PRILOG

SMJERNICE ZA NAČELO „ENERGETSKA UČINKOVITOST NA PRVOM MJESTU”

1. UVOD

U ovim smjernicama objašnjeno je kako primijeniti načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu”. Pridržavanje smjernica ne znači da su automatski ispunjeni svi pravni zahtjevi.

Smjernice su namijenjene prvenstveno oblikovateljima politika i regulatornim tijelima na europskoj, nacionalnoj i lokalnoj razini, a u određenoj mjeri i dionicima na tržištu i ulagačima koji odlučuju o održivim i učinkovitim mjerama.

Ove se smjernice temelje na studiji „Analiza za potporu provedbi načela ‚energetska učinkovitost na prvom mjestu’ pri donošenju odluka” (1), koju je naručila Komisija, i dodatnim istraživanjima koja su bila usmjerena na lakšu primjenu načela, posebno preliminarnim rezultatima projekata ENEFIRST (2) i sEEnergies (3) u okviru Obzora 2020. Na temelju pristupa iz popratne studije u smjernicama se nastoji dati bolji uvid u mjere koje bi oblikovatelji politika i regulatorna tijela trebali poduzeti u procesu donošenja odluka kad primjenjuju načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu” (vidjeti sliku 1.). U posljednjem odjeljku navedene su dodatne informacije o područjima koja bi trebalo razmotriti i primjeri primjene načela u kontekstu raznih sektora.

Slika 1. Faze, koraci i mjere koje bi oblikovatelji politika i regulatorna tijela trebali razmotriti pri primjeni načela energetska učinkovitost na prvom mjestu



Izvor: Europska komisija na temelju studije koju je proveo Ecorys.

2. DEFINICIJA I PRIMJENA NA RAZINI EU-A

2.1. Definicija načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu” na razini EU-a

Donošenjem Komunikacije o energetskoj uniji u veljači 2015. (COM(2015) 80) načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu” priznato je na razini EU-a kao vodeće načelo za energetsku učinkovitost i jedan od pet stupova energetske unije. Zbog toga i zahvaljujući snažnoj potpori Europskog parlamenta ugrađeno je u Uredbu o upravljanju energetskom unijom i djelovanjem u području klime (Uredba (EU) 2018/1999) i Direktivu o energetskoj učinkovitosti ((EU) 2018/2002).

Uredba o upravljaju prvi je pravni akt u kojem je to načelo definirano i u kojem se poziva na njegovu primjenu na razini EU-a. U članku 2. točki 18. navedeno je sljedeće:

„„[E]nergetska učinkovitost na prvom mjestu’ znači da se pri planiranju te pri donošenju politika i odluka o ulaganju u području energije, u najvećoj mogućoj mjeri uzimaju u obzir alternativne troškovno učinkovite mjere energetske učinkovitosti za povećanje učinkovitosti potražnje za energijom i opskrbe energijom, osobito s pomoću troškovno učinkovite uštede energije u krajnjoj potrošnji, inicijativa za upravljanje potražnjom te učinkovitije pretvorbe, prijenosa i distribucije energije, pri čemu se i dalje ostvaruju ciljevi tih odluka”.

Nadalje, u uvodnoj izjavi 64. obrazloženo je što primjena načela podrazumijeva:

„Države članice trebale bi se voditi načelom energetska učinkovitost na prvom mjestu, što znači da bi prije donošenja odluka o planiranju, politici i ulaganju u području energije trebale razmotriti može li se troškovno učinkovitim i tehnički, gospodarski i okolišno prihvatljivim alternativnim mjerama za energetsku učinkovitost u cijelosti ili djelomično zamijeniti predviđena planiranja, mjere politike i ulaganja, a istodobno postići ciljeve odgovarajućih odluka. To osobito znači da se energetska učinkovitost treba smatrati ključnim elementom i ključnim čimbenikom u budućim odlukama o ulaganju u energetsku infrastrukturu u Uniji. Takve troškovno učinkovite alternative uključuju mjere za povećanje učinkovitosti potražnje za energijom i opskrbe energijom, posebice s pomoću troškovno učinkovite uštede energije u krajnjoj potrošnji, inicijativa za upravljanje potražnjom te učinkovitije pretvorbe, prijenosa i distribucije energije. Države članice također bi trebale poticati širenje tog načela na regionalnoj i lokalnoj razini te u privatnom sektoru”.

Dodatno obrazloženje o tome kako bi trebalo slijediti načelo uključeno je u izmjenu Direktive o energetskoj učinkovitosti iz 2018., čija uvodna izjava 2. glasi:

„Direktiva 2012/27/EU Europskog parlamenta i Vijeća element je u smjeru napretka prema energetskoj uniji, prema kojoj se energetska učinkovitost treba smatrati zasebnim izvorom energije. Načelo energetska učinkovitost na prvome mjestu trebalo bi se uzeti u obzir pri određivanju novih pravila za opskrbu i ostalih područja politike. Komisija bi trebala osigurati da se energetska učinkovitost i upravljanje potrošnjom mogu natjecati pod jednakim uvjetima kao i proizvodni kapaciteti. Energetska učinkovitost treba se uzeti u obzir pri donošenju odluka u vezi s planiranjem energetskog sustava ili u vezi s financiranjem. Poboljšanja energetske učinkovitosti trebaju se provesti kad god su troškovno učinkovitija od jednakovrijednih rješenja u pogledu ponude. Time se treba doprinijeti ostvarivanju višestrukih koristi energetske učinkovitosti za Uniju, osobito za građane i poduzeća”.

Iako je definicija odabrana u zakonodavstvu Unije jedna od mnogih koje se mogu pronaći u literaturi (4), važno je da se neovisno o točnoj definiciji prednost daje energetskoj učinkovitosti.

2.2. Primjena načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu” na razini EU-a

Osim posebnih mjera i ciljeva u Direktivi o energetskoj učinkovitosti utvrđeni su i posebni zahtjevi za razmatranje rješenja za energetsku učinkovitost u određenim kontekstima, čime su već predviđeni konkretni načini primjene načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu”. Na primjer, člankom 6. od država članica zahtijeva se da uzmu u obzir visoka energetska svojstva pri kupnji proizvoda, zgrada i usluga. Slično tomu, člankom 19. od država članica zahtijeva se da uklone regulatorne i neregulatorne prepreke koje se odnose na javnu nabavu te godišnji proračun i računovodstvo, a koje odvraćaju javna tijela od razmatranja energetske učinkovitosti pri donošenju odluka o ulaganjima (5). Zbog toga su u članku 19. predviđene mjere koje države članice mogu razmotriti za uklanjanje tih prepreka, kao što su regulatorne odredbe ili izmjene pravnog okvira, pojednostavnjeni administrativni postupci ili mjere potpore, primjerice smjernice i tehnička pomoć, kao i informiranje i poticaji.

Osim toga, člankom 14. od država članica zahtijeva se da utvrde, u smislu izvora i troškova, najučinkovitija rješenja za ispunjavanje potreba za grijanjem i hlađenjem te da posebno razmotre visokoučinkovitu kogeneraciju kao energetski učinkovito rješenje u procjeni troškova i koristi za nova i u značajnoj mjeri preuređena postrojenja za proizvodnju energije. Člankom 15. od država članica zahtijeva se da osiguraju da nacionalna regulatorna tijela za energetiku vode računa o energetskoj učinkovitosti pri provedbi regulatornih zadataka povezanih s radom infrastrukture za plin i električnu energiju. Zahtijeva se i da uvedu poticaje za mrežne operatore da korisnicima mreže stave na raspolaganje usluge sustava i time im omoguće provedbu mjera za poboljšanje energetske učinkovitosti u kontekstu daljnjeg uvođenja pametnih mreža.

U prijedlog revizije Direktive o energetskoj učinkovitosti (6) uključen je novi članak o načelu „energetska učinkovitost na prvom mjestu”, kojim se države članice obvezuje da osiguraju da se rješenja za energetsku učinkovitost razmotre u odlukama o planiranju energetskog sustava i drugih sektora, politici i ulaganju. Osim toga, njime se od država članica zahtijeva da promiču i osiguraju primjenu metodologija za procjenu troškova i koristi kojima se omogućuje temeljita procjena širih koristi rješenja za energetsku učinkovitost. Predviđa se i odgovarajuće praćenje primjene načela koje provodi posebno tijelo te izvješćivanje.

Budući da Uredba o upravljanju uključuje upravljanje potražnjom u okviru načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu”, u zakonodavstvu o tržištu električne energije (7) obrazloženo je kako treba postupati s distribuiranim izvorima energije u planiranju i radu mreže (vidjeti i odjeljak 4.1.1.2.). U skladu s Direktivom o električnoj energiji operatori prijenosnih sustava pri planiranju moraju „u potpunosti uzima[ti] u obzir potencijal korištenja upravljanja potrošnjom, postrojenja za skladištenje energije ili drugih resursa kao alternativu proširenju sustava, kao i očekivanu potrošnju, trgovinu s drugim zemljama” (članak 51. stavak 3.). Planovi distribucijske mreže „osigurava[ju] transparentnost potrebnih srednjoročnih i dugoročnih usluga fleksibilnosti (…). Plan razvoja mreže obuhvaća i upotrebu upravljanja potrošnjom, energetsku učinkovitost, postrojenja za skladištenje energije ili druge resurse kojima se operator distribucijskog sustava služi kao alternativom proširenju sustava” (članci 13. i 17. te članak 32. stavci 1. i 3.).

I u drugim se politikama EU-a izravno naglašava uloga energetske učinkovitosti. U okviru strategije EU-a za integraciju energetskog sustava (COM(2020) 299) energetska učinkovitost prepoznata je kao okosnica i poziva se na primjenu načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu” u cijelom energetskom sustavu. To uključuje davanje prednosti rješenjima na strani potrošnje kad se god tim rješenjima ciljevi politika ispunjavaju na isplativiji način nego ulaganjem u infrastrukturu za opskrbu energijom. To načelo povezano je s kružnosti i boljim iskorištavanjem resursâ, što bi trebalo dovesti do smanjenja ukupnih potreba za ulaganjima i troškova povezanih s proizvodnjom energije, energetskom infrastrukturom i upotrebom energije.

U strategiji za val obnove (COM(2020) 662) načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu” istaknuto je kao jedno od ključnih načela za obnovu zgrada do 2030. i 2050. To će biti vodeće načelo u provedbi strategije, uključujući reviziju Direktive o energetskim svojstvima zgrada predviđenu za kraj 2021. Prije toga načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu” istaknuto je i u Preporuci Komisije (EU) 2019/786 od 8. svibnja 2019. o obnovi zgrada (8), koja je bila referentni dokument za izradu dugoročnih strategija obnove u skladu s Direktivom o energetskim svojstvima zgrada.

