32011L0093  
17.12.2011.  SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE  L 335/1  
DIREKTIVA 2011/93/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJE ĆA 
od 13. prosinca 2011.  
o suzbijanju seksualnog zlostavljanja i seksualnog iskorištavanja djece i dje čje pornografije, te o 
zamjeni Okvirne odluke Vije ća 2004/68/PUP  
EUROPSKI PARLAMENT I VIJE ĆE EUROPSKE UNIJE,  
uzimaju ći u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a 
posebno njegov članak 82. stavak 2. i članak 83. stavak 1.,  
uzimaju ći u obzir prijedlog Europske komisije,  
nakon proslje đivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim 
parlamentima,  
uzimaju ći u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i soci ­
jalnog odbora (  1 ), 
nakon savjetovanja s Odborom regija,  
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (  2 ), 
budu ći da:  
(1) Seksualno zlostavljanje i seksualno iskorištavanje djece, 
uklju čuju ći dje čju pornografiju, predstavljaju teška 
kršenja temeljnih prava, posebno prava djece na zaštitu 
i brigu za njihovu dobrobit, kako je to predvi đeno 
Konvencijom Ujedinjenih naroda o pravima djece iz 
1989. i Poveljom o temeljnim pravima Europske unije (  3 ). 
(2) Unija, u skladu s člankom 6. stavkom 1. Ugovora o 
Europskoj uniji, priznaje prava, slobode i na čela iz 
Povelje o temeljnim pravima Europske unije, kojom je u članku 24. stavku 2. odre đeno da se prilikom svih 
djelovanja tijela javne uprave ili privatnih institucija 
koja se odnose na djecu, moraju uzeti u obzir prije 
svega najbolji interesi djece. Osim toga, u Stockholm ­
skom programu – otvorena i sigurna Europa koja služi 
državljanima i štiti ih (  4 ), daje se izrazita prednost suzbi ­
janju seksualnog zlostavljanja i seksualnog iskorištavanja 
djece i dje čje pornografije.  
(3) Dje čja pornografija, koja se sastoji od slika seksualnog 
zlostavljanja djece i od drugih posebno teških oblika 
seksualnog zlostavljanja i seksualnog iskorištavanja 
djece u porastu je i širi se uporabom novih tehnologija 
i interneta.  
(4) Okvirnom odlukom Vije ća 2004/68/PUP od 22. prosinca 
2003. o suzbijanju seksualnog iskorištavanja djece i 
dje čje pornografije (  5 ) uskla đuju se zakonodavstva 
država članica, kako bi se inkriminirali najteži oblici 
seksualnog zlostavljanja i seksualnog iskorištavanja djece 
i proširila nacionalna sudska nadležnost i osigurala mini ­
malna razina pomo ći žrtvama. U Okvirnoj odluci Vije ća 
2001/220/PUP od 15. ožujka 2001. o položaju žrtava u 
kaznenom postupku odre đuju se prava žrtava u 
kaznenom postupku, uklju čuju ći pravo na zaštitu i 
odštetu. Nadalje, provedbom Okvirne odluke Vije ća 
2009/948/PUP od 30. studenoga 2009. o spre čavanju i 
rješavanju sporova o izvršavanju nadležnosti u kaznenim 
postupcima (  6 ) olakšano je uskla đivanje progona slu čajeva 
seksualnog zlostavljanja i seksualnog iskorištavanja djece 
i dje čje pornografije (  7 ). 
(5) U skladu s člankom 34. Konvencije Ujedinjenih naroda o 
pravima djece, države stranke obvezane su na zaštitu 
djece od svih oblika seksualnog iskorištavanja i 
seksualnog zlostavljanja. Izborni protokol Ujedinjenih 
naroda, uz Konvenciju iz 2000. o pravima djece, o 
prodaji djece, dje čjoj prostituciji i dje čjoj pornografiji te 
posebno Konvencija Vije ća Europe iz 2007. o zaštitiHR 19/Sv. 16 Službeni list Europske unije 261  
( 1 ) SL C 48, 15.2.2011., str. 138.  
( 2 ) Stajalište Europskog parlamenta od 27. listopada 2011. (još nije 
objavljeno u Službenom listu) i Odluka Vije ća od 15. studenoga 
2011.  
( 3 ) SL C 364, 18.12.2000., str. 1.  ( 4 ) SL C 115, 4.5.2010., str. 1.  
( 5 ) SL L 13, 20.1.2004., str. 44.  
( 6 ) SL L 82, 22.3.2001., str. 1.  
( 7 ) SL L 328, 15.12.2009., str. 42.
 djece od seksualnog iskorištavanja i seksualnog zlostav ­
ljanja su klju čni instrumenti u postupku ja čanja me đu­
narodne suradnje u tom podru čju. 
(6) Teška kaznena djela, kao što su seksualno iskorištavanje 
djece i dje čja pornografija zahtijevaju cjelovit pristup, 
uklju čuju ći progon po činitelja, zaštitu djece žrtava i spre ­ 
čavanje takvih pojava. Prilikom provo đenja mjera za 
suzbijanje takvih kaznenih djela treba, u skladu s Pove ­
ljom Europske unije o temeljnim pravima i Konvencijom 
Ujedinjenih naroda o pravima djece, voditi ra čuna prije 
svega o najboljim interesima djece. Okvirnu odluku 
2004/68/PUP trebalo bi zamijeniti novim instrumentom, 
koji osigurava takav cjelovit pravni okvir za postizanje 
navedene svrhe.  
(7) Ova bi Direktiva trebala biti u cijelosti uskla đena s Direk ­
tivom 2011/36/EU Europskog parlamenta i Vije ća od 
5. travnja 2011. o spre čavanju i suzbijanju trgovanja 
ljudima i zaštiti njezinih žrtava te o zamjeni Okvirne 
odluke Vije ća 2002/629/PUP (  1 ), budu ći da su neke 
žrtve trgovanja ljudima bila i djeca žrtve seksualnog 
zlostavljanja ili seksualnog iskorištavanja.  
(8) U pogledu kažnjivosti djela koja su povezana s porno ­
grafskim predstavama, u toj Direktivi upu ćuje se na djela 
koja se sastoje u organiziranom prikazivanju djece za 
publiku uživo, ali pritom je isklju čena osobna i drago ­
voljna komunikacija licem u lice izme đu vršnjaka i 
izme đu djece koja su dosegnula dob za pristanak na 
spolni odnos te njihovih partnera.  
(9) Dje čja pornografija često uklju čuje slike odraslih koji 
seksualno zlostavljaju djecu. Može uklju čivati i slike 
djece u spolnom činu ili slike spolnih organa djece, 
kada su takve slike napravljene ili korištene prvotno u 
seksualne svrhe, a mogu biti iskorištavane sa znanjem ili 
bez znanja djeteta. Osim toga, pojam dje čje pornografije 
obuhva ća i realisti čne slike djeteta u spolnom činu, 
odnosno djeteta prikazanog kao da se nalazi u 
spolnom činu, a prije svega u seksualne svrhe.  
(10) Invalidnost sama po sebi automatski ne zna či da osoba 
ne može pristati na spolne odnose. Me đutim, zloporaba 
invalidnosti radi sudjelovanja u seksualnim aktivnostima 
s djetetom trebala bi biti kazneno djelo.  
(11) U donošenju zakonodavstva u podru čju kaznenog mate ­
rijalnog prava Unija bi trebala osigurati uskla đenost 
takvog zakonodavstva, posebno u pogledu visine kazni. 
S obzirom na Ugovor iz Lisabona, trebalo bi imati na 
umu Odluke Vije ća od 24. i 25. travnja 2002. o pristupu 
koji bi se trebao primjenjivati za uskla đivanje kazni, u 
kojima su opisane četiri visine kazni. Budu ći da ova Direktiva sadrži iznimno velik broj razli čitih kaznenih 
djela, potrebno je, kako bi se odrazili razli čiti stupnjevi 
težine, odrediti razli čite visine mogu ćih kazni, čime se ide 
dalje od onoga što je obi čno odre đeno pravnim instru ­
mentima Unije.  
(12) Teški oblici seksualnog zlostavljanja i seksualnog iskori ­ 
štavanja djece trebali bi podlijegati u činkovitim, propor ­
cionalnim i odvra ćaju ćim kaznama. To posebno uklju čuje 
razli čite oblike seksualnog zlostavljanja i seksualnog isko ­
rištavanja djece koji su olakšani uporabom informacijskih 
i komunikacijskih tehnologija, kao što je to mamljenje 
djece u seksualne svrhe putem društvenih mreža i 
mrežnih foruma. Definicija dje čje pornografije treba biti 
pojašnjena i približena definiciji istoga pojma u me đu­
narodnim instrumentima.  
(13) Najviša kazna zatvora predvi đena za kaznena djela iz ove 
Direktive trebala bi se izre ći barem za najteže oblike 
takvih kaznenih djela.  
(14) Kako bi se dosegnula najviša kazna zatvora predvi đena za 
kaznena djela seksualnog zlostavljanja i seksualnog isko ­
rištavanja djece i dje čje pornografije iz ove Direktive, 
države članice mogu kombinirati, uzimaju ći u obzir 
nacionalno pravo, kaznu zatvora predvi đenu za ta 
kaznena djela u nacionalnom zakonodavstvu.  
(15) Ovom su Direktivom države članice obvezane da u 
nacionalnom zakonodavstvu predvide kazne kojima 
poštuju odredbe zakonodavstva Unije o suzbijanju 
seksualnog zlostavljanja, seksualnog iskorištavanja djece 
i dje čje pornografije. Ovom Direktivom se ne stvaraju 
obveze u pogledu primjene takvih kazni, ni nekog 
drugog raspoloživog sustava kaznenog progona u poje ­
dinim slu čajevima.  
