ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
11.

Nakon članka 125. dodaje se novo poglavlje s četiri članka: „Poglavlje 11.a POSTUPAK MIRNOG RJEŠAVANJA SPOROVA NA INICIJATIVU OPĆEG SUDA U POSTUPCIMA POKRENUTIM NA TEMELJU ČLANKA 270. UFEU-a Članak 125.a Način postupanja 1. Opći sud u svakom stadiju postupka može ispitati mogućnosti mirnog rješavanja dijela spora ili cijelog spora između glavnih stranaka. 2. Opći sud povjerava sucu izvjestitelju, kojemu pomaže tajnik, da ispita mogućnosti mirnog rješavanja spora. 3. Sudac izvjestitelj može predložiti jedno ili više rješenja za okončanje spora, donijeti prikladne mjere kako bi potaknuo njegovo mirno rješavanje i provesti mjere koje je s tim ciljem donio. Osobito može: (a) pozvati glavne stranke da daju informacije ili pojašnjenja; (b) pozvati glavne stranke da podnesu dokumente; (c) pozvati na sastanke zastupnike glavnih stranaka, same glavne stranke ili bilo kojeg dužnosnika ili službenika institucije ovlaštenog za pregovaranje o eventualnoj nagodbi; (d) u slučaju sastanaka iz točke (c), imati odvojene kontakte sa svakom od glavnih stranaka, ako one na to pristanu. 4. Stavci 1. do 3. također se primjenjuju u okviru postupka privremene pravne zaštite. Članak 125.b Učinak nagodbe glavnih stranaka 1. Ako se glavne stranke pred sucem izvjestiteljem nagode o rješenju kojim se završava spor, mogu zatražiti da se sadržaj te nagodbe utvrdi aktom koji potpisuju sudac izvjestitelj i tajnik. Taj se akt dostavlja glavnim strankama i javna je isprava. 2. Predmet se briše iz upisnika obrazloženim rješenjem predsjednika. Na zahtjev jedne glavne stranke uz suglasnost druge, sadržaj nagodbe koju su glavne stranke postigle navodi se u rješenju o brisanju. 3. Predsjednik odlučuje o troškovima u skladu s nagodbom ili prema slobodnoj ocjeni, ako nagodbom to pitanje nije riješeno. Po potrebi, odlučuje o troškovima intervenijenta u skladu s člankom 138. Članak 125.c Poseban upisnik i spis 1. Dokazni elementi podneseni u okviru postupka mirnog rješavanja spora u smislu članka 125.a: — upisuju se u poseban upisnik na koji se ne primjenjuju odredbe članaka 36. i 37., — ulažu se u spis različit od spisa predmeta. 2. Glavne stranke upoznaju se s dokaznim elementima podnesenima u okviru postupka mirnog rješavanja spora u smislu članka 125.a, osim s onima koje je svaka od njih tijekom odvojenih kontakata predviđenih člankom 125.a stavkom 3. točkom (d) podnijela sucu izvjestitelju. 3. Glavne stranke imaju pristup dokaznim elementima u spisu iz stavka 1., različitom od spisa predmeta, osim onim dokaznim elementima koje je svaka od njih podnijela sucu izvjestitelju tijekom odvojenih kontakata predviđenih člankom 125.a stavkom 3. točkom (d). 4. Intervenijent nema pristup dokaznim elementima u spisu iz stavka 1., različitom od spisa predmeta. 5. Uvid u poseban upisnik iz stavka 1. stranke mogu izvršiti u tajništvu. Članak 125.d Mirno rješavanje sporova i sudski postupak Opći sud i glavne stranke ne mogu se u okviru sudskog postupka koristiti mišljenjima koja su izražena, prijedlozima koji su formulirani, tvrdnjama koje su istaknute, ustupcima koji su učinjeni ili dokumentima koji su sastavljeni u svrhu mirnog rješavanja spora.”
3.