U prijedlogu Europske komisije o reviziji Uredbe TEN-E od 15. prosinca 2020. (9) načelo je ojačano kako bi se osigurala usklađenost politika i učinkovit razvoj infrastrukture. U okviru prijedloga načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu” ugrađeno je u postupak planiranja i procjene projekata uvođenjem obaveznih odredbi. Konkretnije, prijedlogom se od Agencije Europske unije za suradnju energetskih regulatora (ACER) zahtijeva da načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu” uključi u okvirne smjernice za zajedničke scenarije koje izrađuju europske mreže operatora transportnih sustava (ENTSO) za plin i električnu energiju. ENTSO-i moraju primjenjivati načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu” i pri procjeni infrastrukturnih nedostataka te prioritetno razmatrati sva relevantna rješenja koja se ne odnose na infrastrukturu.

3. PRIMJENA NACELA „ENERGETSKA UCINKOVITOST NA PRVOM MJESTU” U PROCESU DONOSENJA ODLUKA

3.1. Odgovarajući pristup

Politika energetske učinkovitosti usmjerena je na promicanje ambicije energetske učinkovitosti i uspostavljanje mjera kojima se izravno štedi energija, a ideja je načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu” pažljivo razmatranje specifičnih rješenja za uštedu energije kao mogućih alternativa, uključujući promjenu navika građana i organizacija te štednju energije. To znači da je provedba energetski učinkovitog rješenja jedan od mogućih ishoda primjene načela, ali nije nužan ako se procjenom opcija dokaže suprotno.

Načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu” temelji se na logici da bi, ako se odabere kao put naprijed, trebalo dovesti do utvrđivanja provedivih rješenja za energetsku učinkovitost u skladu s najnovijim dostignućima te omogućiti njihovu primjenu i osigurati pravilnu provedbu. Osim toga, načelo zahtijeva razmatranje potencijalnih negativnih učinaka određenih odluka na energetsku učinkovitost (npr. povećanje infrastrukture za fosilni plin s amortizacijskim razdobljima od najviše 50 godina) kojima bi se dugoročno mogla spriječiti energetska učinkovitost.

Energetska učinkovitost na prvom mjestu zajedno s učinkovitošću resursa važan je čimbenik i u dugoročnoj strategiji dekarbonizacije EU-a, koja podrazumijeva da će se do sredine stoljeća trenutačni energetski sustav, koji se većinom temelji na fosilnim gorivima, morati radikalno promijeniti opsežnom elektrifikacijom energetskog sustava potaknutom upotrebom obnovljivih izvora energije na razini krajnjih korisnika ili proizvodnje bezugljičnih goriva i sirovina za industriju.

Treba naglasiti i da cilj načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu” nije isključivo smanjenje potrošnje fosilnih goriva. Osnovna je pretpostavka da je najbolja energija ona koja se ne proizvodi jer nema potrebe za njezinom upotrebom. To znači da bi trebalo dati prednost smanjenju potražnje umjesto proizvodnji energije iz klimatski neutralnih izvora, među ostalim i zato što se tako doprinosi kontroli razine ulaganja potrebnih za prelazak na obnovljive izvore energije i zato što se time podržava održiviji pristup resursima koji su u svakom slučaju ograničeni.

Kako bi se odlučilo treba li energetskoj učinkovitosti dati prednost nad drugim opcijama, nije dovoljno provesti jednostavnu analizu troškovne učinkovitosti, već treba razmotriti razne aspekte:

Širi kontekst

Mjere za energetsku učinkovitost trebale bi se razmatrati u širem kontekstu. Energetska učinkovitost ponajprije je ključan element klimatske i energetske politike EU-a pri prelasku na klimatsku neutralnost do 2050. To znači da bi načelo trebalo podržavati okolišno održiva ulaganja u skladu s Uredbom o taksonomiji (10). Važna su i druga osnovna načela oblikovanja politika, kao što su načelo „ne nanosi bitnu štetu” ili „načelo inovativnosti”. Nadalje, ta bi se načela zajednički trebala uzeti u obzir pri razmatranju tehnologija u nastajanju i utvrđivanju dugoročno održivih pristupa. U tom su kontekstu projekcije relevantnih tržišta i budućih trendova ključni elementi.

Društvena perspektiva

Troškovna učinkovitost važna je sastavnica načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu” i trebala bi se razmatrati prvenstveno iz široke društvene perspektive, a ne samo iz perspektive troškovne učinkovitosti za ulagača ili korisnika. Pritom je potrebno uzeti u obzir višestruke koristi energetske učinkovitosti za društvo u cjelini (11). Ta široka društvena perspektiva ključna je za pravilnu procjenu mogućnosti energetske učinkovitosti. Osim toga, troškovna učinkovitost treba se razmatrati iz kratkoročne i dugoročne perspektive, uzimajući u obzir amortizaciju i amortizacijska razdoblja.

Sustavni pristup

Načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu” trebalo bi biti usmjereno na poboljšanja učinkovitosti na razini sustava. To znači da su optimiranje energetskog sustava i učinkovita integracija rješenja za čistu energiju središnji elementi njegove primjene. Za to je potrebna šira perspektiva u kojoj se resursi na strani opskrbe (fosilna goriva, obnovljivi izvori energije, infrastruktura) procjenjuju u odnosu na resurse na strani potrošnje (fleksibilnost potrošnje i upravljanje potrošnjom, bolja energetska učinkovitost posebnih rješenja, dostatnost energije) s obzirom na troškove i koristi iz društvene perspektive, kako je prethodno navedeno. Taj pristup obrazložen je u projektu ENEFIRST (12). To znači da treba uzeti u obzir cijeli energetski lanac: proizvodnju, prijenos, distribuciju, potrošnju i kraj životnog vijeka.

Razina donesene odluke

Sustavni pristup odnosi se na primjenu načela na odluke o osmišljavanju i planiranju imovine. Taj pristup može povećati složenost načela. Na nižoj razini procesa donošenja odluka prikladna je i jednostavnija primjena načela kad se odluka odnosi na odabir određene imovine. U tom je kontekstu naglasak na procjeni energetske učinkovitosti (energetskih svojstava) alternativa. Cilj je tog pristupa poboljšati učinkovitost na strani opskrbe ili smanjiti potražnju za energijom odabirom energetski učinkovitijih proizvoda i usluga, kao i podupiranjem odluka koje su usmjerene na budućnost, pogoduju inovacijama, učinkovito iskorištavaju resurse i usmjerene su na kružnost. Drugim riječima, načelom bi se trebala poticati ulaganja u najučinkovitije od učinkovitih alternativa.

Različiti poticaji

Šire društvene koristi i učinkovitost energetskog sustava trebali bi imati veći prioritet, a nužno je da ih u obzir uzmu i pojedinačni ulagači. S obzirom na to da bi pojedinačne koristi iz perspektive ulagača i krajnjeg korisnika u pravilu nadvladale opsežnije učinke ako njihova cijena nije odgovarajuća, potrebne su namjenske mjere i poticaji kako bi se sustavna učinkovitost primjereno uzela u obzir na različitim razinama odlučivanja.

Vrsta odluke i oblikovatelji politika

Način primjene načela ovisi o tome gdje, kad i tko ga primjenjuje. Načelo se primjenjuje na različite vrste odluka koje su povezane s planiranjem mjera, oblikovanjem politika, pripremom ulagačkih projekata i njihovim financiranjem. Te odluke nisu ograničene na energetski sektor, ali energetska učinkovitost mogla bi imati posebno važnu ulogu u donošenju odluka o energetskoj infrastrukturi ako bi se rješenjima na strani potrošnje mogla dopuniti ili zamijeniti ulaganja na strani opskrbe, ako se jednom rješenju daje prednost zbog njegove cjelokupne učinkovitosti umjesto postojećim alternativama ili ako bi se mogle uvesti nove komponente (npr. kompresori kojima se može oporabiti otpadna toplina/električna energija). Osim toga, različiti oblikovatelji politika imali bi različite uloge pri primjeni načela ovisno o sektoru i kontekstu odluka.

Prihvatljive mjere

Cilj je načela razmatranje širokog spektra mjera za energetsku učinkovitost na strani potrošnje i opskrbe. Rješenja na strani potrošnje bitna su za smanjenje potrebe za energijom ili za bolju upotrebu energije, no pri upotrebi energetske infrastrukture ili opreme koja troši energiju važno je i razmotriti tehnologije i načine na koje bi se one mogle primjenjivati za uštedu energije (13).

Uvjeti koji omogućuju provedbu

Primjena načela usmjerena je na razmatranje posebnih elemenata, ali glavni je cilj načela provedba rješenja za energetsku učinkovitost kad se utvrdi da su ona primjerena. To podrazumijeva da bi uključivanje načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu” u oblikovanje politika trebalo dovesti i do uklanjanja regulatornih i neregulatornih prepreka koje negativno utječu na primjenjivost i provedbu rješenja za energetsku učinkovitost. Osim toga, kako bi se mogle razmotriti sve energetski učinkovite opcije, razni dionici moraju imati dovoljno informacija o tome koliko energije štede različita rješenja i o načinima procjene njihovih društvenih, okolišnih i gospodarskih učinaka, troškova i koristi. Trebalo bi uzeti u obzir i buduće učinke klimatskih promjena na energetski sustav, među ostalim i na sama rješenja za energetsku učinkovitost. Nadalje, zbog prirode širih koristi uštede energije koje bi mogle biti važnije za društvo nego za ulagače možda će biti potrebne posebne inicijative ili zahtjevi kako bi se potaknule energetski učinkovite navike i ulaganja.

3.2. Koraci koje treba poduzeti

Kao što je navedeno, mjere koje treba poduzeti pri primjeni načela uvelike ovise o fazi postupka donošenja odluke i vrsti oblikovatelja politike. U matrici u nastavku (vidjeti tablicu 1.) koraci povezani s primjenom načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu” u procesu donošenja odluka povezani su s različitim fazama i vrstama oblikovatelja politika (14).

Tablica 1.