(16) Države članice se pozivaju razmotriti mogu ćnost da se 
osim kazne zatvora predvide i nov čane kazne, posebno u 
slu čajevima kada se kaznena djela iz ove Direktive po čine 
u svrhu stjecanja dobiti.  
(17) Državama članicama izraz „protupravno” u vezi s 
dje čjom pornografijom omogu ćuje da izuzmu zakonita 
postupanja s pornografskim materijalom za medicinske, 
znanstvene i sli čne potrebe. Jednako tako su dopuštena 
postupanja doma ćih pravosudnih tijela, kao što je zako ­
nito posjedovanje dje čje pornografije od strane tijela 
kaznenog progona za potrebe kaznenih postupaka ili 
za spre čavanje, otkrivanje ili istraživanje kaznenih djela. 
Osim toga, nije isklju čena mogu ćnost prava na obranu ili 
primjenu sli čnih odgovaraju ćih na čela, u skladu s kojima 
su osobe u posebnim okolnostima izuzete od odgovor ­
nosti, na primjer kada uz pomo ć otvorenog telefona ili 
mrežnih vru ćih linija vrše aktivnosti u potporu otkrivanja 
slu čajeva zlostavljanja.HR 262 Službeni list Europske unije 19/Sv. 16  
( 1 ) SL L 101, 15.4.2011., str. 1.
 (18) Svjestan pristup dje čjoj pornografiji posredstvom infor ­
macijske i komunikacijske tehnologije trebao bi biti 
kazneno djelo. Osoba je odgovorna ako namjerno 
pristupa internetskim stranicama s dje čjom pornogra ­
fijom i zna da se takve slike tamo mogu prona ći. 
Kazne se ne bi trebale izricati osobama koje su inter ­
netskim stranicama s dje čjom pornografijom pristupile 
slu čajno. Namjeravana narav kaznenog djela može se 
izvesti posebno iz činjenice da je ponovljeno ili po či­
njeno posredstvom pla ćene usluge.  
(19) Mamljenje djece u seksualne svrhe predstavlja prijetnju 
koja u kontekstu interneta ima posebna svojstva, 
budu ći da internet omogu ćuje besprimjernu anonimnost, 
a s tim i mogu ćnost prikrivanja identiteta i osobnih 
obilježja, kao što je recimo dob. Države članice isto ­
dobno priznaju važnost suzbijanja mamljenja djece 
izvan okvira interneta, posebno kada se to ne vrši 
uporabom informacijskih i komunikacijskih tehnologija. 
Države članice se poti ču da kao kazneno djelo odrede 
mamljenje djece za seksualne potrebe s po činiteljem u 
prisutnosti ili blizini djeteta, na primjer u obliku 
posebno pripremljenog kaznenog djela, pokušaja po či­
njenja kaznenog djela iz ove Direktive ili u obliku 
seksualnog zlostavljanja. Neovisno o tome kakva pravna 
rješenja se izaberu za odre đivanje mamljenja djece izvan 
interneta kao kaznenog djela, države članice bi trebale 
osigurati progon po činitelja takvih kaznenih djela, na 
ovaj ili onaj na čin. 
(20) Ovom se Direktivom ne ure đuju politike država članica u 
vezi sa seksualnim aktivnostima uz uzajamni pristanak, u 
koje mogu biti uklju čena i djeca i koje se mogu smatrati 
kao uobi čajeno upoznavanje spolnosti u okviru ljudskog 
razvoja, vode ći ra čuna o razli čitim kulturnim i pravnim 
tradicijama kao i o novim oblicima uspostavljanja i 
održavanja odnosa izme đu djece i mladih, uklju čuju ći 
informacijske i komunikacijske tehnologije. Te politike 
ne spadaju u podru čje primjene ove Direktive. Države 
članice koje koriste mogu ćnosti iz ove Direktive izvrša ­
vaju vlastite nadležnosti.  
(21) Države članice u svojim nacionalnim propisima trebale bi 
predvidjeti odredbe o otegotnim okolnostima, u skladu s 
odredbama važe ćih pravnih propisa svog pravnog sustava 
o otegotnim okolnostima. One bi trebale osigurati da te 
otegotne okolnosti budu dostupne sucima na 
razmatranje prilikom izricanja kazni po činiteljima 
kaznenih djela, iako suci nisu obvezni uzeti u obzir te 
otegotne okolnosti. Kada te otegotne okolnosti, zbog 
naravi doti čnog kaznenog djela, nisu važne, države 
članice ih u svom zakonodavstvu ne trebaju predvidjeti. 
Na nacionalnoj razini bi trebala biti donesena ocjena o 
tome jesu li otegotne okolnosti koje su predvi đene u ovoj 
Direktivi važne za svako kazneno djelo iz ove Direktive.  (22) Tjelesnu i duševnu nesposobnost iz ove Direktive treba 
razumjeti tako da uklju čuje i stanje tjelesne ili duševne 
nesposobnosti koju izazove utjecaj droga i alkohola.  
(23) U suzbijanju seksualnog iskorištavanja djece trebalo bi u 
cijelosti iskoristiti postoje će instrumente za privremeno 
oduzimanje i pljenidbu imovinske koristi ostvarene 
kaznenim djelima, kao što su to Konvencija Ujedinjenih 
naroda protiv me đunarodnog organiziranog kriminala i 
njezini protokoli, Konvencija Vije ća Europe iz 1990. o 
pranju, istrazi, privremenom oduzimanju i pljenidbi 
imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom, Okvirna 
odluka Vije ća 2001/500/PUP od 26. lipnja 2001. o 
pranju novca, identifikaciji, pra ćenju, zamrzavanju, plje ­
nidbi i oduzimanju imovine i imovinske koristi ostvarene 
kaznenim djelima (  1 ) i Okvirna odluka Vije ća 
2005/212/PUP od 24. velja če 2005. o oduzimanju 
imovinske koristi, sredstava i imovine ostvarene 
kaznenim djelima (  2 ). Treba poticati uporabu oduzetih i 
zaplijenjenih sredstava i imovinske koristi ostvarenih 
kaznenim djelima iz ove Direktive za potporu u poma ­
ganju i zaštiti žrtava.  
(24) Trebalo bi izbjegavati sekundarnu viktimizaciju žrtava 
kaznenih djela iz ove Direktive. U državama članicama 
u kojima su u skladu s nacionalnim kaznenim pravom, 
prostitucija ili sudjelovanje u pornografiji kaznena djela 
trebalo bi omogu ćiti da se, u skladu s tim 
pravom, doti čno dijete kazneno ne progoni i ne 
kažnjava, ako je ta djela po činilo kao žrtva seksualnog 
iskorištavanja ili ako je bilo primorano sudjelovati u 
dje čjoj pornografiji.  
(25) Ova Direktiva kao instrument uskla đivanja kaznenog 
prava predvi đa visine kazni koje bi se trebale primjenji ­
vati, ne dovode ći u pitanje konkretne kaznene politike 
država članica u vezi s maloljetnim po činiteljima 
kaznenih djela.  
(26) Istraga kaznenih djela i podizanje optužnica u kaznenim 
postupcima trebalo bi pojednostaviti, tako da se uzme u 
obzir poteško ća koju za djecu žrtve predstavlja objava 
seksualnog zlostavljanja i anonimnost po činitelja 
kaznenih djela na internetu. Kako bi se osigurali uspješna 
istraga i progon kaznenih djela iz ove Direktive, njihovo 
pokretanje u na čelu ne bi trebalo ovisiti o tome je li žrtva 
odnosno njezin zastupnik kazneno djelo objavio ni o 
tome je li po činitelj kaznenog djela bio okrivljen. 
Dovoljnu duljinu razdoblja kaznenog progona treba 
odrediti u skladu s nacionalnim pravom.  
(27) Osobama odgovornima za istragu i progon kaznenih 
djela iz ove Direktive trebalo bi staviti na raspolaganjeHR 19/Sv. 16 Službeni list Europske unije 263  
( 1 ) SL L 182, 5.7.2001., str. 1.  
( 2 ) SL L 68, 15.3.2005., str. 49.
 učinkovite istražne alate. Ti bi alati mogli obuhva ćati 
presretanje komunikacije, prikriveno nadziranje, uklju ču­
jući elektroni čki nadzor, pra ćenje bankovnih ra čuna i 
druge financijske istrage, vode ći ra čuna, izme đu ostalog, 
o na čelu razmjernosti i o naravi i težini kaznenih djela 
koja su pod istragom. Kada je to primjereno i u skladu s 
nacionalnim pravom, ti bi alati trebali uklju čivati i 
mogu ćnost upotrebe prikrivenog identiteta na internetu 
od strane tijela kaznenog progona.  
(28) Države članice trebaju potaknuti osobe koje znaju za ili 
sumnjaju na seksualno zlostavljanje ili seksualno iskori ­ 
štavanje djece na prijavu nadležnim službama. Svaka 
država članica je odgovorna za odre đivanje nadležnih 
tijela kojima se takve sumnje mogu prijaviti. Ta nadležna 
tijela ne bi trebale biti službe za zaštitu djece ili rele ­
vantne socijalne službe. Zahtijevaju ći da sumnja bude 
utemeljena „u dobroj vjeri” trebalo bi se sprije čiti da se 
navedena odredba iskoristi za podnošenje zlonamjernih 
prijava temeljenih na posve izmišljenim ili neto čnim 
činjenicama.  
