HR Službeni list Europske unije L 225/1

UREDBA (EU) br. 806/2014 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

od 15. srpnja 2014.

o utvrđivanju jedinstvenih pravila i jedinstvenog postupka za sanaciju kreditnih institucija i određenih investicijskih društava u okviru jedinstvenog sanacijskog mehanizma i jedinstvenog fonda za sanaciju te o izmjeni Uredbe (EU) br. 1093/2010

EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 114.,

uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,

uzimajući u obzir mišljenje Europske središnje banke (1),

uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),

djelujući u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (3),

budući da:

(1) Tijekom proteklih desetljeća Unija je napredovala u stvaranju unutarnjeg tržišta bankovnih usluga. Jače integrirano unutarnje tržište bankovnih usluga ključno je za poticanje gospodarskog rasta u Uniji i odgovarajuće financiranje realnoga gospodarstva. Financijska i gospodarska kriza pokazala je, međutim, da je funkcioniranje unutarnjeg tržišta u tom području ugroženo i da raste rizik od financijske fragmentacije. To je pravi izvor zabrinutosti na unutarnjem tržištu na kojemu bi banke trebale moći provoditi značajne prekogranične aktivnosti. Međubankovna tržišta postala su manje likvidna, a prekogranične bankarske aktivnosti smanjuju se zbog straha od širenja zaraza, manjka povjerenja u druge nacionalne bankarske sustave i sposobnost država članica da podupiru banke.

(2) Razlike između nacionalnih propisa o sanaciji u različitim državama članicama i odgovarajuća upravna praksa te nedostatak ujednačenog postupka odlučivanja u vezi sa sanacijom u bankovnoj uniji doprinose tom manjku povjerenja u ostale nacionale bankovne sustave i tržišnoj nestabilnosti jer ne osiguravaju predvidljivost u vezi s mogućim ishodom propadanja banaka.

(3) Razlike u poticajima i praksi država članica pri postupanju s vjerovnicima banaka u postupku sanacije i u sanaciji banaka koje propadaju sredstvima poreznih obveznika posebno utječu na procjenu kreditnog rizika, financijsko zdravlje i solventnost njihovih banaka i na taj način stvaraju nejednake uvjete. Time se ugrožava povjerenje javnosti u bankarski sektor i ometaju sloboda poslovnog nastana i slobodno pružanje usluga na unutarnjem tržištu jer bi troškovi financiranja bili niži da među državama članicama nema takvih razlika u praksi.

(4) Razlike između nacionalnih propisa o sanaciji u različitim državama članicama i odgovarajućoj upravnoj praksi mogu dovesti do toga da banke i klijenti imaju veće troškove kredita samo zbog mjesta poslovnog nastana i neovisno o svojoj stvarnoj kreditnoj sposobnosti. Klijenti banaka u nekim državama članicama imaju osim toga veće kamate na kredite nego klijenti banaka u drugim državama članicama, neovisno o svojoj stvarnoj kreditnoj sposobnosti.

(5) Europsko vijeće je na sastanku 18. listopada 2012. zaključilo: „U svjetlu osnovnih izazova s kojima se suočava, Ekonomsku i monetarnu uniju treba ojačati kako bi se osigurala gospodarska i socijalna dobrobit kao i stabilnost i održivi napredak” te da bi se „proces prema dubljoj ekonomskoj i monetarnoj uniji trebao oslanjati na institucionalni i pravni okvir Unije te da bi trebao biti otvoren i transparentan prema državama članicama čija valuta nije euro i poštovati cjelovitost unutarnjeg tržišta.” U tu svrhu osniva se bankovna unija koju podupiru sveobuhvatna i detaljna jedinstvena pravila o financijskim uslugama za unutarnje tržište u cjelini. Proces osnivanja bankovne unije otvoren je i transparentan prema državama članicama koje u njoj ne sudjeluju i njime se poštuje cjelovitost unutarnjeg tržišta.

(6) U svojoj rezoluciji od 7. srpnja 2010. s preporukama Komisiji o prekograničnom upravljanju krizom u bankovnom sektoru, Europski parlament je zatražio od Komisije da „u skladu s člancima 50. i 114. Ugovora o funkcioniranju Europske unije podnese jedan ili više zakonodavnih prijedloga koji se odnose na okvir EU-a za upravljanje krizom, Fond EU-a za financijsku stabilnost i sanacijski odjel”, a u svojoj rezoluciji od 20. studenoga 2012. s preporukama Komisiji o izvješću predsjednikâ Europskog vijeća, Europske komisije, Europske središnje banke i Euroskupine „Prema istinskoj Ekonomskoj i monetarnoj uniji” izjavio je da je „stajanje na kraj negativnim petljama povratne veze između država, banaka i realnog gospodarstva od ključne važnosti za nesmetano funkcioniranje EMU-a”, naglasio je „hitnu potrebu za dodatnim i dalekosežnim mjerama za rješavanje krize u bankovnom sektoru” i za „ostvarenjem potpuno operativne europske bankovne unije;” osiguravajući istodobno „kontinuirano pravilno funkcioniranje unutarnjeg tržišta za financijske usluge i slobodan protok kapitala”.

(7) Kao prvi korak prema bankovnoj uniji, jedinstveni nadzorni mehanizam ustanovljen Uredbom Vijeća (EU) br. 1024/2013 (4) trebao bi osigurati da se politika Unije koja se odnosi na bonitetni nadzor kreditnih institucija provodi na dosljedan i učinkovit način, da se jedinstvena pravila za financijske usluge primjenjuju na jednak način na sve kreditne institucije u državama članicama europodručja i onim državama koje nisu dio europodručja a koje su odlučile sudjelovati u jedinstvenom nadzornom mehanizmu (države članice sudionice) i da se nad tim kreditnim institucijama provodi nadzor najviše kvalitete.

(8) Učinkovitiji sanacijski mehanizmi ključan su instrument za izbjegavanje šteta do kojih je u prošlosti dolazilo zbog propadanja banaka.

(9) Sve dok propisi o sanaciji, praksa i pristup raspodjeli tereta ostanu u nacionalnom okviru i dok se financijska sredstva za financiranje sanacije prikupljaju i troše na nacionalnoj razini, unutarnje će tržište ostati fragmentirano. Nacionalna nadzorna tijela su, osim toga, poticana da donošenjem jednostranih mjera za zaštitu bankarskog poslovanja ograniče mogući utjecaj bankarskih kriza na svoja nacionalna gospodarstva, primjerice ograničenjem prijenosa i kreditiranja unutar grupe ili uvođenjem strožih zahtjeva u pogledu likvidnosti i kapitala društvima kćerima koja su pod njihovom nadležnošću, a pripadaju matičnom društvu koje će vjerojatno propasti. Time se ograničava prekogranična aktivnost banaka i tako stvaraju prepreke temeljnim slobodama te se narušava tržišno natjecanje na unutarnjem tržištu. Iako ih se razmatra u kontekstu jedinstvenog nadzornog mehanizma i Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća (5), sporovi između matične države i države domaćina ipak mogu smanjiti učinkovitost u prekograničnim postupcima sanacije.

(10) Kako bi se pokušalo odgovoriti na ta pitanja, postalo je nužno pojačati integraciju okvira za sanaciju kreditnih institucija i investicijskih društava (institucije) u cilju podupiranja Unije, ponovne uspostave financijske stabilnosti i postavljanja osnove za ekonomski oporavak. Direktivom 2014/59/EU učinjen je značajan korak prema usklađivanju propisa o sanaciji banaka diljem Unije i osigurana je suradnja među sanacijskim tijelima u slučaju propadanja prekograničnih banaka. Međutim, tom Direktivom uspostavljaju su minimalna pravila za usklađivanje i ona ne vodi centralizaciji donošenja odluka na području sanacije. Njome se uglavnom predviđaju zajednički sanacijski instrumenti i ovlasti dostupne nacionalnim tijelima svake države članice, ali se ostavlja sloboda nacionalnim tijelima u pogledu primjene instrumenata i nacionalnih financijskih aranžmana za potporu postupcima sanacije. Time se osigurava da su vlastima na raspolaganju instrumenti kako bi mogle dovoljno rano i brzo intervenirati u slučaju institucije koja je nezdrava ili propada kako bi se osigurao kontinuitet ključnih financijskih i ekonomskih funkcija institucije, smanjujući istodobno učinak njezinog propadanja na gospodarstvo i financijski sustav. Iako se time regulatorni zadatci i zadatci posredovanja prenose na Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) (EBA), uspostavljeno Uredbom (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (6), Direktivom 2014/59/EU se ne sprječava u potpunosti donošenje odvojenih i potencijalno nedosljednih odluka država članica u pogledu sanacije prekograničnih grupa, što može utjecati na ukupne troškove sanacije. Osim toga, predvidjevši nacionalne aranžmane financiranja, nije se dovoljno smanjila ovisnost banaka o podršci iz nacionalnih proračuna i ne sprečavaju se u potpunosti različiti pristupi država članica u pogledu primjene financijskih aranžmana.

(11) Za države članice sudionice, u kontekstu jedinstvenog sanacijskog mehanizma, centralizirana ovlast za sanaciju uspostavljena je i povjerena Jedinstvenom odboru za sanaciju osnovanim u skladu s ovom Uredbom (Odbor) i nacionalnim sanacijskim tijelima. Ta uspostava sastavni je dio procesa usklađivanja na području sanacije kojim upravljaju Direktiva.2014/59/EU i skup jedinstvenih odredbi o sanaciji iz ove Uredbe. Jedinstvena primjena sanacijskog režima u državama članicama sudionicama poboljšat će se kao rezultat povjeravanja te primjene središnjem tijelu, poput Jedinstvenog sanacijskog mehanizma. Osim toga, jedinstveni sanacijski mehanizam u neraskidivoj je vezi s procesom usklađivanja na području bonitetnog nadzora koji je pokrenut osnivanjem EBA-e, jedinstvenim pravilima o bonitetnom nadzoru (Uredba (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (7) i Direktiva (EU) br. 2013/36 Europskog parlamenta i Vijeća (8)) i, u državama članicama sudionicama, osnivanjem jedinstvenog nadzornog mehanizma kojemu se povjerava primjena pravila Unije o bonitetnom nadzoru. Nadzor i sanacija dva su komplementarna aspekta osnivanja unutarnjeg tržišta za financijske usluge čija se primjena na istoj razini smatra međusobno ovisnom.

(12) Osiguranje djelotvornih odluka o sanaciji banaka koje propadaju unutar Unije, uključujući odluke o primjeni sredstava prikupljenih na razini Unije, nužno je za konačnu uspostavu unutarnjeg tržišta u području financijskih usluga. Na unutarnjem tržištu propast banaka u jednoj državi članici može utjecati na stabilnost financijskih tržišta cijele Unije. Osiguranje djelotvornih i ujednačenih propisa o sanaciji i jednakih uvjeta financiranja sanacije u svim državama članicama, kao sredstvo osiguranja jednakih uvjeta tržišnog natjecanja i poboljšanog funkcioniranja unutarnjeg tržišta, u najvećem su interesu ne samo država članica u kojima banke posluju nego i svih drugih država članica. Bankarski sustavi na unutarnjem tržištu snažno su međusobno povezani, bankarske grupe su međunarodne, a banke imaju velik udio strane imovine. U nedostatku jedinstvenog sanacijskog mehanizma, krize institucija u državama članicama uključenima u jedinstveni nadzorni mehanizam imale bi jači negativni sistemski učinak i na države članice nesudionice. Uspostavom jedinstvenog sanacijskog mehanizma osigurat će se neutralni pristup pri postupanju s bankama koje propadaju te će se stoga povećati stabilnost institucija država članica sudionica i spriječiti „prelijevanje” krize na neuključene države članice, čime će se olakšati funkcioniranje unutarnjeg tržišta u cijelosti. Mehanizmi za suradnju u vezi s institucijama s poslovnim nastanom u državama članicama sudionicama i nesudionicama trebali bi biti jasni, te niti jedna država članica ili skupina država članica ne bi smjela biti izložena izravnoj ili neizravnoj diskriminaciji kao mjesto pružanja financijskih usluga.

(13) Da bi se vratilo povjerenje u bankovni sektor i njegov kredibilitet, ESB trenutno provodi sveobuhvatnu ocjenu bilanci svih izravno nadziranih banaka. Tom bi se ocjenom sve zainteresirane strane trebalo uvjeriti da su banke koje pristupaju jedinstvenom nadzornom mehanizmu i koje su obuhvaćene jedinstvenim sanacijskim mehanizmom u osnovi zdrave i pouzdane.

(14) Uspostavom jedinstvenog nadzornog mehanizma na temelju Uredbe (EU) br. 1024/2013 - na temelju koje bilo ESB centralno bilo nadležna nacionalna tijela u okviru jedinstvenog nadzornog mehanizma nadziru banke u državama članicama sudionicama - dolazi do neusklađenosti između nadzora tih banaka na razini Unije i nacionalnog postupanja s tim bankama pri sanaciji u skladu s odredbama Direktive 2014/59/EU koja će se riješiti osnivanjem jedinstvenog sanacijskog mehanizma.

(15) Ova Uredba primjenjuje se samo u slučaju banaka čije je domaće nadzorno tijelo ESB ili nadležno nacionalno tijelo u državama članicama čija je valuta euro ili u državama članicama čija valuta nije euro, koje su uspostavile blisku suradnju u skladu s člankom 7. Uredbe (EU) br. 1024/2013. Područje primjene ove Uredbe povezano je s područjem primjene Uredbe (EU) br. 1024/2013. Imajući na umu znatnu razinu isprepletenosti nadzornih zadaća dodijeljenih jedinstvenom nadzornom mehanizmu i mjera sanacije, uspostava centraliziranog nadzornog sustava koji djeluje u skladu s člankom 127. stavkom 6. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) od ogromne je važnosti za države članice sudionice u procesu usklađivanja sanacije. Činjenica da subjekti koji podliježu nadzoru u okviru jedinstvenog nadzornog mehanizma posebno obilježje zbog kojeg subjekti na koje se primjenjuje Uredba (EU) br. 1024/2013 imaju objektivno i značenjski drugačiji položaj za potrebe sanacije. Potrebno je donijeti mjere kojima će se uspostaviti jedinstveni nadzorni mehanizam za sve države članice sudionice tog mehanizma kako bi se olakšalo pravilno i stabilno funkcioniranje unutarnjeg tržišta.