Mjere raznih oblikovatelja politika povezane s načelom „energetska učinkovitost na prvom mjestu” u procesu donošenja odluka

Faza Oblikovatelji politika Regulatorna tijela Tržišni subjekti Početak — Definiranje ciljeva politike — Definiranje/ažuriranje regulatornog okvira — Analiza učinka politike i alternativa — Definiranje pravila o pristupu tržištu za rješenja za energetsku učinkovitost ili upravljanje potrošnjom — Provjera usklađenosti poslovnog cilja/cilja projekta s ciljevima politike i pravilima o pristupu tržištu — Definiranje poslovnog cilja/cilja projekta Priprema — Načelno definiranje metode analize troškova i koristi — Definiranje metode analize troškova i koristi za konkretnu primjenu — Prikupljanje informacija — Predviđanje potrošnje energetske usluge — Utvrđivanje drugih troškova i rizika — Sustavna procjena na temelju načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu” Validacija — Provjera plana provedbe i odobrenje plana ako je relevantno — Predlaganje plana provedbe Provedba — Provedba plana, npr. pružanje osmišljene usluge, usvajanje tehnologija za energetsku učinkovitost, donošenje odluka o ulaganjima itd.

Izvor: studija društva Ecorys

Na temelju te matrice osmišljen je alat za donošenje odluka u obliku sheme odlučivanja s usmjeravajućim pitanjima za svaki korak. Alat pruža uvid u korake s pomoću više usmjeravajućih pitanja kojima se korisnika usmjerava na pitanja koja treba razmotriti pri primjeni načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu”. Kako bi se bolje pojasnila primjenjivost alata, u studiji su navedena i četiri primjera iz stvarnog života (vidjeti odjeljak 4.).

U shematskom prikazu procesa donošenja odluka različiti dionici imaju različite uloge. Većina područja politike i primjena načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu” analiziranih u studiji uključuju tržišne subjekte kao aktera koji priprema planove ili odluke o ulaganjima, zbog čega je taj plan mjera prikladan za utvrđena područja politike i primjene. Međutim, postoje i područja u kojima su oblikovatelji politika (npr. oni koji osmišljavaju nacionalne energetske i klimatske planove i donose druge odluke povezane s politikama) ili regulatorna tijela (npr. predviđanja ili scenariji za plan proširenja mreže (ili njihovo odobravanje)) glavni dionici barem u sustavnoj procjeni u fazi provedbe. To znači da način na koji će dionici primijeniti načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu” uvelike ovisi o kontekstu. Neki su koraci primjenjivi na sve situacije, ali neki mogu biti specifični za sektor i podrazumijevati različite mjere ovisno o vrsti odluke, području politike ili uključenim dionicima. U nekim slučajevima može biti uključena samo jedna vrsta oblikovatelja politika.

Opći pristup primjeni načela ostaje isti neovisno o sektoru i vrsti odluke (politika, planiranje ili ulaganje), ali različiti dionici trebali bi slijediti različite korake.

Oblikovatelji politika i regulatorna tijela imaju posebnu ulogu u omogućivanju primjene načela, postavljanju odgovarajućih pravila (početna faza) i validaciji njegove primjene. Oni mogu biti i dionici koji izravno primjenjuju načelo slijedeći korake utvrđene u fazi pripreme i provedbe. Na primjer, oblikovatelji politika trebali bi načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu” primjenjivati u pripremi strateškog planiranja ili postavljanju ciljeva politike. Regulatorna tijela trebala bi ga primjenjivati pri postavljanju pravila i propisa koji utječu na energetski sustav, posebice pravila o oblikovanju tržišta, ili koji imaju učinak na potrošnju energije. Međutim, u većini slučajeva priprema i provedba odluka odvijala bi se na razini tržišnih subjekata.

S obzirom na to da su ove smjernice prvenstveno namijenjene oblikovateljima politika i regulatornim tijelima, više su usmjerene na opće i univerzalne aspekte primjene načela. U tu svrhu, na temelju faza i koraka utvrđenih u studiji, u nastavku su utvrđene i obrazložene konkretnije mjere koje bi oblikovatelji politika i regulatorna tijela trebali razmotriti, i to prvenstveno u početnoj fazi, u kojoj je potrebno postaviti odgovarajuće okvirne uvjete, i u fazi pripreme i validacije za regulatorna tijela jer te mjere mogu poduzeti i oblikovatelji politika. Posebna pozornost posvećena je mjerama povezanima s praćenjem i izvješćivanjem, koji se provode nakon odluka i odabira.

Koraci u fazi pripreme i provedbe u procesu donošenja odluka uvelike ovise i o kontekstu. Moguće je navesti neke konkretnije mjere i zahtjeve za njihovu pravilnu provedbu. Međutim, detaljnije obrazloženje načina na koji bi se te mjere trebale izvršiti nije uključeno u ovaj dokument. Te bi mjere obično poduzimali tržišni subjekti koji posluju u drugačijim uvjetima i bili bi potrebni detaljni priručnici za pojedine sektore kako bi se razmotrile sve specifičnosti. U tablici u nastavku predstavljen je pregled mjera i njihovih preduvjeta u odnosu na različite korake u fazama pripreme i provedbe. U okviru primjera iz stvarnog života u studiji, koji su predstavljeni u odjeljku 4., utvrđene su konkretne mjere za relevantne dionike u kontekstu specifične odluke u odabranom sektoru. Iz perspektive oblikovatelja politika pravilno uključivanje načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu” u fazu pripreme i provedbe trebalo bi se osigurati odgovarajućom procjenom učinka.

Tablica 2.

Koraci, mjere i preduvjeti za primjenu načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu”

Korak Mjera Preduvjeti Definiranje poslovnog cilja/cilja projekta — Razmatranje energetske učinkovitosti kao dijela rješenja — Dostupnost informacija — Posjedovanje znanja i iskustva Definiranje metodologije analize troškova i koristi — Razmatranje širih koristi energetske učinkovitosti i njihova kvantifikacija — Postavljanje kriterija za odabir pravog rješenja — Standardizirana metodologija za odabir — Dostupnost podataka — Dostupnost alata/modela Prikupljanje informacija — Analiza tržištâ — Analiza inovativnih rješenja — Razmatranje razvoja politike — Prikupljanje kvalitetnih podataka za analizu troškova i koristi — Procjena potreba za ulaganjem i povrata ulaganja — Dostupnost informacija — Dostupnost podataka — Stručno znanje Predviđanje potrošnje energetske usluge — Razmatranje buduće potrošnje energije — Procjena učinaka alternativa na potrošnju energije i, prema potrebi, na opterećenje — Dostupnost raščlanjenih podataka o potrošnji energije — Nacionalna/regionalna predviđanja — Stabilan okvir politike Utvrđivanje drugih troškova i rizika — Razmatranje učinaka čimbenika provedbe — Razmatranje promjena u cijenama goriva i energije — Razmatranje makroekonomskog razvoja — Razmatranje vremena otplate i budućih novčanih tokova — Dostupnost podataka — Jasni ciljevi politike — Dostupnost prethodnog iskustva — Dostupnost rješenja za smanjenje rizika (npr. poduzeća za energetske usluge) Procjena alternativa — Provedba analize troškova i koristi (monetizacija učinaka) — Procjena troškovne učinkovitosti — Provjera otpornosti rješenja na buduće promjene — Razmatranje javne potpore i dostupnih financijskih sredstava — Procjena i jednostavnost upotrebe dostupnih podataka i alata/modela — Odgovarajuće stručno znanje — Financijski programi i potpora za projekte za energetsku učinkovitost Provedba — Dodjela odgovarajućih resursa te znanja i iskustva — Iskorištavanje instrumenata potpore — Osiguranje pravilne upotrebe — Dostupnost stručnog znanja i resursa (radna snaga i financijska sredstva) — Jednostavan pristup programima potpore — Mehanizmi povratnih informacija između provoditelja i korisnika Praćenje i evaluacija — Prikupljanje podataka — Revizija provedbe — Evaluacija učinaka i toga jesu li ciljevi ostvareni — Unaprijed definirani pokazatelji — Pristup podacima — Dostupnost alata za analizu i obradu podataka — Dostupnost sredstava

Izvor: Europska komisija

3.3. Glavni dionici

Rješenja za energetsku učinkovitost mogu provesti javni sektor, privatna poduzeća i potrošači, no primjena načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu” podrazumijeva i neke šire pretpostavke za oblikovatelje politika i regulatorna tijela, koji trebaju stvoriti uvjete za primjenjivost energetski učinkovitih rješenja u različitim kontekstima. Kad ti dionici primjene načelo, tržišni subjekti i ulagači trebali bi imati odgovarajuće alate i informacije potrebne za pravilnu procjenu i provedbu energetski učinkovitih rješenja.

Stoga su glavni dionici:

Oblikovatelji politika

To su:

(a) institucije EU-a uključene u standardni zakonodavni postupak EU-a, tj. Europska komisija, Europski parlament, Vijeće Europske unije;

(b) vlade, nacionalni parlamenti i upravna tijela koja su nadležna za cijelo državno područje države članice;

(c) regionalne, pokrajinske i lokalne vlasti, parlamenti i upravna tijela koji su nadležni za regije, pokrajine i općine države članice.

Za oblikovatelje politika primjena načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu” odnosi se na sve aspekte koji utječu na prihvatljivost, provedivost i podupiranje energetske učinkovitosti (uključujući mjere kojima se potiču navike kojima se štedi energija), među ostalim putem javnog financiranja i javne nabave. Utvrđivanjem okvira oblikovatelji politika trebali bi druge dionike usmjeravati prema energetski učinkovitim rješenjima. To uključuje postavljanje ciljeva koji ne isključuju energetski učinkovite alternative, uklanjanje pravnih i administrativnih prepreka te odgovarajuću procjenu različitih političkih inicijativa, njihova učinka na potrošnju energije i mogućih kompromisa povezanih s mjerama za štednju energije, među ostalim iz perspektive budućnosti.

Oblikovatelji politika trebali bi osigurati i poticaje za energetski učinkovita rješenja kako bi se riješilo pitanje toga što se mjere za učinkovitost ne smatraju uvijek troškovno optimalnima iz individualne perspektive (npr. zbog dugih razdoblja otplate, povezanih rizika ili nedovoljne informiranosti), ali su poželjna rješenja iz društvene perspektive. Kako bi se obuhvatili svi ti aspekti, energetska učinkovitost treba postati politički prioritet i na strateškoj i na operativnoj razini uz sudjelovanje financijskih institucija prema potrebi.

Na lokalnoj razini odluke koje donose javna tijela obično su bliže provedbi i mogu izravno utjecati na odabir rješenja. Odluke o određenim izdacima u okviru raspoloživih sredstava, omogućivanje odluka o lokalizaciji ulaganja i planiranje pružanja javnih usluga primjeri su u kojima bi se načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu” trebalo razmotriti kad god je to moguće. Osim toga, lokalnim vlastima potreban je dugoročan planski okvir za provedbu načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu” pri procjeni različitih opcija i za izbjegavanje ovisnosti o određenim tehnologijama ili putovima u skladu s lokalnim ciklusima planiranja.

