koja se zahtijeva za druge vrste društava ili biti popraćena takvom oznakom.

2. Države članice mogu odlučiti da ne primjenjuju ovaj odjeljak na investicijska društva s promjenjivim temeljnim kapitalom i na zadruge osnovane kao jedna od vrsta društava navedenih u Prilogu I. U mjeri u kojoj se zakonodavstva država članica koriste tom mogućnošću tim se zakonodavstvima zahtijeva od takvih društava da u sve dokumente navedene u članku 26. uključe riječi „investicijsko društvo s promjenjivim temeljnim kapitalom” ili riječ „zadruga”.

Pojam „investicijsko društvo s promjenjivim temeljnim kapitalom” u smislu ove Direktive znači samo ona društva:

— čija je isključiva djelatnost investiranje svojih sredstava u različite vrijednosne papire, zemljišta ili drugu imovinu s jedinim ciljem raspodjele investicijskog rizika i omogućivanja svojim dioničarima koristi od rezultata upravljanja njihovom imovinom,

— koja javnosti nude vlastite dionice za upis, i

— čijim se statutom predviđa da, u granicama najmanjeg i najvećeg kapitala, u bilo kojem trenutku mogu izdati, amortizirati ili preprodati svoje dionice.

Članak 3.

Obvezne informacije koje se moraju navesti u statutu ili aktu o osnivanju društva

Statut ili akt o osnivanju društva uvijek sadržava barem sljedeće informacije:

(a) vrstu i tvrtku društva;

(b) djelatnost društva;

(c) ako društvo nema odobreni temeljni kapital, iznos upisanog temeljnog kapitala;

(d) ako društvo ima odobreni temeljni kapital, iznos odobrenog temeljnog kapitala te također iznos temeljnog kapitala upisanog u trenutku osnivanja društva ili u trenutku dobivanja dozvole za početak obavljanja djelatnosti kao i u trenutku bilo koje promjene odobrenog temeljnog kapitala, ne dovodeći u pitanje članak 14. točku (e);

(e) u mjeri u kojoj nisu određeni zakonom, pravila kojima se uređuje broj članova tijela odgovornih za zastupanje društva prema trećim osobama i postupak za njihovo imenovanje, upravljanje društvom, vođenje društva, nadzor nad društvom ili kontrola društva kao i raspodjela ovlasti među tim tijelima;

(f) trajanje društva, osim u slučaju kada je društvo osnovano na neodređeno vrijeme.

Članak 4.

Obvezne informacije koje se moraju navesti u statutu ili aktu o osnivanju ili u zasebnim dokumentima

U statutu ili u aktu o osnivanju ili u zasebnom dokumentu koji je objavljen u skladu s postupkom utvrđenim u zakonodavstvu svake države članice u skladu s člankom 16. navode se barem sljedeće informacije:

(a) sjedište;

(b) nominalna vrijednost upisanih dionica i, najmanje jednom godišnje, njihov broj;

(c) broj upisanih dionica bez navođenja nominalne vrijednosti, kada se takve dionice mogu izdati prema nacionalnom zakonodavstvu;

(d) posebni uvjeti, ako postoje, kojima se ograničava prijenos dionica;

(e) kada postoji više rodova dionica, informacije iz točaka (b), (c) i (d) za svaki rod i prava koja su povezana s dionicama svakog roda;

(f) glase li dionice na ime ili na donositelja, kada su nacionalnim zakonodavstvom predviđene obje vrste, kao i sve odredbe u vezi s preoblikovanjem takvih dionica, osim ako je postupak propisan zakonom;

(g) iznos upisanog temeljnog kapitala uplaćenog u trenutku osnivanja društva ili u trenutku dobivanja dozvole za početak obavljanja djelatnosti;

(h) nominalna vrijednost dionica ili, ako nominalna vrijednost ne postoji, broj dionica koje su izdane kao nenovčani ulog, zajedno s prirodom tog uloga i imenom osobe koja daje ulog;

(i) identitet fizičkih ili pravnih osoba, društava ili poduzeća koji su potpisali ili u čije ime je potpisan statut ili akt o osnivanju ili, ako društvo nije bilo osnovano istodobno, nacrti navedenih dokumenata;

(j) ukupan iznos, ili barem procjena, ukupnih troškova koje snosi društvo ili koji su mu zaračunani zbog osnivanja i, prema potrebi, prije nego što je društvo dobilo dozvolu za početak obavljanja djelatnosti;

(k) bilo kakve posebne pogodnosti koje su u trenutku osnivanja društva ili do trenutka dobivanja dozvole za početak obavljanja djelatnosti dodijeljene bilo komu tko je sudjelovao u osnivanju društva ili u poslovima koji su doveli do izdavanja takve dozvole.

Članak 5.

Dozvola za početak obavljanja djelatnosti

1. Kada se zakonodavstvom države članice propisuje da društvo ne smije početi obavljati djelatnosti bez odgovarajuće dozvole, u tom zakonodavstvu mora se predvidjeti i odgovornost za obveze koje je preuzelo društvo ili koje su preuzete u ime društva u razdoblju prije izdavanja ili odbijanja izdavanja takve dozvole.

2. Stavak 1. ne primjenjuje se na obveze u skladu s ugovorima koje je društvo sklopilo pod uvjetom da mu bude izdana dozvola za početak obavljanja djelatnosti.

Članak 6.

Društva s više članova

1. Kada se zakonodavstvom države članice zahtijeva da društvo osnuje više članova, činjenica da jedna osoba ima sve dionice ili da je nakon osnivanja društva broj članova društva pao ispod zakonom propisanog minimuma ne dovodi automatski do prestanka društva.

2. Ako se u slučajevima iz stavka 1. zakonodavstvom države članice dopušta da se provede likvidacija društva na temelju sudske odluke, nadležni sudac ima mogućnost dati društvu odgovarajući rok za uklanjanje nedostatka.

3. Kada je donesena sudska odluka za likvidaciju društva kako je navedeno u stavku 2. za društvo počinje postupak likvidacije.

Odjeljak 2.

Ništavost društva kapitala i valjanost njegovih obveza

Članak 7.

Opće odredbe i solidarna odgovornost

1. Mjere koordiniranja propisane ovim odjeljkom primjenjuju se na zakone i druge propise država članica koji se odnose na vrste društava navedene u Prilogu II.

2. Ako je u ime društva koje je u postupku osnivanja poduzeta radnja prije nego što je društvo steklo pravnu osobnost, a to društvo ne preuzme obveze proizašle iz te radnje, za navedene su obveze bez ograničenja solidarno odgovorne osobe koje su tu radnju poduzele, osim ako je dogovoreno drukčije.

Članak 8.

Učinci objavljivanja podataka u odnosu na treće osobe

Ako su ispunjene formalnosti objavljivanja podataka o osobama koje su, kao tijelo trgovačkog društva, ovlaštene zastupati trgovačko društvo, nije moguće pozivati se, protiv trećih osoba, na bilo kakve nepravilnosti pri imenovanju tih osoba, osim ako trgovačko društvo dokaže da su te treće osobe znale za nepravilnosti.

Članak 9.

Postupci tijela društva i zastupanje

1. Postupci tijela društva obvezuju društvo čak i ako ti postupci nisu obuhvaćeni djelatnošću društva, osim ako se takvim postupcima ne premašuju ovlasti koje su tim tijelima dodijeljene zakonom ili im se zakonom mogu dodijeliti.

Međutim, države članice mogu predvidjeti da trgovačko društvo nije obvezano kada takvi postupci nisu obuhvaćeni djelatnošću društva, ako dokaže da je treća osoba znala ili je, s obzirom na okolnosti, morala znati da dotični postupak nije obuhvaćen djelatnošću trgovačkog društva. Objava statuta sama po sebi nije dovoljan dokaz toga.

2. Na ograničenja ovlasti tijelâ trgovačkog društva, koja proizlaze iz statuta ili iz odluke nadležnih tijela, nije se moguće pozivati protiv trećih osoba, čak i kada su bila objavljena.

3. Ako se nacionalnim zakonodavstvom predviđa da se ovlaštenje za zastupanje trgovačkog društva, odstupajući od zakonskih pravila u tom području, može statutom dodijeliti jednoj ili više osoba koje postupaju zajednički, tim nacionalnim zakonodavstvom može se predvidjeti da se na takvu odredbu u statutu može pozivati protiv trećih osoba, pod uvjetom da se odnosi na opću ovlast zastupanja; pitanje da li se na takvu odredbu u statutu može pozivati protiv trećih osoba uređeno je člankom 16.

Članak 10.

Sastavljanje i ovjera akta o osnivanju i statuta društva u odgovarajućem pravnom obliku

U svim državama članicama čijim zakonodavstvima nije predviđen preventivni upravni ili sudski nadzor u trenutku osnivanja trgovačkog društva, akt o osnivanju, statut društva i sve izmjene tih dokumenata sastavljaju se i ovjeravaju u odgovarajućem pravnom obliku.