(16) Dok banke u državama članicama izvan jedinstvenog nadzornog mehanizma podliježu mehanizmima nadzora, sanacije i financijske zaštite koji su ujednačeni na nacionalnoj razini, banke u državama članicama koje sudjeluju u jedinstvenom nadzornom mehanizmu podliježu mehanizmima Unije na području nadzora i nacionalnim mehanizmima na području sanacije i financijske zaštite. Budući da se nadzor i sanacija obavljaju na različitim razinama unutar jedinstvenog nadzornog mehanizma, intervencija i sanacija u bankama u državama članicama unutar jedinstvenog nadzornog mehanizma ne bi bili tako brzi, dosljedni i djelotvorni kao u bankama u državama članicama izvan jedinstvenog nadzornog mehanizma. Stoga je radi osiguranja ujednačenih uvjeta nužan centralizirani mehanizam za sanaciju svih banaka koje posluju u državama članicama koje sudjeluju u jedinstvenom nadzornom mehanizmu.

(17) Dok se god nadzor u državi članici obavlja izvan jedinstvenog nadzornog mehanizma, ta bi država članica trebala biti odgovorna za financijske posljedice propadanja banke. Jedinstvenim sanacijskim mehanizmom trebalo bi stoga obuhvatiti samo banke i financijske institucije s poslovnim nastanom u državama članicama koje sudjeluju u jedinstvenom nadzornom mehanizmu i podliježu, u okviru jedinstvenog nadzornog mehanizma, nadzoru ESB-a i nacionalnih tijela. Banke s poslovnim nastanom u državama članicama izvan jedinstvenog nadzornog mehanizma ne bi trebale podlijegati jedinstvenom sanacijskom mehanizmu. Podlijeganje tih država članica jedinstvenom sanacijskom mehanizmu stvorilo bi pogrešne poticaje za njih. Nadzorna tijela u tim državama članicama mogla bi postati popustljivija prema bankama u svojim nadležnostima jer ne bi u cijelosti morala snositi financijski rizik od njihovog propadanja. Stoga, da bi se osigurala usklađenost s jedinstvenim nadzornim mehanizmom, jedinstveni mehanizam za sanaciju trebao bi se primjenjivati na države članice koje sudjeluju u jedinstvenom nadzornom mehanizmu. Kad se države članice uključe u jedinstveni nadzorni mehanizam, trebale bi automatski podlijegati jedinstvenom sanacijskom mehanizmu. Jedinstveni sanacijski mehanizam mogao bi se eventualno na kraju proširiti na cijelo unutarnje tržište.

(18) Kako bi se osigurali jednaki uvjeti na unutarnjem tržištu u cjelini, ova Uredba u skladu je s Direktivom. 2014/59/EU. Time prilagođava pravila i načela te Direktive posebnostima jedinstvenog sanacijskog mehanizma i osigurava da su za njega na raspolaganju odgovarajuća sredstva. Kada Odbor, Vijeće i Komisija izvršavaju svoje ovlasti na temelju ove Uredbe, trebali bi podlijegati delegiranim aktima, regulatornim i provedbenim tehničkim standardima, smjernicama i preporukama koje je usvojila EBA na osnovi članaka od 10. do 15. i članka 16. Uredbe (EU) br. 1093/2010 unutar područja primjene Direktive 2014/59/EU. Odbor, Vijeće i Komisija trebali bi, svaki unutar svoje nadležnosti, surađivati s EBA-om i u skladu s člancima 25. i 30. Uredbe (EU) br. 1093/2010 i odgovoriti na zahtjeve za prikupljanje informacija koje im je uputila EBA u skladu s člankom 35. te Uredbe. Podsjeća se da, u skladu sa zadnjom rečenicom uvodne izjave 32. te Uredbe, „u slučajevima u kojima se relevantnim zakonodavstvom Unije diskrecijske ovlasti dodijele nadležnim tijelima […], odluke koje donosi tijelo ne mogu zamijeniti ostvarivanje tog diskrecijskog prava u skladu s pravom Unije.” Isto bi se načelo trebalo proširiti na ovu Uredbu, poštujući u potpunosti načela na kojima se temelji primarno zakonodavstvo Unije. U svijetlu tih ključnih elemenata EBA bi trebala moći svoje zadaće provoditi djelotvorno i osigurati jednakost postupanja pri provođenju sličnih zadataka između Odbora, Vijeća, Komisije i nacionalnih tijela.

(19) Jedinstveni fond za sanaciju (Fond) ključan je element bez kojega se ne može osigurati pravilno funkcioniranje jedinstvenog sanacijskog mehanizma. Ako bi financiranje sanacije dugoročno ostalo na nacionalnoj razini, veza između država i bankarskog sektora ne bi se u potpunosti prekinula i ulagatelji bi nastavili postavljati uvjete kreditiranja prema mjestu poslovnog nastana banaka, a ne prema njihovoj kreditnoj sposobnosti. Fond bi trebao doprinijeti ujednačenoj upravnoj praksi u financiranju sanacije i izbjegavanju stvaranja prepreka uživanju temeljnih sloboda, odnosno izbjegavanju narušavanja tržišnog natjecanja na unutarnjem tržištu zbog razlika u nacionalnim praksama. Fond bi se trebao financirati doprinosima banaka prikupljenima na nacionalnoj razini i udruženima na razini Unije u skladu s međuvladinim sporazumom o prijenosu i postupnom objedinjavanju tih doprinosa (Sporazum) povećavajući tako financijsku stabilnost i ograničavajući povezanost fiskalne pozicije pojedine države članice s troškovima financiranja banaka i poduzetnika koji posluju u toj državi članici. Da bi ta povezanost dodatno oslabila, odluke donesene u okviru jedinstvenog sanacijskog mehanizma ne bi trebale ugrožavati fiskalnu odgovornost država članica. U tom smislu jedino bi se izvanredna javna financijska potpora trebala smatrati smetnjom za proračunski suverenitet i fiskalne odgovornosti država članica. Posebice se smetnjom proračunskom suverenitetu ili fiskalnoj odgovornosti država članica ne bi se smjele smatrati odluke koje zahtijevaju korištenje sredstava Fonda ili sustava osiguranja depozita.

(20) Ovom Uredbom, zajedno s Direktivom 2014/59/EU, ustanovljuju se načini korištenja Fonda i opći kriteriji kako bi se utvrdilo određivanje i izračun ex ante i ex post doprinosa. Države članice sudionice i dalje su nadležne za prikupljanje doprinosa od subjekata koje se nalaze na njihovom državnom području u skladu s Direktivom 2014/59/EU i ovom Uredbom. Države članice sudionice Sporazumom će se obvezati da će na Fond prenijeti doprinose koje prikupe na nacionalnoj razini u skladu s Direktivom 2014/59/EU i ovom Uredbom. Doprinosi se tijekom prijelaznog razdoblja dodjeljuju različitim odjeljcima koji odgovaraju svakoj od država članica sudionica (nacionalni odjeljci). Ti odjeljci podlijegat će postupnom spajanju tako da će po završetku prijelaznog razdoblja prestati postojati. U sporazumu će se utvrditi uvjeti u skladu s kojima strane pristaju na prijenos doprinosa koje prikupe na nacionalnoj razini na Fond i na postupno spajanje odjeljaka. Stupanje na snagu Sporazuma bit će nužno za prijenos doprinosa koje su stranke prikupile u nacionalne odjeljke Fonda. Ovom Uredbom definirane su ovlasti Odbora koje se odnose na korištenje sredstava iz Fonda i upravljanje njime. U Sporazumu će se odrediti načini na koje Odbor može raspolagati postupno spojenim nacionalnim odjeljcima.

(21) Centralizirana primjena propisa o sanaciji institucija navedenih u Direktivi 2014/59/EU, koju bi u državama članicama sudionicama provodilo jedinstveno sanacijsko tijelo Unije, može se osigurati samo ako se propisi o uspostavi i funkcioniranju jedinstvenog sanacijskog mehanizma izravno primjenjuju u državama članicama kako bi se izbjegle razlike u tumačenju među državama članicama. Takva izravna primjenjivost koristi unutarnjem tržištu u cjelini jer će doprinijeti osiguranju poštenog tržišnog natjecanja i spriječiti prepreke temeljnim slobodama ne samo u državama članicama sudionicama nego i na cijelom unutarnjem tržištu.

(22) Odražavajući područje primjene Uredbe (EU) br. 1024/2013, jedinstvenim sanacijskim mehanizmom trebale bi biti obuhvaćene sve kreditne institucije s poslovnim nastanom u državama članicama sudionicama. U okviru jedinstvenog sanacijskog mehanizma trebalo bi međutim biti moguće provoditi izravno sanaciju svake kreditne institucije države članice sudionice kako bi se na unutarnjem tržištu tijekom postupka sanacije izbjegle asimetrije u odnosu na postupanje prema institucijama u propadanju i vjerovnicima. Ako su matična društva, investicijska društva i financijske institucije uključeni u konsolidirani nadzor ESB-a, trebali bi biti uključeni i u područje primjene jedinstvenog sanacijskog mehanizma. Iako ESB neće pojedinačno nadzirati te institucije, bit će jedino nadzorno tijelo koje će općenito procjenjivati rizik kojemu su izložene grupe, a posredno i njihovi pojedinačni članovi. Isključivanjem subjekata koji su dio konsolidiranog nadzora ESB-a iz područja primjene jedinstvenog sanacijskog mehanizma onemogućilo bi se planiranje sanacije grupa i donošenje strategije za sanaciju grupa te bi sve odluke o sanaciji bile znatno manje djelotvorne.

(23) Odluke u okviru jedinstvenog sanacijskog mehanizma morale bi se donositi na najprimjerenijoj razini. Prilikom donošenja odluka na temelju ove Uredbe Odbor i nacionalna sanacijska tijela trebali bi primjenjivati ista materijalna pravila.

(24) Uzimajući u obzir da samo institucije Unije mogu oblikovati politiku Unije na području sanacije i budući da pri usvajanju svakog pojedinog sanacijskog programa postoji pravo diskrecijske ocjene, nužno je predvidjeti odgovarajuću uključenost Vijeća i Komisije kao institucija koje u skladu s člankom 291. UFEU-a mogu izvršavati provedbene ovlasti. Ocjenu diskrecijskih aspekata odluka o sanaciji koje donese Odbor trebala bi provoditi Komisija. Uzimajući u obzir značajan učinak odluka o sanaciji na financijsku stabilnost država članica i na Uniju kao takvu, kao i na fiskalni suverenitet država članica, važno je da se provedbene ovlasti za donošenje određenih odluka koje se odnose na sanaciju dodijele Vijeću. Na Vijeću bi stoga trebalo biti da, na prijedlog Komisije, provodi učinkovitu kontrolu ocjenjivanja, koje provodi Odbor, postojanja javnog interesa te da ocjenjuju sve materijalne promjene iznosa sredstava Fonda koji će se koristiti u određenoj mjeri sanacije. Osim toga, Komisija bi trebala imati ovlast donošenja delegiranih akata u kojima će biti navedeni dodatni kriteriji ili uvjeti koje Odbor treba uzeti u obzir prilikom izvršavanja svojih raznih ovlasti. To dodjeljivanje zadaća sanacije ni na koji način ne bi trebalo onemogućavati funkcioniranje unutarnjeg tržišta za financijske usluge. EBA bi stoga trebala zadržati svoju ulogu, kao i postojeće ovlasti i zadaće: trebala bi razvijati i doprinositi dosljednoj primjeni zakonodavstva Unije koje je primjenjivo na sve države članice i jačati približavanje sanacijskih praksi u cijeloj Uniji.

(25) Kako bi se osigurala usklađenost s načelima ustanovljenima u članku 3. stavku 3. Direktive 2014/59/EU, institucije Unije trebale bi prilikom provođenja zadaća koje su im dodijeljene u skladu s ovom Uredbom osigurati postojanje odgovarajućih organizacijskih mehanizama.

(26) ESB, u funkciji nadzornog tijela unutar jedinstvenog nadzornog mehanizma, te Odbor trebali bi moći ocijeniti propada li kreditna institucija ili je vjerojatno da će propasti te postoji li razumna mogućnost da se u razumnom roku alternativnim mjerama privatnog sektora ili nadzornog tijela spriječi njezina propast. Ako smatra da su ispunjeni svi kriteriji povezani s pokretanjem sanacije, Odbor bi trebao usvojiti sanacijski program. Postupak koji se odnosi na usvajanje sanacijskog programa, koji uključuje Vijeće i Komisiju, jača potrebnu operativnu neovisnost Odbora poštujući pritom načelo delegiranja ovlasti agencijama na način na koji to tumači Sud Europske unije (Sud). Stoga se ovom Uredbom predviđa da sanacijski program koji usvoji Odbor stupa na snagu samo ako Vijeće ili Komisija ne ulože prigovor u razdoblju od 24 sata nakon što ga usvoji Odbor, ili ako program sanacije odobri Komisija. Razlozi na osnovi kojih je Vijeću dopušteno, na prijedlog Komisije, uložiti prigovor na sanacijski program Odbora trebali bi biti strogo ograničeni na postojanje javnog interesa i na materijalne promjene Komisije koje se odnose na iznos korištenja sredstava Fonda koji je predložio Odbor. Materijalnom bi se trebala smatrati promjena iznosa sredstava Fonda u visini od 5 % ili više u usporedbi s prvotnim prijedlogom Odbora. Vijeće bi prijedlog Komisije trebalo prihvatiti ili uložiti prigovor na njega, bez izmjena. Kao promatrač na sjednicama Odbora, Komisija bi trebala provjeravati je li sanacijski program koji je usvojio Odbor u potpunosti u skladu s ovom Uredbom, pruža li uravnoteženost različitih ciljeva i interesa, poštuje li javni interes i cjelovitost unutarnjeg tržišta. Budući da mjera sanacije zahtijeva vrlo brzi postupak donošenja odluka, Vijeće i Komisija trebali bi usko surađivati i Vijeće ne bi trebalo duplicirati pripremni rad koji je Komisija već obavila. Odbor bi trebao dati upute nacionalnim sanacijskim tijelima koja bi trebala poduzeti sve potrebne mjere za provedbu sanacijskog programa.