Elektroničko slanje putem e-Curije obilježavaju sljedeće značajke: (a) stvaranje osobnog računa za pristup kojemu zastupnici stranaka mogu pristupiti korištenjem korisničkog imena i sigurnosne lozinke; (b) nepostojanje bilo kakvog slanja postupovnih akata i njihovih priloga od stranaka u papirnatom obliku; dokument koji Službenički sud zaprimi na ovaj način smatra se izvornikom, pri čemu ne mora imati vlastoručni potpis zastupnika te nije potrebno slanje ovjerenih primjeraka; (c) dostava postupovnih akata drugih stranaka kao i odluka Službeničkog suda i svih drugih dopisa na isti način; dostava je obavljena pristupom tom aktu putem aplikacije, a ako to izostane, smatra se obavljenom istekom sedmog dana od dana slanja obavijesti putem elektroničke pošte; (d) primjenjive odredbe utvrđene su u Odluci Službeničkog suda br. 3/2011, donesenoj na plenarnoj sjednici od 20. rujna 2011., o podnošenju i dostavi postupovnih akata putem aplikacije e-Curia (SL C 289, str. 11.) kao i u Uvjetima korištenja aplikacije e-Curia i priručniku za korištenje e-Curije koji precizira i način postupanja putem asistenta (svi ti dokumenti dostupni su na stranici www.curia.europa.eu).
Izjava Komisije

(2019/C 360/02)

Komisija napominje da Unija ima isključivu vanjsku nadležnost u pogledu oznaka zemljopisnog podrijetla i da kao samostalna stranka pristupa Ženevskom aktu Lisabonskog sporazuma. To proizlazi iz presude Suda Europske unije od 25.10.2017. (predmet C-389/15 – Komisija protiv Vijeća). S obzirom na isključivu vanjsku nadležnost EU-a, države članice ne mogu postati samostalne stranke Ženevskog akta i više ne bi trebale same štititi oznake zemljopisnog podrijetla koje su nedavno registrirale treće zemlje članice lisabonskog sustava. Imajući na umu osobite okolnosti s obzirom na to da su BG, CZ, SK, FR, HU, IT i PT već dugo potpisnice Lisabonskog sporazuma, da u okviru tog sporazuma imaju registrirano veliko intelektualno vlasništvo i da je potreban neometan prijelaz, Komisija je bila spremna napraviti iznimku i pristati na to da samo u ovom slučaju tih sedam država članica dobije dopuštenje pristupiti Ženevskom aktu u interesu EU-a.

Komisija se snažno protivi ustrajavanju Vijeća na mogućnosti da se svim državama članicama EU-a koje to žele dopusti da, uz Uniju, samostalno ratificiraju Ženevski akt ili mu pristupe, opravdavajući to regularizacijom prava glasa Unije u smislu članka 22. stavka 4. točke (b) podtočke ii. Ženevskog akta, a ne navedenim osobitim okolnostima.

Komisija usto podsjeća da, s obzirom na to da Unija ima internu nadležnost za oznake poljoprivrednog zemljopisnog podrijetla, države članice EU-a ne mogu imati vlastite nacionalne sustave zaštite poljoprivrednog zemljopisnog podrijetla.

Stoga Komisija zadržava svoja prava, uključujući pravo da posegne za pravnim lijekom protiv odluke Vijeća i smatra da taj slučaj nikako ne može biti presedan za bilo koje druge postojeće ili buduće međunarodne sporazume/sporazume Svjetske organizacije za intelektualno vlasništvo, posebno ako je EU već sam ratificirao međunarodne sporazume na temelju svoje isključive nadležnosti, ali ne i samo u tim slučajevima.
3.

sekundarni kruti vrlo nisko radioaktivni i nisko radioaktivni otpad obrađuje se i kondicionira u objektu prije transporta do ovlaštenih postrojenja za zbrinjavanje otpada u Ujedinjenoj Kraljevini. Obrada spaljivanjem ili taljenjem smije se eksternalizirati drugim ovlaštenim postrojenjima izvan Ujedinjene Kraljevine. Iskorišteni gorivni elementi i kondicionirani srednje do visoko radioaktivni kruti otpad privremeno se skladišti u objektu do buduće raspoloživosti dubokog geološkog odlagališta. Nije predviđena ponovna obrada iskorištenog goriva;
(19)