Regulatorna tijela

Ta skupina obuhvaća javna regulatorna tijela ili agencije koje su na nacionalnoj ili regionalnoj razini nadležne za utvrđivanje pravila i usklađenost, nadgledanje funkcioniranja tržištâ i nadzor cijena u uređenim segmentima tržišta. To su prvenstveno energetski regulatori i agencije s regulatornim i nadzornim ulogama.

Regulatorna tijela trebala bi štititi pravila kojima se osigurava pristup tržištu i omogućuju energetski učinkovita rješenja. Trebala bi pružati i metodologije i smjernice za procjenu različitih alternativa u analizi troškova i koristi uzimajući u obzir šire koristi te u konačnici provjeriti provedbu kako bi utvrdila je li načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu” pravilno primijenjeno kad je predviđeno odobrenje, kontrola ili praćenje projekata koje podnose poduzeća na tržištu. U posljednjem slučaju važno je postaviti odgovarajuće odredbe o praćenju i evaluacije kako bi se prikupile informacije o tome kako je energetska učinkovitost ostvarena u praksi.

Tržišni subjekti

Ta skupina obuhvaća poduzeća, energetske zajednice građana i ulagače, koji su odgovorni za stvarne odluke na tržištu. Obuhvaća i javne naručitelje i sektorske naručitelje (15), kako je definirano u pravilima o javnoj nabavi, u onoj mjeri u kojoj njihove odluke o kupnji robe ili usluga na različitim tržištima utječu na potrošnju energije. Načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu” bilo bi primjenjivo na odluke o kriterijima javnih natječaja ili odluke o kupnji, zakupu ili modernizaciji zgrada koje su u vlasništvu tih naručitelja ili koje oni upotrebljavaju.

U energetskom sektoru glavni je naglasak na poduzećima na energetskom tržištu na koja se odnose posebne uredbe, posebice na sljedećim poduzećima:

(a) opskrbljivači energijom: komercijalni proizvođači električne energije, topline ili hladnoće i druge robe, kao i pravni subjekti koji prodaju energiju (npr. električnu energiju, toplinu/hladnoću, prirodni plin) potrošačima;

(b) mrežni operatori: subjekti odgovorni za rad, osiguranje održavanja i, prema potrebi, razvoj distribucijskog i prijenosnog sustava u određenom području kako bi se osigurala dugoročna sposobnost sustava da zadovolji potražnju za električnom energijom, toplinom ili hladnoćom i prirodnim plinom; i

(c) pružatelji usluga upravljanja potražnjom energije: subjekti koji podržavaju potrošače u boljoj energetskoj učinkovitosti i upravljanju potrošnjom te povećavaju fleksibilnost potrošnje potrošača, među ostalim, na primjer, agregatori u sustavu električne energije.

U usporedbi s komercijalnim poduzećima, kojima je glavni cilj ostvarenje najveće moguće dobiti, komunalna poduzeća mogu imati različite ciljeve utvrđene propisima. Od njih se može zahtijevati da nastoje ostvariti ciljeve održivosti ili da primjenjuju neki oblik kriterija održivosti pri donošenju odluka o ulaganjima. U takvim bi situacijama načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu” bilo primjenjivo pri određivanju ciljeva projekata, provođenju analize troškova i koristi, procjenjivanju učinaka raznih alternativa ili pronalasku pravog rješenja za provedbu.

Skupina tržišnih subjekata obuhvaća i regulirane ulagače te javne i privatne financijske institucije koje će u okviru svojih aktivnosti primjenjivati načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu”. Načelo bi trebalo pomoći u usmjeravanju aktivnosti financijskih institucija prema dugoročnoj održivosti njihove imovine i financijskog portfelja. Zahvaljujući perspektivi usmjerenoj prema budućnosti načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu” trebalo bi poduprijeti razvoj inovativnih modela prihoda u području energetske učinkovitosti (na primjer, energetska učinkovitost kao usluga) i uvjeta u kojima se mogu pokrenuti privatna ulaganja.

Općenito, sustavi gospodarenja energijom na razini poduzeća, kao što je norma ISO 50001, trebali bi dovesti do uvođenja energetski učinkovitih rješenja kojima bi se poboljšala energetska učinkovitost poduzeća, pod uvjetom da se pridržavaju norme na predviđeni način. Energetski pregledi i naknadne radnje povezane s njima trebali bi dovesti do bolje informiranosti i energetske učinkovitosti ako je to troškovno učinkovito iz perspektive poslovanja poduzeća. To ne znači da je načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu” u potpunosti nevažno. Primjena načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu” trebala bi pomoći komercijalnim poduzećima u prepoznavanju energetski učinkovitih projekata i ulaganja, pravilnoj procjeni troškova i koristi, uključujući šire koristi za njihove zaposlenike, te provedbi tih projekata i ulaganja na pravi način.

3.4. Definiranje ciljeva politike

Važno je da se u ciljnim vrijednostima i ciljevima ne definiraju unaprijed rješenja koja je potrebno primijeniti da bi ih se ostvarilo, osim ako je to nužno. Ako bi mjere za energetsku učinkovitost mogle biti dio rješenja, ciljevi politike ne bi ih trebali isključivati. Stoga je ciljeve potrebno utvrditi na temelju rezultata i željenih učinaka umjesto na temelju ulaznih troškova. Jedan je očiti pristup odrediti sveobuhvatnije ciljeve na temelju učinkovitosti sustava umjesto ciljeva za određena rješenja, npr. opskrba energijom usklađena s potrošnjom umjesto povećanja kapaciteta proizvodnje energije za 5 % kako bi ona bila u skladu s očekivanim povećanjem potrošnje. Ciljevi politike u određenim situacijama možda moraju biti vrlo specifični, ali to ne bi trebalo spriječiti da se u obzir uzme način na koji bi se energetski učinkovita rješenja mogla podržati pravilnim definiranjem ciljeva. Zato je već u fazi određivanja ciljeva za inicijative koje bi utjecale na potrošnju energije važno razmotriti učinke na potrošnju energije i kompromise koje podrazumijevaju različita rješenja kojima bi se ti ciljevi mogli postići.

U tom je kontekstu važno pravilno definirati pokazatelje i metodologiju za praćenje ciljeva. Ako bi smanjenje potrošnje energije moglo doprinijeti postavljenim ciljevima ili ako bi postizanje ciljeva utjecalo na potrošnju energije, potrebno je procijeniti odnos između ciljeva i očekivanih razina potrošnje energije. U toj ranoj fazi procesa donošenja odluka može biti teško napraviti takve procjene te su potrebni prethodno iskustvo i dokazi. Stoga se praćenje stvarnih učinaka mjera poduzetih za postizanje ciljeva na potrošnju energije treba razmatrati od samog početka, što uključuje protokole za praćenje i evaluaciju.

3.5. Definiranje regulatornog okvira

3.5.1. Utvrđivanje pravih pravila i zakonodavstva

Kako bi se načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu” i energetski učinkovite mjere mogli provesti u praksi, potreban je odgovarajući poticajni zakonodavni okvir. U zakonodavstvu je potrebno priznati energetsku učinkovitost kao moguće rješenje, omogućiti njezinu provedbu i osigurati prikladne naknadne radnje. Ako je potrebno, zakonodavstvom bi se trebalo nastojati ukloniti prepreke energetski učinkovitim rješenjima.

Kako bi se procijenilo je li načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu” primjenjivo na određenu političku inicijativu, propis ili projekt, može se provesti preliminarna provjera na temelju skupa pitanja (tri skupine po tri pitanja). Prva skupina pomaže u utvrđivanju toga spada li energetska učinkovitost u područje primjene nadolazeće inicijative ili projekta. Druga skupina pomaže razjasniti može li se energetska učinkovitost primijeniti u praksi, a treća se odnosi na to može li se energetska učinkovitost ispravno provesti.

Te tri skupine obuhvaćaju sljedeća pitanja:

1. Je li energetska učinkovitost moguća? — Utječe li inicijativa na potrošnju energije ili dovodi li do povećanja opskrbe energijom? — Može li energetska učinkovitost pomoći u postizanju ciljeva inicijative? — Postoje li rješenja za energetsku učinkovitost koja bi se mogla razmotriti u kontekstu inicijative? Ta se pitanja trebaju razmotriti skupno, od prvog do posljednjeg. Ako je odgovor na sva pitanja DA, trebalo bi istražiti daljnje aspekte načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu” obuhvaćene pitanjima u nastavku (čak i ako odgovori nisu sigurni). Odgovor NE na prvo pitanje znači da se načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu” ne može primijeniti na to područje. Odgovor NE na drugo pitanje znači da energetska učinkovitost ne bi bila prikladan pristup za postizanje ciljeva u predmetnom kontekstu, a odgovor NE na posljednje pitanje pokazatelj je toga da ne postoji održivo energetski učinkovito rješenje za postizanje predmetnih ciljeva. Negativni odgovori znače da nije potrebno razmotriti ostala pitanja.

2. Je li opcija energetske učinkovitosti provediva? — Je li moguće ispravno procijeniti izravne i šire koristi rješenja za energetsku učinkovitost na razini energetskog sustava ili pojedinih aparata? — Postoje li prepreke koje utječu na provedbu mogućeg rješenja za energetsku učinkovitost? — Može li se osigurati da su rješenja za energetsku učinkovitost djelotvorna u postizanju ciljeva/doprinošenju ciljevima inicijative? Ako je odgovor na bilo koje od tih pitanja NE ili ako niste sigurni, potrebne su daljnje radnje u skladu s načelom „energetska učinkovitost na prvom mjestu” kako bi se ta pitanja riješila. Pozitivni odgovori na sva pitanja znače bi da bi relevantni oblikovatelji politika trebali moći primijeniti načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu” u predmetnom kontekstu. U svakom slučaju trebalo bi razmotriti i treću skupinu pitanja.

3. Može li se opcija energetske učinkovitosti pravilno provesti? — Znaju li dionici odgovorni za provedbu kako procijeniti rješenja za energetsku učinkovitost? — Ima li dovoljno sredstava i informacija za provedbu rješenja za energetsku učinkovitost? — Postoje li mehanizmi kojima bi se omogućila provedba i provjera provedbe? Ako je odgovor na bilo koje od tih pitanja NE ili ako niste sigurni, potrebne su dodatne radnje kako bi se osiguralo da se načelo može popratiti odgovarajućim odabirom najboljih rješenja. Pozitivni odgovori potvrđuju da postoje odgovarajući uvjeti kako bi relevantna tijela donijela utemeljenu odluku, koja je optimalna iz perspektive ciljeva politike, pri primjeni načela u kontekstu planirane inicijative.