(27) Uvođenje programa za sanaciju grupe trebalo bi olakšati usklađeno sanaciju za koju je vjerojatnije da će dati najbolje rezultate za sve subjekte grupe. Odbor ili, po potrebi, nacionalna sanacijska tijela trebala bi imati ovlast primijeniti instrument prijelazne institucije na razini grupe (što može uključivati, prema potrebi, sustav podjele tereta) kako bi se cijela grupa stabilizirala. Vlasništvo nad društvima kćerima može se prenijeti na prijelaznu instituciju u cilju daljnje prodaje, bilo u paketu bilo pojedinačno, kada nastupe pravi tržišni uvjeti. Osim toga, Odbor ili, po potrebi, nacionalno sanacijsko tijelo, trebali bi imati ovlast primjene bail-in instrumenta na razini matičnog društva.

(28) Odbor bi posebice trebao imati ovlast donošenja odluka u vezi s važnim subjektima ili grupama, subjektima ili grupama koje izravno nadzire ESB ili prekograničnim grupama. Nacionalna sanacijska tijela trebala bi pomagati Odboru u planiranju sanacije i pripremi odluka o sanaciji. U slučaju subjekata i grupa koji nisu važni i nisu prekogranični, nacionalna sanacijska tijela trebala bi biti posebno odgovorna za planiranje sanacije, ocjenu provedivosti sanacije, uklanjanje prepreka provedivosti sanacije, mjere koje sanacijska tijela imaju pravo poduzeti tijekom rane intervencije te za mjere sanacije. U određenim okolnostima nacionalna sanacijska tijela trebala bi obavljati svoje zadaće na osnovi ove Uredbe i u skladu s njom, izvršavajući istodobno ovlasti koje su im dodijeljene nacionalnim zakonodavstvom i u skladu s nacionalnim zakonodavstvom u koje je prenesena Direktiva 2014/59/EU dokle god ono nije u sukobu s ovom Uredbom.

(29) Za dobro funkcioniranje unutarnjeg tržišta neophodno je primjenjivati jednaka pravila na sve sanacijske mjere, neovisno o tome poduzimaju li ih sanacijska tijela na temelju Direktive 2014/59/EU ili u okviru jedinstvenog sanacijskog mehanizma. Komisija bi trebala te mjere ocijeniti u skladu s člankom 107. UFEU-a.

(30) Gdje bi mjera sanacije uključivala dodjelu državne potpore u skladu s člankom 107. stavkom 1. UFEU-a ili potpore iz Fonda, odluka o sanaciji može se donijeti nakon što Komisija usvoji pozitivnu ili uvjetnu odluku u vezi s usklađenosti korištenja te potpore s unutarnjim tržištem. Odlukom Komisije o potpori iz Fonda korisniku se mogu nametnuti uvjeti, obveze ili pothvati. Uvjeti koje Komisija može postaviti mogu uključivati, ali nisu ograničeni na, zahtjeve u vezi s raspodjelom tereta, uključujući i zahtjev da se gubitci najprije nadoknađuju vlasničkim kapitalom te zahtjeve u vezi s doprinosima vlasnika hibridnog kapitala, podređenih vjerovnika i starijih vjerovnika, uključujući u skladu sa zahtjevima Direktive 2014/59/EU; ograničenja isplate dividendi na dionice ili kupone hibridnih instrumenata kapitala, otkup vlastitih dionica ili hibridnih instrumenata kapitala ili transakcije upravljanja kapitalom; ograničenja na stjecanje udjela u bilo kojem društvu bilo prijenosom imovine bilo prijenosom dionica; zabranu agresivnih poslovnih praksi ili strategija ili oglašavanja podrške javnom potporom; zahtjeve u vezi s tržišnim udjelima, određivanjem cijena, značajkama proizvoda ili druge zahtjeve u vezi s postupanjem; zahtjeve za planove restrukturiranja; zahtjeve u vezi s upravljanjem; zahtjeve u vezi s izvješćivanjem i objavljivanjem informacija, uključujući usklađenost s uvjetima koje odredi Komisija; zahtjeve u vezi s prodajom korisnika ili dijela ili cjelokupne njegove imovine, prava i obveza; zahtjeve u vezi s likvidacijom korisnika.

(31) Da bi se osigurao brz i djelotvoran postupak odlučivanja tijekom sanacije, Odbor bi trebao biti agencija Unije koja ima posebnu strukturu, u skladu s njezinim posebnim zadaćama, i koja se razlikuje od svih drugih agencija Unije. Njegov sastav trebao bi biti odraz jamstva da su se u obzir uzeli svi interesi u vezi s postupcima sanacije. Uzimajući u obzir misiju Odbora, predsjednika, potpredsjednika i četiri druga stalna člana Odbora trebalo bi imenovati na temelju postignuća, vještina, znanja o bankarskim i financijskim pitanjima te na temelju iskustva značajnog za financijski nadzor, uređenje i sanaciju institucija. Predsjednik, potpredsjednik i četiri druga stalna člana Odbora trebali bi se odabrati na temelju otvorenog postupka odabira o kojem bi Europski parlament i Vijeće trebali biti propisno obaviješteni i koji bi trebao biti proveden uz poštovanje načela ravnoteže spolova, iskustva i kvalifikacija. Komisija bi nadležnom odboru Europskog parlamenta trebala dostaviti uži popis kandidata za položaje predsjednika, potpredsjednika i četiri druga stalna člana Odbora. Komisija bi Europskom parlamentu na odobrenje trebala podnijeti prijedlog za imenovanje predsjednika, potpredsjednika i četiri druga stalna člana Odbora. Nakon što Europski parlament odobri taj prijedlog, Vijeće bi trebalo usvojiti provedbenu odluku kojom se imenuju predsjednik, potpredsjednik i četiri druga stalna člana Odbora.

(32) Odbor bi trebao djelovati preko izvršnih i plenarnih sjednica. Na izvršnoj sjednici Odbor bi trebali činiti njegov predsjednik, njegova četiri druga neovisna stalna člana, koji bi trebali djelovati neovisno i objektivno u interesu Unije u cjelini, te stalni promatrači koje imenuju Komisija i ESB. Odbor bi na izvršnu sjednicu o razmatranju sanacije institucije ili grupe s poslovnim nastanom u jednoj državi članici sudionici trebao pozvati člana kojega imenuje predmetna država članica i koji predstavlja njezino nacionalno sanacijsko tijelo te ga uključiti u postupak odlučivanja. Na razmatranje o prekograničnoj grupi u okviru izvršne sjednice Odbora treba pozvati i uključiti u postupak odlučivanja članove koje imenuju matična država članica i sve predmetne države članice domaćini a koji predstavljaju mjerodavna nacionalna sanacijska tijela.

(33) Odbor bi na izvršnoj sjednici trebao pripremiti sve odluke koje se odnose na postupak sanacije te, u najvećoj mogućoj mjeri, te odluke usvojiti. S obzirom na činjenicu da je priroda informacija sadržanih u sanacijskim planovima specifična za svaku instituciju, odluke koje se odnose na oblikovanje, ocjenu i odobravanje sanacijskih planova trebao bi donositi Odbor na izvršnoj sjednici. U vezi s korištenjem sredstava Fonda, važno je da prvi podnositelj zahtjeva nema prednost te da se nadzire dodjeljivanje sredstava Fonda. Kako bi se osiguralo da Odbor donosi odgovarajuće odluke, u slučajevima u kojima se zahtijeva mjera sanacije u iznosu koji premašuje prag od 5 000 000 000 eura, svaki član plenarne sjednice mogao bi moći zatražiti, poštujući strogi rok, da se o tome glasuje na plenarnoj sjednici. Ako potpora za likvidnost ne uključuje rizik ili uključuje rizik koji je znatno manji od drugih oblika potpore (posebno u slučaju kratkoročnog i jednokratnog produženja kredita solventnim institucijama u zamjenu za odgovarajući visokokvalitetni kolateral), opravdano je da se za taj oblik potpore dâ donji ponder od samo 0,5. Kada neto kumulativno korištenje Fonda tijekom prethodnih 12 uzastopnih mjeseci dosegne prag od 5 000 000 000 eura godišnje, na plenarnoj sjednici potrebno je ocijeniti primjenu sanacijskih instrumenata, uključujući korištenje Fonda te dati smjernice koje bi trebalo uzimati u obzir pri donošenju budućih odluka o sanaciji na izvršnoj sjednici. Smjernice za izvršnu sjednicu trebale bi se posebno usredotočiti na osiguravanje nediskriminacijske primjene sanacijskih instrumenata, izbjegavanje iscrpljivanja sredstava Fonda i na odgovarajuće razlikovanje između likvidnosti bez rizika ili niskog rizika i drugih oblika potpore.

(34) Budući da se sudionici postupka donošenja odluka Odbora na njegovim izvršnim sjednicama mijenjaju ovisno o državi članici u kojoj predmetna institucija ili grupa posluje, stalni sudionici trebali bi osigurati da su odluke donesene tijekom različitih sastava izvršnih sjednica Odbora dosljedne, prikladne i razmjerne.

(35) Odbor bi također trebao moći pozivati promatrače na svoje sastanke. Dodjela sanacijskih zadaća Odboru trebala bi biti dosljedna s okvirom Europskog sustava financijskog nadzora (ESFS) i njegovim osnovnim ciljem stvaranja jedinstvenih pravila i poboljšanja konvergencije nadzorne i sanacijske prakse u cijeloj Uniji. Osobito bi EBA u skladu s Uredbom (EU) 1093/2010 trebala ocjenjivati i koordinirati inicijative povezane sa sanacijskim planovima u cilju promicanja konvergentnosti na tom području. Odbor bi stoga u pravilu uvijek trebao pozivati EBA-u kada se raspravlja o predmetima za koje, u skladu s Direktivom 2014/59/EU, ESA mora donijeti tehničke standarde ili izdati smjernice. Po potrebi Odbor bi trebao moći pozvati na svoje sastanke ostale promatrače, kao što je predstavnik Europskog stabilizacijskog mehanizma (ESM).

(36) Na promatrače se odnose isti zahtjevi povezani s čuvanjem profesionalne tajne kao i na članove i osoblje Odbora te osoblje koje je razmijenjeno s državama članicama sudionicama koje provode sanacijske zadaće ili osoblje koje je iz tih država upućeno.

(37) Odbor bi trebao moći osnovati interne timove za sanaciju sastavljene od vlastitog osoblja i osoblja nacionalnih sanacijskih tijela, uključujući, po potrebi, promatrače iz država članica nesudionica. Tim internim timovima za sanaciju trebali bi upravljati koordinatori koje imenuje rukovodeće osoblje Odbora te koji bi mogli biti pozvani da kao promatrači sudjeluju na izvršnim sjednicama Odbora.

(38) Odbor i sanacijska tijela te nadležna tijela država članica nesudionica bi trebala sklopiti sporazume o razumijevanju u kojima se u glavnim crtama navodi kako će međusobno surađivati u obavljanju svojih zadaća u skladu s Direktivom 2014//EU. Sporazumi o razumijevanju mogli bi, između ostalog, razjasniti savjetovanje u vezi s odlukama Odbora koje utječu na društva kćeri s poslovnim nastanom odnosno podružnice smještene u državama članicama nesudionicama, gdje matična društva imaju poslovni nastan u jednoj od država članica sudionica. Sporazume bi trebalo redovito revidirati.

(39) Odbor bi trebao djelovati neovisno. Trebao bi moći obrađivati slučajeve velikih grupa i djelovati brzo i nepristrano. Odbor bi trebao osigurati da se na odgovarajući način u obzir uzima nacionalna financijska stabilnost, financijska stabilnost Unije i unutarnje tržište. Članovi Odbora trebali bi imati potrebnu stručnost u pogledu restrukturiranja banaka i insolventnosti.

(40) Kod donošenja odluka ili poduzimanja mjera u okviru izvršavanja ovlasti dodijeljenih ovom Uredbom, u obzir se treba uzeti važnost koju za unutarnje tržište ima vršenje prava poslovnog nastana iz UFEU-a, te posebno, kada je to moguće, učinci nastavka provedbe prekograničnih aktivnosti.

(41) U kontekstu misije Odbora i sanacijskih ciljeva koji uključuju zaštitu javnih sredstava, funkcioniranje jedinstvenog sanacijskog mehanizma trebalo bi se financirati doprinosima koje plaćaju institucije s poslovnim nastanom u državama članicama sudionicama.

(42) Odbor, Vijeće, po potrebi, i Komisija trebali bi zamijeniti nacionalna sanacijska tijela imenovana na temelju Direktive 2014/59/EU u svim pitanjima koja se odnose na postupak odlučivanja o sanaciji. Nacionalna sanacijska tijela imenovana na temelju te Direktive trebala bi nastaviti obavljati aktivnosti povezane s provedbom sanacijskih programa koje donosi Odbor. Da bi se osigurale transparentnost i demokratska kontrola te zaštitila prava institucija Unije, Odbor bi za sve odluke donesene na temelju ove Uredbe trebao odgovarati Europskom parlamentu i Vijeću. Također zbog transparentnosti i demokratske kontrole nacionalni bi parlamenti trebali imati određena prava na pristup informacijama o aktivnostima Odbora i na stupanje u dijalog s njim.