(29) Pravila o nadležnosti trebalo bi izmijeniti da bi se osigu ­
ralo da po činiteljima seksualnog zlostavljanja ili 
seksualnog iskorištavanja djece iz Unije prijeti kazneni 
progon, čak i ako kaznena djela po čine izvan Unije, a 
posebno u okviru takozvanog seksualnog turizma. Dje čji 
seksualni turizam treba podrazumijevati seksualnim isko ­
rištavanjem djece od strane jedne ili više osoba koje iz 
svog uobi čajenog okruženja putuju u inozemno odre ­
dište, gdje imaju seksualni kontakt s djecom. Kada se 
dje čji seksualni turizam doga đa izvan Unije, države 
članice se ohrabruju da radi suzbijanja seksualnog 
turizma putem raspoloživih nacionalnih i me đunarodnih 
instrumenata, uklju čuju ći bilateralne ili multilateralne 
ugovore o izru čenju, poja čaju uzajamnu pomo ć ili preba ­
civanje postupaka, te suradnju s tre ćim zemljama i me đu­
narodnim organizacijama. Države članice trebale bi poti ­
cati otvoren dijalog i komunikaciju sa zemljama izvan 
Unije, kako bi, u skladu s relevantnim nacionalnim zako ­
nodavstvom, bile sposobne kazneno progoniti po činitelje 
kaznenih djela, koji radi dje čjeg seksualnog turizma 
putuju preko granica Unije.  
(30) Mjere za zaštitu djece žrtava trebalo bi usvojiti u 
njihovom najboljem interesu, vode ći ra čuna o njihovim 
potrebama. Djeca žrtve trebala bi imati jednostavan 
pristup pravnim sredstvima i mjerama za rješavanje 
sukoba interesa kada do seksualnog zlostavljanja ili 
seksualnog iskorištavanja do đe unutar obitelji. Kada 
tijekom kaznene istrage ili kaznenog postupka treba 
biti imenovan posebni predstavnik, ulogu posebnog 
predstavnika može vršiti pravna osoba, institucija ili 
tijelo. Osim toga, djecu žrtve koja o svom slu čaju obavi ­
jeste nadležna tijela trebalo bi zaštititi od kažnjavanja, na primjer na temelju nacionalnog zakonodavstva o prosti ­
tuciji. Potrebno je nadalje izbje ći, koliko je to mogu će, da 
se djeci zbog sudjelovanja u kaznenom postupku, saslu ­ 
šavanja ili vizualnog doticaja s po činiteljima prouzro če 
nove traume. Dobro razumijevanje djece i njihovog 
ponašanja u trenucima kada su suo čena s traumatskim 
iskustvima bit će od pomo ći da se osigura visoka kvali ­
teta dokazivanja i smanjivanje stresa kojem su djeca izlo ­ 
ženi prilikom izvršavanja potrebnih mjera.  
(31) Države članice trebale bi razmotriti mogu ćnost krat ­
koro čne i dugoro čne pomo ći djeci žrtvama. Svaka šteta 
prouzro čena seksualnim zlostavljanjem i seksualnim isko ­
rištavanjem djece je znatna i treba joj se posvetiti. Zbog 
naravi štete prouzro čene seksualnim zlostavljanjem i 
seksualnim iskorištavanjem s takvom pomo ći treba nasta ­
viti sve dok je to potrebno za fizi čki i psihološki 
oporavak djeteta te se može protegnuti i u odraslu 
dob, ako je to potrebno. Potrebno je razmotriti potrebu 
da se pomo ć i savjetovanje osiguraju za roditelje ili 
skrbnike djece žrtava, ako oni nisu obuhva ćeni 
sumnjom za doti čno kazneno djelo, kako bi im se 
pomoglo u davanju potpore djeci žrtvama tijekom 
postupka.  
(32) Okvirnom odlukom 2001/220/PUP odre đuje se skup 
prava žrtava u kaznenom postupku, uklju čuju ći pravo 
na zaštitu i odštetu. Osim toga, djeci žrtvama seksualnog 
zlostavljanja, seksualnog iskorištavanja i dje čje pornogra ­
fije treba osigurati pristup pravnom savjetovanju i, u 
skladu s ulogom žrtve u relevantnim pravosudnim susta ­
vima, pravnom zastupanju, pa i u svrhu potraživanja 
odštete. Takvo pravno savjetovanje i zastupanje bi 
mogla osigurati nadležna tijela s ciljem potraživanja 
odštete od države. Svrha pravnog savjetovanja je omogu ­ 
ćiti žrtvama da budu obaviještene i da dobiju savjet o 
razli čitim mogu ćnostima koje im se otvaraju. Pravno 
savjetovanje bi trebala pružati osoba koja ne mora 
nužno biti pravnik, ali koja je prošla kroz odgovaraju će 
pravno osposobljavanje. Pravno savjetovanje i, u skladu s 
ulogom žrtve u relevantnom pravosudnom sustavu, 
pravno zastupanje morali bi biti besplatni barem u 
slu čaju kada žrtva nema dovoljno financijskih sredstava 
i na na čin koji je u skladu s unutarnjim postupcima 
država članica.  
(33) Države članice trebale bi poduzeti djelovanje za spre ča­
vanje ili zabranu djelatnosti koje su povezane s promica ­
njem seksualnog zlostavljanja djece i s dje čjim 
seksualnim turizmom. Mogle bi se razmotriti razli čite 
preventivne mjere, kao što su oblikovanje i poticanje 
kodeksa ponašanja i regulativnih mehanizama u turisti ­ 
čkoj industriji, uspostavljanje eti čkog kodeksa ili oznake 
kvalitete za turisti čke organizacije koje djeluju na suzbi ­
janju dje čjeg seksualnog turizma ili su uvele jasnu poli ­
tiku spre čavanja dje čjeg seksualnog turizma.HR 264 Službeni list Europske unije 19/Sv. 16
 
(34) Države članice trebaju oblikovati odnosno poja čati poli ­
tike za spre čavanje seksualnog zlostavljanja i seksualnog 
iskorištavanja djece, uklju čuju ći i mjere za odvra ćanje i 
smanjivanje potražnje koja poti če sve oblike seksualnog 
iskorištavanja djece, te mjere kojima se smanjuje rizik da 
djeca postanu žrtve i to putem djelatnosti obavješ ćivanja 
i podizanja svijesti te putem istraživa čkih i obrazovnih 
programa. U takvim bi inicijativama države članice 
trebale zauzeti pristup koji se temelji na pravima djece. 
Posebnu pozornost treba posvetiti osiguravanju da 
kampanje za podizanje svijesti koje su namijenjene 
djecu budu primjerene i dostatno razumljive. Potrebno 
je razmotriti mogu ćnost uspostavljanja otvorenih telefon ­
skih linija ili linija za pomo ć. 
(35) U pogledu sustava za prijavljivanje seksualnog zlostav ­
ljanja i seksualnog iskorištavanja djece te za pomo ć 
djeci u nevolji trebalo bi promicati otvorene telefonske 
linije i to broj 116 za nestalu djecu, broj 116 006 za 
žrtve kaznenih djela i broj 116 111 za djecu kako je to 
odlu čeno Odlukom Komisije 2007/116/EZ od 15. velja če 
2007. o rezerviranju nacionalnog numeracijskog raspona 
koji po činje brojem 116 za uskla đene brojeve za uskla ­ 
đene usluge od društvene zna čaja (  1 ), a trebalo bi voditi 
ra čuna o iskustvu koje se stekne uporabom tih telefona.  
(36) Stru čnjaci za koje je vjerojatno da će do ći u doticaj s 
djecom žrtvama seksualnog zlostavljanja i seksualnog 
iskorištavanja trebaju biti odgovaraju će osposobljeni za 
prepoznavanje takvih žrtava i za postupanje s njima. 
Kada postoji vjerojatnost da će se susresti s djecom 
žrtvama, trebalo bi promicati osposobljavanje sljede ćih 
kategorija: policijski službenici, javni tužitelji, odvjetnici, 
suci i sudski službenici, osoblje koje skrbi za djecu i 
njihovo zdravlje, ali mogu biti obuhva ćene i druge 
skupine osoba za koje je vjerojatno da će se u svom 
radu susresti s djecom žrtvama seksualnog zlostavljanja 
i seksualnog iskorištavanja.  
(37) Kako bi se sprije čilo seksualno zlostavljanje i seksualno 
iskorištavanje djece, po činiteljima seksualnog delikta 
trebalo bi predložiti sudjelovanje u interventnim progra ­
mima ili mjerama. Ti interventni programi ili mjere 
trebali bi biti široko postavljeni i prilagodljivi, te usredo ­
to čeni na zdravstvene i psiho-socijalne vidove, ali ne bi 
bili obavezni. Ti interventni programi ili mjere ne dovode 
u pitanje interventne programe ili mjere koje uvode 
nadležna pravosudna tijela.  
(38) Interventni programi ili mjere nisu odre đeni kao auto ­
matsko pravo. Država članica odlu čuje o tome koji inter ­
ventni programi ili mjere su primjereni.  (39) Kako bi se sprije čila i smanjila mogu ćnost ponavljanja 
kaznenog djela, trebalo bi po činitelje kaznenih djela 
ocijeniti s obzirom na opasnost koju predstavljaju i s 
obzirom na mogu ći rizik ponavljanja kaznenog djela 
protiv seksualne nedodirljivosti djece. Dogovori u vezi s 
tom ocjenom, kao što je vrsta tijela koje je nadležno 
naru čiti i izvršiti ocjenu, trenutak tijekom kaznenog 
postupka ili nakon njega, kada ocjenu treba izvršiti, 
kao i dogovori u vezi u činkovitim interventnim progra ­
mima ili mjerama koji se osiguravaju nakon te ocjene, 
trebali bi biti u skladu s unutarnjim postupcima država 
članica. S istim ciljem spre čavanja i smanjenja mogu ć­
nosti ponavljanja kaznenog djela po činiteljima kaznenih 
djela treba omogu ćiti dobrovoljno sudjelovanje u u činko ­
vitim interventnim programima ili mjerama. Ti inter ­
ventni programi ili mjere ne bi se smjeli preklapati s 
nacionalnim programima za lije čenje osoba koje boluju 
od duševnih poreme ćaja. 