Članak 11.

Uvjeti za ništavost društva

Zakonodavstvima država članica može se urediti ništavost društava samo u skladu sa sljedećim odredbama:

(a) ništavost se mora utvrditi sudskom odlukom;

(b) ništavost se može utvrditi samo zbog sljedećih razloga: i. akt o osnivanju nije bio sastavljen ili nisu bila poštovana pravila o preventivnom nadzoru ili o zakonski određenom obliku, ii. djelatnost društva je nezakonita ili protivna javnom redu, iii. u aktu o osnivanju ili statutu nisu navedeni tvrtka trgovačkog društva, iznos pojedinačnih upisa kapitala, ukupan iznos upisanog temeljnog kapitala ili djelatnost trgovačkog društva, iv. nepoštovanje odredaba nacionalnog zakonodavstva o minimalnom iznosu temeljnog kapitala koji treba uplatiti, v. poslovna nesposobnost svih članova osnivača, vi. protivno nacionalnom zakonodavstvu kojim je trgovačko društvo uređeno, broj članova osnivača manji je od dva.

Osim razloga ništavosti iz prvog stavka, trgovačko društvo ne podliježe nijednom drugom razlogu za nepostojanje, apsolutnu ništavost ni relativnu ništavost ni utvrđivanje ništavosti.

Članak 12.

Posljedice ništavosti

1. Pitanje da li se na odluku o ništavosti koju je donio sud može pozivati protiv trećih osoba uređeno je člankom 16. Ako se nacionalnim zakonodavstvom daje trećoj osobi pravo da pobija tu odluku, ona to može učiniti u roku šest mjeseci od dana objave sudske odluke.

2. Posljedica ništavosti je početak likvidacije društva, kao i mogući prestanak društva.

3. Ništavost sama po sebi ne utječe na valjanost bilo kojih obveza koje je trgovačko društvo preuzelo ili koje su preuzete prema trgovačkom društvu, ne dovodeći u pitanje posljedice likvidacije trgovačkog društva.

4. Zakonodavstvom svake države članice mogu se urediti posljedice ništavosti na odnose između članova trgovačkog društva.

5. Imatelji udjela u temeljnom kapitalu trgovačkog društva i dalje su dužni uplaćivati kapital koji je upisan, a koji nije uplaćen, u mjeri u kojoj to zahtijevaju obveze preuzete prema vjerovnicima.

POGLAVLJE III.

Objavljivanje podataka i povezivanje središnjih registara, trgovačkih registara te registara društava

Odjeljak 1.

Opće odredbe

Članak 13.

Područje primjene

Mjere koordiniranja propisane ovim odjeljkom primjenjuju se na zakone i druge propise država članica koji se odnose na vrste društava navedene u Prilogu II.

Članak 14.

Dokumenti i podaci koje trgovačka društva moraju objavljivati

Države članice poduzimaju mjere potrebne za osiguranje obveznog objavljivanja barem sljedećih dokumenata i podataka od strane trgovačkih društava:

(a) akta o osnivanju te, ako je sadržan u zasebnom aktu, statuta;

(b) svih izmjena akata iz točke (a), uključujući produljenje trajanja trgovačkog društva;

(c) nakon svake izmjene akta o osnivanju ili statuta, cjelokupnog teksta akta o osnivanju ili statuta prema zadnjoj izmjeni;

(d) imenovanja, prestanka obavljanja funkcije i podataka o osobama koje kao tijelo osnovano u skladu sa zakonom, ili kao članovi takvog tijela: i. su ovlaštene zastupati trgovačko društvo u poslovanju s trećim osobama te u pravnim postupcima; iz objave treba biti očito mogu li osobe koje su ovlaštene zastupati društvo to činiti samostalno ili trebaju djelovati zajednički, ii. sudjeluju u upravljanju trgovačkim društvom, nadzoru nad njime ili kontroli trgovačkog društva;

(e) najmanje jednom godišnje, iznosa upisanog temeljnog kapitala, ako se u aktu o osnivanju ili statutu spominje odobreni temeljni kapital, osim ako povećanje upisanog temeljnog kapitala iziskuje izmjenu statuta;

(f) računovodstvenih dokumenata za svaku financijsku godinu koji se moraju objaviti u skladu s direktivama Vijeća 86/635/EEZ (26) i 91/674/EEZ (27) te Direktivom 2013/34/EU Europskog parlamenta i Vijeća (28);

(g) svake promjene sjedišta trgovačkog društva;

(h) likvidacije društva;

(i) svake sudske odluke kojom je utvrđena ništavost trgovačkog društva;

(j) imenovanja likvidatora, podatke o njima i njihove ovlasti, osim ako te ovlasti izričito i isključivo proizlaze iz zakona ili statuta trgovačkog društva;

(k) svakog završetka postupka likvidacije i, u državama članicama u kojima brisanje iz registra za sobom povlači pravne posljedice, svako takvo brisanje.

Članak 15.

Promjene u dokumentima i podacima

1. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da se sve promjene u dokumentima i podacima iz članka 14. unesu u odgovarajući registar iz članka 16. stavka 1. prvog podstavka te da se u skladu s člankom 16. stavcima 3. i 5. objave uobičajeno u roku od 21 dana od primitka potpune dokumentacije o tim promjenama, uključujući, prema potrebi, provjeru zakonitosti koja je prema nacionalnom pravu predviđena za upis u spis.

2. Stavak 1. ne primjenjuje se na računovodstvene dokumente iz članka 14. točke (f).

Članak 16.

Objavljivanje u registru

1. U svakoj državi članici otvara se spis u središnjem registru, trgovačkom registru ili registru trgovačkih društava („registar”), za svako društvo koje se u njoj registrira.

Države članice osiguravaju da trgovačka društva imaju jedinstveni identifikator na temelju kojeg ih se može nedvojbeno identificirati u komunikaciji među registrima putem sustava povezivanja središnjih registara, trgovačkih registara i registara trgovačkih društava uspostavljenog u skladu s člankom 22. stavkom 2. („sustav povezivanja registara”). Taj jedinstveni identifikator sadržava barem elemente koji omogućavaju identifikaciju države članice u kojoj se nalazi registar, nacionalnog registra podrijela i broja trgovačkog društva u tom registru te, prema potrebi, obilježja za sprječavanje pogrešaka pri identifikaciji.

2. Za potrebe ovog članka „elektroničkim putem” znači da su informacije prvotno poslane i primljene na svojem odredištu putem elektroničke opreme za obradu (uključujući digitalnu kompresiju) i pohranu podataka, i u cijelosti poslane, proslijeđene i primljene na način koji trebaju odrediti države članice, putem žice, radija, optičkim sredstvom ili drugim elektromagnetskim sredstvom.

3. Svi dokumenti i podaci koji se moraju objaviti na temelju članka 14. čuvaju se u spisu ili se unose u registar; predmet unosâ u registar mora u svakom slučaju biti vidljiv u spisu.

Države članice osiguravaju da trgovačka društva i druge osobe i tijela od kojih se zahtijeva da objavljuju ili pomažu u objavljivanju svih dokumenata i podataka koji se moraju objaviti na temelju članka 14., te dokumente i podatke mogu predati elektroničkim putem. Osim toga, države članice mogu zahtijevati od svih ili od određenih kategorija trgovačkih društava da sve ili određene vrste takvih dokumenata i podataka predaju elektroničkim putem.

Svi dokumenti i podaci iz članka 14. koji su predani, bilo u papirnatom obliku ili elektroničkim putem, čuvaju se u spisu ili se unose u registar u elektroničkom obliku. U tu svrhu države članice osiguravaju da sve takve dokumente i podatke koji su predani u papirnatom obliku registar pretvori u elektronički oblik.

Dokumente i podatke iz članka 14. koji su predani u papirnatom obliku do 31. prosinca 2006. registar ne mora automatski pretvoriti u elektronički oblik. Države članice ipak osiguravaju da ih registar pretvori u elektronički oblik nakon primitka zahtjeva za objavljivanje elektroničkim putem podnesenog u skladu s mjerama donesenima radi provedbe stavka 4. ovog članka.

4. Preslika cjelovitih dokumenata ili podataka iz članka 14. ili njihovih njihovih dijelova dostupna je na zahtjev. Zahtjevi se mogu podnijeti registru u papirnatom obliku ili elektroničkim putem, kako podnositelj zahtjeva odabere.