(43) Nacionalni parlament države članice sudionice ili njegov nadležni odbor mogu od predsjednika Odbora zatražiti da sudjeluje u razmjeni mišljenja u vezi s sanacijom institucija u toj državi članici zajedno s predstavnikom nacionalnog sanacijskog tijela. Takva uloga nacionalnih parlamenata primjerena je s obzirom na mogući učinak koji sanacijske mjere mogu imati na javne financije, institucije, njihove klijente, zaposlenike i tržišta država članica sudionica. Predsjednik Odbora i nacionalna sanacijska tijela trebali bi potvrdno odgovoriti na te pozive na razmjenu mišljenja s nacionalnim parlamentima.

(44) Da bi se osigurao ujednačen pristup institucijama i grupama, Odbor bi trebao biti ovlašten izraditi sanacijske planove za te institucije i grupe nakon savjetovanja s nadležnim nacionalnim i sanacijskim tijelima. Opće pravilo trebalo bi biti da se planovi za sanaciju grupe pripremaju za grupu u cjelini i da se u njima navedu mjere u vezi s matičnom institucijom kao i svim pojedinačnim društvima kćerima koja su dio grupe. U planovima za sanaciju grupe trebalo bi uzeti u obzir financijsku, tehničku i poslovnu strukturu grupe u pitanju. Ako su pripremljeni pojedinačni sanacijski planovi za subjekte koji su dio grupe, Odbor ili, po potrebi, nacionalna sanacijska tijela trebala bi koliko je to moguće nastojati postići usklađenost sa sanacijskim planovima za ostatak grupe. Odbor ili, po potrebi, nacionalna sanacijska tijela, trebala bi proslijediti sanacijske planove i svaku njihovu promjenu nadležnom nacionalnom tijelu kako bi ono u svakom trenutku bilo u potpunosti obaviješteno. Odbor bi trebao ocjenjivati provedivost sanacije institucija i grupa te poduzimati mjere usmjerene na uklanjanje mogućih prepreka provedivosti sanacije. Odbor bi od nacionalnih sanacijskih tijela trebao zahtijevati da primijene primjerene mjere osmišljene za uklanjanje prepreka provedivosti sanacije, čime bi se osigurale dosljednost i provedivost sanacije predmetnih institucija. Uzimajući u obzir osjetljivost informacija koje sadrže, sanacijski planovi trebali bi podlijegati zahtjevima za čuvanje poslovnih tajni predviđenima ovom Uredbom.

(45) Kod primjene sanacijskih instrumenata i izvršavanja sanacijskih ovlasti trebalo bi se voditi računa o načelu proporcionalnosti i posebnostima pravnog oblika institucije.

(46) Planiranje sanacije ključan je dio djelotvorne sanacije. Odbor bi stoga trebao biti ovlašten zahtijevati promjene u strukturi i organizaciji institucija ili grupa radi poduzimanja mjera koje su nužne i razmjerne za smanjenje ili uklanjanje materijalnih prepreka primjeni sanacijskih instrumenata te kako bi se osigurala provedivost sanacije predmetnih subjekata. Zbog moguće sistemske naravi svih institucija, radi održavanja financijske stabilnosti, ključno je da Odbor, ili, po potrebi, nacionalna sanacijska tijela moraju imati mogućnost provođenja sanacije bilo koje institucije. Da bi se osiguralo poštovanje prava na poslovanje zajamčenog člankom 16. Povelje o temeljnim pravima Europske unije (Povelja), sloboda Odbora trebala bi se ograničiti na ono što je nužno za pojednostavljenje strukture i rada institucije u cilju poboljšanja provedivosti njezinog sanacije. Osim toga, sve mjere koje su nužne za tu svrhu trebale bi biti usklađene s pravom Unije. Mjerama se ne smije dovoditi do izravne ili neizravne diskriminacije na temelju državne pripadnosti te se one trebaju provoditi na temelju javnog interesa u vezi s financijskom stabilnosti. Da bi se utvrdilo je li mjera poduzeta u općem javnom interesu, Odbor bi, djelujući u općem javnom interesu, trebao biti u mogućnosti ostvariti sanacijske ciljeve, a da pritom ne naiđe na prepreke primjeni sanacijskih instrumenata odnosno ovlasti koje su mu dodijeljene ovom Uredbom. Mjere, osim toga, ne bi trebale prelaziti minimum potreban za ostvarenje željenih ciljeva. Pri određivanju mjera koje će se poduzeti, Odbor ili, ako je primjenjivo, nacionalna sanacijska tijela treba uzeti u obzir upozorenja i preporuke Europskog odbora za sistemske rizike ustanovljenog Uredbom (EU) br. 1092/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (9).

(47) Zbog moguće sistemske naravi svih institucija, od ključne je važnosti da Odbor, po potrebi u suradnji s nacionalnim sanacijskim tijelima, može donijeti sanacijske planove, ocijeniti provedivost sanacije bilo koje institucije i grupe te, po potrebi, donijeti mjere za suočavanje s preprekama provedivosti sanacije bilo koje institucije država članica sudionica, ili za uklanjanje tih prepreka. Propadanje sistemski važnih institucija, uključujući one iz članka 131. Direktive 2013/36/EU, moglo bi predstavljati značajan rizik za funkcioniranje financijskih tržišta i moglo bi imati negativan učinak na financijsku stabilnost. Ne dovodeći u pitanje svoju neovisnost i obvezu planiranja sanacije i ocjenjivanja provedivosti sanacije svih institucija koje podliježu njegovim ovlastima, Odbor bi trebao prioritetno poduzeti potrebno kako bi se utvrdili planovi sanacije tih sistemski važnih institucija, kao i da bi se ocijenila provedivost njihove sanacije i poduzele sve potrebne radnje za rješavanje ili uklanjanje svih prepreka provedbi njihove sanacije.

(48) Sanacijski planovi trebali bi, po potrebi, uključivati postupke za informiranje predstavnika zaposlenika tijekom cijelog sanacijskog postupka, te postupke za savjetovanje s njima. U tom bi se smislu, prema potrebi, trebali poštovati kolektivni sporazumi ili drugi aranžmani koje predviđaju socijalni partneri te zakonodavstvo Unije i nacionalna zakonodavstva o uključivanju sindikata i predstavnika radnika u postupak restrukturiranja društva.

(49) U vezi s obvezom sastavljanja sanacijskih planova, Odbor ili, po potrebi, nacionalna sanacijska tijela, u okviru sanacijskih planova i pri upotrebi različitih ovlasti i instrumenata koji su im na raspolaganju, trebali bi uzeti u obzir prirodu posla subjekta, dioničarsku strukturu, pravni oblik, veličinu profila rizičnosti i pravni status te međusobnu povezanost s drugim institucijama ili s financijskim sustavom općenito, opseg i složenost njegovih aktivnosti, njezino sudjelovanje u sustavu institucijske zaštite ili u drugim zadružnim sustavima međusobne solidarnosti te podatak o tome obavlja li investicijske usluge ili aktivnosti te bi li se njezino propadanje i kasnija likvidacija na temelju redovnog postupka u slučaju insolventnosti značajno negativno odrazili na financijska tržišta, druge institucije, uvjete financiranja ili na šire gospodarstvo osiguravajući da se program primjenjuje na odgovarajući i razmjeran način te da se administrativno opterećenje glede obveza priprema sanacijskog plana svede na najmanju moguću mjeru. Budući da se u sadržaju i informacijama navedenima u Odjeljku A) Priloga Direktivi 2014/59/EU uspostavlja minimalni standard za subjekte s očitom sistemskom važnosti, dopušteno je za svaku instituciju posebno primijeniti različite ili značajno umanjene zahtjeve glede planiranja sanacije i dostave informacija te smanjiti učestalost ažuriranja na rjeđe od svakih godinu dana. Za mali subjekt s malom međusobnom povezanosti i složenosti, sanacijski plan mogao bi biti smanjen. Nadalje, program bi se trebao primjenjivati tako da se njime ne ugrozi stabilnost financijskih tržišta. To znači da u je situacijama koje obilježavaju opsežniji problemi ili čak sumnje u otpornost mnogih subjekata od ključne važnosti u obzir uzeti rizik od širenja zaraza u vezi s mjerama poduzetima za bilo koji pojedinačni subjekt.

(50) Ako se Direktivom 2014/59/EU predviđa mogućnost primjene pojednostavljenih obveza ili izuzeća u vezi sa zahtjevima za izradu sanacijskih planova, treba predvidjeti postupak prema kojem bi Odbor ili, prema potrebi, nacionalna sanacijska tijela, mogli odobriti primjenu tih pojednostavljenih obveza.

(51) U skladu sa strukturom kapitala subjekata koji su povezani sa središnjim tijelom, za potrebe ove Uredbe Odbor ili, po potrebi, nacionalna sanacijska tijela ne bi trebali bi biti obvezni izraditi zasebne sanacijske planove isključivo na temelju činjenice da je središnje tijelo s kojim su ti subjekti povezani pod izravnim nadzorom ESB-a. Kod planova za sanaciju grupe pri sastavljanju plana u obzir bi se osobito trebao uzeti mogući utjecaj sanacijskih mjera u svim državama članicama u kojima grupa posluje.

(52) Jedinstveni sanacijski mehanizam trebao bi se temeljiti na okvirima Uredbe (EU) br. 1024/2013 i Direktive 2014/59/EU. Odbor bi stoga trebao biti ovlašten intervenirati u ranoj fazi pogoršanja financijske situacije, odnosno pogoršanja solventnosti subjekta. Informacije koje Odbor u toj fazi primi od nacionalnih sanacijskih tijela ili ESB-a ključne su za utvrđivanje mjera koje bi trebalo poduzeti kako bi se pripremila sanacija predmetnog subjekta.

(53) Da bi se u trenutku kad to bude potrebno osigurala brza mjera sanacije, Odbor bi u suradnji s ESB-om ili s relevantnim nacionalnim nadležnim tijelima trebao pozorno pratiti stanje predmetnih subjekata i njihovo poštovanje svih mjera rane intervencije koje su poduzete u vezi s tim subjektima. Pri utvrđivanju je li mjera privatnog sektora mogla u razumnom vremenskom okviru spriječiti propadanje subjekta, nadležno tijelo trebalo bi uzeti u obzir djelotvornost mjera rane intervencije poduzetih u vremenskom okviru koje je odredilo nadležno tijelo.

(54) Odbor, nacionalna sanacijska tijela i nadležna tijela, uključujući ESB, trebali bi po potrebi sklopiti sporazum o razumijevanju u kojemu će u glavnim crtama navesti kako će međusobno surađivati u obavljanju svojih zadaća u skladu s pravom Unije. Sporazum bi trebalo redovito revidirati.

(55) Kod donošenja odluka ili poduzimanja mjera, posebno u vezi sa subjektima koji imaju poslovni nastan i u državama članicama sudionicama i u državama članicama nesudionicama, u obzir bi također trebalo uzeti moguće negativne učinke na te države članice, poput prijetnji financijskoj stabilnosti njihovih financijskih tržišta, te na subjekte s poslovnim nastanom u tim državama članicama.

(56) Da bi se poremećaji na financijskom tržištu i u gospodarstvu sveli na najmanju moguću mjeru, sanacijski postupak trebalo bi dovršiti u kratkom vremenu. Deponentima bi u najkraćem roku trebao biti omogućen pristup barem zajamčenim depozitima, a to bi svakako trebalo biti unutar rokova predviđenih Direktivom 2014/49/EU Europskog parlamenta i Vijeća (10). Komisija bi tijekom cijelog sanacijskog postupka trebala imati pristup svim informacijama koje smatra potrebnima za donošenje utemeljenih odluka u sanacijskom postupku.

(57) Odluka o provođenju sanacije subjekta trebala bi se donijeti prije nego što financijski subjekt postane insolventan u bilanci i dok još ima vlasničkog kapitala. Sanaciju je potrebno započeti nakon što se utvrdi da subjekt propada ili je vjerojatno da će propasti te da se nijednom alternativnom mjerom iz privatnog sektora to propadanje ne bi moglo spriječiti u razumnom vremenskom roku. Činjenica da određeni subjekt ne ispunjava uvjete za odobrenje nije dovoljna da bi se opravdalo samo pokretanje sanacije, osobito ako subjekt još uvijek može uspješno poslovati ili će vjerojatno i dalje uspješno poslovati. Trebalo bi se smatrati da subjekt propada ili je vjerojatno da će propasti ako krši ili će u skoroj budućnosti vjerojatno kršiti uvjete za nastavak odobrenja, ako je imovina subjekta manja, ili će u skoroj budućnosti vjerojatno biti manja od njegovih obveza, ako subjekt nije, ili u skoroj budućnosti vjerojatno neće biti sposoban podmiriti svoje dugove po dospijeću ili ako subjekt zahtijeva izvanrednu javnu financijsku potporu, osim u posebnim okolnostima iz ove Uredbe. Potreba za hitnom likvidnosnom pomoći središnje banke ne bi sama po sebi trebala biti okolnost koja dovoljno jasno upućuje na to da subjekt nije sposoban platiti svoje obveze po dospijeću, ili je vjerojatno da postoji mogućnost da to neće biti u bliskoj budućnosti. Ako bi navedeni instrument jamčila država, pristup subjekta tom instrumentu bio bi podložan pravilima o državnim potporama. Da bi se očuvala financijska stabilnost, osobito u slučaju sistemskog manjka likvidnosti, državna jamstva za instrumente likvidnosti koje osiguravaju središnje banke ili državna jamstva za novoizdane obveze za otklanjanje ozbiljnih smetnji u gospodarstvu države članice ne bi smjela pokrenuti okvir za sanaciju pod uvjetom da je ispunjen niz uvjeta. Prije svega bi se trebale odobriti mjere državnih jamstava unutar okvira za državnu potporu i one ne bi trebale biti dio većeg paketa potpore, a korištenje jamstvenih mjera trebalo bi biti strogo vremenski ograničeno. Trebala bi se zabraniti jamstva država članica za potraživanja iz vlasničkog kapitala. Prilikom davanja jamstva, država članica trebala bi osigurati da subjekt za jamstvo plati dovoljnu naknadu. Nadalje, osiguravanje izvanredne javne financijske potpore ne bi trebalo potaknuti sanaciju ako, kao mjeru opreza, država članica preuzme vlasnički udjel u subjektu, uključujući subjekt u javnom vlasništvu, što je u skladu s odredbama o stopama obveznog kapitala. To, na primjer, može biti slučaj ako se od subjekta zahtijeva da prikupi novi kapital zbog ishoda testiranja otpornosti na stres zasnovanog na poznatim situacijama ili istovrsne vježbe koju provode makrobonitetna tijela, što uključuje zahtjev kojim se namjerava održati financijska stabilnost u kontekstu krize sustava, a subjekt nije u mogućnosti kapital prikupiti privatno na tržištima. Ne bi se trebalo smatrati da subjekt propada ili je vjerojatno da će propasti isključivo na temelju toga što mu je izvanredna javna financijska potpora osigurana prije stupanja na snagu ove Uredbe. Naposljetku, pristup instrumentima likvidnosti, uključujući hitnu likvidnosnu pomoć središnje banke, može predstavljati državnu potporu na temelju okvira za državne potpore.