U Programu konvergencije za 2022. očekuje se da će se deficit opće države postupno smanjiti na 1,6 % BDP-a u 2024. i na 1,2 % do 2025. Stoga se predviđa da će deficit opće države ostati ispod 3 % BDP-a do 2025. Prema Programu konvergencije za 2022. očekuje se da će se udio duga opće države u BDP-u smanjiti do 2025., točnije na 68,9 % u 2024., a zatim pasti na 66,9 % u 2025. Prema analizi Komisije čini se da su rizici za održivost duga u srednjoročnom razdoblju srednje razine.
(23)

Prema podacima iz 2020. (13) struktura izvora energije u Rumunjskoj snažno se temelji na fosilnim gorivima; nafta čini oko 30 %, a toliko i plin, dok ugljen čini dodatnih 10 %. Rumunjska vlastitom proizvodnjom zadovoljava oko 80 % svojih potreba za plinom, dok ostatak dolazi iz Rusije (na razini Unije većina potrošenog plina je iz uvoza, pri čemu je u prosjeku 44 % iz Rusije). Kad je riječ o nafti, uvoz iz Rusije čini 32 % ukupnog uvoza u Rumunjsku, dok je prosjek Unije 26 %. Rumunjska se obvezala da će do 2032. postupno ukinuti ugljen. Kako bi se postigao taj ambiciozni cilj, rumunjski plan za oporavak i otpornost i drugi fondovi Unije, kao što je Fond za modernizaciju uspostavljen Direktivom 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (14), uključuju znatna ulaganja u poticanje dekarbonizacije postavljanjem novih kapaciteta za energiju iz obnovljivih izvora. Međutim, za zelenu tranziciju i predviđeno veliko povećanje potrošnje energije bit će potrebna znatna nadogradnja mreža za prijenos energije i ubrzavanje uvođenja zelene infrastrukture. Za to će biti potreban bolji regulatorni okvir i veća ulaganja te važnija uloga potrošača kako bi im se omogućilo da putem energetskih zajednica pojedinačno ili kolektivno aktivno sudjeluju na tržištu električne energije. Pojačano financiranje na početku razdoblja ulaganja u infrastrukturu kao što su skladišni kapaciteti te plinske i elektroenergetske interkonekcije sa susjednim zemljama moglo bi poboljšati diversifikaciju opskrbe energijom, stabilnost tržišta i prilagodljivost regionalnim razlikama. To treba promatrati u kontekstu invazije Rusije na Ukrajinu i smanjenja ovisnosti o uvozu jer je energetski sustav i dalje jako ovisan o fosilnim gorivima. Osim toga, odobalna plinska polja koja su otkrivena u Crnom moru Rumunjskoj pružaju veliku priliku da dodatno izgradi energetsku neovisnost i susjednim državama članicama pruži veliku potporu u smanjenju njihove ovisnosti o uvozu ruskog prirodnog plina. Preporučuje se da nova ulaganja u plinsku infrastrukturu i mreže budu, ako je to moguće, otporna na buduće promjene kako bi se budućom prenamjenom za održiva goriva omogućila njihova dugoročna održivost. Istodobno se u okviru rumunjskog plana za oporavak i otpornost predviđaju mjere u iznosu od 3 milijarde EUR za energetsku učinkovitost javnih i privatnih stambenih zgrada te industrijskih sektora. Za smanjenje potrošnje energije i ovisnosti o fosilnim gorivima potrebno je ići dalje od tog prvog vala obnove jer planom za oporavak i otpornost neće biti obuhvaćen ukupan fond zgrada. Za ubrzanje obnove zgrada Rumunjska treba dodatno poboljšati okvir politike. Ciljevi za smanjenje emisija stakleničkih plinova i povećanje upotrebe energije iz obnovljivih izvora i energetske učinkovitosti trebaju biti ambiciozniji radi usklađivanja Rumunjske s ciljevima paketa „Spremni za 55 %”.
(20)