Preslike iz prvog podstavka dostupne su iz registra u papirnatom obliku ili elektroničkim putem, kako podnositelj zahtjeva odabere. To se primjenjuje u slučaju svih već predanih dokumenata i podataka. Međutim, države članice mogu odlučiti da se sve ili određene vrste dokumenata i podataka koji su predani u registar u papirnatom obliku najkasnije do 31. prosinca 2006., ne mogu dobiti iz registra elektroničkim putem ako je prošlo određeno razdoblje između datuma njihove predaje i datuma podnošenja zahtjeva registru. Takvo određeno razdoblje ne smije biti kraće od 10 godina.

Cijena izdavanja preslike cjelovitih dokumenata ili podataka iz članka 14. ili njihovih njihovih dijelova, bilo u papirnatom obliku ili elektroničkim putem, ne smije premašivati administrativne troškove.

Preslike na papiru dostavljene podnositelju zahtjeva ovjerene su kao „preslike istovjetne izvorniku”, osim ako podnositelj zahtjeva odustane od takve ovjere. Dostavljene elektroničke preslike nisu ovjerene kao „preslike istovjetne izvorniku”, osim ako podnositelj zahtjeva izričito zatraži takvu ovjeru.

Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da se ovjeravanjem elektroničkih preslika jamči i vjerodostojnost njihova podrijetla i cjelovitost njihova sadržaja, barem putem naprednog elektroničkog potpisa u smislu članka 2. stavka 2. Direktive 1999/93/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (29).

5. Objavljivanje dokumenata i podataka iz stavka 3. izvršava se objavom u nacionalnom službenom listu određenom za tu svrhu od strane države članice, bilo kao cjelovitog teksta ili kao djelomičnog teksta, ili putem upućivanja na dokument koji je pohranjen u spis ili upisan u registar. Nacionalni službeni list određen za tu svrhu može se voditi u elektroničkom obliku.

Države članice mogu odlučiti zamijeniti objavu u nacionalnom službenom listu jednako učinkovitim sredstvima, što pretpostavlja barem uporabu sustava u kojem se objavljenim informacijama može pristupiti kronološkim redom preko središnje elektroničke platforme.

6. Trgovačko društvo može se pozivati na dokumente i podatke protiv treće osobe tek nakon što su objavljeni u skladu sa stavkom 5., osim ako trgovačko društvo dokaže da su treće osobe znale za njih.

Međutim, uzimajući u obzir transakcije koje se provode prije šesnaestog dana od dana objave, na dokumente i podatke ne može se pozivati protiv trećih osoba koje dokažu da je bilo nemoguće da one znaju za njih.

7. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi izbjegle bilo kakvu nedosljednost između onog što je objavljeno u skladu sa stavkom 5. i onog što je navedeno u registru ili spisu.

Međutim, u slučaju nedosljednosti, na tekst objavljen u skladu sa stavkom 5. ne može se pozivati protiv trećih osoba; takve treće osobe mogu se, međutim, pozivati na objavljeni tekst, osim ako trgovačko društvo dokaže da su znale za tekstove pohranjene u spis ili upisane u registar.

Treće osobe mogu se, osim toga, uvijek pozivati na sve dokumente i podatke u vezi s kojima još nisu završene formalnosti objave, osim ako ih neobjavljivanje lišava učinaka.

Članak 17.

Ažurirane informacije o nacionalnom zakonodavstvu povezanom s pravima trećih osoba

1. Države članice osiguravaju dostupnost ažuriranih informacija kojima se pojašnjavaju odredbe nacionalnog zakonodavstva na temelju kojih se treće osobe mogu pozivati na podatke i sve vrste dokumenata iz članka 14. u skladu s člankom 16. stavcima 5., 6. i 7.

2. Države članice dostavljaju sve informacije koje su potrebne za objavu na europskom portalu e-pravosuđe („portal”) u skladu s pravilima i tehničkim zahtjevima portala.

3. Komisija te informacije objavljuje na portalu na svim službenim jezicima Unije.

Članak 18.

Dostupnost elektronskih preslika dokumenata i podataka

1. Elektronske preslike dokumenata i podataka iz članka 14. također su javno dostupne putem sustava povezivanja registara.

2. Države članice osiguravaju da su dokumenti i podaci iz članka 14. dostupni putem sustava povezivanja registara u standardnom formatu poruke i da im je moguće pristupiti elektroničkim putem. Države članice također osiguravaju poštovanje minimalnih standarda sigurnosti prijenosa podataka.

3. Komisija osigurava uslugu pretraživanja trgovačkih društava registriranih u državama članicama na svim službenim jezicima Unije, kako bi putem portala bili dostupni:

(a) dokumenti i podaci iz članka 14.,

(b) oznake s pojašnjenjima, dostupne na svim službenim jezicima Unije, na kojima su navedeni popisi tih podataka podataka i vrsta tih dokumenata.

Članak 19.

Naknade za dobivanje dokumena i podataka

1. Naknade koje se zaračunavaju za dobivanje dokumenata i podataka iz članka 14. putem sustava povezivanja registara ne premašuju administrativne troškove njihova dobivanja.

2. Države članice osiguravaju da su putem sustava povezivanja registara besplatno dostupni sljedeći podaci:

(a) tvrtka i pravni oblik trgovačkog društva;

(b) sjedište trgovačkog društva i država članica u kojoj je registrirano; te

(c) registracijski broj trgovačkog društva.

Države članice mogu odlučiti da, osim tih podataka, budu besplatno dostupni i drugi dokumenti i podaci.

Članak 20.

Informacije o otvaranju i okončanju postupaka likvidacije ili stečajnih postupaka i o brisanju trgovačkog društva iz registra

1. Registar trgovačkog društva bez odgode putem sustava povezivanja registara osigurava dostupnost informacija o otvaranju i okončanju svih postupaka likvidacije ili stečajnih postupaka nad trgovačkim društvom i o brisanju trgovačkog društva iz registra ako to za sobom povlači pravne posljedice u državi članici u kojoj se nalazi registar trgovačkog društva.

2. Registar podružnice bez odgode putem sustava povezivanja registara osigurava primitak informacija iz stavka 1.

3. Razmjena informacija iz stavaka 1. i 2. besplatna je za registre.

Članak 21.

Jezik objavljivanja i prijevodi dokumenata i podataka koji se moraju objaviti

1. Dokumenti i podaci koji se moraju objaviti na temelju članka 14. sastavljaju se i predaju na jednom od jezika koji je dopušten prema jezičnim pravilima koja se primjenjuju u državi članici u kojoj je spis iz članka 16. stavka 1. otvoren.

2. Osim obvezne objave iz članka 16. države članice dopuštaju da se prijevodi dokumenata i podataka iz članka 14. koji se moraju objaviti objave dobrovoljno u skladu s člankom 16. na bilo kojem(-im) službenom(-im) jeziku(-cima) Unije.

Države članice mogu propisati da se prijevod tih dokumenata i podataka mora ovjeriti.

Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi trećim osobama olakšale pristup dobrovoljno objavljenim prijevodima.

3. Osim obvezne objave iz članka 16. i dobrovoljne objave predviđene prema stavku 2. ovog članka, države članice mogu dopustiti da se dotični dokumenti i podaci koji se moraju objaviti objave u skladu s člankom 16. na bilo kojem(-im) drugom(-im) jeziku(-cima).

Države članice mogu propisati da se prijevod tih dokumenata i podataka mora ovjeriti.

4. U slučajevima nedosljednosti između dokumenata i podataka objavljenih na službenim jezicima registra i dobrovoljno objavljenih prijevoda, na potonje se ne može pozivati protiv trećih osoba. Treće osobe mogu se, međutim, pozivati na dobrovoljno objavljene prijevode, osim ako trgovačko društvo dokaže da su treće osobe znale za verziju koja je bila predmetom obvezne objave.

Članak 22.

Sustav povezivanja registara

1. Uspostavlja se europska središnja platforma („platforma”).

2. Sustav povezivanja registara čine:

— registri država članica,

— platforma,

— portal koji služi kao europska točka za elektronički pristup.

3. Države članice osiguravaju interoperabilnost svojih registara unutar sustava povezivanja registara putem platforme.

4. Države članice mogu uspostaviti neobavezne pristupne točke sustavu povezivanja registara. One bez nepotrebne odgode obavješćuju Komisiju o uspostavi takvih pristupnih točaka i o svim značajnim promjenama u njihovu funkcioniranju.

5. Pristup informacijama iz sustava povezivanja registara osigurava se putem portala i putem neobaveznih pristupnih točaka koje su uspostavile države članice.

6. Uspostavljanje sustava povezivanja registara ne utječe na postojeće bilateralne sporazume sklopljene među državama članicama u vezi s razmjenom informacija o trgovačkim društvima.

Članak 23.

Razvoj platforme i upravljanje njome

1. Komisija odlučuje o tome hoće li razviti platformu i/ili upravljati njome sâma ili putem treće osobe.

Ako Komisija odluči razviti platformu ili upravljati njome putem treće osobe, izbor treće osobe i provedba, od strane Komisije, sporazuma sklopljenog s tom trećom osobom obavlja se u skladu s Uredbom (EU, Euratom) br. 966/2012.