(58) Likvidacijom subjekta koji propada u okviru redovnog postupka u slučaju insolventnosti moglo bi se ugroziti financijsku stabilnost, prekinuti pružanje ključnih usluga i utjecati na zaštitu deponenata. U tom je slučaju primjena sanacijskih instrumenata u javnom interesu. Sanacijski ciljevi trebali bi stoga osigurati kontinuitet pružanja ključnih financijskih usluga, održavanje stabilnosti financijskog sustava, smanjenje moralnog rizika na temelju smanjivanja javne financijske potpore subjektima koji propadaju te zaštitu deponenata.

(59) Međutim, prije donošenja odluke o održavanju trajnosti poslovanja insolventnog subjekta uvijek je potrebno razmotriti mogućnost likvidacije insolventnog subjekta u redovnom postupku u slučaju insolventnosti. Insolventan subjekt trebao bi nastaviti s poslovanjem radi nenarušavanja financijske stabilnosti na način da se, u mjeri u kojoj je to moguće, financira privatnim sredstvima. To se može postići ili prodajom, ili spajanjem s privatnim kupcem ili nakon otpisa obveza subjekta, ili nakon konverzije duga u vlasnički kapital u cilju provođenja dokapitalizacije.

(60) Prilikom donošenja ili pripremanja odluka povezanih sa sanacijskim ovlastima, Odbor, Vijeće i Komisija trebali bi osigurati da se mjera sanacije provodi u skladu s određenim načelima, uključujući i ono da dioničari i vjerovnici snose odgovarajući udio u gubitcima, da se članovi uprave u načelu smijene, da se troškovi sanacije subjekta svedu na najmanju moguću mjeru i da se prema svim vjerovnicima istog reda postupa jednako. To znači da ako se prema vjerovnicima istog reda postupa drugačije u kontekstu mjera sanacije, te razlike trebale bi biti opravdane javnim interesom te ne bi trebale biti ni izravno niti neizravno diskriminirajuće na temelju državne pripadnosti.

(61) Ograničenja prava dioničara i vjerovnika trebaju biti u skladu s člankom 52. Povelje. Sanacijske instrumente treba stoga primjenjivati samo na one subjekte koji propadaju ili je vjerojatno da će propasti, i to samo kad je to potrebno da bi se ostvario cilj financijske stabilnosti koja je od općeg interesa. To znači da bi sanacijske instrumente trebalo primijeniti kada se subjekt ne može likvidirati u redovnom postupku u slučaju insolventnosti bez destabilizacije financijskog sustava, a potrebne su mjere za brz prijenos i nastavak sistemski važnih funkcija te ne postoji razumna mogućnost da se primijeni alternativno privatno rješenje, uključujući na način da postojeći dioničari ili treća strana povećaju kapital, kojim bi se obnovila mogućnost potpune održivosti subjekta.

(62) Uplitanje u vlasnička prava ne smije biti nerazmjerno. Kao posljedica toga, pogođeni dioničari i vjerovnici ne bi zbog toga trebali trpjeti gubitke veće od gubitaka koje bi pretrpjeli da je subjekt likvidiran u trenutku donošenja odluke o sanaciji. U slučaju djelomičnog prijenosa imovine institucije u sanaciji na privatnog kupca ili prijelaznu instituciju, preostali dio institucije subjekta u sanaciji treba likvidirati u redovnom postupku u slučaju insolventnosti. Da bi se tijekom postupka likvidacije zaštitili postojeći dioničari i vjerovnici subjekta, trebalo bi im osigurati pravo na isplatu potraživanja koja ne bi bila manje od isplate koju bi primili da je subjekt likvidiran u cijelosti u redovnom postupku u slučaju insolventnosti.

(63) Da bi se zaštitila prava dioničara i vjerovnika, trebale bi se utvrditi jasne obveze u pogledu vrednovanja imovine i obveza institucije u sanaciji te, gdje je potrebno u okviru ove Uredbe, glede vrednovanja postupanja prema dioničarima i vjerovnicima koje bi se primijenilo da je subjekt likvidiran u redovnom postupku u slučaju insolventnosti. S vrednovanjem bi se trebalo moći započeti već u fazi rane intervencije. Prije poduzimanja bilo kakvih mjera sanacije, potrebno je izvršiti pravično, razborito i realistično vrednovanje imovine i obveza subjekta. Takvo vrednovanje trebalo bi podlijegati pravu žalbe samo zajedno s odlukom o sanaciji. Osim toga, u slučajevima gdje se to ovom Uredbom predviđa, nakon primjene sanacijskih instrumenata trebala bi se provesti ex post usporedba između načina na koji se s dioničarima i vjerovnicima postupalo i načina na koji bi se s njima bilo postupalo u redovnom postupku u slučaju insolventnosti. Ako se utvrdi da je dioničarima i vjerovnicima za njihova potraživanja isplaćen iznos manji od iznosa koji bi bili primili u redovnom postupku u slučaju insolventnosti, trebali bi imati pravo na isplatu razlike u slučajevima u kojima je to predviđeno ovom Uredbom. Ta bi se razlika, ako postoji, trebala isplatiti sredstvima Fonda osnovanog u skladu s ovom Uredbom.

(64) Važno je priznati gubitke čim subjekt propadne. Vrednovanje imovine i obveza subjekata koji propadaju trebalo bi biti zasnovano na poštenim, opreznim i realističnim pretpostavkama u trenutku primjene sanacijskih instrumenata. Na vrijednost obveza ipak ne bi trebalo utjecati vrednovanje financijskog stanja subjekta. Zbog žurnosti bi Odboru trebalo omogućiti brzo vrednovanje imovine i obveza subjekta koji propada. To bi vrednovanje trebalo biti privremeno i trebalo bi se primjenjivati do provođenja neovisnog vrednovanja.

(65) Da bi se osigurale objektivnost i izvjesnost sanacijskog postupka, potrebno je utvrditi redoslijed prema kojem se neosigurana potraživanja vjerovnika prema instituciji u sanaciji otpisuju ili konvertiraju. Da bi se ograničio rizik koji bi vjerovnicima donio gubitke veće od gubitaka koje bi pretrpjeli u redovnom postupku u slučaju insolventnosti, utvrđeni redoslijed trebao bi se moći primjenjivati i u redovnom postupku u slučaju insolventnosti i pri otpisu odnosno konverziji u okviru sanacije. Time bi se olakšalo i određivanje vrijednosti duga.

(66) Odbor bi trebao donijeti odluke u vezi s detaljnim sanacijskim programom. Relevantni sanacijski instrumenti trebali bi uključivati instrument prodaje poslovanja, instrument prijelazne institucije, bail-in instrument te instrument odvajanja imovine, koji su također predviđeni Direktivom 2014/59/EU. Programom bi se trebala omogućiti ocjena ispunjenja uvjeta za otpis i konverziju instrumenata kapitala.

(67) Pri poduzimanju sanacijskih mjera Odbor bi trebao uzeti u obzir i slijediti mjere koje su navedene u sanacijskim planovima osim ako, uzimajući u obzir okolnosti slučaja, ocijeni da će se ciljevi sanacije djelotvornije postići poduzimanjem mjera koje nisu navedene u sanacijskim planovima.

(68) Sanacijski instrumenti trebali bi uključivati prodaju poduzeća ili dionica institucije u sanaciji, osnivanje prijelaznog subjekta, odvajanje imovine koja donosi povrat od imovine umanjene vrijednosti ili neučinkovite imovine subjekta koji propada te bail-in dioničara i vjerovnika subjekta koji propada.

(69) Ako se sanacijski instrumenti koriste za prijenos sistemski važnih usluga ili održivog poslovanja subjekta na zdrav subjekt, poput kupca iz privatnog sektora ili prijelaznog subjekta, preostali dio subjekta trebao bi se likvidirati.

(70) Instrument prodaje poslovanja trebao bi omogućiti prodaju subjekta ili dijelova njegovog poslovanja jednom ili više kupaca bez suglasnosti dioničara.

(71) Svi neto prihodi od prijenosa imovine ili obveza institucije u sanaciji kod primjene instrumenta prodaje poslovanja trebali bi koristiti subjektu koji ostaje u postupku likvidacije. Svi neto prihodi od prijenosa vlasničkih instrumenata koje izdaje institucija u sanaciji kod primjene instrumenta prodaje poslovanja trebali bi koristiti vlasnicima tih instrumenata u subjektu koji ostaje u postupku likvidacije. Ti bi se prihodi trebali računati bez troškova nastalih zbog propadanja subjekta i postupka sanacije.

(72) Instrument odvajanja imovine trebao bi omogućiti nadležnim tijelima da na odvojeni subjekt prenesu imovinu, prava ili obveze institucije u sanaciji. Taj bi se instrument trebao upotrebljavati samo zajedno s drugim instrumentima radi sprečavanja davanja neopravdane konkurentske prednosti subjektu koji propada.

(73) Djelotvornim sanacijskim programom troškovi sanacije subjekta koji propada, a koje snose porezni obveznici trebali bi se smanjiti na najmanju moguću mjeru. Njime bi se također trebalo osigurati i da se za sistemski važne subjekte sanacija može provesti bez ugrožavanja financijske stabilnosti. To se postiže bail-in instrumentom tako što se njime osigurava da dioničari i vjerovnici subjekta koji propada snose odgovarajuće gubitke i preuzmu odgovarajući dio troškova koji proizlaze iz propadanja subjekta. Bail-in instrument će stoga dioničarima i vjerovnicima subjekata dati snažniji poticaj za nadzor zdravlja subjekta tijekom normalnih okolnosti. Tako se također udovoljava preporuci Odbora za financijsku stabilnost o tome da se zakonske ovlasti za otpis duga i konverziju uvrste u okvir za sanaciju kao dodatna mogućnost zajedno s ostalim sanacijskim instrumentima.

(74) U cilju osiguranja potrebne fleksibilnosti kako bi se gubitci dodijelili vjerovnicima u nizu okolnosti, prikladno je da je bail-in instrument primjenjiv i ako je cilj provesti sanaciju subjekta koji propada kao subjekta s trajnim poslovanjem ako postoji realna mogućnost da se održivost subjekta može obnoviti i ako su sistemski važne usluge prenesene na prijelazni subjekt, a ostatak subjekta prestao je poslovati i likvidiran je.

(75) Ako se bail-in instrument primjenjuje u cilju povrata kapitala subjekta koji propada kako bi se omogućilo da posluje kao subjekt s trajnim poslovanjem, bail-in bi trebao biti popraćen smjenom uprave, osim ako je zadržavanje uprave prikladno i nužno za postizanje ciljeva sanacije, i naknadnim restrukturiranjem subjekta i njegovih aktivnosti na način kojim bi se otklonili razlozi njegovog propadanja. To restrukturiranje treba se postići provedbom plana reorganizacije poslovanja. Takvi planovi bi, prema potrebi, trebali biti usklađeni s planom restrukturiranja koji subjekt mora predati Komisiji u skladu s okvirom Unije za državnu potporu. Osim mjera za obnovu dugoročne održivosti subjekta predmetni bi plan trebao prije svega uključivati mjere kojima se potpora ograničava na najmanju mjeru podjele tereta te mjere kojima se ograničava narušavanje tržišnog natjecanja.

(76) Bail-in instrument nije prikladno primijeniti na potraživanja dok god su ona osigurana, kolateralizirana ili na neki drugi način zajamčena. Međutim, kako bi se osiguralo da je bail-in instrument djelotvoran i da postiže ciljeve, poželjno je da se on može primijeniti na najveći mogući broj neosiguranih obveza subjekta koji propada. Bez obzira na to, određene vrste neosiguranih obveza trebaju se isključiti iz područja primjene bail-in instrumenta. Kako bi se zaštitili vlasnici osiguranih depozita, bail-in instrument ne bi se trebao primjenjivati na depozite zaštićene u skladu s Direktivom 2014/49/EU. Kako bi se osigurao kontinuitet ključnih funkcija, bail-in instrument ne bi se trebao primjenjivati na određene obveze prema zaposlenicima subjekta koji propada ili na komercijalna potraživanja koja se odnose na robu i usluge ključne za dnevno funkcioniranje subjekta. Kako bi se ispoštovala mirovinska prava i mirovinska potraživanja ili dugovanje mirovinskim fondovima i njihovim korisnicima, bail-in instrument ne bi se trebao primjenjivati na obveze koje subjekt koji propada ima prema sustavu mirovinskog osiguranja, osim obveza za mirovinska davanja koja se mogu pripisati varijabilnim primanjima koja ne proizlaze iz kolektivnih ugovora. Kako bi se smanjio rizik od sistemskog širenja zaraze, bail-in instrument ne bi se trebao primjenjivati na obveze koje proizlaze iz sudjelovanja u sustavima platnog prometa s originalnim dospijećem manjim od sedam dana ili obveze prema subjektima, isključujući subjekte koji pripadaju istoj grupi, čije je prvotno dospijeće kraće od sedam dana.