Kombinacija visokih cijena stambenih nekretnina i duga kućanstava predstavlja rizik od nepravilnog ispravljanja neravnoteža. Švedska je posljednjih godina primijenila nekoliko makrobonitetnih mjera kako bi smanjila dug kućanstava u odnosu na dohodak i vrijednost imovine opterećene hipotekom. Međutim, i dalje postoje drugi poticaji za zaduživanje i preuzimanje duga. Posljedica je toga da se čini da su mjere politike koje su do sada uvedene imale ograničeni utjecaj na rast hipotekarnog pozajmljivanja. Cijene stambenih nekretnina u porastu su od sredine devedesetih godina prošlog stoljeća i premašuju rast dohotka kućanstava. Taj se trend ubrzao u 2021., pri čemu su nominalne cijene stambenih nekretnina u trećem tromjesečju porasle za 11,3 % u odnosu na prethodnu godinu. Među glavnim razlozima za to porezni su poticaji kojima se potiče kupnja stambene nekretnine i hipotekarno zaduživanje, prilagodljivi kreditni uvjeti i relativno niske stope otplate hipotekarnih kredita. Ukupno porezno opterećenje na nekretnine u Švedskoj relativno je nisko zbog velikih poreznih odbitaka za plaćene kamate po hipotekarnim kreditima i niskih periodičnih poreza na nekretnine. Iako su mjerama koje se odnose na poreze na kapitalne dobitke u 2020. i 2021. smanjeni troškovi postojećih vlasnika stambenih nekretnina za kupnju nekretnine i preseljenje, ta je promjena možda neznatno povećala ulaznu prepreku za kupce koji prvi put kupuju nekretninu povećanjem cijena stambenih nekretnina. Unatoč naglom porastu izgradnje posljednjih godina i većem broju izdanih građevinskih dozvola, očekuje se da će u nadolazećim godinama i dalje nedostajati novih stambenih nekretnina. Osim toga, postojeće se stambene nekretnine ne upotrebljavaju učinkovito. To zajedno otežava promjenu radnog mjesta i može doprinijeti međugeneracijskoj nejednakosti. Na tržištu najma nekretnina, od reguliranih najamnina nižih od tržišne cijene koristi ima ograničena skupina kućanstava. Ne postoji veza između najamnine i potreba i dohotka kućanstva. Povećanje učinkovitosti ostvarilo bi se kad bi najamnine više slijedile tržišne cijene uz potporu za najam na temelju dohotka i neto bogatstva.
(16)

Radi suzbijanja posljedica pandemije bolesti COVID-19 Češka je proglasila izvanredno stanje od 12. ožujka 2020. do 17. svibnja 2020.; zatvorila je škole, ograničila javna događanja i rad trgovina te znatno ograničila okupljanja građana. Od 15. ožujka 2020. do 17. svibnja 2020. djelomično su bile zatvorene i kopnene granice. To je ograničilo broj čeških radnika koji odlaze na rad u inozemstvo i broj stranih radnika koji dolaze na rad u Češku, što je stvorilo lokalni manjak radne snage, posebno u proizvodnji i sezonskim radovima, te utjecalo na ključne lance opskrbe. Kako bi pomogla kućanstvima i poduzećima da prebrode krizu, vlada je najavila paket poticajnih mjera koji uključuje izravne potpore i državna jamstva. Iako te mjere mogu donijeti privremeno olakšanje, očekuje se da će gospodarstvo u 2020. ipak biti teško pogođeno jer je vanjska potražnja pala, a mjere ograničenja kretanja narušavaju gospodarsku aktivnost. Realni BDP trebao bi se postupno oporaviti u 2021., ali se tijekom razdoblja prognoze 2020. – 2021. vjerojatno neće vratiti na vrijednosti iz 2019. Očekuju se znatne posljedice za određene sektore, kao što su promet, ugostiteljstvo i turizam. Nezaposlenost će porasti, ali taj rast neće biti tako drastičan zahvaljujući prethodno niskim stopama nezaposlenosti, paketu poticajnih mjera i malom udjelu ugovora o radu na određeno vrijeme. Radi pružanje potpore likvidnosti nadležna tijela uvela su niz programa državnih jamstava za poduzeća svih veličina. Uvedena je i odgoda otplate potrošačkih i hipotekarnih kredita za tri ili šest mjeseci za kućanstva i poduzeća pogođena krizom. U procesu izrade i provedbe tih mjera treba voditi računa o otpornosti bankarskog sektora. Češka narodna banka donijela je i razne mjere za ublažavanje posljedica krize za financijski sektor.
(20)