(40) Kada je to primjereno s obzirom na opasnost koju po či­
nitelji kaznenih djela predstavljaju i s obzirom na 
mogu će ponavljanje kaznenog djela, trebalo bi osu đene 
po činitelje kaznenih djela privremeno ili trajno sprije čiti 
da obavljaju barem one stru čne djelatnosti koje uklju čuju 
izravan i redovit doticaj s djecom. Poslodavci prilikom 
zapošljavanja na radna mjesta koja uklju čuju izravan i 
redovit doticaj s djecom imaju pravo biti obaviješteni o 
postoje ćim osudama za seksualna kaznena djela protiv 
djece, koje su upisane u kaznenu evidenciju, ili o posto ­
jećim zabranama obavljanja odre đenih djelatnosti. Za 
potrebe ove Direktive, izraz „poslodavac” trebao bi obuh ­
va ćati i osobe koje vode volonterske organizacije u 
podru čju supervizije i/ili skrbi za djecu, koje u radu 
izravno i redovito dolaze u doticaj s djecom. Na čin na 
koji se takve informacije dostavljaju, kao što je to na 
primjer pristup preko doti čne osobe i to čan sadržaj infor ­
macija, smisao organiziranih volonterskih djelatnosti te 
pojam izravnog i redovitog doticaja s djecom trebalo bi 
odrediti u skladu s nacionalnim pravom.  
(41) Uz poštovanje prema razli čitim pravnim tradicijama 
država članica, ovom se Direktivom vodi ra čuna o činje ­
nici da je pristup kaznenim evidencijama dopušten samo 
nadležnim tijelima ili doti čnim osobama. Ovom se Direk ­
tivom ne uspostavlja obveza mijenjanja nacionalnih 
sustava kojima se ure đuju kaznene evidencije niti na čin 
pristupanja njima.  
(42) Cilj ove Direktive nije uskla đivanje pravila o pristanku 
doti čne osobe prilikom razmjene informacija iz kaznenih 
evidencija, npr. treba li pristanak te osobe tražiti ili ne. 
Neovisno o tome treba li ili ne u skladu s nacionalnim 
zakonodavstvom, tražiti pristanak, ovom se Direktivom 
ne uspostavljaju nikakve nove obveze mijenjanja s tim 
povezanog nacionalnog prava ni nacionalnih postupaka.HR 19/Sv. 16 Službeni list Europske unije 265  
( 1 ) SL L 49, 17.2.2007., str. 30.
 (43) Države članice mogu razmotriti mogu ćnost usvajanja 
dodatnih upravnih mjera za po činitelje kaznenih djela 
iz ove Direktive, kao što je to mjera registriranja u 
evidenciji po činitelja seksualnih kaznenih djela. Za pristu ­
panje tim evidencijama trebala bi vrijediti ograni čenja u 
skladu s nacionalnim ustavnim na čelima i važe ćim stan ­
dardima za zaštitu podataka, na primjer, ograni čavanje 
pristupa na pravosudna tijela i/ili na tijela kaznenog 
progona.  
(44) Države članice se ohrabruju da u suradnji s civilnim 
društvom oblikuju mehanizme za prikupljanje podataka 
ili žarišne to čke, na nacionalnoj ili lokalnoj razini, za 
potrebe promatranja i ocjenjivanja pojava seksualnog 
zlostavljanja i seksualnog iskorištavanja djece. Kako bi 
se ispravno ocijenili rezultati djelovanja za suzbijanje 
seksualnog zlostavljanja i seksualnog iskorištavanja djece 
i dje čje pornografije, Unija bi trebala nastaviti s razvija ­
njem svog rada na temelju metodologija i metoda priku ­
pljanja podataka koje bi omogu ćile usporedive statisti čke 
podatke.  
(45) Države članice trebaju poduzeti odgovaraju će djelovanje 
za osnivanje informacijskih službi, koje bi pružale infor ­
macije o tome kako prepoznati znakove seksualnog 
zlostavljanja i seksualnog iskorištavanja.  
(46) Dje čja pornografija koja se sastoji od slika seksualnog 
iskorištavanja djeteta predstavlja posebnu vrstu sadržaja 
koji se ne može tuma čiti kao izražavanje mišljenja. Za 
suzbijanje dje čje pornografije potrebno je smanjiti 
kruženje materijala koji sadrži zlostavljanje djece tako 
da se po činiteljima kaznenih djela oteža postavljanje 
takvog sadržaja na javno dostupne internetske stranice. 
Stoga je potrebno djelovanje za uklanjanje takvog sadr ­ 
žaja i hvatanje onih koji su krivi za izradu, distribuciju ili 
preuzimanje slika seksualnog zlostavljanja djece. S ciljem 
potpore naporima Unije u suzbijanju dje čje pornografije 
države članice trebaju dati sve od sebe u suradnji s tre ćim 
zemljama u nastojanju da se takav sadržaj ukloni s poslu ­ 
žitelja na svom podru čju. 
(47) Usprkos tim naporima, uklanjanje sadržaja dje čje porno ­
grafije na samom izvoru ipak nije mogu će kada se 
izvorni materijali ne nalaze u Uniji ili zato što zemlja 
u kojoj se poslužitelji nalaze nije voljna sura đivati ili zato 
što je postupak uklanjanja materijala u doti čnoj zemlji 
posebno dugotrajan. Zato bi bilo mogu će uspostaviti 
mehanizme za spre čavanje pristupa s podru čja Unije 
internetskim stranicama za koje je utvr đeno da sadrže 
ili šire dje čju pornografiju. Mjere koje države članice 
poduzmu u skladu s ovom Direktivom za uklanjanje 
dje čje pornografije ili, prema potrebi, za spre čavanje 
pristupa internetskim stranicama koje sadrže dje čju pornografiju, mogle bi se temeljiti na razli čitim vrstama 
javnog djelovanja, kao što je to zakonodavno, ne-zako ­
nodavno, pravosudno ili drugo djelovanje. U tom smislu, 
ovom se Direktivom ne dovodi u pitanje dobrovoljno 
djelovanje koje poduzme internetska industrija za spre ča­
vanje zlouporabe vlastitih usluga ili u potporu djelovanju 
koje poduzmu države članice. Neovisno o temelju za 
djelovanje ili metode, države članice bi trebale osigurati 
odgovaraju ću razinu pravne sigurnosti i predvidivosti za 
korisnike i pružatelje usluga. Potrebno je uspostaviti i 
oja čati suradnju me đu tijelima javne uprave, kako radi 
uklanjanja sadržaja zlostavljanja djece, teko i radi spre ča­
vanja pristupa tim sadržajima, a posebno kako bi se 
osigurala što je mogu će ve ća potpunost nacionalnih 
popisa mrežnih stranica koje sadrže dje čju pornografiju 
i kako bi se izbjeglo udvostru čavanje rada. Prilikom 
poduzimanja svih tih mjera mora se voditi ra čuna o 
pravima kona čnih korisnika i pridržavati se postoje ćih 
pravnih i pravosudnih postupaka te Europske konvencije 
za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Povelje o 
temeljnim pravima Europske unije. U okviru Programa za 
sigurniji internet uspostavljena je mreža otvorenih tele ­
fonskih linija, čija je svrha prikupljati informacije i osigu ­
ravati pokrivenost i razmjenu izvješ ća o glavnim vrstama 
nezakonitih mrežnih sadržaja.  
(48) Cilj ove Direktive je izmijeniti i proširiti podru čja 
primjene odredbi Okvirne odluke 2004/68/PUP. Budu ći 
da su izmjene bitne i brojne, trebalo bi za države članice 
koje sudjeluju u donošenju ove Direktive zbog jasno će 
navedenu Okvirnu odluku u cijelosti zamijeniti.  
(49) Budu ći da cilj ove Direktive, naime suzbijanje seksualnog 
zlostavljanja, seksualnog iskorištavanja djece i dje čje 
pornografije, ne mogu dostatno ostvariti države članice, 
nego ga se, zbog opsega i u činaka, može na bolji na čin 
ostvariti na razini Unije, Unija može usvojiti mjere u 
skladu s na čelom supsidijarnosti iz članka 5. Ugovora o 
Europskoj uniji. U skladu s na čelom proporcionalnosti iz 
istoga članka, ova Direktiva ne prelazi ono što je 
potrebno za ostvarivanje navedenog cilja.  
(50) Ovom se Direktivom poštuju temeljna prava i na čela 
priznata posebno Poveljom o temeljnim pravima 
Europske unije, a posebno pravo na zaštitu ljudskog 
dostojanstva, zabranu mu čenja i nehumanog i ponižava ­
jućeg postupanja ili kažnjavanja, prava djeteta, pravo na 
slobodu i sigurnost, pravo na slobodu izražavanja i infor ­
miranja, pravo na zaštitu osobnih podataka, pravo na 
učinkovito pravno sredstvo i pošteno su đenje te na čela 
zakonitosti i razmjernosti kaznenih djela i kazni. Ovom 
se Direktivom nastoji osigurati puno poštovanje nave ­
denih prava i na čela i mora se na odgovaraju ći na čin 
provoditi.HR 266 Službeni list Europske unije 19/Sv. 16
 
(51) U skladu s člankom 3. Protokola (br. 21) o stajalištu 
Ujedinjene Kraljevine i Irske s obzirom na podru čje 
slobode, sigurnosti i pravde koji je priložen uz Ugovor 
o Europskoj uniji i Ugovor o funkcioniranju Europske 
unije, Ujedinjena Kraljevina i Irska obavijestile su o 
svojoj želji sudjelovanja u donošenju i primjeni ove 
Direktive.  