(77) Trebalo bi biti moguće izuzeti ili djelomično izuzeti obveze u nizu slučajeva, uključujući kada te obveze nije moguće namiriti unutar razumnog roka sredstvima vjerovnika i dioničara ako je isključenje strogo nužno i razmjerno kako bi se ostvario kontinuitet ključnih funkcija i temeljne poslovne linije ili ako,bi primjena bail-in instrumenta na obveze prouzročila takvo smanjenje vrijednosti da bi gubitci koje snose ostali vjerovnici bili viši nego da te obveze nisu bile isključene iz primjene bail-in-a. Trebalo bi biti moguće izuzeti ili djelomično izuzeti obveze ako je to potrebno kako bi se izbjeglo širenje zaraze i financijska nestabilnost koje mogu ozbiljno ugroziti gospodarstvo države članice. Prilikom provođenja ocjena, Odbor ili, po potrebi, nacionalna sanacijska tijela trebaju uzeti u obzir posljedice potencijalnog namirivanja obveza koje proizlaze iz prihvatljivih depozita koje drže fizičke osobe i mikro, mala i srednja društva iznad razine koja je utvrđena Direktivom 2014/49/EU sredstvima vjerovnika i dioničara.

(78) Ako se ta izuzeća primjenjuju, može se podići razinu otpisa ili konverzije ostalih prihvatljivih obveza kako bi se ta izuzeća uzela u obzir sukladno načelu da nijedan vjerovnik ne smije biti u slabijem položaju nego što bi bio u slučaju redovnog postupka u slučaju insolventnosti. Ako se gubitci ne mogu prenijeti na druge vjerovnike, instituciji u sanaciji Fond može dati doprinos pod nizom strogih uvjeta, uključujući zahtjev da su ukupni gubitci koji ne iznose manje od 8 % ukupnih obveza, uključujući regulatorni kapital, već sanirani instrumentom bail-in, te da su financijska sredstva koja je osigurao sanacijski fond ograničena na manje od 5 % ukupnih obveza, uključujući regulatorni kapital ili sredstva koja su na raspolaganju Fondu i iznos koji se može prikupiti kroz ex post doprinose unutar tri godine.

(79) U izvanrednim okolnostima, ako su obveze izuzete te je Fond umjesto tih obveza korišten do dopuštene gornje granice kako bi se doprinijelo sanaciji sredstvima vjerovnika i dioničara i, Odbor može zatražiti financiranje iz alternativnih izvora financiranja.

(80) Najmanji iznos za bail-in od 8 % ukupnih obveza iz ove Uredbe treba izračunati na temelju vrednovanja provedenog u skladu s ovom Uredbom. Povijesni gubitci koje su dioničari već preuzeli smanjenjem regulatornog kapitala prije tog vrednovanja ne bi trebali biti uključeni u navedeni postotak.

(81) Budući da je zaštita osiguranih deponenata jedan od najvažnijih ciljeva sanacije, osigurani depoziti ne bi smjeli podlijegati primjeni bail-in instrumenta. Međutim, sustavom osiguranja depozita pridonosi se financiranju postupka sanacije pokrivanjem gubitaka u mjeri neto gubitaka koje bi sustav morao podnijeti isplatom naknada deponentima u redovnom postupku u slučaju insolventnosti. Izvršavanjem ovlasti za korištenje bail-in-a osiguralo bi se da deponenti i dalje imaju pristup svojim depozitima, što je glavni razlog uspostave sustava osiguranja depozita. Nepredviđanje uključivanja takvih sustava u tim slučajevima predstavljalo bi nepoštenu prednost s obzirom na ostale vjerovnike koji bi bili podložni izvršavanju ovlasti sanacijskog tijela.

(82) Ako se depoziti prenose na drugi subjekt u okviru sanacije subjekta, deponenti ne bi trebali biti osigurani na iznos viši od pokrića predviđenog Direktivom 2014/49/EU. Stoga bi potraživanja u odnosu na depozite koji ostaju u instituciji u sanaciji trebala biti ograničena na razliku između prenesenih sredstava i iznosa pokrića predviđenog Direktivom 2014/49/EU. Ako su preneseni depoziti veći od iznosa pokrića, deponent ne bi smio imati potraživanja prema sustavu osiguranja depozita u pogledu depozita koji ostaju u instituciji u sanaciji.

(83) Kako bi se izbjegla mogućnost da subjekti strukturiraju svoje obveze na način kojim se sprječava učinkovitost bail-in instrumenta, trebalo bi se moći odrediti da subjekti u svakom trenutku trebaju ispunjavati minimalne zahtjeve za regulatorni kapital i prihvatljive obveze koji mogu podlijegati bail-in instrumentu, izražene kao postotak ukupnih obveza i regulatornog kapitala subjekta

(84) Pri određivanju minimalnog zahtjeva za regulatorni kapital i prihvatljive obveze unutar grupe trebao bi se usvojiti pristup „odozgo prema dolje”. Tim bi se pristupom trebalo priznati da se sanacijske mjere primjenjuju na razini pojedinačnog pravnog subjekta te da je nužno da se kapacitet pokrića gubitaka nalazi u subjektu unutar grupe ili mu je dostupan ako dođe do gubitaka. U tu svrhu potrebno je osigurati da kapacitet pokrića gubitaka u okviru grupe bude raspoređen unutar grupe u skladu s razinom rizika sastavnih pravnih subjekata. Minimalni zahtjevi za regulatorni kapital i prihvatljive obveze potrebni za svako pojedinačno društvo kćer trebali bi se zasebno ocijeniti. Nadalje, potrebno je osigurati da se sav kapital i obveze koje se uračunavaju u konsolidiranim minimalnim zahtjevima za regulatorni kapital i prihvatljive obveze nalaze u subjektima za koje je vjerojatno da će pretrpjeti gubitke, ili su inače u mogućnosti pokriti gubitke. Ovom bi se Uredbom trebalo omogućiti sanacije s višestrukim točkama pristupanja ili one s jedinstvenom točkom pristupanja. Minimalni zahtjev za regulatornim kapitalom i prihvatljivim obvezama trebao bi odražavati strategiju sanacije koja je primjerena za grupu u skladu s sanacijskom planom. Točnije, minimalni zahtjev za regulatorni kapital i prihvatljive obveze trebao bi postojati na odgovarajućoj razini u grupi kako bi se odrazio pristup s višestrukim točkama pristupanja ili pristup s jedinstvenom točkom pristupanja sadržan u sanacijskom planu, imajući na umu da bi mogle iskrsnuti okolnosti u kojima se koristi pristup različit od onog sadržanog u planu kako bi se, na primjer, učinkovitije ostvarili ciljevi sanacije. U tom kontekstu, neovisno o tome je li se grupa odlučila na pristup s višestrukim točkama pristupanja ili na pristup s jedinstvenom točkom pristupanja, svi subjekti grupe trebaju u svakom trenutku pouzdano ispunjavati minimalni zahtjev za regulatorni kapital i prihvatljive obveze kako bi se izbjegli rizici od širenja zaraze i navale na banke.

(85) Najbolja metoda sanacije trebala bi se odabrati ovisno o okolnostima pojedinog slučaja i u tu svrhu bi svi sanacijski instrumenti predviđeni Direktivom 2014/59/EU trebali biti dostupni. Kod odabira sanacijskog programa Odbor, Vijeće i Komisija trebali bi se, koliko god je to moguće, odlučiti za program koji je najisplativiji za Fond.

(86) Direktivom 2014/59/EU dodjeljuju se nacionalnim sanacijskim tijelima ovlasti za otpis i konverziju instrumenata kapitala, s obzirom da se uvjeti za otpis i konverziju instrumenata kapitala mogu poklapati s uvjetima za sanaciju u tom se slučaju mora provesti ocjena kojom bi se utvrdilo jesu li samo otpis i konverzija instrumenata kapitala dovoljni da se ponovno uspostavi financijsko zdravlje predmetnog subjekta ili je potrebno poduzeti i sanacijske mjere. Općenito će se takvo što koristiti u kontekstu sanacije. Odbor, pod nadzorom Komisije i, ako je potrebno, Vijeća trebao bi zamijeniti nacionalna sanacijska tijela i u toj ulozi te bi stoga trebao biti ovlašten procijeniti jesu li uvjeti za otpis i konverziju instrumenata kapitala ispunjeni i donijeti odluku o tome treba li započeti sanaciju nekog subjekta ako su zahtjevi za sanaciju također ispunjeni.

(87) Učinkovitost i ujednačenost sanacijskih mjera trebali bi se osigurati u svim državama članicama sudionicama. U tu svrhu, ako nacionalno sanacijsko tijelo nije primijenilo ili nije postupilo u skladu s odlukom Odbora na osnovu ove Uredbe ili je odluku primijenilo na način koji predstavlja prijetnju bilo kojem od ciljeva sanacije ili učinkovitoj provedbi sanacijskog programa, Odbor bi trebao biti ovlašten određena prava, imovinu ili obveze institucije u sanaciji prenijeti na drugu osobu, zahtijevati konverziju dužničkih instrumenata koji sadrže ugovornu odredbu o konverziji u određenim okolnostima ili provesti sve potrebne mjere za uklanjanje prijetnje relevantnom sanacijskom cilju. Svaku mjeru nacionalnih sanacijskih tijela kojom bi se ograničilo ili utjecalo na izvršavanje ovlasti ili uloga Odbora trebalo bi isključiti.

(88) Relevantni subjekti, tijela i vlasti uključeni u primjenu ove Uredbe trebali bi međusobno surađivati u skladu s obvezom iskrene suradnje navedene u Ugovorima.

(89) Kako bi se poboljšala djelotvornost jedinstvenog sanacijskog mehanizma, Odbor bi u svim okolnostima trebao blisko surađivati s Europskim nadzornim tijelom za bankarstvo. Prema potrebi Odbor bi trebao surađivati i s Europskim odborom za sistemske rizike, Europskim nadzornim tijelom (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje) koje je osnovano Uredbom (EU) br. 1094/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (11), Europskim nadzornim tijelom (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala) koje je osnovano Uredbom (EU) br. 1095/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (12) i te ostalim tijelima koja su dio Europskog sustava financijskog nadzora. Odbor bi trebao i blisko surađivati s ESB-om i ostalim tijelima ovlaštenima za nadzor subjekata unutar SSM-a, posebno grupa koje podliježu konsolidiranom nadzoru ESB-a. Kako bi se djelotvorno upravljalo postupkom sanacije banaka koje propadaju, Odbor bi trebao surađivati s nacionalnim sanacijskim tijelima u svim fazama sanacijskog postupka. Stoga je ta suradnja potrebna ne samo radi provedbe odluka o sanaciji koje je donio Odbor, već je potrebna i prije donošenja svih odluka o sanaciji, u fazi planiranja sanacije ili tijekom faze rane intervencije. Odbor bi trebao moći surađivati s relevantnim sanacijskim tijelima i instrumentima kojima se izravno ili neizravno financira javna financijska pomoć.

(90) Prilikom primjene sanacijskih instrumenata i izvršavanja sanacijskih ovlasti Odbor bi trebao uputiti nacionalnim sanacijskim tijelima da osiguraju da su predstavnici zaposlenika predmetnih subjekata obaviješteni te da se po potrebi s njima savjetuje, kako je predviđeno Direktivom 2014/59/EU.

(91) S obzirom na to da Odbor zamjenjuje nacionalna sanacijska tijela država članica sudionica pri donošenju odluka o sanaciji, Odbor bi trebao zamijeniti ta tijela i u svrhu suradnje s državama članicama nesudionicama, uključujući i sanacijske kolegije iz Direktive 2014/59/EU u pogledu uloga sanacije.

(92) Budući da mnoge institucije ne posluju samo unutar Unije nego i međunarodno, djelotvornim sanacijskim mehanizmom potrebno je odrediti načela suradnje s relevantnim tijelima iz trećih zemalja. Podrška tijelima trećih zemalja treba se pružiti u skladu s pravnim okvirom iz članka 88. Direktive 2014/59/EU. Kako bi se osigurao dosljedan pristup prema trećim zemljama, trebalo bi koliko je god to moguće izbjegavati da države članice sudionice donose različite odluke u pogledu priznavanja sanacijskih postupaka koje provode treće zemlje u vezi s institucijama ili matičnim društvima koja imaju društva kćeri ili drugu imovinu, prava ili obveze smještene u državama članicama sudionicama. Odbor bi stoga trebao imati mogućnost izdavanja preporuka u tom pogledu.

(93) Kako bi djelotvorno obavljao svoje zadaće, Odbor bi trebao imati primjerene istražne ovlasti. On bi trebao moći zahtijevati sve potrebne informacije ili putem nacionalnih sanacijskih tijela, ili izravno, nakon što ih je obavijestio, i provesti istrage i provjeru na licu mjesta, prema potrebi u suradnji s nacionalnim nadležnim tijelima, uz potpuno korištenje svim informacijama dostupnim ESB-u i nacionalnim nadležnim tijelima. U kontekstu sanacije, provjere na licu mjesta trebale bi biti dostupne Odboru kako bi osigurao da se odluke donose na temelju potpuno točnih informacija i djelotvorno nadzirao provedbu koju vrše nacionalna tijela.

(94) Kako bi se osiguralo da Odbor ima pristup svim relevantnim informacijama, odgovarajući subjekti i njihovi zaposlenici ili treće strane kojima su uključeni subjekti eksternalizirali poslovne procese ili aktivnosti se ne bi smjeli pozivati na pravila o čuvanju profesionalne tajne kako bi se spriječilo otkrivanje informacija Odboru. Istodobno, otkrivanje takvih informacija Odboru ne bi se trebalo smatrati kršenjem obveze čuvanja poslovne tajne.