2. Ako Komisija odluči razviti platformu putem treće osobe, provedbenim aktima utvrđuje tehničke specifikacije za potrebe postupka javne nabave i trajanje sporazuma koji će se sklopiti s tom trećom osobom.

3. Ako Komisija odluči upravljati platformom putem treće osobe, provedbenim aktima donosi detaljna pravila o operativnom upravljanju platformom.

Operativno upravljanje platformom obuhvaća posebno:

— nadzor nad funkcioniranjem platforme,

— sigurnost i zaštitu podataka koji se šalju i razmjenjuju putem platforme,

— koordinaciju odnosa između registara država članica i treće osobe.

Nadzor nad funkcioniranjem platforme provodi Komisija.

4. Provedbeni akti iz stavaka 2. i 3. donose se u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 164. stavka 2.

Članak 24.

Provedbeni akti

Komisija provedbenim aktima donosi sljedeće:

(a) tehničke specifikacije kojima se utvrđuju načini komunikacije elektroničkim putem za potrebe sustava povezivanja registara;

(b) tehničke specifikacije komunikacijskih protokola;

(c) tehničke mjere kojima se osiguravaju minimalni sigurnosni standardi informacijske tehnologije pri komunikaciji i širenju informacija unutar sustava povezivanja registara;

(d) tehničke specifikacije kojima se utvrđuju načini razmjene informacija između registra trgovačkog društva i registra podružnice kako je navedeno u člancima 20. i 34.;

(e) detaljan popis podataka koji se šalju u svrhu razmjene informacija među registrima, kako je navedeno u člancima 20., 34. i 130.;

(f) tehničke specifikacije kojima se utvrđuje struktura standardnog formata poruke u svrhu razmjene informacija između registara, platforme i portala;

(g) tehničke specifikacije kojima se utvrđuje skup podataka potrebnih kako bi platforma ispunjavala svoje funkcije te način pohrane, uporabe i zaštite takvih podataka;

(h) tehničke specifikacije kojima se utvrđuju struktura i uporaba jedinstvenog identifikatora za komunikaciju među registrima;

(i) specifikacije kojima se utvrđuju tehnički načini funkcioniranja sustava povezivanja registara u pogledu širenja i razmjene informacija kao i specifikacije kojima se utvrđuju usluge informacijske tehnologije koje pruža platforma, a koje osiguravaju prijenos poruka u odgovarajućoj jezičnoj verziji;

(j) usklađene kriterije u vezi s uslugom pretraživanja dostupnom na portalu;

(k) načine plaćanja, uzimajući u obzir dostupne načine plaćanja kao što je plaćanje putem interneta;

(l) pojedinosti oznaka s pojašnjenjima na kojima su navedeni popisi podataka i vrste dokumenata iz članka 14.;

(m) tehničke uvjete dostupnosti usluga koje pruža sustav povezivanja registara;

(n) postupak i tehničke zahtjeve za povezivanje neobaveznih pristupnih točaka s platformom.

Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 164. stavka 2.

Članak 25.

Financiranje

1. Uspostavljanje i budući razvoj platforme te prilagodbe portala koji proizlaze iz ove Direktive financiraju se iz općeg proračuna Unije.

2. Održavanje i funkcioniranje platforme financiraju se iz općeg proračuna Unije te se mogu sufinancirati naknadama za pristup sustavu povezivanja registara koje se zaračunavaju pojedinačnim korisnicima. Ovaj stavak ne utječe na naknade koje se zaračunavaju na nacionalnoj razini.

3. Delegiranim aktima i u skladu s člankom 163. Komisija može donijeti pravila o mogućem sufinanciranju platforme zaračunavanjem naknada i, u tom slučaju, o iznosu naknada koje se zaračunavaju pojedinačnim korisnicima u skladu sa stavkom 2. ovog članka.

4. Nijedna naknada koja se određuje u skladu sa stavkom 2. ovog članka ne utječe na eventualne naknade koje zaračunavaju države članice za dobivanje dokumenata i podataka kako je navedeno u članku 19. stavku 1.

5. Nijedna naknada koja se određuje u skladu sa stavkom 2. ovog članka ne zaračunava se za dobivanje podataka iz članka 19. stavka 2. točaka (a), (b) i (c).

6. Svaka država članica snosi troškove prilagodbe vlastitih nacionalnih registara kao i troškove njihova održavanja i funkcioniranja koji proizlaze iz ove Direktive.

Članak 26.

Informacije o dopisima i narudžbenicama

Države članice propisuju da se na dopisima i narudžbenicama, bilo da su u papirnatom obliku ili koriste neki drugi medij, navode sljedeći podaci:

(a) informacije potrebne kako bi se identificirao registar u kojem se čuva spis iz članka 16., zajedno s brojem trgovačkog društva u tom registru;

(b) pravni oblik trgovačkog društva, mjesto njegova sjedišta i, prema potrebi, činjenica da je društvo u likvidaciji.

Ako se u tim dokumentima spominje temeljni kapital trgovačkog društva, navodi se upisani kapital i uplaćeni kapital.

Države članice propisuju da internetske stranice društva moraju sadržavati barem podatke iz prvog stavka i, ako je to primjenjivo, navod o upisanom kapitalu i uplaćenom kapitalu.

Članak 27.

Osobe koje obavljaju formalnosti u vezi s objavljivanjem

Svaka država članica određuje osobe koje su dužne obavljati formalnosti u vezi s objavljivanjem.

Članak 28.

Sankcije

Svaka država članica predviđa odgovarajuće sankcije barem u slučaju:

(a) neobjavljivanja računovodstvenih dokumenata kako se zahtijeva člankom 14. točkom (f);

(b) ako obvezni podaci predviđeni u članku 26. nisu navedeni u komercijalnim dokumentima ili na internetskim stranicama društva.

Odjeljak 2.

Pravila o objavljivanju koja se primjenjuju na podružnice trgovačkih društava iz drugih država članica

Članak 29.

Objavljivanje dokumenta i podataka koji se odnose na podružnicu

1. Dokumenti i podaci koje se odnose na podružnicu koju je u državi članici otvorilo trgovačko društvo vrste navedene u Prilogu II., koje je uređeno pravom druge države članice, objavljuju se prema pravu države članice podružnice, u skladu s člankom 16.

2. Kada se zahtjevi u vezi s objavljivanjem za podružnicu razlikuju od onih za trgovačko društvo, zahtjevi u vezi s objavljivanjem za podružnicu imaju prednost s obzirom na transakcije koje se provode s podružnicom.

3. Dokumenti i podaci iz članka 30. stavka 1. postaju javno dostupni putem sustava povezivanja registara. Članak 18. i članak 19. stavak 1. primjenjuju se mutatis mutandis.

4. Države članice osiguravaju da podružnice imaju jedinstveni identifikator na temelju kojeg će ih se moći nedvojbeno identificirati u komunikaciji među registrima putem sustava povezivanja registara. Taj jedinstveni identifikator sadržava barem elemente koji omogućavaju identifikaciju države članice u kojoj se nalazi registar, nacionalnog registra podrijetla i broja podružnice u tom registru te, prema potrebi, obilježja za sprječavanje pogrešaka pri identifikaciji.

Članak 30.

Dokumenti i podaci koji se moraju objaviti

1. Obveznim objavljivanjem predviđenim u članku 29. obuhvaćeni su samo sljedeći dokumenti i podaci:

(a) adresa podružnice;

(b) djelatnosti podružnice;

(c) registar u kojem se čuva spis trgovačkog društva iz članka 16., zajedno s registracijskim brojem u tom registru;

(d) tvrtka i pravni oblik trgovačkog društva te tvrtka podružnice ako se ona razlikuje od tvrtke trgovačkog društva;

(e) imenovanje, prestanak obavljanja funkcije i podaci o osobama koje su ovlaštene zastupati trgovačko društvo u poslovanju s trećim osobama te u pravnim postupcima; — kao tijelo trgovačkog društva osnovano u skladu sa zakonom ili kao članovi takvog tijela, u skladu s obvezom objavljivanja od strane trgovačkog društva kako je predviđeno u članku 14. točki (d), — kao stalni predstavnici trgovačkog društva za djelatnosti podružnice, uz naznaku opsega njihovih ovlasti;

(f) — likvidacija društva, imenovanje likvidatora, podaci o njima i njihove ovlasti te okončanje likvidacije u skladu s obvezom objavljivanja od strane trgovačkog društva kako je predviđeno u članku 14. točkama (h), (j) i (k), — stečajni postupci, aranžmani, nagodbe ili drugi slični postupci kojima trgovačko društvo podliježe;

(g) računovodstveni dokumenti u skladu s člankom 31.;

(h) zatvaranje podružnice.