(52) U skladu s člancima 1. i 2. Protokola (br. 22) o stajalištu 
Danske, koji je priložen uz ugovor o Europskoj uniji i 
Ugovor o funkcioniranju Europske unije, Danska ne 
sudjeluje u donošenju ove Direktive, ona za nju nije 
obvezuju ća niti se na nju primjenjuje,  
DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:  
Članak 1.  
Predmet  
Ovom se Direktivom utvr đuju minimalna pravila za odre đivanje 
kaznenih djela i sankcija u podru čju seksualnog zlostavljanja i 
seksualnog iskorištavanja djece, dje čje pornografije i mamljenja 
djece za seksualne potrebe. Njome se tako đer uvode odredbe za 
jačanje spre čavanja takvih kaznenih djela i za zaštitu žrtava tih 
djela.  
Članak 2.  
Definicije  
Za potrebe ove Direktive primjenjuju se sljede će definicije:  
(a) „dijete” zna či osoba mla đa od 18 godina;  
(b) „dob za pristanak na spolni odnos” zna či dob ispod koje je, 
u skladu s nacionalnim pravom, zabranjeno stupanje u 
seksualni odnos s djetetom;  
(c) „dje čja pornografija” zna či: 
i. materijal koji vizualno prikazuje dijete u stvarnom ili 
simuliranom seksualnom činu; 
ii. prikazivanje spolnih organa djeteta prije svega za 
seksualne potrebe;  
iii. materijal koji vizualno prikazuje bilo koju osobu koja 
izgleda kao dijete u stvarnom ili simuliranom 
seksualnom činu, ili prikazivanje spolnih organa osobe 
koja izgleda kao dijete, prije svega za seksualne potrebe;  
iv. realisti čne slike djeteta u seksualnom činu ili realisti čne 
slike spolnih organa djeteta, prije svega za seksualne 
potrebe;  
(d) „dje čja prostitucija” zna či korištenje djeteta za seksualne 
aktivnosti, za koje je ispla ćen ili obe ćan novac ili drugi 
oblik pla ćanja ili naknade u zamjenu za sudjelovanje djeteta u seksualnim aktivnostima, neovisno o tome daje li 
se pla ćanje, obe ćanje ili naknada djetetu ili tre ćoj osobi;  
(e) „pornografska predstava” zna či prikazivanje za publiku 
uživo, uklju čuju ći i uporabu informacijske i komunikacijske 
tehnologije, sljede ćeg: 
i. djeteta koje sudjeluje u stvarnom ili simuliranom 
seksualnom činu; ili  
ii. spolnih organa djeteta prije svega za seksualne potrebe;  
(f) „pravna osoba” zna či subjekt koji, u skladu s pravom koje se 
primjenjuje, ima status pravne osobe, osim državnih tijela ili 
tijela javne uprave koja izvršavaju državne ovlasti te javnih 
me đunarodnih organizacija.  
Članak 3.  
Kaznena djela seksualnog zlostavljanja  
1. Države članice poduzimaju odgovaraju će mjere, kako bi 
osigurale da namjerno postupanje iz stavaka od 2. do 6. bude 
kažnjivo.  
2. Osoba koja prouzro či da dijete, koje još nije dosegnulo 
dob za pristanak na spolni odnos, za seksualne potrebe bude 
svjedok seksualne aktivnosti, čak u njoj ne treba ni sudjelovati, 
kažnjava se najve ćom kaznom zatvora, ali ne manjom od 
godinu dana zatvora.  
3. Osoba koja prouzro či da dijete, koje još nije dosegnulo 
dob za pristanak na spolni odnos, za seksualne potrebe, bude 
svjedok seksualnog zlostavljanja, čak u njemu ne treba ni sudje ­
lovati, kažnjava se najve ćom kaznom zatvora, ali ne manjom od 
dvije godine zatvora.  
4. Osoba koja sudjeluje u spolnim aktivnostima s djetetom 
koje još nije dosegnulo dob za pristanak na spolni odnos 
kažnjava se najve ćom kaznom zatvora, ali ne manjom od pet 
godina zatvora.  
5. Osoba koja sudjeluje u seksualnim aktivnostima s djete ­
tom, zbog:  
i. zlouporabe priznatog položaja povjerenja, autoriteta ili utje ­
caja nad djetetom, kažnjava se najve ćom kaznom zatvora, 
ali ne manjom od osam godina ako dijete još nije dosegnulo 
dob za pristanak na spolni odnos i ne manjom od tri godine 
zatvora ako je dijete dosegnulo tu dob; ili  
ii. zlouporabe posebno osjetljivog stanja djeteta, posebno zbog 
poteško ća u duševnom ili tjelesnom razvoju ili stanje 
ovisnosti o drugima, kažnjava se najve ćom kaznom zatvora, 
ali ne manjom od osam godina ako dijete još nije dosegnulo 
dob za pristanak na spolni odnos i ne manjom od tri godine 
zatvora ako je dijete ve ć dosegnulo tu dob; iliHR 19/Sv. 16 Službeni list Europske unije 267
 
iii. uporabe prisile, sile ili prijetnje kažnjava se najve ćom 
kaznom zatvora, ali ne manjom od deset godina zatvora 
ako dijete još nije dosegnulo dob za pristanak na spolni 
odnos i ne manjom od pet godina zatvora ako je dijete 
ve ć dosegnulo tu dob.  
6. Osoba koja dijete sili ili prisili na seksualnu aktivnost s 
tre ćom osobom ili mu u tu svrhu prijeti, kažnjava se najve ćom 
kaznom zatvora, ali ne manjom od deset godina zatvora ako 
dijete još nije dosegnulo dob za pristanak na spolni odnos i ne 
manjom od pet godina zatvora ako je dijete ve ć dosegnulo tu 
dob.  
Članak 4.  
Kaznena djela seksualnog iskorištavanja  
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigu ­
rale da namjerno postupanje iz stavaka od 2. do 7. bude 
kažnjivo.  
2. Osoba koja prouzro či sudjelovanje djeteta u pornografskoj 
predstavi ili ga na to poti če, ostvaruju ći zaradu na taj na čin ili 
na neki drugi na čin iskorištava dijete u te svrhe, kažnjava se 
najve ćom kaznom zatvora, ali ne manjom od pet godina 
zatvora ako dijete još nije dosegnulo dob za pristanak na 
spolni odnos i ne manjom od dvije godine zatvora ako je 
dijete ve ć dosegnulo tu dob.  
3. Osoba koja dijete sili ili prisili na sudjelovanje u porno ­
grafskim predstavama ili mu u te svrhe prijeti, kažnjava se 
najve ćom kaznom zatvora, ali ne manjom od osam godina 
zatvora ako dijete još nije dosegnulo dob za pristanak na 
spolni odnos i ne manjom od pet godina zatvora ako je 
dijete ve ć dosegnulo tu dob.  
4. Osoba koja svjesno posje ćuje pornografske predstave u 
kojima sudjeluju djeca, kažnjava se najve ćom kaznom zatvora, 
ali ne manjom od dvije godine zatvora ako dijete još nije dose ­
gnulo dob za pristanak na spolni odnos i ne manjom od godinu 
dana zatvora ako je dijete ve ć dosegnulo tu dob.  
5. Osoba koja prouzro či sudjelovanje djeteta u dje čjoj prosti ­
tuciji ili ga na to poti če, ostvaruju ći zaradu na taj na čin ili na 
neki drugi na čin iskorištava dijete u te svrhe, kažnjava se 
najve ćom kaznom zatvora, ali ne manjom od osam godina 
zatvora ako dijete još nije dosegnulo dob za pristanak na 
spolni odnos i ne manjom od pet godina zatvora ako je 
dijete ve ć dosegnulo tu dob.  
6. Osoba koja dijete sili ili prisili na dje čju prostituciju ili mu 
u te svrhe prijeti, kažnjava se najve ćom kaznom zatvora, ali ne 
manjom od deset godina zatvora ako dijete još nije dosegnulo 
dob za pristanak na spolni odnos i ne manjom od pet godina 
zatvora ako je dijete ve ć dosegnulo tu dob.  
7. Osoba koja sudjeluje u seksualnim aktivnostima s djete ­
tom, koriste ći se dje čjom prostitucijom, kažnjava se najve ćom 
kaznom zatvora, ali ne manjom od pet godina zatvora ako 
dijete još nije dosegnulo dob za pristanak na spolni odnos i 
ne manjom od dvije godina zatvora ako je dijete ve ć dosegnulo 
tu dob.  Članak 5.  
Kaznena djela u vezi s dje čjom pornografijom  
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigu ­
rale da namjerno po činjeno protupravno postupanje iz stavaka 
od 2. do 6. bude kažnjivo.  
2. Osoba koja nabavi ili posjeduje dje čju pornografiju 
kažnjava se najve ćom kaznom zatvora, ali ne manjom od 
godinu dana zatvora.  
3. Osoba koja svjesno dobije pristup dje čjoj pornografiji 
uporabom informacijske i komunikacijske tehnologije kažnjava 
se najve ćom kaznom zatvora, ali ne manjom od godinu dana 
zatvora.  
4. Osoba koja distribuira, širi ili posreduje dje čju pornogra ­
fiju, kažnjava se najve ćom kaznom zatvora, ali ne manjom od 
dvije godine zatvora.  
5. Osoba koja nudi, dobavlja ili čini raspoloživom dje čju 
pornografiju, kažnjava se najve ćom kaznom zatvora, ali ne 
manjom od dvije godine zatvora.  
6. Osoba koja proizvede dje čju pornografiju, kažnjava se 
najve ćom kaznom zatvora, ali ne manjom od tri godine zatvora.  
7. Svaka država članica može odlu čiti, ho će li se ovaj članak 
primjenjivati i na slu čajeve dje čje pornografije iz članka 2. to čke 
(c) podto čke iii., u kojima je osoba koja izgleda kao dijete u 
trenutku prikazivanja u stvari bila stara 18 godina ili još i starija.  