(95) Kako bi se osiguralo poštovanje odluka donesenih u okviru jedinstvenog sanacijskog mehanizma, razmjerne i odvraćajuće novčane kazne trebale bi se uvesti u slučaju njihove povrede. Odbor bi trebao biti ovlašten nametati novčane kazne ili periodične penale poduzetnicima zbog nepoštovanja njima upućenih odluka.

(96) Ako nacionalno sanacijsko tijelo krši pravila jedinstvenog sanacijskog mehanizma ne koristeći ovlasti koje su mu dodijeljene na temelju nacionalnog prava kako bi proveo nalog Odbora, dotična država članica može biti odgovorna za naknadu sve štete uzrokovane pojedincima, uključujući prema potrebi instituciju ili grupu u sanaciji, ili svim vjerovnicima svih dijelova tog subjekta ili grupe u svim državama članicama, u skladu s relevantnom sudskom praksom.

(97) Kako bi bila zajamčena njegova potpuna autonomija i neovisnost, Odbor bi trebao imati autonomni proračun s prihodima od obveznih doprinosa institucija u državama članicama sudionicama. Trebaju se utvrditi primjerena pravila kojima se uređuje proračun Odbora, priprema proračuna, donošenje unutarnjih pravila kojima se utvrđuje postupak donošenja i izvršenja proračuna te unutarnja i vanjska revizija poslovnih knjiga.

(98) Ova Uredba ne bi trebala u pitanje dovoditi mogućnost država članica da naplaćuju naknade za pokrivanje administrativnih troškova svojih nacionalnih sanacijskih tijela.

(99) Države članice sudionice postigle su zajednički dogovor kojim osiguravaju da države članice nesudionice budu isplaćene odmah i s kamatama na iznos koji je država sudionica platila vlastitim sredstvima poštujući svaku primjenu proračuna Unije za potrebe ispunjavanja izvanugovornih obveza i isplate s njima povezanih troškova povezanih s ispunjavanjem zadaća iz ove Uredbe. Države članice sudionice sklopile su sporazum o provedbi te obveze.

(100) Postoje okolnosti u kojima djelotvornost primijenjenih sanacijskih instrumenata može ovisiti o dostupnosti kratkoročnih sredstava za financiranje subjekta ili prijelaznog subjekta, pružanju jamstava potencijalnim kupcima ili pružanju kapitala prijelaznom subjektu. Ne dovodeći u pitanje ulogu središnjih banaka u osiguravanju likvidnosti financijskim sustavima čak i u kriznim vremenima, važno je uspostaviti fond kako bi se izbjeglo korištenje sredstava iz nacionalnih proračuna za takve svrhe. Financijska industrija kao cjelina trebala bi financirati stabilizaciju financijskog sustava.

(101) Potrebno je osigurati potpunu dostupnost Fonda u svrhu sanacije institucija koje propadaju. Stoga se Fondom ne bi trebalo koristiti niti u jednu drugu svrhu osim radi učinkovite provedbe sanacijskih instrumenata i ovlasti. Nadalje, njime bi se trebalo koristiti samo u skladu s primjenjivim ciljevima i načelima sanacije. U skladu s tim, Odbor bi trebao osigurati da sve gubitke, troškove ili druge izdatke nastale u vezi s uporabom sanacijskih instrumenata prvo snose dioničari i vjerovnici institucije u sanaciji. Samo ako se iscrpe sredstva dioničara i vjerovnika, gubitke, troškove i ostale izdatke nastale uporabom sanacijskih instrumenata bi trebao snositi Fond.

(102) U načelu bi se doprinosi industrije trebali prikupiti prije primjene sanacije i neovisno o tome. Kada prethodno financiranje nije dovoljno da se njime pokriju gubitci ili troškovi nastali korištenjem Fonda, dodatni doprinosi trebali bi se prikupiti kako bi se snosio dodatni trošak ili gubitak. Nadalje, Fond bi se trebao moći zadužiti ili dobiti drugu vrstu potpore od financijskih institucija ili ostalih trećih osoba ako ex ante i ex post doprinosi nisu odmah dostupni ili ne pokrivaju troškove nastale korištenjem Fonda u vezi sa sanacijskim mjerama.

(103) Kako bi se izbjeglo dvostruko plaćanje, države članice trebale bi moći koristiti financijska sredstva od nacionalnih bankovnih nameta, poreza ili doprinosa za sanaciju uspostavljenih u razdoblju između 17. lipnja 2010. i 2. srpnja 2014. u svrhu ex ante doprinosa.

(104) Kako bi se dosegnula kritična masa i izbjegli prociklički učinci koji bi nastali da se Fond morao oslanjati samo na ex post doprinose u sistemskoj krizi, neophodno je da ex ante dostupna financijska sredstva Fonda dosegnu barem određenu minimalnu ciljanu razinu.

(105) Ciljane razine Fonda trebalo bi odrediti kao postotak iznosa osiguranih depozita svih kreditnih institucija kojima je izdano odobrenje za rad u državama članicama sudionicama. Međutim, budući da bi iznos ukupnih obveza tih institucija, uzimajući u obzir funkcije Fonda, predstavljao prikladniju referentnu vrijednost, Komisija bi trebala procijeniti jesu li osigurani depoziti ili ukupne obveze prikladnija osnova i treba li u budućnosti uvesti najmanji apsolutni iznos za Fond, održavajući ravnopravna pravila natjecanja Direktivom 2014/59/EU.

(106) Prikladan vremenski okvir trebao bi se odrediti kako bi se postigla ciljana razina za Fond. Međutim, Odbor bi trebao biti u mogućnosti prilagoditi razdoblje davanja doprinosa kako bi se uzele u obzir važne isplate koje Fond izvršava.

(107) Osiguravanje djelotvornog i dostatnog financiranja Fonda od iznimne je važnosti za kredibilitet jedinstvenog sanacijskog mehanizma. Sposobnost Odbora da ugovori alternativna sredstva financiranja za Fond trebala bi se ojačati na način koji optimizira troškove financiranja i čuva kreditnu sposobnost Fonda. Odmah nakon stupanja na snagu ove Uredbe, Odbor u suradnji s državama članicama sudionicama treba poduzeti potrebne korake u svrhu razvoja prikladnih metoda i načina za poboljšanje sposobnosti zaduživanja Fonda koji bi trebao biti uspostavljen do datuma primjene ove Uredbe.

(108) Ako su države članice sudionice već uspostavile nacionalne financijske aranžmane za sanaciju, one bi trebale moći omogućiti da nacionalni financijski aranžmani za sanaciju upotrebljavaju njihova dostupna financijska sredstva, koja su u prošlosti prikupljena od subjekata putem ex ante doprinosa, kako bi subjektima nadoknadile ex ante doprinose koje bi ti subjekti trebali uplatiti u Fond. Takvim povratom ne bi se trebale dovoditi u pitanje obveze država članica temeljene na Direktivi 2014/49/EU.

(109) Kako bi se osigurao pravičan izračun doprinosa i omogućili poticaji za poslovanje po modelu koji predstavlja manji rizik, doprinosima Fondu trebao bi se uzeti u obzir stupanj rizika koji snosi kreditna institucija u skladu s Direktivom 2014/59/EU i u skladu s njom donesenim delegiranim aktima.

(110) Kako bi se osigurala pravilna podjela troškova sanacije između sustava osiguranja depozita i Fonda, sustav depozitnih jamstava za koji je vezana institucija u sanaciji trebao bi dati doprinos ne veći od iznosa gubitaka koje bi morao snositi da je subjekt likvidiran redovnim postupkom u slučaju insolventnosti.

(111) Kako bi se zaštitila vrijednost iznosa koji zadržava Fond, ti iznosi trebali bi se uložiti u dovoljno sigurnu, raznoliku i likvidnu imovinu.

(112) U slučaju da se bliska suradnja s ESB-om države članice sudionice čija valuta nije euro prekida u skladu s člankom 7. Uredbe (EU) br. 1024/2013, pravična raspodjela ukupnih doprinosa države članice sudionice mora se utvrditi uzimajući u obzir interese države članice sudionice koja je u pitanju i Fonda.

(113) Komisija bi trebala biti ovlaštena usvojiti delegirane akte u skladu s člankom 290. UFEU-a kako bi se učinilo sljedeće: odredila pravila o izračunu kamatne stope koja se primjenjuje u slučaju odluke o nezakonito korištenim iznosima Fonda i jamčila pravo na dobro upravljanje i pravo na pristup dokumentima korisnika u postupcima u vezi s takvim povratom; odredila vrsta doprinosa Fondu i razlozi zbog kojih su doprinosi potrebni i način na koji se izračunavaju doprinosi i način na koji se oni moraju platiti; utvrdila pravila prijave, vođenja računa, izvještavanja i ostala pravila potrebna kako bi se doprinosi platili u potpunosti i na vrijeme; odredili godišnji doprinosi potrebni za pokrivanje administrativnih rashoda Odbora prije nego što on počne potpuno djelovati; odredio sustav doprinosa za institucije kojima je odobren rad nakon što je Fond dosegao ciljanu razinu; odredili kriteriji za vremensku raspodjelu doprinosa; odredili kriteriji za određivanje broja godina na koje se početno razdoblje za dostizanje ciljane razine može produljiti; odredili kriteriji za utvrđivanje godišnjih doprinosa kada se dostupna financijska sredstva Fonda smanje na iznos manji od ciljane razine nakon početnog razdoblja; odredile mjere za utvrđivanje okolnosti i uvjeta po kojima se ex post doprinosi mogu privremeno odgoditi za pojedinačne institucije; i odredila detaljna pravila za upravljanje Fondom i opća načela i kriteriji njegove ulagačke strategije.

(114) Vijeće bi trebalo, u okviru delegiranih akata donesenih u skladu s Direktivom 2014/59/EU, donijeti provedbene akte kojima se utvrđuje primjena metodologije za izračun pojedinačnih doprinosa Fondu, kao i tehničkih aranžmana za računanje paušalnog doprinosa i doprinosa prilagođenog za rizik. Ta bi metodologija trebala osigurati da se oba elementa formule za izračun pojedinačnih doprinosa (paušalni i onaj prilagođen za rizik) uzmu u obzir na način koji je usklađen s načelima sanacije i u skladu s delegiranim aktima usvojenim na temelju članka 103. stavka 7. Direktive 2014/59/EU. Metodologija bi u obzir trebala uzeti načelo proporcionalnosti, bez stvaranja distorzije između struktura bankarskog sektora u državama članicama.

(115) Kao što je sadržano u Izjavi br. 39. u vezi s člankom br. 290 UFEU-a, Komisija, u skladu s utvrđenom praksom, a pri pripremi nacrta delegiranih akata predviđenih u ovoj Uredbi, trebala bi nastaviti savjetovati se sa stručnjacima koje imenuju države članice. Isto tako je posebno važno da Komisija, ako je potrebno, provede odgovarajuća savjetovanja s Europskom središnjom bankom i Odborom tijekom pripremnog rada na područjima koja potpadaju u njihovu nadležnost.

(116) Trebalo bi se osigurati primjereno obavještavanje o sanacijskim mjerama i, podložno ograničenim iznimkama iz ove Direktive, njihovo objavljivanje. Međutim, s obzirom na to da postoji vjerojatnost da su informacije dostupne Odboru, sanacijskim tijelima i njihovim stručnim savjetnicima tijekom postupka sanacije osjetljive prirode, te bi informacije prije objavljivanja odluke o sanaciji trebale podlijegati zahtjevima za čuvanje profesionalne tajne. U obzir se mora uzeti da informacije o sadržaju i detaljima sanacijskog plana te rezultatima bilo kakve ocjene tih planova mogu imati dalekosežne posljedice, posebno za poduzetnike o kojima se radi. Za svaku informaciju koja se pruži u vezi s odlukom prije negoli je ona donesena, bilo o tome jesu li uvjeti za sanaciju zadovoljeni, o upotrebi određenog instrumenta ili o bilo kojoj mjeri tijekom postupka, mora se pretpostaviti da se odražava na javne i privatne interese koji su mjerama obuhvaćeni. Ipak, informacija da Odbor i nacionalna sanacijska tijela ispituju određeni subjekt, može biti dostatna da se negativno odraziti na taj subjekt. Stoga je potrebno osigurati da postoje prikladni mehanizmi za održavanje povjerljivosti informacija kao što su sadržaj i detalji sanacijskih planova te rezultati bilo kakve ocjene provedene u tom pogledu.

(117) Kako bi se očuvala povjerljivost rada Odbora, njegovi članovi i njegovo osoblje, uključujući osoblje razmijenjeno s državama članicama sudionicama ili koje je država članica sudionica uputila na rad u cilju provedbe sanacijskih dužnosti trebali bi podlijegati zahtjevima čuvanja profesionalne tajne, i kada više ne obavljaju te dužnosti. Ti zahtjevi bi se također trebali primjenjivati na druge osobe koje je Odbor ovlastio, na osobe koje su nacionalna sanacijska tijela država članica ovlastila ili imenovala za provođenje provjera na licu mjesta te na promatrače koji su pozvani da sudjeluju na plenarnim i izvršnim sjednicama Odbora, kao i na promatrače iz država članica nesudionica koji sudjeluju u internim sanacijskim timovima. U svrhu obavljanja zadaća koje su mu dodijeljene ovom Uredbom, Odbor bi trebao biti ovlašten, ovisno o uvjetima, za razmjenu informacija s nacionalnim vlastima i tijelima ili vlastima i tijelima Unije.

(118) Kako bi se osiguralo da je Odbor izjednačen s Europskim sustavom financijskog nadzora, trebala bi se izmijeniti Uredba (EU) br. 1093/2010 u cilju uključivanja Odbora u koncept nadležnih tijela utvrđenih tom Uredbom. Takvo izjednačavanje Odbora i nadležnih tijela na temelju Uredbe (EU) br. 1093/2010 usklađeno je s funkcijama dodijeljenima EBA-i na temelju članka 25. Uredbe (EU) br. 1093/2010 koje uključuju davanje doprinosa razvoju i usklađivanju planova oporavka i sanacijskih planova i aktivno sudjelovanje u tome te nastojanje da se pojednostavi sanacija propadajućih subjekata, a posebno prekograničnih grupa.