2. Država članica u kojoj je podružnica otvorena može propisati objavljivanje, kako je navedeno u članku 29.,

(a) potpisa osoba iz stavka 1. točaka (e) i (f) ovog članka;

(b) akta o osnivanju te, ako je sadržan u zasebnom aktu, statuta, u skladu s člankom 14. točkama (a), (b) i (c), zajedno s izmjenama tih dokumenata;

(c) potvrde iz registra iz stavka 1. točke (c) ovog članka koja se odnosi se na postojanje trgovačkog društva;

(d) podataka o vrijednosnim papirima na teret imovine trgovačkog društva koje se nalazi u toj državi članici, pod uvjetom da se to objavljivanje odnosi na valjanost tih vrijednosnih papira.

Članak 31.

Ograničenja obveznog objavljivanja računovodstvenih dokumenata

Obvezno objavljivanje predviđeno člankom 30. stavkom 1. točkom (g) ograničava se na računovodstvene dokumente trgovačkog društva, koji su izrađeni, na kojima je obavljena revizija i koji su objavljeni u skladu s pravom države članice kojim je trgovačko društvo uređeno, u skladu s Direktivom 2006/43/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (30) i Direktivom 2013/34/EU.

Članak 32.

Jezik objavljivanja i prijevodi dokumenata koji se moraju objaviti

Država članica u kojoj je podružnica otvorena može odrediti da dokumenti iz članka 30. stavka 2. točke (b) i članka 31. moraju biti objavljeni na drugom službenom jeziku Unije te da prijevodi tih dokumenata moraju biti ovjereni.

Članak 33.

Objavljivanje u slučaju postojanja više podružnica u državi članici

Ako je društvo otvorilo više od jedne podružnice u državi članici, objavljivanje iz članka 30. stavka 2. točke (b) i članka 31. može se izvršiti u registru podružnice koju izabere društvo.

U slučaju iz prvog podstavka, obvezno objavljivanje od strane drugih podružnica obuhvaća podatke o registru podružnice koji se objavljuju, zajedno s brojem te podružnice u tom registru.

Članak 34.

Informacije o otvaranju i okončanju postupaka likvidacije ili stečajnih postupaka i o brisanju trgovačkog društva iz trgovačkog registra

1. Članak 20. primjenjuje se na registar trgovačkih društava, odnosno na registar podružnica.

2. Države članice utvrđuju postupak koji se mora slijediti nakon primitka informacija iz članka 20. stavaka 1. i 2. Tim se postupkom osigurava da se podružnice trgovačkog društva koje je prestalo ili je zbog drugih razloga izbrisano iz registra također bez nepotrebne odgode izbrišu iz registra.

3. Druga rečenica stavka 2. ne odnosi se na podružnice trgovačkih društava koja su izbrisana iz registra zbog bilo kakve promjene pravnog oblika dotičnog trgovačkog društva, spajanja ili podjele društva ili prekograničnog prijenosa njegova sjedišta.

Članak 35.

Informacije o dopisima i narudžbenicama

Države članice propisuju da se na dopisima i narudžbenicama kojima se koristi podružnica navode, osim informacija koje se propisuju člankom 26., registar u kojem se čuva spis o podružnici, zajedno s brojem podružnice u tom registru.

Odjeljak 3.

Pravila o objavljivanju koja se primjenjuju na podružnice trgovačkih društava iz trećih zemalja

Članak 36.

Objavljivanje dokumenta i podataka koji se odnose na podružnicu

1. Dokumenti i podaci koji se odnose na podružnicu koju je u državi članici otvorilo trgovačko društvo koje nije uređeno pravom države članice, ali ima pravni oblik koji se može usporediti s vrstama trgovačkih društava navedenih u Prilogu II., objavljuju se u skladu s pravom države podružnice, kako je utvrđeno u članku 16.

2. Primjenjuje se članak 29. stavak 2.

Članak 37.

Obvezujući dokumenti i podaci koji se moraju objaviti

Obvezno objavljivanje predviđeno u članku 36. obuhvaća barem sljedeće dokumente i podatke:

(a) adresa podružnice;

(b) djelatnosti podružnice;

(c) država čijim je pravom trgovačko društvo uređeno;

(d) ako je tako predviđeno tim pravom, registar u koji je trgovačko društvo upisano i registracijski broj trgovačkog društva u tom registru;

(e) akt o osnivanju te, ako je sadržan u zasebnom aktu, statut, sa svim izmjenama tih dokumenata;

(f) pravni oblik trgovačkog društva, glavno mjesto i predmet poslovanja te najmanje jednom godišnje iznos upisanog temeljnog kapitala, ako ti podaci nisu navedeni u dokumentima iz točke (e);

(g) tvrtka trgovačkog društva i tvrtka podružnice ako se ona razlikuje od tvrtke trgovačkog društva;

(h) imenovanje, prestanak obavljanja funkcije i podaci o osobama koje su ovlaštene zastupati trgovačko društvo u poslovanju s trećim osobama te u pravnim postupcima; — kao tijelo trgovačkog društva osnovano u skladu sa zakonom ili kao članovi takvog tijela, — kao stalni predstavnici trgovačkog društva za djelatnosti podružnice. Navodi se opseg ovlasti osoba koje su ovlaštene zastupati trgovačko društvo, kao i mogu li te osobe samostalno zastupati trgovačko društvo ili trebaju djelovati zajednički;

(i) — likvidacija društva i imenovanje likvidatora, podatke o njima i njihove ovlasti te okončanje likvidacije, — stečajni postupci, aranžmani, nagodbe ili drugi slični postupci kojima društvo podliježe;

(j) računovodstveni dokumenti u skladu s člankom 38.;

(k) zatvaranje podružnice.

Članak 38.

Ograničenja obveznog objavljivanja računovodstvenih dokumenata

1. Obvezno objavljivanje predviđeno člankom 37. točkom (j) primjenjuje se na računovodstvene dokumente trgovačkog društva, koji su izrađeni, na kojima je obavljena revizija i koji su objavljeni u skladu s pravom države članice kojim je trgovačko društvo uređeno. Ako oni nisu izrađeni u skladu s Direktivom 2013/34/EU ili na način istovjetan toj direktivi, države članice mogu zahtijevati da se izrade i objave računovodstveni dokumenti koji se odnose na djelatnosti podružnice.

2. Primjenjuju se članci 32. i 33.

Članak 39.

Informacije o dopisima i narudžbenicama

Države članice propisuju da se na pismima i narudžbenicama kojima se koristi podružnica navodi registar u kojem se čuva spis o podružnici, zajedno s brojem podružnice u tom registru. Ako se pravom države kojim je trgovačko društvo uređeno zahtijeva upis u registar, navodi se i registar u koji je trgovačko društvo upisano, kao i registracijski broj trgovačkog društva u tom registru.

Odjeljak 4.

Aranžmani za primjenu i provedbu

Članak 40.

Sankcije

Države članice određuju odgovarajuće sankcije za slučaju da se ne ispuni obveza objavljivanja sadržaja utvrđenih u člancima 29., 30., 31., 36., 37. i 38. te ako u dopisima i narudžbenicama nedostaju obvezni podaci predviđeni u u člancima 35. i 39.

Članak 41.

Osobe koje obavljaju formalnosti u vezi s objavljivanjem

Svaka država članica određuje osobe koje su dužne obavljati formalnosti u vezi s objavljivanjem predviđene u odjeljcima 2. i 3.

Članak 42.

Iznimke od odredaba o objavljivanju računovodstvenih dokumenata za podružnice

1. Članci 31. i 38. ne primjenjuju se na podružnice koje su otvorile kreditne i financijske institucije obuhvaćene Direktivom Vijeća 89/117/EEZ (31).

2. Do naknadne koordinacije države članice nemaju obvezu primjenjivati članke 31. i 38. na podružnice koje su otvorila osiguravajuća društva.

Članak 43.

Odbor za kontakt

Odbor za kontakt osnovan na temelju članka 52. Direktive Vijeća 78/660/EEZ (32) također:

(a) olakšava, ne dovodeći u pitanje članke 258. i 259. Ugovora, usklađenu primjenu odredaba odjeljaka 2., 3. i ovog odjeljka, kroz redovite sastanke na kojima se razmatraju, posebice, praktični problemi koji nastaju u vezi s njihovom primjenom;

(b) savjetuje Komisiju, ako je to potrebno, da odredbama odjeljaka 2., 3. i ovog odjeljka nešto doda ili u njima nešto izmijeni.

POGLAVLJE IV.

Održavanje i promjena temeljnog kapitala

Odjeljak 1.

Zahtjevi u vezi s temeljnim kapitalom

Članak 44.