(8) Svaka država članica može odlu čiti ho će li se stavci od 2. 
do 6. primjenjivati i na slu čajeve u kojima je utvr đeno da onaj 
tko je proizveo pornografski materijal iz članka 2. to čke (c) 
podto čke iv. taj materijal posjeduje isklju čivo za svoju privatnu 
uporabu i pod uvjetom da za proizvodnju nije koristio porno ­
grafski materijal iz članka 2. to čke (c) podto čaka i., ii. ili iii. te 
da taj čin ne uklju čuje rizik od širenja tog materijala.  
Članak 6.  
Mamljenje djece za seksualne potrebe  
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigu ­
rale da sljede će namjerno postupanje bude kažnjivo:  
odrasla osoba koja uporabom informacijske i komunikacijske 
tehnologije predlaže djetetu koje još nije dosegnulo dob za 
pristanak na spolni odnos susret radi po činjenja kaznenog 
djela iz članka iz članka 3. stavka 4. i članka 5. stavka 6., a 
taj prijedlog je popra ćen i drugim materijalnim postupanjem 
koje vodi prema takvom susretu, kažnjava se najve ćom 
kaznom zatvora, ali ne manjom od godinu dana zatvora.  
2. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigu ­
rale da pokušaj po činjenja kaznenog djela iz članka 5. stavaka 2. 
i 3. u kojem odrasla osoba uporabom informacijske i komuni ­
kacijske tehnologije mami dijete koje još nije dosegnulo dob za 
pristanak na spolni odnos, radi osiguravanja dje čje pornografije 
u kojoj bi to dijete bilo prikazano, bude kažnjiv.HR 268 Službeni list Europske unije 19/Sv. 16
 
Članak 7.  
Poticanje, pomaganje i podupiranje te pokušaj  
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigu ­
rale da poticanje na po činjenje bilo kojeg kaznenog djela iz 
članaka od 3. do 6., kao i pomaganje i podupiranje u njihovu 
po činjenu, budu kažnjivi.  
2. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigu ­
rale da pokušaj po činjenja kaznenih djela iz članka 3. stavaka 4., 
5. i 6., članka 4. stavaka 2., 3., 5., 6. i 7. te članka 5. stavaka 4., 
5. i 6. bude kažnjiv.  
Članak 8.  
Seksualne aktivnosti uz uzajamni pristanak  
1. Svaka država članica može odlu čiti ho će li se članak 3. 
stavci 2. i 4. primjenjivati na seksualne aktivnosti uz uzajamni 
pristanak izme đu vršnjaka koji su približno iste dobi i približno 
istog stupnja psihi čkog i fizi čkog razvoja ili zrelosti, pod 
uvjetom da te aktivnosti ne uklju čuju zlouporabu.  
2. Svaka država članica može odlu čiti ho će li se članak 4. 
stavak 4. primjenjivati na pornografske predstave u okviru 
odnosa uz uzajamni pristanak, kada je dijete dosegnulo dob 
za pristanak na spolni odnos ili izme đu vršnjaka koji su 
približno iste dobi i približno istog psihi čkog i fizi čkog 
razvoja i zrelosti, pod uvjetom da ti čini ne uklju čuju zlostav ­
ljanje ili iskorištavanje, te da za tu pornografsku predstavu nije 
bilo pla ćeno novcem ni drugim oblikom naknade.  
3. Svaka država članica može odlu čiti ho će li se članak 5. 
stavci 2. i 6. primjenjivati na proizvodnju, nabavu ili posjedo ­
vanje materijala dje čje pornografije u koji su uklju čena djeca 
koja su dosegnula dob za pristanak na spolni odnos kada je 
taj materijal proizveden i kada ga se posjeduje uz pristanak te 
djece i samo za privatnu uporabu uklju čenih osoba, pod 
uvjetom da ti čini ne uklju čuju zlouporabu.  
Članak 9.  
Otegotne okolnosti  
Ako sljede će okolnosti nisu ve ć elementi kaznenih djela iz 
članaka od 3. do 7., države članice poduzimaju potrebne 
mjere kako bi osigurale da se sljede će okolnosti, u skladu s 
relevantnim odredbama nacionalnog prava, mogu uzeti kao 
otegotne okolnosti, u odnosu na relevantna kaznena djela iz 
članaka od 3. do 7.:  
(a) kazneno djelo je po činjeno nad djetetom koje se nalazi u 
posebno osjetljivom stanju, kao što je to dijete s poteško ­ 
ćama u duševnom ili tjelesnom razvoju, u stanju ovisnosti o 
drugima ili stanju duševne ili tjelesne nesposobnosti;  (b) kazneno djelo je po činio član obitelji djeteta, osoba koja 
zajedno stanuje s djetetom ili osoba koja je zlorabila svoj 
priznati položaj povjerenja ili autoritet;  
(c) kazneno djelo je po činilo nekoliko osoba nastupaju ći zaje ­
dno;  
(d) kazneno djelo je po činjeno u okviru kriminalne organizacije 
u smislu Okvirne odluke Vije ća 2008/841/PUP od 24. listo ­
pada 2008. o borbi protiv organiziranog kriminala (  1 ); 
(e) po činitelj je prethodno ve ć osu đivan za kaznena djela iste 
vrste;  
(f) po činitelj je namjerno ili nesmotreno ugrozio život djeteta; 
ili 
(g) kazneno djelo je uklju čivalo teško nasilje ili je djetetu prou ­
zro čilo ozbiljnu štetu.  
Članak 10.  
Zabrana obavljanja odre đenih djelatnosti zbog osuda  
1. Kako bi se izbjegao rizik od ponavljanja kaznenih djela 
države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da 
fizi čka osoba, koja je bila osu đena zbog po činjenja bilo kojeg 
kaznenog djela iz članaka od 3. do 7. privremeno ili trajno bude 
sprije čena u obavljanju barem onih profesionalnih djelatnosti 
koje uklju čuju izravan i redovit doticaj s djecom.  
2. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigu ­
rale da poslodavci prilikom zapošljavanja osobe za obavljanje 
profesionalnih ili dobrovoljnih djelatnosti koje uklju čuju izravne 
i redovite doticaje s djecom imaju pravo, u skladu s nacionalnim 
pravom i na odgovaraju ći na čin, na zahtjev ili od doti čne osobe, 
tražiti informacije o postojanju kaznenih osuda za kaznena djela 
iz članaka od 3. do 7., koje su unesene u kaznenu evidenciju, ili 
o postojanju bilo kakve zabrane obavljanja djelatnosti koje 
uklju čuju izravne i redovite doticaje s djecom, koja proizlazi 
iz tih kaznenih osuda.  
3. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigu ­
rale da se, radi primjene stavaka 1. i 2. ovog članka, informacije 
o postojanju kaznenih osuda za bilo koje kazneno djelo iz 
članaka od 3. do 7. ili o bilo kakvoj zabrani obavljanja djelat ­
nosti koje uklju čuju izravne i redovite doticaje s djecom, koja 
proizlazi iz tih kaznenih osuda, dostavljaju u skladu u skladu s 
postupcima koji su odre đeni u Okvirnoj odluci Vije ća 
2009/315/PUP od 26. velja če 2009. o organizaciji i sadržaju 
razmjene podataka iz kaznene evidencije izme đu država člani ­
ca (  2 ), kada se, uz pristanak doti čne osobe, navedene informacije 
traže u skladu s člankom 6. navedene Okvirne odluke.HR 19/Sv. 16 Službeni list Europske unije 269  
( 1 ) SL L 300, 11.11.2008., str. 42.  
( 2 ) SL L 93, 7.4.2009., str. 23.
 Članak 11.  
Privremeno oduzimanje i pljenidba  
Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da 
njihova nadležna tijela imaju pravo privremeno oduzeti 
i zaplijeniti sredstva i imovinsku korist od kaznenih djela iz 
članaka 3., 4. i 5.  
Članak 12.  
Odgovornost pravnih osoba  
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigu ­
rale da se pravne osobe može smatrati odgovornima za bilo 
koje kazneno djelo iz članaka od 3. do 7. koja u njihovu korist 
po čini bilo koja fizi čka osoba, djeluju ći samostalno ili kao dio 
tijela pravne osobe, a koja je unutar pravne osobe na vode ćem 
položaju, kao:  
(a) zastupnik pravne osobe;  
(b) osoba ovlaštena za odlu čivanje u ime pravne osobe;  
(c) osoba ovlaštena vršiti kontrolu unutar pravne osobe.  
2. Države članice tako đer poduzimaju potrebne mjere kako 
bi osigurale da se pravne osobe može smatrati odgovornima za 
ono što u čini njima podre đena osoba, kada joj zbog pomanj ­
kanja nadzora ili kontrole osobe iz stavka 1. bude omogu ćeno 
po činjenje bilo kojeg kaznenog djela iz članaka od 3. do 7. u 
korist te pravne osobe.  
3. Odgovornost pravnih osoba na temelju stavaka 1. i 2. ne 
dovodi u pitanje kaznene postupke protiv fizi čkih osoba koje su 
po činitelji, poticatelji ili pomaga či kaznenih djela iz članaka od 
3. do 7.  
Članak 13.  
Sankcije pravnim osobama  
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigu ­
rale da pravna osoba odgovorna na temelju članka 12. stavka 1. 
bude kažnjena u činkovitim, razmjernim i odvra ćaju ćim sankci ­
jama, koje uklju čuju kaznene i ne-kaznene nov čane kazne, a 
mogu obuhva ćati i druge sankcije, kao što su:  
(a) isklju čivanje iz prava na državne naknade ili pomo ć; 
(b) privremena ili trajna zabrana obavljanja poslovnih 
djelatnosti;  
(c) stavljanje pod sudski nadzor;  
(d) sudska likvidacija; ili  
(e) privremeno ili trajno zatvaranje objekata koji su bili upotri ­
jebljeni za po činjenje kaznenog djela.  2. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigu ­
rale da pravna osoba odgovorna na temelju članka 12. stavka 2. 
bude kažnjena sankcijama ili mjerama koje su u činkovite, 
razmjerne i odvra ćaju će. 