Trebalo bi poticati mobilnost radne snage prema sektorima s velikim manjkom radne snage, među kojima su zdravstveni sektor, informacijske i komunikacijske tehnologije te tehnička i profesionalna zanimanja. Za to će biti nužne i krupne prekvalifikacije i usavršavanja te će biti potrebno povećati sudjelovanje odraslih u obrazovanju i osposobljavanju, među ostalim i tijekom razdoblja skraćenog radnog vremena. Postoji bojazan da postojeći programi poticaja za osposobljavanje ne dopiru do onih kojima bi najviše koristili, kao što su niskokvalificirani radnici, stariji radnici i osobe migrantskog podrijetla. Nepoznavanje jezika velika je prepreka, posebno na dvojezičnom tržištu rada u Bruxellesu. Zajednice poduzimaju mjere kojima potiču upise na znanstvene, tehnološke, inženjerske i matematičke studije, ali da bi se zadovoljila buduća potražnja na tržištu rada, potrebne su opsežnije strategije. Opća je razina digitalnih vještina dobra, ali stagnira. Među mladima, a posebno među onima s niskim obrazovanjem, razina digitalnih vještina niža je od prosjeka Unije, a zadnjih se godina i pogoršava. Za pristup učenju na daljinu ključno je da svim učenicima budu dostupne odgovarajuća oprema i internetska veza, a nastavnicima programi osposobljavanja i mentorstva. To je nužno i zato da se zbog krize uzrokovane bolešću COVID-19 ne bi pogoršale već postojeće nejednakosti u obrazovnom sustavu.
(17)

Iako je Finska pokazala opću spremnost za suočavanje s krizom uzrokovanom bolešću COVID-19, njezin bi zdravstveni sustav mogao biti otporniji. Bolnički okruzi morali su preraspodijeliti medicinsko osoblje za liječenje oboljelih od bolesti COVID-19, što je dovelo do nepoštovanja ranije utvrđenih zakonskih rokova za zdravstvenu zaštitu pacijenata koji nisu hitni. Postojeći sustav zdravstvenih usluga različitih pružatelja doveo je do neujednačene raspodjele zdravstvenih radnika u zemlji. Očekuje se da će nejednaka raspodjela pružanja usluga i nejednak pristup uslugama socijalne i primarne zdravstvene zaštite i dalje biti problem nakon krize, posebno za nezaposlene i umirovljene osobe, uključujući osobe s invaliditetom. S obzirom na porast nezaposlenosti zbog krize uzrokovane bolešću COVID-19, kratkoročna i srednjoročna djelovanja u području politika trebala bi biti usmjerena na poboljšanje jednakog pristupa primarnoj zdravstvenoj zaštiti. U srednjoročnom razdoblju i dalje je važno provoditi planove socijalnih i zdravstvenih reformi koje su planirale prethodne finske vlade, posebno zato što se njima Finska priprema na dalekosežne demografske promjene te bi joj to pomoglo da u budućnosti održi kvalitetu svojeg zdravstvenog sustava i istodobno poboljša njegovu dostupnost. Dugoročna održivost javnih financija Finske i dalje je ugrožena zbog predviđenog porasta troškova starenja, osobito socijalne skrbi i zdravstvene zaštite.
(9)