Daljnje djelovanje ne znači nužno da posebne odredbe moraju biti uključene u zakonodavstvo ili pravila. Neka pitanja mogla bi se riješiti izvan pravnog okvira ili formalnih zahtjeva. Međutim, ako prvi skup pitanja ukazuje na to da energetska učinkovitost može biti dio rješenja, važno je da se odredbe pravilno utvrde. U njima bi ponajprije trebalo:

1. izričito navesti da je energetska učinkovitost moguće rješenje koje treba razmotriti i kojem treba dati prednost ako je troškovno učinkovito i svrsishodno;

2. priznati ulogu energetske učinkovitosti u postizanju drugih ciljeva, kao što je smanjenje emisija stakleničkih plinova, onečišćujućih tvari i upotrebe neenergetskih resursa, poboljšanje zdravlja i ugode te smanjenje energetskog siromaštva;

3. osigurati da se u okviru zahtjeva omogućuje energetska učinkovitost u opskrbi energijom, prijenosu, distribuciji i potrošnji energije, a posebno primjena rješenja na strani potrošnje. Tehničke specifikacije ne bi trebale otežavati integraciju energije ni primjenu energetske učinkovitosti;

4. definirati učinkovitost umjesto konkretnog rješenja koje je potrebno postići. Propisima koji se temelje na uspješnosti omogućila bi se energetska učinkovitost pod jednakim uvjetima s drugim alternativama;

5. navesti uloge i obveze raznih dionika u procjeni i provjeri rješenja za energetsku učinkovitost;

6. navesti jasne kriterije i metodologiju za procjenu troškova i koristi energetski učinkovitih rješenja i učinaka na potrošnju energije;

7. upućivati na informacije i podatke koje treba upotrijebiti i koji su upotrijebljeni za procjenu postojećeg potencijala za uštedu energije te troškova i koristi energetske učinkovitosti;

8. osigurati da energetska učinkovitost ispunjava uvjete za javnu potporu i financiranje ili da joj se pri tome čak i daje prednost;

9. uključiti praćenje učinaka na potrošnju energije i provjeru drugih učinaka energetski učinkovitih rješenja.

Informiranje o mogućim mjerama za energetsku učinkovitost, njihovim troškovima i koristima te načinima njihove optimalne provedbe bitan je aspekt povezan s pravilima i zahtjevima. Prepreke načelu „energetska učinkovitost na prvom mjestu” i određenim rješenjima za energetsku učinkovitost možda će biti potrebno ukloniti pravnim odredbama. Stoga je takve prepreke potrebno pravilno prepoznati.

3.5.2. Prepoznavanje prepreka energetskoj učinkovitosti na prvom mjestu

Pri odlučivanju je li energetski učinkovito rješenje izvediva opcija za postizanje postavljenih ciljeva, potrebno je prije svega utvrditi postoje li mjere za energetsku učinkovitost koje bi mogle biti alternativa širenju energetskog sustava na strani opskrbe ili kojima bi se mogla smanjiti potrošnja energije u sektorima krajnje potrošnje. Saznanja o tome što bi se potencijalno moglo učiniti omogućila bi naknadnu analizu i usporedbu energetski učinkovitih mjera s drugim alternativama.

Međutim, postoje mnoge prepreke preliminarnom prepoznavanju i naknadnom odabiru energetski učinkovitih rješenja u skladu s načelom „energetska učinkovitost na prvom mjestu”. U okviru jednog od područja rada projekta ENEFIRST (16) te su potencijalne prepreke utvrđene i podijeljene u sljedeće kategorije:

— političke prepreke – povezane s pristranošću prema određenim rješenjima ili nastavku prethodno donesenog pristupa,

— regulatorne prepreke – kad se postojećim propisima onemogućuje odabir energetski učinkovitih rješenja,

— prepreke povezane s interakcijom među politikama (npr. suprotstavljeni ciljevi ili prioriteti) – povezane s činjenicom da oblikovatelji politika obično razmatraju svoja specifična područja politike i da mogu postojati kompromisi u pogledu mjera za energetsku učinkovitost,

— financijske prepreke – nedovoljna financijska sredstva ili financijska potpora za energetski učinkovita rješenja, što bi se moglo povezati s načinom na koji se ona procjenjuju i vrednuju,

— tehničke prepreke – energetski učinkovito rješenje može biti tehnički teže procijeniti ili uključiti u provedivu opciju,

— prepreke povezane s informacijama – nedostatak dostupnih informacija i podataka za pravilno prepoznavanje i procjenjivanje koristi rješenja za energetsku učinkovitost,

— kulturne i bihevioralne prepreke – ponašanje i navike koje ograničavaju područje primjene opcija,

— prepreke u komunikaciji/informiranju – nedovoljna informiranost o opcijama energetske učinkovitosti,

— nedostatak stručnog znanja – nedovoljno znanje o tome kako provesti rješenja/tehnologije za energetsku učinkovitost i pristranost prema određenim rješenjima kojima se isključuju opcije energetske učinkovitosti,

— pristranost u pogledu utjecaja povezana s položajem dionika na strani opskrbe pri donošenju politika ili odluka – dionici na strani opskrbe utječu na oblikovatelje politika,

— prepreke u lancu opskrbe – energetska tržišta osmišljena su iz perspektive na strani opskrbe, zbog čega bi energetska učinkovitost mogla ometati postojeći sustav.

Prepreke se mogu razlikovati u određenim područjima politike i detaljno su obrazložene u izvješću o projektu ENEFIRST.

Navedene prepreke najvažnije su u oblikovanju politika i stoga bi ih trebalo razmotriti pri definiraju odgovarajućeg okvira politike. Međutim, one bi mogle utjecati i na osmišljavanje i pristup u određenim ulagačkim projektima. Nadalje, mogu postojati druge konkretnije ili lokalne prepreke ovisno o vrsti i području primjene mjere za energetsku učinkovitost.

Naposljetku, neke prepreke mogu biti povezane sa sredstvima koja javna tijela dodjeljuju za energetsku učinkovitost. Nedovoljna administrativna i financijska sredstva dodijeljena za podupiranje, procjenu i promicanje rješenja i tehnologija za energetsku učinkovitost često su istaknuta kao prepreka široj primjeni načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu”. Stoga je važna uloga oblikovatelja politika u stvaranju potrebnog administrativnog kapaciteta i stručnog znanja za energetsku učinkovitost te u osiguravanju dostatnih financijskih sredstava javnim tijelima za podupiranje tržišnih subjekata i potrošačâ u provedbi energetski učinkovitih rješenja i za praćenje učinaka politike.

3.5.3. Ugrađivanje načela u politiku i pravni okvir

Jedno od pitanja koje je potrebno razmotriti za poticajni okvir za načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu” odnosi se na način na koji bi se preporuke iz ovih smjernica mogle provesti.

Uklanjanje određenih prepreka, postavljanje zahtjeva ili definiranje posebnih poticaja za energetski učinkovita rješenja dio su politike energetske učinkovitosti. Važno je da ta dva aspekta ostanu odvojena. Politikom energetske učinkovitosti definirane su posebne mjere i ciljevi za energetsku učinkovitost, kao i poticajni i povoljni uvjeti. Načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu” odnosi se na razmatranje i analizu energetski učinkovitih alternativa za odluke koje utječu na potrošnju energije i opskrbu energijom. Primjena načela trebala bi dovesti i do posebnog djelovanja kojim se omogućuje analiza i provedba rješenja za energetsku učinkovitost. Oblik tog djelovanja obično je definiran u okviru mjera politike energetske učinkovitosti. Stoga pravni oblik tog djelovanja nadilazi raspravu o načelu i dio je razvoja energetske politike. Na primjer, kako bi se potaknula energetska učinkovitost i nadišle navedene prepreke, izravno poticanje rješenja za energetsku učinkovitost moglo bi se provesti u obliku posebnih ciljeva povećanja energetske učinkovitosti. Drugi je način propisati obvezu uštede energije za pružatelje energije kojom se od njih zahtijeva da smanje potrošnju energije svojih klijenata (17).

Svakim se obvezujućim ciljem i propisanim zahtjevom za upotrebu energetski učinkovitih rješenja ostvaruju ciljevi načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu”. Međutim, oblik tih zahtjeva, njihova strogost ili obveza koja se njima nameće pitanja su koja je potrebno razmotriti u okviru politike povezane s energijom. Iz perspektive načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu” važno je razmotriti i ispitati razne aspekte.

3.5.4. Poticanje energetske učinkovitosti na prvom mjestu

U većini slučajeva prednost bi trebalo dati mjerama energetske učinkovitosti ako se nakon pravilnog razmatranja njihovih širih koristi zaključi da su troškovno učinkovita opcija. Međutim, koristi se ne odnose uvijek na dionika koji bi trebao donijeti odluku o ulaganju. Šire koristi energetske učinkovitosti mogle bi se u većoj mjeri odnositi na društvo (npr. čisti zrak) nego na ulagača koji donosi odluku. Slično tomu, krajnji korisnik može ostvariti korist od uštede energije, ali ta korist mogla bi biti nevažna vlasniku imovine (npr. suprotstavljeni interesi kod iznajmljenih nekretnina).

Nadalje, energetska učinkovitost nije očito rješenje posebno za komunalna poduzeća jer ona ostvaruju manju dobit kad potrošači štede energiju. Stoga je važno poslovne modele u području energetike kojima se prednost daje većoj prodaji energije promijeniti u one kojima se nagrađuju energetske usluge ili postizanje određene razine ugode, na primjer model „energetska učinkovitost kao usluga”. Drugi je odvraćajući čimbenik činjenica da kupnja energetski učinkovite opreme ili obnova zgrada zahtijevaju relativno visoka početna ulaganja, a razdoblja otplate mogu biti duga.

Stoga omogućivanje energetske učinkovitosti često nije dovoljno, već su potrebni izravni ili neizravni poticaji kako bi se u donošenju odluka razmotrile šire koristi mjera za energetsku učinkovitost za društvo. Poticajima bi se prije svega trebalo osigurati da pojedinci odabiru ono što je dobro za cijeli sustav.

3.5.5. Financiranje i financijska potpora

Podupiranje provedbe namjenskog sustava za energetsku učinkovitost

Važno je da se energetska učinkovitost podupire namjenskim financiranjem. Time bi trebalo promicati projekte energetske učinkovitosti, a ulagače jasno informirati o dostupnoj financijskoj potpori. Iako je energetska učinkovitost prihvatljiva u okviru različitih programa financiranja, programi javnog financiranja namijenjeni projektima energetske učinkovitosti trenutačno su ograničeni.