Članak 14.  
Izuzimanje od kaznenog progona ili neprimjenjivanje kazni 
na žrtve  
Države članice, u skladu s temeljnim na čelima svojih pravnih 
sustava, poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da 
nadležna nacionalna tijela imaju pravo na izuzimanje od 
kaznenog progona i nekažnjavanje djece žrtve seksualnog 
zlostavljanja i seksualnog iskorištavanja zbog umiješanosti u 
kaznena djela koja su bila primorana po činiti kao izravnu 
posljedicu činjenice da su bila žrtve bilo kojeg kaznenog djela 
iz članka 4. stavaka 2., 3., 5. i 6., te članka 5. stavka 6.  
Članak 15.  
Istraga i kazneni progon  
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigu ­
rale da istraga ili progon kaznenih djela iz članaka od 3. do 7. 
ne ovise o prijavi ili optužnici koje podigne sama žrtva ili njezin 
zastupnik te da se s kaznenim postupkom može nastaviti čak i 
ako žrtva ili njezin zastupnik povuku svoje izjave.  
2. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigu ­
rale mogu ćnost progona bilo kojeg kaznenog djela iz članka 3., 
članka 4. stavaka 2., 3., 5., 6. i 7. i bilo kojeg teškog kaznenog 
djela iz članka 5. stavka 6., zbog korištenja dje čje pornografije 
iz članka 2. to čke (c) podto čke i. i ii. u razdoblju i nakon što je 
žrtva dosegnula punoljetnost, razmjerno težini doti čnog 
kaznenog djela.  
3. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigu ­
rale da osobe, jedinice ili službe su nadležne za istragu i progon 
kaznenih djela iz članaka od 3. do 7. na raspolaganju imaju 
učinkovite istražne alate, kao što su alati koji se koriste kada je 
rije č o organiziranom kriminalu ili o drugim slu čajevima teških 
kaznenih djela.  
4. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi 
omogu ćile istražnim jedinicama i službama pokušaj identifika ­
cije žrtve kaznenih djela iz članaka od 3. do 7., posebno anali ­
ziraju ći materijal dje čje pornografije, kao što su to fotografije i 
audiovizualne snimke, koji se prenosi ili čini dostupnim 
uporabom informacijske i komunikacijske tehnologije.  
Članak 16.  
Prijavljivanje sumnji na seksualno zlostavljanje ili 
seksualno iskorištavanje  
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigu ­
rale da pravila nacionalnog prava o povjerljivosti koja vrijede za 
stru čnjake čija je glavna zada ća rad s djecom ne budu smetnja 
mogu ćnosti da ti stru čnjaci službama nadležnim za zaštitu djece 
prijavljuju sve okolnosti u kojima postoje opravdani razlozi za 
sumnju da je dijete žrtva kaznenih djela iz članaka od 3. do 7.HR 270 Službeni list Europske unije 19/Sv. 16
 
2. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi ohra ­
brile sve osobe, koje u dobroj vjeri znaju ili sumnjaju da su 
po činjena kaznena djela iz članaka od 3. do 7., da o tome 
obavijeste nadležne službe.  
Članak 17.  
Nadležnost i uskla đivanje kaznenog progona  
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi uspo ­
stavile svoju nadležnost nad kaznenim djelima iz članaka od 3. 
do 7. u slu čajevima kada je:  
(a) kazneno djelo u cijelosti ili djelomi čno po činjeno na 
njihovom podru čju; ili  
(b) po činitelj njihov državljanin.  
2. Država članica koja odlu či uspostaviti dodatnu nadležnost 
za kaznena djela iz članaka od 3. do 7. koja nisu po činjena na 
njezinom podru čju o tome obavješ ćuje Komisiju izme đu ostalog 
u slu čajevima kada:  
(a) kazneno djelo je po činjeno protiv njezinog državljanina ili 
protiv osobe koja ima boravište na njezinom podru čju; 
(b) kazneno djelo je po činjeno u korist pravne osobe koja je 
osnovana na njezinom podru čju; ili  
(c) po činitelj kaznenog djela ima boravište na njezinom 
podru čju. 
3. Države članice osiguravaju da u njihovu nadležnost 
spadaju kaznena djela iz članaka 5. i 6., te, ako je to potrebno, 
iz članaka od 3. do 7., koja su po činjena uporabom informa ­
cijske i komunikacijske tehnologije s mogu ćnoš ću pristupa s 
njihova podru čja, neovisno o tome nalaze li se same tehnologije 
na njihovom podru čju ili ne.  
4. Svaka država članica poduzima potrebne mjere kako bi 
osigurala da prilikom progona kaznenih djela iz članka 3. 
stavaka 4., 5. i 6., članka 4. stavaka 2., 3., 5., 6. i 7. te 
članka 5. stavka 6. u vezi sa stavkom 1. to čkom (b) ovog 
članka, koja su po činjena izvan podru čja doti čne države članice, 
njezina nadležnost ne bude ovisna o uvjetu da navedeni čini 
budu smatrani kaznenim djelima na mjestu gdje su po činjeni.  
5. Svaka država članica poduzima potrebne mjere kako bi 
osigurala da prilikom progona kaznenih djela iz članaka od 3. 
do 7. u vezi sa stavkom 1. to čkom (b) ovog članka, koja su po činjena izvan podru čja doti čne države članice, njezina nadlež ­
nost ne bude ovisna o uvjetu da kazneni progon može po četi 
samo na temelju prijave žrtve kaznenog djela u mjestu gdje je 
po činjeno ili na temelju prijave države u kojoj je kazneno djelo 
po činjeno.  
Članak 18.  
Op će odredbe o mjerama za pomo ć i potporu djeci 
žrtvama te za njihovu zaštitu  
1. Djeci žrtvama kaznenih djela iz članaka od 3. do 7. osigu ­
rava se pomo ć, potpora i zaštita u skladu s člancima 19. i 20., 
vode ći ra čuna o najboljim interesima djeteta.  
2. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigu ­
rale da se djetetu osigura pomo ć i potpora čim nadležna tijela 
opravdano posumnjaju da je protiv djeteta vjerojatno bilo po či­
njeno kazneno djelo iz članaka od 3. do 7.  
3. Države članice osiguravaju da se sa žrtvom kaznenog djela 
iz članaka od 3. do 7., čija dob nije sa sigurnoš ću utvr đena i za 
koju se opravdano pretpostavlja da je dijete, postupa kao da je 
dijete te da joj se odmah omogu ći pomo ć, potpora i zaštita u 
skladu s člancima 19. i 20.  
Članak 19.  
Pomo ć i potpora žrtvama  
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigu ­
rale da se žrtvama osigura pomo ć i potpora prije kaznenog 
postupka, za vrijeme tog postupka i odgovaraju će vrijeme 
nakon zaklju čivanja toga postupka, kako bi im se omogu ćilo 
ostvarivanje prava iz Okvirne odluke 2001/220/PUP i iz ove 
Direktive. Države članice posebno poduzimaju potrebne korake 
kako bi osigurale zaštitu onoj djeci koja prijave slu čajeve 
zlostavljanja unutar svoje obitelji.  
2. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigu ­
rale da pomo ć i potpora djetetu žrtvi nisu uvjetovani njegovom 
spremnoš ću na suradnju u kaznenoj istrazi, prilikom progona ili 
sudskog postupka.  
3. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigu ­
rale da se, nakon ocjene posebnih okolnosti svakog pojedinog 
slu čaja djeteta žrtve, osigura usvajanje posebnih mjera za pomo ć 
i potporu djeci žrtvama u ostvarivanju njihovih prava iz ove 
Direktive, vode ći ra čuna o stajalištima, potrebama i interesima 
djeteta.  
4. Djeca žrtve bilo kojeg kaznenog djela iz članaka od 3. do 
7. smatraju se posebno osjetljivim žrtvama u skladu s člankom 
2. stavkom 2., člankom 8. stavkom 4. i člankom 14. stavkom 1. 
Okvirne odluke 2001/220/PUP.HR 19/Sv. 16 Službeni list Europske unije 271
 
5. Države članice poduzimaju mjere, kada je to primjereno i 
mogu će, kako bi osigurale pomo ć i potporu obitelji djeteta žrtve 
u ostvarivanju prava iz ove Direktive, ako se obitelj nalazi na 
podru čju država članica. Države članice, kada je to primjereno i 
mogu će, na obitelj djeteta žrtve posebno primjenjuju članak 4. 
Okvirne odluke 2001/220/PUP.  
Članak 20.  
Zaštita djece žrtava u kaznenim istragama i postupcima  
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigu ­
rale da u kaznenim istragama i postupcima, u skladu s ulogom 
žrtava u relevantnom pravosudnom sustavu, nadležna tijela 
imenuju posebnog predstavnika za dijete žrtvu, ako su na 
temelju nacionalnog prava nositelji roditeljske odgovornosti 
isklju čeni iz kaznenog postupka zbog sukoba interesa izme đu 
roditelja i djeteta žrtve ili ako dijete nema pratnju ili je odvojeno 
od svoje obitelji.  
2. Države članice osiguravaju da djeca žrtve bez odlaganja 
imaju pristup pravnom savjetovanju i, u skladu s ulogom žrtava 
u relevantnom pravosudnom sustavu, na pravno zastupanje, pa 
i radi potraživanja odštete. Pravno savjetovanje i pravno zastu ­
panje su besplatni, ako žrtva nema dovoljno financijskih 
sredstava.  