Opće odredbe

1. Mjere koordiniranja propisane ovim odjeljkom primjenjuju se na odredbe utvrđene zakonima i drugim propisima u državama članicama koje se odnose na vrste društava navedene u Prilogu I.

2. Države članice mogu odlučiti da ne primjenjuju odredbe ovog poglavlja na investicijska društva s promjenjivim temeljnim kapitalom i na zadruge osnovane kao jedna od vrsta društava navedenih u Prilogu I. U mjeri u kojoj se zakonodavstva država članica koriste tom mogućnošću tim se zakonodavstvima zahtijeva od takvih društava da u sve dokumente navedene u članku 26. uključe riječi „investicijsko društvo s promjenjivim temeljnim kapitalom” ili riječ „zadruga”.

Članak 45.

Minimalni temeljni kapital

1. Zakonodavstvima država članica zahtijeva se da se za osnivanje društva ili za dobivanje dozvole za početak obavljanja djelatnosti upiše minimalni temeljni kapital čiji iznos nije manji od 25 000 EUR.

2. Europski parlament i Vijeće, na prijedlog Komisije u skladu s člankom 50. stavkom 1. i člankom 50. stavkom 2. točkom (g) Ugovora, svakih pet godina preispituju i, ako je to potrebno, revidiraju iznos iz stavka 1. izražen u eurima, a s obzirom na gospodarska i monetarna kretanja u Uniji i s obzirom na tendencije da se mogućnost izbora vrste društva iz Priloga I. pruži samo velikim društvima i društvima srednje veličine.

Članak 46.

Imovina

Upisani temeljni kapital može se sastojati samo od imovine kojoj se može utvrditi gospodarska vrijednost. Međutim, obveza izvođenja radova ili pružanja usluga ne može činiti dio te imovine.

Članak 47.

Cijena za izdavanje dionica

Dionice se ne smiju izdati po cijeni koja je niža od njihove nominalne vrijednosti ili, ako nominalna vrijednost ne postoji, njihove knjigovodstvene vrijednosti.

Međutim, onima koji preuzimaju obvezu plasiranja dionica u okviru obavljanja svojeg zanimanja države članice mogu dopustiti da plaćaju manje od pune cijene za dionice koje su upisali tijekom te transakcije.

Članak 48.

Isplata dionica izdanih kao protuvrijednost za ulog

Dionice izdane kao protuvrijednost za ulog uplaćuju se u trenutku osnivanja društva ili u trenutku dobivanja dozvole za početak obavljanja djelatnosti po vrijednosti od najmanje 25 % njihove nominalne vrijednosti ili, ako nominalna vrijednost ne postoji, njihove knjigovodstvene vrijednosti.

Međutim, ako su dionice izdane kao protuvrijednost za nenovčani ulog u trenutku osnivanja društva ili u trenutku dobivanja dozvole za početak obavljanja djelatnosti, uplaćuju se u cijelosti u roku od pet godina od tog trenutka.

Odjeljak 2

Zaštitni menahizmi u pogledu temeljnog kapitala utvrđenog zakonom

Članak 49.

Izvješće stručnjaka o nenovčanom ulogu

1. O svakom se nenovčanom ulogu prije osnivanja društva ili dobivanja dozvole za početak obavljanja djelatnosti sastavlja izvješće, koje sastavljaju jedan ili više neovisnih stručnjaka koje imenuje ili potvrđuje upravno ili sudsko tijelo. Takvi stručnjaci, u skladu sa zakonodavstvom svake države članice, mogu biti fizičke osobe kao i pravne osobe, društva ili poduzeća.

2. Izvješće stručnjaka iz stavka 1. sadržava barem opis svake od stvari koje čine ulog kao i opis upotrijebljenih metoda vrednovanja te se u njemu navodi odgovaraju li vrijednosti dobivene primjenom tih metoda barem broju i nominalnoj vrijednosti ili, kada nominalna vrijednost ne postoji, knjigovodstvenoj vrijednosti i, prema potrebi, visini premije na vrijednost dionica koje se za njih moraju izdati.

3. Izvješće stručnjaka objavljuje se na način utvrđen u zakonodavstvu svake države članice, u skladu s člankom 16.

4. Države članice mogu odlučiti da ne primjenjuju ovaj članak kada je 90 % nominalne vrijednosti ili, kada nominalna vrijednost ne postoji, knjigovodstvene vrijednosti, svih dionica izdano jednom društvu ili više društava za nenovčani ulog i kada su ispunjeni sljedeći uvjeti:

(a) s obzirom na društvo koje prima takav ulog, osobe iz članka 4. točke (i) dogovorile su se o tome da izvješće stručnjaka nije potrebno;

(b) takav je sporazum objavljen kako je predviđeno u stavku 3.;

(c) društva koja daju takav ulog raspolažu rezervama koje se prema zakonu ili statutu ne smiju raspodijeliti i čija je nominalna vrijednost ili, kada nominalna vrijednost ne postoji, knjigovodstvena vrijednost, barem jednaka vrijednosti dionica koje su izdane za nenovčani ulog;

(d) društva koja daju takav ulog jamče, do iznosa koji je jednak iznosu navedenom u točki (c), za dugove društva primatelja koji nastanu između trenutka izdavanja dionica za nenovčani ulog i godine dana od objave godišnjih financijskih izvještaja tog društva za financijsku godinu u kojoj je takav ulog dan. Svaki prijenos takvih dionica zabranjen je tijekom tog razdoblja;

(e) jamstvo iz točke (d) objavljeno je, kako je predviđeno u stavku 3.; i

(f) društva koja daju takav ulog polažu iznos koji je jednak iznosu iz točke (c) u rezervu, koja se ne smije isplaćivati prije isteka roka od tri godine od objave godišnjih financijskih izvještaja društva primatelja za financijsku godinu u kojoj je takav ulog dan ili, ako je to potrebno, prije kasnijeg datuma na koji su sve tražbine povezane jamstvom iz točke (d), koje su istaknute u navedenom razdoblju.

5. Države članice mogu odlučiti da ne primjenjuju ovaj članak na osnivanje novog društva spajanjem ili podjelom u slučaju kada jedan ili više neovisnih stručnjaka sastave izvješće o nacrtu uvjeta za spajanje ili podjelu.

Kada države članice odluče primijeniti ovaj članak u slučajevima iz prvog podstavka, mogu predvidjeti da izvješće sastavljeno u skladu s ovim člankom stavkom 1. i izvješće jednog ili više neovisnih stručnjaka o nacrtu uvjeta za spajanje ili podjelu može sastaviti isti stručnjak ili isti stručnjaci.

Članak 50.

Odstupanje od obveze sastavljanja izvješća stručnjaka

1. Države članice mogu odlučiti da ne primjenjuju članak 49. stavke 1., 2. i 3. u slučaju kada se, prema odluci upravnog ili upravljačkog tijela, prenosivi vrijednosni papiri, kako su definirani u članku 4. stavku 1. točki 44. Direktive 2014/65/EU Europskog parlamenta i Vijeća (33), ili instrumenti tržišta novca, kako su definirani u članku 4. stavku 1. točki 17. navedene direktive, unose kao nenovčani ulog, a ti su vrijednosni papiri ili instrumenti tržišta novca vrednovani po ponderiranoj prosječnoj cijeni po kojoj se na jednom ili više uređenih tržišta, kako su definirana u članku 4. stavku 1. točki 21. navedene direktive, njima trgovalo tijekom dostatnog razdoblja, koje treba odrediti nacionalnim zakonodavstvom, prije stvarnog datuma unosa odgovarajućeg nenovčanog uloga.

Međutim, u slučaju kada su na cijenu utjecale izvanredne okolnosti koje bi značajno promijenile vrijednost imovine na stvarni datum njezinog unosa, uključujući situacije u kojima je tržište takvih prenosivih vrijednosnih papira ili instrumenata tržišta novca postalo nelikvidno, provodi se ponovno vrednovanje na inicijativu i pod odgovornošću upravnog ili upravljačkog tijela.

Za potrebe takvog ponovnog vrednovanja primjenjuje se članak 49. stavci 1., 2. i 3.

2. Države članice mogu odlučiti da ne primjenjuju članak 49. stavke 1., 2. i 3. u slučaju kada se, prema odluci upravnog ili upravljačkog tijela, imovina, koju ne čine prenosivi vrijednosni papiri ni instrumenti tržišta novca iz stavka 1. ovog članka, unosi kao nenovčani ulog, a čija je fer vrijednost već bila predmetom procjene ovlaštenog neovisnog stručnjaka i kada su ispunjeni sljedeći uvjeti:

(a) fer vrijednost određena je na datum najviše šest mjeseci prije stvarnog datuma unosa imovine; i

(b) vrednovanje je provedeno u skladu s općeprihvaćenim standardima vrednovanja i načelima države članice koja se primjenjuju na vrstu imovine koja se unosi.