Osnivanjem namjenskog fonda ili programa za energetsku učinkovitost mogla bi se bolje potaknuti ulaganja u energetsku učinkovitost. Takav fond pomogao bi u stvaranju uzornog okvira u sklopu kojeg se načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu” u potpunosti primjenjuje. Rješenja u obliku paketa u kojima se financiranje kombinira sa savjetodavnim uslugama obično imaju viši stupanj apsorpcije i veći učinak (18).

Primjenjivanje načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu” u svim relevantnim područjima financiranja instrumentima EU-a

Definiranjem kriterija prihvatljivosti za financijsku potporu utvrđivanjem ciljeva povećanja energetske učinkovitosti i referentnih vrijednosti prednost će se dati energetski učinkovitim projektima. Kad god je to moguće, u okviru fondova EU-a na temelju najboljih raspoloživih tehnologija mogu se uvesti pragovi potrošnje energije ili poboljšanja učinkovitosti (za sektor ili specifičnu tehnologiju).

U kontekstu fondova kohezijske politike upravljačka tijela trebala bi osigurati da se u prioritetima i ciljevima programâ posebno upućuje na promicanje načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu” (19) te da se to na odgovarajući način odražava u tablici za ocjenu prihvatljivosti, na primjer pružanjem veće pokrivenosti troškova za projekte koji ispunjuju to načelo. U programima Interreg ta bi se djelovanja trebala razmatrati u prekograničnom ili transnacionalnom kontekstu.

Nadalje, upravljačka tijela trebala bi uzeti u obzir energetsku učinkovitost pri određivanju kriterija za odabir mjera u sektorima u kojima bi se moglo primijeniti načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu”(vidjeti odjeljak 4.2.) kako bi se prednost dala projektima u kojima se primjenjuje to načelo.

Upravljačka tijela mogla bi razmotriti i prilagodbu intenziteta potpore kako bi se projektima u području energetske učinkovitosti ili projektima u kojima se primjenjuje načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu” mogla dodijeliti povlaštena javna potpora (dodatak).

U okviru programa InvestEU partneri u provedbi pozivaju se da u podnesenu dokumentaciju uključe odjeljak o energetskoj učinkovitosti, što bi predstavljalo zasebnu sastavnicu dubinske analize pri procjeni projekata. Taj odjeljak primjenjivao bi se na sve projekte, izvan programskog dijela namijenjenog održivoj infrastrukturi.

Preporuka o razmatranju kriterija za odabir povezanih s energetskom učinkovitosti proširena je i na europske, nacionalne ili regionalne programe s pozivima na prijavu projekata.

Kad javna tijela i partneri u provedbi fondova EU-a razviju i provedu mjere u kojima je energetska učinkovitost glavni cilj, potiče ih se da uvjerljivo obrazlože kako energetska učinkovitost čini središnju sastavnicu projekta/programa/mjere i zašto rizik od manipulativnog zelenog marketinga nije primjenjiv na njih.

Pružanje tehničke pomoći upraviteljima fondova i nositeljima projekata pri primjeni načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu”

Uz stvarna financijska sredstva koja su dostupna za energetsku učinkovitost, energetski učinkovita rješenja dodatno bi se potaknula rješavanjem pitanja percepcije rizika te olakšavanjem agregiranja i pomoći za razvoj projekata. Te su mjere već dio politika za financiranje energije, no oblikovatelji politika trebali bi dostupne alate promicati među podnositeljima zahtjeva i upraviteljima fondova.

Europska komisija upravljačkim tijelima može nuditi savjetodavne usluge kako bi im pomogla u praktičnom uključivanju načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu” u njihove programe, prije svega putem Instrumenta za tehničku potporu (20).

Financijskim institucijama koje sudjeluju u programu EU-a na raspolaganje bi se mogle staviti namjenske savjetodavne usluge kako bi se načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu” uzelo u obzir i u fazi procjene (dubinska analiza) i u fazi provedbe (razvoj projekta). Europska komisija razvija takve posebne savjetodavne proizvode na temelju uspješnih iskustava Europske investicijske banke i drugih potencijalnih partnera u provedbi (nacionalne razvojne banke, EBRD itd.).

Nositelji projekta koji su voljni uložiti u energetsku učinkovitost ili uključiti načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu” mogu primiti ad hoc tehničku pomoć od savjetodavnog centra EU-a, Europske lokalne energetske podrške, relevantnih programa kohezijske politike i drugu pomoć za razvoj projekata u okviru programa za prelazak na čistu energiju LIFE. U nekim slučajevima troškovi energetskog pregleda mogu (djelomično) ispunjavati uvjete za potporu EU-a.

Tehnička pomoć pomoći će upravljačkim tijelima, financijskim institucijama i nositeljima projekata da upotrebljavaju prikladne pokazatelje i metodologije za mjerenje uštede energije te može obuhvaćati dio zahtjeva o praćenju, kao što su energetski pregledi predmetne imovine.

Odražavanje načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu” u smjernicama o državnim potporama

Energetska učinkovitost uključena je u Smjernice o državnim potporama za zaštitu okoliša i energiju te Uredbu o općem skupnom izuzeću, a oba su dokumenta trenutačno u postupku revizije (21). To je važno za operativne programe, koji su pod podijeljenim upravljanjem i stoga nisu automatski izuzeti od državne potpore. To se može odnositi i na projekte koji se financiraju u okviru Mehanizma za oporavak i otpornost.

3.5.6. Informiranje

Nedovoljna informiranost o potencijalima za uštedu energije te mogućim koristima i načinima procjene tih potencijala neke su od prepreka primjeni načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu”. Ako je nedostatak informacija popraćen navikama i prethodnim preferencijama, nije dovoljno samo staviti informacije na raspolaganje. Kako bi se promijenila negativna percepcija energetske učinkovitosti kao nečega što zahtijeva mnogo truda i novca za uštedu energije, i to uz lošiju učinkovitost, potrebne su kontinuirane obrazovne i informativne kampanje. Važno je da se energetska učinkovitost poveže s povećanjem ugode, rezultata i kvalitete. Potrebno je i uputiti javnost i prenijeti znanje o potencijalima i širim učincima energetske učinkovitosti u različitim sektorima. To uključuje pojednostavnjenje odabira ulaganja u energetsku učinkovitost kako bi u trenutku donošenja odluke o ulaganju građani dobili informacije oblikovane na način kojim se smanjuje negativan utjecaj kognitivnih pristranosti, na primjer tako da im se daju informacije o budućim uštedama troškova, koristima za okoliš i društvenim koristima (22). Stoga djelotvorne informativne kampanje moraju obuhvatiti temeljno znanje, preferencije i kognitivne pristranosti koje utječu na odluke povezane s energijom (23).

Nadalje, nije dostupno dovoljno dobrih podataka i metodologija za procjenjivanje širih koristi poboljšanja energetske učinkovitosti. To ograničava mogućnost mjerenja tih koristi i provedbe odgovarajuće analize troškova i koristi. Na lokalnoj se razini gradovi, mjesta i lokalne zajednice općenito nalaze u najboljem položaju za provedbu mjera energetske učinkovitosti te blisku suradnju s građanima, potrošačima i energetskim zajednicama. Međutim, nedostatak podataka i često ograničeni financijski i tehnički kapaciteti i vještine gradovima, mjestima i lokalnim zajednicama onemogućavaju da osmisle pouzdane planove za grijanje i/ili energetsku učinkovitost te da energetsku učinkovitost uzmu u obzir u prostornom i razvojnom planiranju. U tom kontekstu potrebno je staviti na raspolaganje relevantne podatke i informacije te osigurati da su ih osobe koje ih trebaju upotrebljavati sposobne analizirati. Stoga je jačanje kapaciteta važno područje koje je potrebno sagledati.

U kontekstu načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu” važno je i da se informacije dostavljaju u pravom trenutku i u odgovarajućem formatu. Informacije o opcijama energetske učinkovitosti i njihovim potencijalnim koristima trebale bi se na jasan način pružati tijelima i tržišnim subjektima kako bi im se olakšao odabir određene opcije u odlukama o planiranju ili ulaganju. Možda neće biti dovoljno samo objaviti podatke ili smjernice. Informacije o energetski učinkovitim rješenjima trebaju biti relevantne i prilagođene posebnim kontekstima da bi imale pozitivan i stvaran učinak na proces donošenja odluka. Potrebno ih je i aktivno promicati.

Osim toga, način na koji se informacije predstavljaju i promiču uvelike utječe na proces donošenja odluka. Kad se postigne osnovna razina informiranosti, komunikacija se treba prilagoditi ciljanoj publici i posebnom kontekstu tako da bude lako razumljiva. Informacije bi trebale olakšati svjesno odlučivanje na temelju dokaza i transparentnosti. Postupak odlučivanja ulagača uključuje analizu prednosti i nedostataka različitih rješenja pa bi jednostrane poruke mogle biti nedostatne. Dvostrana komunikacija mogla bi biti uvjerljivija jer bi se njome moglo odgovoriti na pitanja u postavljena u analizi koja prethodi donošenju odluke.

U tom je kontekstu važno predstaviti očekivane uštede energije na temelju određene mjere, tehnologije ili rješenja zajedno s informacijama o tome kako bi ih se trebalo provesti i upotrebljavati. Dobro je i istaknuti moguće povratne učinke, tj. moguće smanjenje očekivanih ušteda energije zbog povećanja potrošnje energije nakon provedbe mjera za energetsku učinkovitost. „Preuveličavanje” mjera za energetsku učinkovitost moglo bi biti kontraproduktivno, stoga je važno da se ih se prije provedbe pravilno procijeni. Ako procjena nije u skladu s očekivanjima u okviru dostavljenih informacija, to bi oblikovatelje politika moglo odvratiti od energetski učinkovitih opcija.

Kad je riječ o informacijama o financiranju, važno je da financijske institucije posjeduju znanje o stvarnim rizicima i koristima ulaganja u energetsku učinkovitost. Baza podataka Platforme za smanjivanje rizika u području energetske učinkovitosti (DEEP) s podacima o energetskim i financijskim rezultatima projekata za energetsku učinkovitost koji su podržani financiranjem iz sredstava EU-a te nacionalnim i lokalnim javnim financiranjem važan je alat koji bi trebalo razmotriti. Javna tijela, nositelje projekata i financijske institucije i dalje treba snažno poticati na popunjavanje te baze podataka kako bi se informacije o potencijalu energetske učinkovitosti dodatno povećale i proširile. Veća dostupnost tržišnih pokazatelja i rezultata ulaganja doprinijet će smanjivanju rizika koje podrazumijeva energetska učinkovitost i povećanju ulaganja u energetsku učinkovitost.