Od 2018. mirovine iz javnog sustava mirovinskog osiguranja automatski se usklađuju s rastom plaća. Očekuje se da će se time javni rashodi za mirovine smanjiti sa 6,9 % BDP-a u 2016. na 5,2 % u 2070. Ipak, zbog predviđenog pada zaposlenosti očekuje se smanjenje primjerenosti mirovina jer mirovine ne bi mogle održati korak s rastom plaća. Očekuje se da će se omjer mirovine i plaće, odnosno udio prosječne mirovine u prosječnoj plaći, kontinuirano smanjivati s razine koja je već među najnižima u Uniji. Postojećim je propisima utvrđeno da u slučaju smanjenja omjera mirovine i plaće vlada mora predložiti korektivne mjere. Zbog neizvjesnosti stvarne naravi i vremenskog okvira tih budućih mjera one nisu uzete u obzir u projekcijama u Izvješću o starenju stanovništva. One, međutim, predstavljaju rizik za održivost javnih financija. Kad bi ukupni omjer mirovine i plaće ostao isti do 2070., rashodi za mirovine povećali bi se na 7 % BDP-a, a ne bi se smanjili na 5,2 % kako je predviđeno. Stoga je neizvjesno kako će se mirovinski propisi primijeniti u praksi i kakve bi bile njihove posljedice na fiskalnu održivost i primjerenost mirovina tijekom vremena.
3.

Slovenija bi trebala znatno povećati razinu ambicije u pogledu smanjenja krajnje potrošnje energije i potrošnje primarne energije za 2030. s obzirom na potrebu za povećanjem razine napora za postizanje cilja povećanja energetske učinkovitosti Unije do 2030. Trebala bi izraziti svoj doprinos u smislu krajnje potrošnje energije. Trebala bi predložiti ambicioznije politike i mjere kojima bi se ostvarile dodatne uštede energije do 2030. Trebala bi navesti politike i mjere za čitavo razdoblje od 2021. do 2030., uključujući njihov učinak, u smislu očekivanih ušteda energije, i rok za provedbu.
(4)

u okviru tih sveobuhvatnih pristupa podupru razvoj svijesti o važnosti jezikâ u školama i ustanovama za strukovno obrazovanje i osposobljavanje s pomoću: (a) aktivne potpore i priznavanja mobilnosti učenika, učitelja i nastavnika, među ostalim iskorištavanjem mogućnosti iz dostupnih programa Unije za financiranje; (b) jačanja kompetencije u jezicima na kojima se učenici školuju kao osnove za daljnje učenje i obrazovna postignuća u školi za sve učenike, posebice one s migrantskim ili izbjegličkim podrijetlom ili one u nepovoljnom položaju; (c) pomaganja učenicima da prošire svoje kompetencije u jezicima na kojima se školuju podupiranjem učitelja i nastavnika u razmatranju upotrebe određenog jezika u svojim predmetima, uključujući podizanje svijesti o različitim jezičnim registrima i stručnom nazivlju; (d) promicanja kontinuiteta u jezičnom obrazovanju među različitim razinama školovanja; (e) poštovanja jezične raznolikosti učenika i njezina iskorištavanja kao resursa za učenje, među ostalim uključivanjem roditelja, drugih pružatelja skrbi i šire lokalne zajednice u jezično obrazovanje; (f) razmatranja mogućnosti za procjenu i vrednovanje jezičnih kompetencija koje nisu dio kurikuluma, već su rezultat informalnog učenja (na primjer u slučaju učenika migrantskog ili izbjegličkog podrijetla ili dvojezičnih učenika) ili pohađanja formalnog obrazovnog sustava druge zemlje u kojoj je učenik prethodno živio, na primjer proširenjem skupa jezika koji se mogu dodati kvalifikacijama učenika na kraju školovanja; (g) jačanja korištenja Zajedničkim europskim referentnim okvirom za jezike, posebice za poticanje promjena u jezičnim kurikulumima te testiranju i vrednovanju u području jezika; (h) osiguravanja potpore školama kako bi definirale vlastiti pristup učenju jezika, poštujući pritom nacionalno zakonodavstvo i pomažući školama da aktivno vrednuju i iskorištavaju svoju jezičnu raznolikost; (i) pružanja mogućnosti školama i centrima za osposobljavanje da ojačaju svoju europsku perspektivu, na primjer nastavkom dodjele Europske jezične oznake, razvojem školskih oznaka s posebnom europskom perspektivom i organizacijom nacionalnih događanja u vezi s jezičnom raznolikošću;
(6)