(119) Dok Odbor ne bude u potpunosti operativan, Komisija bi trebala biti nadležna za početne aktivnosti, uključujući imenovanje privremenog predsjednika koji bi odobrio sva potrebna plaćanja u ime Odbora.

(120) Jedinstveni sanacijski mehanizam okuplja Odbor, Vijeće, Komisiju i sanacijska tijela država članica sudionica. Sud je nadležan za provjeru zakonitosti odluka koje su u skladu s člankom 263. UFEU-a donijeli Odbor, Vijeće i Komisija, kao i za utvrđivanje njihove izvanugovorne odgovornosti. Nadalje, Sud je nadležan, u skladu s člankom 267. UFEU-a i na zahtjev nacionalnih tijela sudske vlasti, donijeti odluke o prethodnim pitanjima o valjanosti i tumačenju akata institucija, tijela ili agencija Unije. Nacionalna tijela sudske vlasti trebala bi, u skladu sa svojim nacionalnim pravom, imati ovlasti revidirati zakonitost odluka koje su donijela sanacijska tijela država članica sudionica prilikom izvršavanja svojih ovlasti dodijeljenih im ovom Uredbom, kao i utvrditi njihove izvanugovorne odgovornosti.

(121) Ovom Uredbom poštuju se sva temeljna prava i prava, slobode i načela priznata osobito u Povelji, osobito pravo vlasništva, zaštita osobnih podataka, sloboda poduzetništva, pravo na djelotvoran pravni lijek i pravedno suđenje i pravo na obranu te bi se ona trebala provesti u skladu s tim pravima i načelima.

(122) S obzirom na to da države članice ne mogu postići u dovoljnoj mjeri ciljeve ove Uredbe, posebice uspostavu učinkovitog i djelotvornog jedinstvenog europskog okvira za sanaciju subjekata i omogućavanje dosljedne primjene sanacijskih pravila, te se stoga navedeni ciljevi mogu bolje postići na razini Unije, Unija može donijeti mjere, u skladu s načelom supsidijarnosti kako je utvrđeno u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji (UEU). U skladu s načelom proporcionalnosti određenim u tom članku, ova Uredba ne prelazi okvire potrebne za ostvarivanje tih ciljeva.

(123) Komisija bi trebala revidirati primjenu ove Uredbe kako bi ocijenila njezin učinak na unutarnje tržište i odredila jesu li potrebne promjene ili daljnji razvoj kako bi se poboljšale učinkovitost i djelotvornost jedinstvenog sanacijskog mehanizma te posebno treba li bankovnu uniju upotpuniti usklađivanjem na razini Unije postupaka u slučaju insolventnosti za institucije koje propadaju.

(124) Prijenos doprinosa prikupljenih na nacionalnoj razini na temelju ove Uredbe trebao bi omogućiti djelovanje Fonda i, slijedom toga, djelotvornu primjenu sanacijskih instrumenata. Odredbe ove Uredbe koje se odnose na sanacijske instrumente i doprinose trebale bi se stoga primjenjivati od 1. siječnja 2016. Od prosinca 2015. trebala bi se omogućiti odgoda toga datuma na razdoblje od mjesec dana kada ne budu ispunjeni uvjeti koji omogućuju prijenos doprinosa prikupljenih na nacionalnoj razini,

DONIJELI SU OVU UREDBU:

DIO I.

OPĆE ODREDBE

Članak 1.

Predmet

Ovom Uredbom utvrđuju se jedinstvena pravila i jedinstven postupak sanacije subjekata iz članka 2. s poslovnim nastanom u državama članicama sudionicama iz članka 4.

Jedinstvena pravila i jedinstveni postupak primjenjuje Jedinstveni sanacijski odbor osnovan prema članku 42. (Odbor) zajedno s Vijećem i Komisijom, i sanacijskim nacionalnim tijelima unutar okvira jedinstvenog sanacijskog mehanizma utvrđenog ovom Uredbom. Jedinstveni sanacijski mehanizam podupire se jedinstvenim fondom za sanaciju (Fond).

Korištenje Fonda treba biti uvjetovano stupanjem na snagu sporazuma između država članica sudionica (Sporazum) o prijenosu sredstava prikupljenih na nacionalnoj razini u Fond, kao i o postupnom spajanju različitih sredstava prikupljenih na nacionalnoj razini radi alokacije nacionalnim odjeljcima Fonda.

Članak 2.

Područje primjene

Ova Uredba primjenjuje se na sljedeće subjekte:

(a) kreditne institucije s poslovnim nastanom u državi članici sudionici;

(b) matična društva, uključujući financijski holding i mješoviti financijski holding s poslovnim nastanom u državi članici sudionici, kada podliježu konsolidiranom nadzoru koji provodi ESB u skladu s člankom 4. stavkom 1. točkom (g) Uredbe (EU) br. 1024/2013;

(c) investicijska društva i financijske institucije s poslovnim nastanom u državi članici sudionici kada su obuhvaćene konsolidiranim nadzorom matičnog društva koji provodi ESB u skladu s člankom 4. stavkom 1. točkom (g) Uredbe (EU) br. 1024/2013.

Članak 3.

Definicije

1. Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:

(1) „nacionalno nadležno tijelo” znači svako nacionalno nadležno tijelo kako je definirano u članku 2. stavku 2. Uredbe (EU) br. 1024/2013;

(2) „nadležno tijelo” znači nadležno tijelo kako je definirano u članku 4. stavku 2. točki i. Uredbe (EU) br. 1093/2010;

(3) „nacionalno sanacijsko tijelo” znači tijelo koje je odredila država članica sudionica u skladu s člankom 3. Direktive 2014/59/EU;

(4) „relevantno nacionalno sanacijsko tijelo” znači nacionalno sanacijsko tijelo države članice sudionice u kojoj subjekt ili subjekt grupe ima poslovni nastan;

(5) „uvjeti za sanaciju” znači uvjeti navedeni u članku 18. stavku 1.;

(6) „plan sanacije” znači plan sastavljen prema članku 8. ili članku 9.;

(7) „plan za sanaciju grupe” znači plan za sanaciju grupe sastavljen prema članku 8. i članku 9.;

(8) „ciljevi sanacije” znači ciljevi navedeni u članku 14.;

(9) „instrument sanacije” znači instrument sanacije naveden u članku 22. stavku 2.;

(10) „sanacijska mjera” znači odluku o pokretanju sanacije subjekta iz članka 2. u skladu s člankom 18., primjenu sanacijskog instrumenta ili izvršavanje jedne ili više sanacijskih ovlasti;

(11) „osigurani depoziti” znači depozite kako je definirano člankom 2. stavkom 1. točkom (5) Direktive 2014/49/EU;

(12) „prihvatljivi depoziti” znači prihvatljive depozite kako je definirano člankom 2. stavkom 1. točkom (4) Direktive 2014/49/EU;

(13) „institucija” znači kreditna institucija ili investicijsko društvo obuhvaćeno konsolidiranim nadzorom u skladu s člankom 2. točkom (c);

(14) „institucija u sanaciji” znači subjekt iz članka 2. na koji se primjenjuju sanacijske mjere;

(15) „financijska institucija” znači financijska institucija kako je definirana u članku 4. stavku 1. točki 26. Uredbe (EU) br. 575/2013;

(16) „financijski holding” znači financijski holding kako je definirano u članku 4. stavku 1. točki 20. Uredbe (EU) br. 575/2013;

(17) „mješoviti financijski holding” znači mješoviti financijski holding kako je definirano u članku 4. stavku 1. točki 21. Uredbe (EU) br. 575/2013;

(18) „matični financijski holding iz Unije” znači matični financijski holding iz EU-a kako je definirano u članku 4. stavku 1. točki 31. Uredbe (EU) br. 575/2013;

(19) „matična institucija iz Unije” znači matična institucija iz EU-a kako je definirana u članku 4. stavku 1. točki 29. Uredbe (EU) br. 575/2013;

(20) „matično društvo” znači matično društvo kako je definirano u članku 4. stavku 1. točki 15. Uredbe (EU) br. 575/2013;

(21) „društvo kći” znači društvo kći kako je definirano u članku 4. stavku 1. točki 16. Uredbe (EU) br. 575/2013;

(22) „podružnica” znači podružnica kako je definirano u članku 4. stavku 1. točki 17. Uredbe (EU) br. 575/2013;

(23) „grupa” znači matično društvo i njegova društva kćeri koji su subjekti iz članka 2.;

(24) „prekogranična grupa” znači grupa koja ima subjekte, navedene u članku 2., s poslovnim nastanom u više od jedne države članice sudionice;

(25) „konsolidirana osnova” znači osnova konsolidiranog položaja kako je definirano u članku 4. stavku 1. točki 47. Uredbe (EU) br. 575/2013;

(26) „konsolidirajuće nadzorno tijelo” znači konsolidirajuće nadzorno tijelo kako je definirano u članku 4. stavku 1. točki 41. Uredbe (EU) br. 575/2013;

(27) „sanacijsko tijelo na razini grupe” znači sanacijsko tijelo u državi članici sudionici u kojoj institucija ili matično društvo nad kojim se provod konsolidirani nadzor na najvišoj razini konsolidacije u državi članici u skladu s člankom 111. Direktive 2013/36/EU ima poslovni nastan;

(28) „institucionalni sustav zaštite” znači uređenje koje udovoljava zahtjevima postavljenim u članku 113. stavku 7. Uredbe (EU) br. 575/2013;

(29) „izvanredna javna financijska potpora” znači državna potpora u smislu članka 107. stavka 1. UFEU ili bilo koja druga javna financijska potpora na nadnacionalnoj razini koja bi, da se dodjeljuje na nacionalnoj razini, predstavljala državnu potporu koja se dodjeljuje s ciljem očuvanja ili obnavljanja održivosti, likvidnosti ili solventnosti subjekta iz članka 2. ove Uredbe ili grupe u čijem su sastavu takvi subjekti;

(30) „instrument prodaje poslovanja” znači mehanizam kojim sanacijsko tijelo provodi prijenos vlasničkih instrumenata koje izdaje institucija u sanaciji, ili imovine, prava ili obveza institucije u sanaciji na kupca koji nije prijelazna institucija, u skladu s člankom 24.;

(31) „instrument prijelazne institucije” znači mehanizam za izvršavanje prijenosa instrumenata vlasništva koje izdaje institucija u sanaciji ili imovine, prava ili obveza institucije u sanaciji na prijelaznu instituciju u skladu s člankom 25.;

(32) „instrument odvajanja imovine” znači mehanizam za izvršavanje prijenosa imovine, prava ili obveza institucija u sanaciji na subjekt upravljanja imovinom u skladu s člankom 26.;

(33) „bail-in instrument” znači mehanizam za provedbu izvršenja ovlasti otpisa i konverzije u odnosu na obveze institucije u sanaciji u skladu s člankom 27.;

(34) „dostupna financijska sredstva” znači gotovina, depoziti, imovina i neopozive obveze plaćanja dostupne Fondu u svrhe navedene u članku 76. stavku 1.;

(35) „ciljana razina” znači iznos dostupnih financijskih sredstava koji se treba dostići na temelju članka 69. stavka 1.;

(36) „Sporazum” znači sporazum o prijenosu i objedinjavanju doprinosa Fondu;

(37) „prijelazno razdoblje” znači razdoblje od datuma primjene ove Uredbe kako je utvrđeno člankom 99. stavcima 2. i 6. do datuma dosezanja ciljane razine Fonda ili do 1. siječnja 2024., pri čemu se u obzir uzima raniji datum.

(38) „financijski instrument” znači financijski instrument kako je definiran u članku 4. stavku 1. točki 50. Uredbe (EU) br. 575/2013;

(39) „dužnički instrumenti” znači obveznice i ostale oblike prenosivog duga, instrumente kojima se stvara ili priznaje dug, instrumente kojima se daje pravo steći dužnički instrument;

(40) „regulatorni kapital” znači regulatorni kapital kako je definiran u članku 4. stavku 1. točki 118. Uredbe (EU) br. 575/2013;

(41) „zahtjevi za regulatorni kapital” znači zahtjevi određeni u člancima od 92. do 98. Uredbe (EU) br. 575/2013;

(42) „likvidacija” znači realizacija imovine subjekta iz članka 2.;

(43) „izvedenica” znači izvedenica kako je definirano u članku 2. stavku 5. Uredbe (EU) br. 648/2012, a uključuje vrste izvedenica navedene u Prilogu II. Uredbe (EU) br. 575/2013;

(44) „ovlasti za otpis i konverziju” znači ovlasti navedene u članku 21.;

(45) „redovni osnovni kapital” znači instrument kapitala koji udovoljava uvjetima iz članka 28. stavaka 1. do 4., članka 29. stavaka 1 do 5. ili članka 31. stavka 1. Uredbe (EU) br. 575/2013;

(46) „instrument dodatnog osnovnog kapitala” znači instrument kapitala koji udovoljava uvjetima iz članka 52. stavka 1. Uredbe (EU) br. 575/2013;

(47) „instrument dopunskog kapitala” znači instrument kapitala ili podređeni dužnički kapital koji udovoljava uvjetima iz članka 63. Uredbe (EU) br. 575/2013;

(48) „ukupan iznos” znači ukupan iznos na koji je sanacijsko tijelo procijenilo otpis ili konverziju prihvatljivih obveza, u skladu s člankom 27. stavkom 13.;

(49) „prihvatljive obveze” znači obveze i instrumenti kapitala koji nisu redovni osnovni kapital, dodatni osnovni kapital ili dopunski kapital subjekta iz članka 2., a koji nisu isključeni iz