3.5.7. Vodeća uloga javnog sektora

Davanjem prednosti energetskoj učinkovitosti ujedno se javna tijela obvezuje da budu primjer drugima. Čak i ako cjelokupni učinak možda ne bi bio značajan u apsolutnom smislu, javna tijela imaju važnu ulogu u promicanju energetski učinkovita ponašanja, proizvoda i usluga. Vrlo je važno i da se davanje prednosti energetskoj učinkovitosti u javnom sektoru predstavi kao primjer održivog i dobrog upravljanja javnim sredstvima. Odabir rješenja za energetsku učinkovitost i njihovo kombiniranje s obnovljivim izvorima energije moglo bi poslužiti kao ogledni projekt i promidžba poželjnih pristupa.

Javni sektor može voditi primjerom na razne načine, posebice:

(a) postavljanjem posebnih ciljeva u pogledu energetske učinkovitosti ili stopa obnove za javne zgrade. Članci 5. i 6. Direktive o energetskoj učinkovitosti primjeri su tog pristupa na razini EU-a, ali se mogu ojačati na nacionalnoj razini. Javne zgrade trebale bi služiti kao primjer tako da se u njima provedu razna rješenja za energetsku učinkovitost kao bi se pokazale njihova provedivost i koristi. Konkretnije, kod novih bi zgrada trebalo povezati funkcionalnost, dizajn i održivost u skladu s novim europskim Bauhausom (24) s najvećom mogućom energetskom učinkovitošću i, ako je to moguće, premašiti obvezne zahtjeve za zgrade gotovo nulte energije iz članka 9. Direktive o energetskim svojstvima zgrada. Ambiciozni ciljevi za javne zgrade trebali bi biti povezani i s komunikacijom. Energetska obnova trebala bi se provoditi i predstavljati tako da se bolja energetska učinkovitost povezuje s većom udobnošću i smanjenjem troškova. Javna tijela trebala bi osigurati da se razred iz energetskog certifikata zgrade na jasan način priopći javnosti (u skladu s člankom 13. Direktive o energetskim svojstvima zgrada). U okviru energetskih certifikata trebalo bi razmotriti i dopunske informacije kojima bi se mogla promicati rješenja za energetsku učinkovitost, na primjer očekivane šire koristi u pogledu smanjenja emisija stakleničkih plinova;

(b) jačanjem javne nabave energetski učinkovitih proizvoda i usluga. Zelenom javnom nabavom i člankom 6. Direktive o energetskoj učinkovitosti javna tijela već se potiče na kupnju energetski najučinkovitijih proizvoda. Međutim, u skladu s načelom „energetska učinkovitost na prvom mjestu” kriteriji energetske učinkovitosti trebali bi postati uobičajeni u javnim natječajima te biti značajni u procjeni i odabiru ponuda. Važno je i da se energetska učinkovitost ne upotrebljava pomoćni kriterij, nego kao središnji uvjet i/ili kriterij za odabir ponude u javnim natječajima. Javni naručitelji trebali bi procijeniti kako se željena učinkovitost proizvoda koji se nabavljaju javnim natječajem može postići u skladu s ciljevima energetske učinkovitosti. Trebali bi se analizirati rezultati energetski učinkovitijih opcija ako one postoje;

(c) upotrebom ugovora o energetskim uslugama i energetskom učinku (25), provođenjem energetskih pregleda i provedbom sustava gospodarenja energijom. Slično posebnim ciljevima obnove, javne zgrade trebale bi biti i primjer primjene dostupnih rješenja kojima se olakšava ušteda energije. Koristi od primjene tih rješenja, posebice za javni proračun, trebale bi se promicati i priopćiti javnosti.

3.6. Analiza učinaka politike i alternativa

Nakon što se utvrde mogućnosti za postizanje željenih ciljeva i uspostave strogi uvjeti za provedbu energetski učinkovitih rješenja, važno je pravilno procijeniti mogućnosti politike, pri čemu posebnu pozornost treba posvetiti alternativama na strani potrošnje. Osim toga, pri uspostavljanju strateških politika u kojima se energetska učinkovitost od početka smatra dijelom rješenja vrijedi istražiti ambiciozne mjere za energetsku učinkovitost, npr. uspostavljanje scenarija visoke energetske učinkovitosti u modelima u kojima je energetska učinkovitost dovedena do krajnjih granica troškovne učinkovitosti ili provedivosti.

Analiziranje provedivih opcija moglo bi biti dio regulatornih procjena učinaka ili analize troškova i koristi prije odluka o politici, planiranju ili ulaganjima. U kontekstu procjena učinka potrebno je razmotriti razne elemente obuhvaćene ovim smjernicama kako bi se u potpunosti odrazilo načelo „energetska učinkovitost na prvom mjestu”. To su:

— razmatranje prepreka primjeni energetske učinkovitosti,

— definiranje ciljeva politike kojima se omogućuje upotreba troškovno učinkovitih rješenja za energetsku učinkovitost te davanje prednosti tim rješenjima,

— prepoznavanje širokog spektra mogućnosti, posebice kad je riječ o rješenjima na strani potrošnje i poboljšanjima energetske učinkovitosti,

— procjena učinaka raznih opcija na potrošnju energije (po mogućnosti za potrošnju i konačne i primarne energije) te uzimanje u obzir tih učinaka u ažuriranim projekcijama potrošnje energije u okviru procjene,

— evaluacija troškova i koristi iz perspektiva i. društva, ii. tržišnih dionika, koji provode planove za energetsku učinkovitost, i iii. krajnjeg potrošača,

— okolišni, društveni i gospodarski učinci, uključujući distribucijske učinke i smanjenje energetskog siromaštva, trebali bi se uključiti u procjenu, pri čemu treba primijeniti pristup procjene životnog ciklusa i odgovarajuće pretpostavke o određivanju cijene ugljika,

— ako se primjenjuje potpuna analiza troškova i koristi, analiza osjetljivosti za različite diskontne stope koje se razmatraju u analizi troškova i koristi te mjere za energetsku učinkovitost trebale bi se dovesti do maksimuma,

— procjena usklađenosti najpoželjnije opcije s ciljevima povećanja energetske učinkovitosti i djelovanjima u okviru energetske učinkovitosti, kao i s drugim strateškim ciljevima i načelima,

— prepoznavanje operativnih koraka i ciljeva kojima bi se omogućila provedba energetski učinkovitih rješenja,

— uspostavljanje odredbi o evaluaciji politika/ulaganja koje bi zahtijevale praćenje ostvarenih ušteda energije na transparentan način, odnosno kako je definirano u metodologiji za članak 7. Direktive o energetskoj učinkovitosti.

Pri razmatranju učinaka na potrošnju energije mogle bi biti relevantne i primarna i konačna energija. Konačna energija bolje odražava promjene u potrošnji i koristi povezane s njezinim smanjenjem, a primarna energija relevantnija je iz perspektive klimatskih ciljeva i koristi za okoliš. Stoga odabir pokazatelja ovisi o kontekstu, ali je u sveobuhvatnim procjenama dobro razmotriti oba pokazatelja.

Iako se sveobuhvatne procjene učinka obično zahtijevaju zakonom u posebnim situacijama, u skladu s načelom „energetska učinkovitost na prvom mjestu”, cjelokupna analiza troškova i koristi (vidjeti u nastavku) mogla bi biti dio pripreme odluka o ulaganju ili politici koje utječu na potrošnju energije ili opskrbu energijom. Načelo bi se trebalo primjenjivati iz sustavne i društvene perspektive za strateško planiranje i odluke o ulaganjima. Pri odabiru određene imovine i rješenja u okviru prethodno definiranih projekata trebala bi se analizirati i energetski učinkovitija rješenja iz perspektive društva, provedbenog tijela ili krajnjeg korisnika.

Tablica 3.

Sastavnice koristi i troškova za procjenu mjera energetske učinkovitosti iz različitih perspektiva

Analiza troškova i koristi za mjeru energetske učinkovitosti Perspektiva Društvo Tržišni dionici koji provode mjere (npr. energetsko poduzeće) Krajnji potrošač Izbjegnuti troškovi sustava opskrbe energijom (troškovi proizvodnje i kapaciteta, gubitci u mreži, gubitci u pretvorbi i troškovi jačanja mreže itd.) Korist Korist Šire koristi ili popratne koristi Korist Korist Korist Prijenos troškova putem naknada za mrežu ili cijena energije ili prihodi od energetskih usluga Korist Naknada neto izgubljenih prihoda za mrežne operatore Korist Dodatak za provedbu ili zajedničke uštede Korist Dodatni troškovi tehnologije Trošak Trošak Troškovi provedbe programa/mjere Trošak Trošak Poticajna plaćanja Trošak Korist Ušteda na računima za energiju Korist Izgubljeni granični prihodi Gubitak

Izvor: na temelju dokumenta Instituta Wuppertal (2009.), Measuring and reporting energy savings for the ESD – how it can be done (Mjerenje i izvješćivanje o uštedi energije za Odluku o zajedničkom naporu – kako to provesti), poglavlje 2.10.

Osim toga, važno je utvrditi relevantne izvore podataka i pokazatelje za projekcije buduće potrošnje energije, mjerenje učinaka na uštedu energije i praćenje napretka. S obzirom na to da se dostupnost podataka i nacionalne prakse razlikuju, različiti izvorni podataka mogu biti relevantni. Transparentnost i usporedivost korištenih pokazatelja i podataka iznimno su bitne.

Potrebno je posvetiti posebnu pažnju točnom vrednovanju fleksibilnosti na strani potrošnje ako je to relevantno. Za to je potrebno uzeti u obzir sve vrste krajnjih korisnika i distribuiranu imovinu za fleksibilnost u integriranom energetskom sustavu. Važno je razmotriti i troškove ulaganja i troškove poslovanja te pritom uvažiti koristi za sve krajnje korisnike.

3.7. Definiranje analize troškova i koristi

Analiza troškova i koristi može biti samostalna analiza ili osnovna sastavnica složenije procjene učinka. Sve analize troškova i koristi trebale bi se provoditi s pomoću metoda za procjenu životnog ciklusa (26) i u njima bi trebalo uzeti u obzir odgovarajuće projekcije o određivanju cijena ugljika. U skladu s načelom „energetska učinkovitost na prvom mjestu” važno je da se analiza troškova i koristi provodi, kad god je to moguće, iz društvene perspektive pri evaluaciji troškova i koristi raznih opcija. Usporedbom i analizom opcija trebali bi se razmotriti svi učinci uštede energije, a ne samo potrošnja energije kao jedini pokazatelj učinka. Iz perspektive načela „energetska učinkovitost na prvom mjestu” smanjenje potrošnje energije samo je po sebi korist, ali se u analizi troškova i koristi trebaju razmotriti i šire koristi, uključujući one kojima nije lako odrediti cijenu.