Na Italiju se trenutačno primjenjuje preventivni dio Pakta o stabilnosti i rastu te pravilo o dugu. Program stabilnosti za 2018. podnijela je vlada na odlasku i temelji se na pretpostavci nepromijenjene politike. Nadležna tijela Italije predviđaju poboljšanje ukupnog deficita sa 2,3 % BDP-a u 2017. na 1,6 % u 2018. i 0,8 % u 2019. te nakon toga uglavnom uravnoteženo stanje proračuna do 2020. Planira se da će se srednjoročni proračunski cilj, odnosno uravnoteženo stanje proračuna u strukturnom smislu, ostvariti do 2020. i održati u 2021. s obzirom na to da ponovno izračunani (6) strukturni saldo u objema godinama upućuje na malen strukturni deficit (0,2 % BDP-a). U Programu stabilnosti za 2018. predviđa se da će se udio duga opće države u BDP-u, nakon što se blago smanjio u 2017. (sa 132,0 % u 2016. na 131,8 % BDP-a), u 2018. smanjiti za jedan postotni bod BDP-a na 130,8 % i dosegnuti 122,0 % u 2021., među ostalim i zahvaljujući prihodima od privatizacije od 0,3 % godišnje u razdoblju 2018. – 2020. Međutim, ostvarivanje privatizacijskih ciljeva posljednjih je godina podbacilo. Prema proljetnoj prognozi Komisije za 2018., koja se temelji na pretpostavci nepromijenjene politike, očekuje se niži rast realnog BDP-a i viši deficit za 2019. nego u Programu stabilnosti za 2018. Naime, u prognozu Komisije nije uključeno povećanje PDV-a (0,7 % BDP-a), koje je propisano kao „zaštitna klauzula” za postizanje proračunskih ciljeva u 2019.
(8)

Ključan izazov pri rješavanju problema visoke zaduženosti kućanstava predstavlja tržište stambenih nekretnina, na kojemu se uzorci stambenog financiranja i štednje u tom sektoru oblikuju na temelju desetljećima prisutnih nefleksibilnosti i poticaja koji imaju negativan učinak. Od 2012. proveden je niz mjera kojima je djelomično riješeno to pitanje. Vlada je 2017. najavila da planira od 2020. ubrzati smanjenje poreznog odbitka na hipotekarne kamate. Međutim, slabo funkcioniranje srednjeg segmenta tržišta stambenih nekretnina potiče kućanstva na kupnju umjesto na najam, što dovodi do visokih udjela duga u dohotku i financijske ranjivosti mladih. Sektor socijalnog stanovanja jedan je od najvećih u Uniji, ali u takvim stanovima ne stanuju uvijek oni kojima je to doista i potrebno. Kućanstva s visokim dohotkom ostaju u socijalnim stanovima jer društva za najam socijalnih stanova ne povećavaju stanarine onoliko brzo koliko bi to zakonski mogla. Iako je najavila da namjerava poduprijeti ponudu povoljnih stambenih nekretnina na privatnom tržištu stambenih nekretnina, vlada još nije dostavila konkretne planove za takvu potporu.