3. Ne dovode ći u pitanje prava obrane, države članice podu ­
zimaju potrebne mjere kako bi u kaznenim istragama koje se 
odnose na kaznena djela iz članaka od 3. do 7. osigurale:  
(a) da se saslušanja s djetetom žrtvom izvedu bez neoprav ­
danog odlaganja, nakon što su nadležna tijela obaviještena 
o činjenicama;  
(b) da se saslušanja djeteta žrtve, prema potrebi, izvode u 
prostorijama koje su za tu svrhu namijenjene ili prilago đene;  
(c) da saslušanja djeteta žrtve obavljaju u tu svrhu osposobljeni 
stru čnjaci ili da se ta saslušanja obavljaju uz njihovu pomo ć; 
(d) da sva saslušanja djeteta žrtve provode iste osobe, ako je to 
mogu će i kada je to primjereno;  
(e) da broj saslušanja bude što manji i da se obavljaju samo ako 
su nužna za potrebe kaznenih istraga ili kaznenih 
postupaka;  
(f) da dijete žrtva može biti u pratnji njegovog ili njezinog 
pravnog zastupnika ili, kada je to primjereno, odrasle 
osobe koju on ili ona odabere, osim ako je u odnosu na 
tu osobu donesena obrazložena odluka koja je s tim u 
suprotnosti,  
4. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigu ­
rale da u kaznenim istragama bilo kojeg kaznenog djela iz 
članaka od 3. do 7. sva saslušanja djeteta žrtve ili, prema 
potrebi, djeteta svjedoka, mogu biti audiovizualno snimljena te da takve audiovizualne snimke saslušanja mogu biti upotrijeb ­
ljene kao dokaz u sudskim postupcima, u skladu s pravilima iz 
nacionalnog prava.  
5. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigu ­
rale da u kaznenim postupcima u vezi s bilo kojim kaznenim 
djelom iz članaka od 3. do 7. može biti naloženo:  
(a) isklju čivanje javnosti sa saslušanja;  
(b) saslušanje u sudnici djeteta žrtve u odsutnosti, posebno 
uporabom odgovaraju će komunikacijske tehnologije.  
6. Države članice poduzimaju potrebne mjere, ako je to u 
interesu djece žrtava i vode ći ra čuna o drugim prevladavaju ćim 
interesima, da zaštite privatnost, identitet i sliku djece žrtava te 
da sprije če javnu diseminaciju bilo koje informacije koja bi 
mogla odvesti do njihove identifikacije.  
Članak 21.  
Mjere protiv oglašavanja prilika za zlostavljanje i 
seksualnog turizma  
Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi se sprije čilo 
ili zabranilo:  
(a) širenje materijala u kojem se oglašava prilika za po činjenje 
bilo kojeg kaznenog djela iz članaka od 3. do 6.; i  
(b) organiziranje putovanja u komercijalne ili nekomercijalne 
svrhe u svrhu po činjenja bilo kojeg kaznenog djela iz 
članaka od 3. do 5.  
Članak 22.  
Preventivni interventni programi ili mjere  
Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da 
osobe koje se boje da bi mogle po činiti bilo koje kazneno djelo 
iz članaka od 3. do 7. imaju, prema potrebi, pristup u činkovitim 
interventnim programima ili mjerama namijenjenima ocjeni i 
spre čavanju rizika od po činjenja takvih kaznenih djela.  
Članak 23.  
Prevencija  
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere, kao što su 
obrazovanje i osposobljavanje, kako bi obeshrabrile i smanjile 
potražnju koja poti če sve oblike seksualnog iskorištavanja djece.  
2. Države članice poduzimaju odgovaraju će mjere, uklju ču­
jući i one preko interneta, kao što su informativne kampanje i 
kampanje za podizanje svijesti, istraživa čki i obrazovni 
programi, prema potrebi u suradnji s relevantnim organizaci ­
jama civilnog društva i drugim dionicima, namijenjene podi ­
zanju svijesti i smanjivanju rizika da djeca postanu žrtve 
seksualnog zlostavljanja ili iskorištavanja.HR 272 Službeni list Europske unije 19/Sv. 16
 
3. Države članice promi ču redovito osposobljavanje službe ­
nika koji bi u svom radu mogli do ći u doticaj s djecom žrtvama 
seksualnog zlostavljanja ili iskorištavanja, uklju čuju ći policijske 
službenike na terenu, kako bi bili sposobni prepoznati i postu ­
pati s djecom žrtvama i s djecom potencijalnim žrtvama 
seksualnog zlostavljanja ili iskorištavanja.  
Članak 24.  
Dobrovoljni interventni programi ili mjere tijekom ili 
nakon kaznenog postupka  
1. Ne dovode ći u pitanje interventne programe ili mjere koje 
uvedu nadležna pravosudna tijela u skladu s nacionalnim 
pravom, države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi 
osigurale da u činkoviti interventni programi ili mjere budu 
dostupni radi spre čavanja ili smanjivanja rizika od ponavljanja 
kaznenog djela seksualne prirode protiv djece. Takvi programi 
ili mjere su dostupni u svakom trenutku tijekom kaznenog 
postupka, unutar zatvora ili izvan zatvora, u skladu s nacio ­
nalnim pravom.  
2. Interventni programi ili mjere iz stavka 1. odgovaraju 
posebnim razvojnim potrebama djece koja po čine seksualni 
delikt.  
3. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigu ­
rale da sljede će osobe imaju pristup intervencijskim programima 
ili mjerama iz stavka 1.:  
(a) osobe koje podliježu kaznenim postupcima zbog bilo kojeg 
kaznenog djela iz članaka od 3. do 7., pod uvjetima koji ne 
štete niti su u suprotnosti s pravom na obranu ni sa zahtje ­
vima poštenog i nepristranog su đenja i u skladu su s 
na čelom pretpostavke nedužnosti; i  
(b) osobe koje su osu đene za bilo koje kazneno djelo iz članaka 
od 3. do 7.  
4. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigu ­
rale da se za osobe iz stavka 3. pripremi ocjena opasnosti koju 
predstavljaju i ocjena mogu ćeg rizika od ponavljanja kaznenih 
djela iz članaka od 3. do 7. s ciljem utvr đivanja odgovaraju ćih 
interventnih programa ili mjera.  
5. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigu ­
rale da osobe iz stavka 3. za koje su predlagani interventni 
programi ili mjere u skladu sa stavkom 4.:  
(a) budu u cijelosti obaviještene o razlozima prijedloga;  
(b) pristanu na sudjelovanje u programima ili mjerama na 
temelju potpunog uvida u činjenice;  
(c) mogu odbiti i, u slu čaju osu đenih osoba, budu upoznate s 
mogu ćim posljedicama takvog odbijanja.  Članak 25.  
Mjere protiv internetskih stranica koje sadrže ili šire dje čju 
pornografiju  
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigu ­
rale žurno uklanjanje internetskih stranica s poslužitelja koji se 
nalaze na njihovom podru čju, a koje sadrže ili šire dje čju porno ­
grafiju, te kako bi doprinijele uklanjanju takvih stranica i s 
poslužitelja koji se nalaze izvan njihovog podru čja, 
2. Države članice mogu poduzeti mjere spre čavanja pristupa 
internetskim stranicama koje sadrže dje čju pornografiju ili je šire 
prema korisnicima interneta unutar njihovog podru čja. Te mjere 
treba odrediti transparentnim postupcima i osigurati odgovara ­
juće zaštitne mjere, posebno kako bi se osiguralo da ograni čenje 
bude svedeno samo na ono što je potrebno i razmjerno, te da 
korisnici budu obaviješteni o razlozima ograni čenja. Te zaštitne 
mjere uklju čuju i mogu ćnost sudske zaštite.  
Članak 26.  
Zamjena Okvirne odluke 2004/68/PUP  
Ovim se zamjenjuje Okvirna odluka 2004/68/PUP za države 
članice koje sudjeluju u donošenju ove Direktive, ne dovode ći 
u pitanje obveze tih država članica da u odre đenim rokovima 
prenesu Okvirnu odluku u nacionalno pravo.  
Za države članice koje sudjeluju u donošenju ove Direktive 
upu ćivanja na Okvirnu odluku 2004/68/PUP smatraju se upu ći­
vanjima na ovu Direktivu.  
Članak 27.  
Prenošenje  
1. Države članice do 18. prosinca 2013. donose zakone i 
druge propise potrebne za uskla đivanje s ovom Direktivom.  
2. Države članice dostavljaju Komisiji tekst odredbi kojima 
obveze na temelju ove Direktive prenose u svoje nacionalno 
pravo.  
3. Kada države članice usvajaju ove mjere, te mjere prilikom 
njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se 
uz njih navodi takva uputa. Na čine tog upu ćivanja utvr đuju 
države članice.  
Članak 28.  
Izvješ ćivanje  
1. Države članice do 18. prosinca 2015. Europskom parla ­
mentu i Vije ću podnose izvješ će s ocjenom u kojoj mjeri su 
države članice poduzele mjere potrebne za uskla đivanje s ovom 
Direktivom, zajedno sa zakonodavnim prijedlogom, ako je to 
potrebno.HR 19/Sv. 16 Službeni list Europske unije 273
 
2. Komisija do 18. prosinca 2015. Europskom parlamentu i Vije ću podnosi izvješ će s ocjenom provedbe 
mjera iz članka 25.  
Članak 29.  
Stupanje na snagu  
Ova Direktiva stupa na snagu na dan objave u  Službenom listu Europske unije . 
Članak 30.  
Adresati  
Ova je Direktiva upu ćena državama članicama u skladu s Ugovorima.  
Sastavljeno u Strasbourgu 13. prosinca 2011.  
Za Europski parlament 
Predsjednik  
J. BUZEK  Za Vije će 
Predsjednik  
M. SZPUNARHR 274 Službeni list Europske unije 19/Sv. 16