U slučaju novih kvalifikacijskih okolnosti, koje bi značajno promijenile fer vrijednost imovine na stvarni datum njezinog unosa, provodi se ponovno vrednovanje na inicijativu i pod odgovornošću upravnog ili upravljačkog tijela.

Za potrebe ponovnog vrednovanja iz drugog podstavka primjenjuje se članak 49. stavci 1., 2. i 3.

U slučaju da takvo ponovno vrednovanje izostane, jedan ili više dioničara koji na datum donošenja odluke o povećanju temeljnog kapitala u vlasništvu imaju ukupno najmanje 5 % upisanog temeljnog kapitala društva mogu zahtijevati da vrednovanje provede neovisni stručnjak, pri čemu se primjenjuje članak 49. stavci 1., 2. i 3.

Takav dioničar odnosno takvi dioničari mogu podnijeti zahtjev sve do stvarnog datuma unosa imovine, pod uvjetom da na dan podnošenja zahtjeva još uvijek u vlasništvu imaju ukupno najmanje 5 % upisanog temeljnog kapitala društva, kao što je to bio slučaj na datum donošenja odluke o povećanju temeljnog kapitala.

3. Države članice mogu odlučiti da ne primjenjuju članak 49. stavke 1., 2. i 3., u slučaju kada se, prema odluci upravnog ili upravljačkog tijela, imovina, koju ne čine prenosivi vrijednosni papiri ni instrumenti tržišta novca iz stavka 1. ovog članka, unosi kao nenovčani ulog čija se fer vrijednost izvodi iz vrijednosti pojedinačne imovine iz zakonskih izvještaja za prethodnu financijsku godinu, pod uvjetom da su zakonski izvještaji bili predmetom revizije u skladu s Direktivom 2006/43/EZ.

Stavak 2. drugi do peti podstavak ovog članka primjenjuju se mutatis mutandis.

Članak 51.

Nenovčani ulog bez izvješća stručnjaka

1. U slučaju kada se nenovčani ulog kako je navedeno u članku 50. unosi bez izvješća stručnjaka iz članka 49. stavaka 1., 2. i 3., uz zahtjeve utvrđene u članku 4. točki (h) i u roku od mjesec dana od stvarnog datuma unosa imovine, objavljuje se izjava koja sadržava sljedeće elemente:

(a) opis nenovčanog uloga prilikom izdavanja;

(b) njegovu vrijednost, izvor vrednovanja te, prema potrebi, metodu vrednovanja;

(c) izjavu o tome odgovara li dobivena vrijednost barem broju, nominalnoj vrijednosti ili, kada nominalna vrijednost ne postoji, knjigovodstvenoj vrijednosti dionica te, prema potrebi, visini premije na dionice koje se moraju izdati za te uloge; i

(d) izjava o tome da nisu nastupile nove kvalifikacijske okolnosti u vezi s prvotnim vrednovanjem.

Objavljivanje izjave provodi se na način utvrđen zakonodavstvom svake države članice u skladu s člankom 16.

2. Kada se unos nenovčanog uloga predlaže bez izvješća stručnjaka, kako je navedeno u članku 49. stavcima 1., 2. i 3., u vezi s povećanjem temeljnog kapitala koje je predloženo u skladu s člankom 68. stavkom 2., obavijest koja sadržava datum donošenja odluke o povećanju temeljnog kapitala i informacije navedene u stavku 1. ovog članka objavljuje se na način utvrđen zakonodavstvom svake države članice u skladu s člankom 16., prije nego što unos imovine kao nenovčanog uloga počne proizvoditi učinke. U tom slučaju, izjava iz stavka 1. ovog članka ograničena je na izjavu o tome da od objavljivanja prethodno navedene obavijesti nisu nastupile nove kvalifikacijske okolnosti.

3. Svaka država članica osigurava odgovarajuće zaštitne mehanizme kojima se osigurava usklađenost s postupkom utvrđenim u članku 50. i u ovom članku, u slučaju kada se nenovčani ulog unosi bez izvješća stručnjaka kako je navedeno u članku 49. stavcima 1., 2. i 3.

Članak 52.

Znatna stjecanja nakon osnivanja ili dobivanja dozvole za početak obavljanja djelatnosti

1. Ako društvo, prije isteka roka utvrđenog nacionalnim zakonodavstvom od najmanje dvije godine od trenutka kada je bilo osnovano ili je dobilo dozvolu za početak obavljanja djelatnosti, stekne bilo kakvu imovinu koja pripada osobi ili društvu ili poduzeću iz članka 4. točke (i) kao ulog koji iznosi najmanje jednu desetinu upisanog temeljnog kapitala, to se stjecanje preispituje i njegovi detalji objavljuju se na način predviđen u članku 49. stavcima 1., 2. i 3. te se podnosi glavnoj skupštini na odobrenje.

Članci 50. i 51. primjenjuju se mutatis mutandis.

Države članice mogu također zahtijevati da se navedene odredbe primjenjuju kada imovina pripada dioničaru ili bilo kojoj drugoj osobi.

2. Stavak 1. ne primjenjuje se na stjecanja izvršena u okviru uobičajenog poslovanja društva, stjecanja izvršena prema nalogu ili pod nadzorom upravnih ili sudskih tijela kao ni na stjecanja na burzi.

Članak 53.

Obveza dioničara na uplatu ulogâ

Podložno odredbama koje se odnose na smanjenje upisanog temeljnog kapitala, dioničari ne mogu biti oslobođeni obveze uplate svojih uloga.

Članak 54.

Zaštitni mehanizmi u slučaju preoblikovanja

Do naknadnog koordiniranja nacionalnih zakonodavstava, države članice donose mjere potrebne za osiguravanje barem onakvih zaštitnih mehanizama kakvi su utvrđeni u člancima od 3. do 6. i člancima od 45. do 53. u slučaju preoblikovanja društva neke druge vrste u dioničko društvo.

Članak 55.

Izmjena statuta ili akta o osnivanju

Člancima od 3. do 6. i člancima od 45. do 54. ne dovode se u pitanje odredbe država članica o nadležnosti i postupku u vezi s izmjenom statuta ili akta o osnivanju.

Odjeljak 3.

Pravila o isplati

Članak 56.

Opća pravila o isplati

1. Osim u slučajevima smanjenja upisanog temeljnog kapitala, nije moguće izvršiti nikakve isplate dioničarima kada je neto imovina kako je navedena u godišnjim financijskim izvještajima društva na zaključni dan posljednje financijske godine manja od iznosa upisanog temeljnog kapitala uvećanog za one rezerve koje se prema zakonu ili statutu trgovačkog društva ne smiju isplaćivati, ili bi nakon takve isplate postala manja.

2. Kada iznos neuplaćenog dijela upisanog temeljnog kapitala nije uključen u imovinu prikazanu u bilanci taj se iznos odbija od iznosa upisanog temeljnog kapitala iz stavka 1.

3. Iznos isplata dioničarima ne smije premašiti iznos dobiti na kraju posljednje financijske godine uvećane za prenesenu dobit i iznose povučene iz rezervi dostupnih u tu svrhu, te umanjene za prenesene gubitke i iznose koji se u skladu sa zakonom ili statutom, unose u rezerve.

4. Pojam „isplata”, upotrijebljen u stavcima 1. i 3., uključuje, posebice, isplate dividendi i kamata u vezi s dionicama.

5. Kada se zakonodavstvom države članice dopušta isplata privremenih dividendi, primjenjuju se barem sljedeći uvjeti:

(a) sastavlja se privremena bilanca u kojoj je iskazano da su sredstva koja su na raspolaganju za isplatu dovoljna;

(b) iznos koji treba isplatiti ne smije premašiti ukupnu dobit ostvarenu od kraja posljednje financijske godine za koju su sastavljeni godišnji financijski izvještaji, uvećanu za prenesenu dobit i iznose povučene iz rezervi dostupnih u tu svrhu i umanjenu za prenesene gubitke i iznose koji se na temelju zahtjeva iz zakona ili statuta unose u rezerve.

6. Stavci od 1. do 5. ne utječu na odredbe država članica u vezi s povećanjem upisanog temeljnog kapitala kapitalizacijom rezervi.

7. Zakonodavstvom država članica može se predvidjeti odstupanje od stavka 1. u slučaju investicijskih društava s fiksnim temeljnim kapitalom.

Za potrebe ovog stavka, pojam „investicijsko društvo s fiksnim temeljnim kapitalom” znači samo društva:

(a) čija je isključiva djelatnost investiranje svojih sredstava u različite vrijednosne papire, zemljišta ili drugu imovinu s jedinim ciljem raspodjele investicijskog rizika i omogućivanja svojim dioničarima koristi od rezultata upravljanja njihovom imovinom; i

(b) koja javnosti nude vlastite dionice za upis.

U mjeri u kojoj se zakonodavstvima država članica iskoristi navedena mogućnost, njima se:

(a) zahtijeva od takvih društava da pojam „investicijsko društvo” uključe u sve dokumente navedene u članku 26.;

(b) ne dopušta da takva društva čija neto imovina padne ispod iznosa navedenog u stavku 1. izvršavaju isplatu dioničarima ako je na završni dan posljednje financijske godine ukupna imovina društva kako je navedena u godišnjim financijskim izvještajima manja, ili bi nakon takve isplate postala manja, od jednog i pol iznosa ukupnih obveza društva prema vjerovnicima kako su navedene u godišnjim financijskim izvještajima; i

(c) zahtijeva od svakog takvog društva koje izvršava isplatu dioničarima da, kada njegova neto imovina padne ispod iznosa navedenog u stavku 1., u svoje godišnje financijske izvještaje uključi odgovarajuću napomenu.

Članak 57.

Povrat nezakonito izvršenih isplata

Svaku isplatu izvršenu protivno članku 56. vraćaju dioničari koji su je primili ako društvo dokaže da su ti dioničari znali za nepravilnost izvršene isplate ili za nju, s obzirom na okolnosti, nisu mogli ne znati.

Članak 58.

Ozbiljni gubitak upisanog temeljnog kapitala

1. U slučaju ozbiljnog gubitka upisanog temeljnog kapitala, u roku utvrđenom zakonodavstvima država članica saziva se glavna skupština dioničara kako bi se ispitalo treba li u odnosu na društvo provesti likvidaciju ili je potrebno poduzeti druge mjere.

2. Iznos gubitka koji se smatra ozbiljnim gubitkom u smislu stavka 1. ne smije zakonodavstvima država članica biti određen kao iznos koji je viši od polovine upisanog temeljnog kapitala.

Odjeljak 4.

Pravila o stjecanju vlastitih dionica od strane društva

Članak 59.

Zabrana stjecanja vlastitih dionica

1. Društvo ne može upisati vlastite dionice.

2. Ako je dionice društva upisala osoba koja djeluje u svoje ime, a za račun društva, smatra se da je dioničar upisao dionice za svoj račun.

3. Osobe ili društva ili poduzeća iz članka 4. točke (i) ili, u slučaju povećanja upisanog temeljnog kapitala, članovi upravnog ili upravljačkog tijela dužni su uplaćivati uloge za dionice koje su upisane protivno ovom članku.

Međutim, zakonodavstvom države članice može se predvidjeti da se svaka takva osoba može osloboditi te obveze ako dokaže da se njoj osobno ne može pripisati nikakva krivnja.

Članak 60.

Stjecanje vlastitih dionica

1. Ne dovodeći u pitanje načelo jednakog postupanja prema svim dioničarima koji su u jednakom položaju ni Uredbu (EU) br. 596/2014, države članice mogu dopustiti društvu stjecanje vlastitih dionica, bilo da to čini ono sâmo ili preko osobe koja djeluje u svoje ime, a za račun društva. Države članice, u mjeri u kojoj su stjecanja dopuštena, određuju da za takva stjecanja vrijede sljedeći uvjeti:

(a) glavna skupština daje ovlaštenje u kojem se utvrđuju uvjeti za takvo stjecanje, a posebno najveći broj dionica koje se trebaju steći, trajanje razdoblja za koje se ovlaštenje daje, koje ne može biti dulje od razdoblja određenog nacionalnim zakonodavstvom, a koje pak ne premašuje pet godina te, u slučaju stjecanja za vrijednost, najviši i najniži ulog. Članovi upravnog ili upravljačkog tijela moraju se uvjeriti da su u trenutku izvršenja svakog ovlaštenog stjecanja poštovani uvjeti iz točaka (b) i (c);

(b) stjecanja, uključujući dionice koje je društvo steklo prethodno i koje drži, te dionice koje je stekla osoba koja djeluje u svoje ime, a za račun društva, ne mogu imati učinak smanjenja neto imovine ispod iznosa iz članka 56. stavaka 1. i 2.;

(c) u transakciju se mogu uključiti samo u cijelosti plaćene dionice.

Nadalje, države članice mogu odrediti da za stjecanja u smislu prvog podstavka vrijede bilo koji od sljedećih uvjeta:

(a) nominalna vrijednost ili, kada ona ne postoji, knjigovodstvena vrijednost stečenih dionica, uključujući dionice koje je društvo steklo prethodno i koje drži, te dionice koje je stekla osoba koja djeluje u svoje ime, a za račun društva, ne premašuje granicu koju trebaju odrediti države članice; ta granica ne smije biti niža od 10 % upisanog temeljnog kapitala;

(b) u statutu ili aktu o osnivanju društva utvrđuju se ovlasti društva za stjecanje vlastitih dionica u smislu prvog podstavka, najveći broj dionica dionica koje se trebaju steći, trajanje razdoblja za koje se ovlaštenje daje te najviši i najniži ulog;

(c) društvo ispunjava odgovarajuće zahtjeve u vezi s izvješćivanjem i objavljivanjem;

(d) od određenih društava koja odrede države članice može se zahtijevati da ponište stečene dionice pod uvjetom da se iznos, jednak nominalnoj vrijednosti poništenih dionica, uključi u rezervu koja se ne može isplatiti dioničarima, osim u slučaju smanjenja upisanog temeljnog kapitala; ta se rezerva može upotrijebiti samo u svrhu povećanja upisanog temeljnog kapitala putem kapitalizacije rezervi;

(e) stjecanjem se ne dovodi u pitanje namirenje tražbina vjerovnika.

2. Zakonodavstvima država članica mogu se predvidjeti odstupanja od stavka 1. prvog podstavka točke (a) prve rečenice u slučaju kada je stjecanje vlastitih dionica društva potrebno za sprečavanje ozbiljne i izravne štete za društvo. U takvom slučaju upravno ili upravljačko tijelo obavješćuje sljedeću glavnu skupštinu o razlozima i naravi izvršenog stjecanja, o broju i nominalnoj vrijednosti ili, ako nominalna vrijednost ne postoji, o knjigovodstvenoj vrijednosti stečenih dionica, o udjelu upisanog temeljnog kapitala koji predstavljaju i o ulogu za te dionice.

3. Države članice mogu odlučiti da ne primjenjuju stavak 1. prvi podstavak točku (a) prvu rečenicu na dionice koje stekne društvo sâmo ili osoba koja djeluje u svoje ime, a za račun društva, radi raspodjele radnicima društva ili radnicima povezanog društva. Takve dionice raspodjeljuju se u roku od 12 mjeseci od njihova stjecanja.

Članak 61.

Odstupanje od pravila o stjecanju vlastitih dionica

1. Države članice mogu odlučiti da ne primjenjuju članak 60. na:

(a) dionice stečene prilikom izvršavanja odluke o smanjenju temeljnog kapitala ili u okolnostima iz članka 82.;

(b) dionice stečene kao rezultat univerzalnog pravnog sljedništva;

(c) u cijelosti uplaćene dionice koje su stečene nenaplatno ili dionice stečene od strane banaka i drugih financijskih institucija koje kupuju dionice komisiono;

(d) dionice stečene na temelju zakonske obveza ili kao posljedica sudske odluke za zaštitu manjinskih dioničara, posebno u slučaju spajanja, promjene djelatnosti ili oblika društva, prijenosa sjedišta u inozemstvo ili uvođenja ograničenja prilikom prijenosa dionica;

(e) dionice stečene od dioničara u slučaju da ih on nije uplatio;

(f) dionice stečene radi naknade štete manjinskim dioničarima u povezanim društvima;

(g) u cijelosti uplaćene dionice koje su stečene u okviru prisilne prodaje na temelju sudskog naloga, radi plaćanja tražbina koje je društvo imalo prema vlasniku dionica; i

(h) u cijelosti uplaćene dionice koje je izdalo investicijsko društvo s fiksnim temeljnim kapitalom, kako je definirano u članku 56. stavku 7. drugom podstavku, a to društvo ili s njim povezano društvo steklo je te dionice na zahtjev investitora. Primjenjuje se članak 56. stavak 7. treći podstavak točka (a). Takva stjecanja ne mogu imati za posljedicu smanjenje neto imovine ispod iznosa upisanog temeljnog kapitala uvećanog za rezerve čija je isplata zabranjena zakonom.

2. Međutim, dionice stečene u slučajevima navedenima u stavku 1. točkama od (b) do (g) otuđuju se u roku od najviše tri godine od njihova stjecanja, osim ako nominalna vrijednost ili, ako nominalna vrijednost ne postoji, knjigovodstvena vrijednost stečenih dionica, uključujući dionice koje je društvo možda steklo preko osobe koja djeluje u svoje ime, a za račun društva, premašuje 10 % upisanog te