Društvene koristi uključuju poboljšanu razinu dobrobiti i ugode, primjerice zahvaljujući odgovarajućem grijanju/hlađenju i boljoj kvaliteti zraka u stambenim objektima (27), koja kao posljedicu ima bolje fizičko i psihičko zdravlje, što uključuje zdravlje u budućim klimatskim uvjetima. Osim toga, manja potrošnja fosilnih goriva u mnogim slučajevima može dovesti do smanjenja emisija iz elektrana i prometa, čime se smanjuju negativni učinci onečišćenja zraka. Zahvaljujući većoj učinkovitosti smanjuju se računi za energiju i mogu se povećati prihodi kućanstva, koji se mogu utrošiti na nešto drugo. Druga je važna korist smanjenje energetskog siromaštva, koje je i dalje problem s kojim se suočavaju mnoge države.

Šire koristi energetske učinkovitosti mogu biti brojne, ali ih je često teško precizno izmjeriti ili monetizirati. Posebno je teško pronaći prave podatke i uočiti poveznice između energetske učinkovitosti i društvenih, ekoloških ili gospodarskih pokazatelja. Nedostatak informacija mogao bi biti posebno problematičan na lokalnoj razini i povezan je s dostupnošću podataka o stvarnoj uštedi energije ostvarenoj nakon provedbe mjere. Stoga se za obuhvaćanje tih učinaka upotrebljavaju različite metodologije. Ne dovodeći u pitanje metodologije za analizu troškova i koristi na razini EU-a navedene u Uredbi TEN-E (28), kako bi se osigurale sveobuhvatne analize troškova i koristi, regulatorna tijela trebala bi definirati relevantne metodologije za provedbu analiza troškova i koristi u specifičnim područjima (29) te ih prema potrebi popratiti dodatnim smjernicama.

Svaka metodologija za analizu troškova i koristi trebala bi se temeljiti na regulatornom okviru koji su definirali oblikovatelji politika te bi se u njoj trebali u obzir uzimati uvjeti i ograničenja za primjenu rješenja za energetsku učinkovitost. Tržišni subjekti trebali bi moći sustavno procjenjivati svoje opcije ulaganja na temelju predložene metode za analizu troškova i koristi. Smjernice koje pripremaju regulatorna tijela trebale bi tržišnim subjektima pomoći u evaluaciji troškova i koristi raznih opcija iz perspektive društva, tržišnih dionika koji provode plan i potrošača.

Šire koristi ulaganja u energetsku učinkovitost analizirane su u projektu Odyssee-Mure (30). Dodatne pojedinosti objavljene su u dokumentu koji je pripremio ECEEE (31) i studiji koju je naručila Europska komisija (32). Na slici 2. prikazana su neka glavna područja na koja utječu ulaganja u energetsku učinkovitost i koja bi se mogla razmatrati u analizi troškova i koristi.

Na temelju pristupa koji je predložen u projektu Odyssee-Mure višestruke koristi energetske učinkovitosti mogu se podijeliti u koristi za društvo, okoliš i gospodarstvo.

Slika 2. Moguće višestruke koristi energetske učinkovitosti



Izvor: Europska komisija na temelju projekta Odyssee-Mure

Koristi za okoliš povezane su sa širim učincima smanjene potrošnje energije, posebno nižim emisijama stakleničkih plinova i manjim onečišćenjem zraka povezanim s potrošnjom energije. Osim toga, manja potrošnja energije dovodi do boljeg upravljanja izvorima energije i drugim resursima. Njezina je izravna posljedica ušteda energije koja se treba proizvesti (čime se uklanjaju negativni vanjski učinci povezani s opskrbom energije), posebice ušteda na količini potrošenih fosilnih goriva. Njome se smanjuje i potreba za ulaganjima u obnovljive izvore energije kako bi se ostvarili postavljeni ciljevi politike.

Gospodarske koristi mogu biti na mikrorazini i makrorazini. Mikroučinci su povezani s većom industrijskom produktivnošću zahvaljujući manjoj potrošnji energije i većoj tržišnoj vrijednosti imovine s boljom energetskom učinkovitosti. Makroučinci se odnose na promjene u BDP-u i stopi zaposlenosti, a zbog učinaka na cijene energije i na promjene u javnim proračunima. Pozitivni društveni i okolišni učinci dovode i do smanjenja nezaposlenosti i troškova socijalne skrbi. Drugi učinci koje treba razmotriti povezani su s inovacijama i konkurentnošću (33), koje se mogu poboljšati energetski učinkovitim tehnologijama, te većom energetskom sigurnošću zbog manje ovisnosti o uvozu (34).

To su samo neke od koristi koje proizlaze iz veće energetske učinkovitosti.

3.7.1. Mogući alati i metodologije

Definiranje pouzdane metodologije za kvantifikaciju širih koristi energetske učinkovitosti zahtjevno je i još uvijek nije dobro utvrđeno. Za potrebe ovih smjernica upotrijebljena su dva istraživačka projekta: 1. COMBI (Izračun i operacionalizacija višestrukih koristi energetske učinkovitosti u Europi), projekt u okviru Obzora 2020. (35), te 2. studija „Učinci politika energetske učinkovitosti na makrorazini i razini sektora” (36) pripremljena za Europsku komisiju. U istraživačkom projektu MICAT u okviru Obzora 2020. (37) razvijaju se metodologija i alat koji bi mogli pomoći u toj procjeni.

Poboljšanjima energetske učinkovitosti u prometu mogu se smanjiti vanjski učinci povezani s prijevozom. U „Priručniku o vanjskim troškovima prijevoza” (38) navedeni su detaljni podaci i metodologije za procjenu više okolišnih učinaka.

(a) DRUŠTVENI UČINCI

Zdravlje i dobrobit

Ljudsko zdravlje jedna je od najvažnijih popratnih koristi energetske učinkovitosti. Za mjerenje i kvantifikaciju važnih pozitivnih i negativnih učinaka bolje energetske učinkovitosti zgrada mogu se razmatrati sljedeći čimbenici koji utječu na zdravlje:

— mogućnost održavanja prikladnih temperatura u domovima, među ostalim u budućim klimatskim uvjetima, izravno povezana s poboljšanjima energetske učinkovitosti u zgradama,

— razine nepropusnosti zraka koje se obično povećavaju poboljšanjima energetske učinkovitosti i odgovarajućom ventilacijom, koja se mora dobro razmotriti pri utvrđivanju zahtjeva energetske učinkovitosti,

— kvaliteta zraka u zatvorenim prostorima, povezana s koncentracijom značajnih onečišćujućih tvari u zatvorenim prostorima (hlapivi organski spojevi kao što su benzen, radon, ugljikov monoksid, NOx, vrlo sitne onečišćujuće čestice). Kvaliteta zraka u zatvorenim prostorima uvelike ovisi o energetskoj učinkovitosti (39), čak i ako poveznice mogu biti pozitivne ili negativne, ovisno o razini ventilacije koja je posljedica poboljšanja učinkovitosti,

— plijesan i vlaga, koji su obično posljedica temperature i ventilacije zgrade,

— osvjetljenje zatvorenog prostora, koje se obično poboljšava energetski učinkovitim rješenjima, ima značajan učinak na zdravlje i dobrobit korisnika (40),

— razina buke – vanjska izolacija zgrade, posebno prozora, smanjuje izloženost vanjskoj buci,

— upotreba toksičnih materijala – obnovom se uklanja azbest i ugrađuje zaštita od radona.

Pozitivni učinci poboljšanja energetske učinkovitosti odražavaju se u smanjenju učestalosti kardiovaskularnih bolesti, bolesti dišnog sustava (astma, zarazne bolesti, alergije itd.), karcinoma pluća te kognitivnih i psihičkih oštećenja. Kronične i akutne bolesti dišnog sustava mogu se razviti zbog izlaganja onečišćenju zraka u zatvorenom prostoru uzrokovanom sustavima grijanja i gorivima za grijanje. Astma i alergije posljedica su plijesni koja nastaje u vlažnim i loše grijanim domovima, a moždani udar i kardiovaskularne bolesti povezani su s izlaganjem temperaturnim ekstremima (41).

Može biti teško prepoznati konkretne zdravstvene ishode, stoga se oni obično mjere prema ukupnoj smrtnosti ili morbiditetu, što dokazuju podaci o posjetima liječniku, hospitalizacijama i bolovanju te izostanku s radnog mjesta ili iz škole i podaci o čimbenicima rizika, npr. temperaturnim uvjetima, buci itd.

U okviru pristupa koji se temelji na koeficijentima zdravstvene koristi energetske učinkovitosti i učinci u pogledu kvalitete zraka mogu se pretvoriti u gospodarske koristi (npr. zdravstveni troškovi povezani s bolestima). Metode koje se upotrebljavaju za mjerenje tog pokazatelja ostvarenja obično se temelje na srednjoj vrijednosti života, koja se dobiva putem studija vrednovanja neočekivanih čimbenika ili putem anketa o spremnosti na plaćanja (42).

Istraživački projekt COMBI bio je usmjeren na kvantifikaciju popratnih učinaka na javno zdravlje povezanih s energetskim siromaštvom. U projektu su analizirane tri vrste popratnih učinaka:

— povećanje morbiditeta zimi zbog hladnoće u zatvorenim prostorima,

— morbiditet od astme zbog vlage u zatvorenim prostorima.

Metodologija za kvantifikaciju i monetizaciju učinaka opisana je u tehničkom izvješću (43).

Učinci procijenjenih smanjenja u tonama onečišćujućih tvari mogu se pretvoriti u smanjenje izdataka za zdravstvenu zaštitu s pomoću modela GAINS (44), koji Europska komisija upotrebljava za razne procjene učinka. GAINS zahtijeva detaljne ulazne podatke o ukupnoj upotrebi energije za sve glavne aktivnosti koje uzrokuju onečišćenje zraka i emisije stakleničkih plinova, ali popis receptora za koje se onečišćenje zraka procjenjuje ne uključuje izgrađeni okoliš.

Europski institut za svojstva zgrada razvio je metodologiju za definiranje, mjerenje, kvantifikaciju i monetizaciju učinka bolje kvalitete okoliša (bolja toplinska ugoda, kvaliteta zraka u zatvorenim prostorima, rasvjeta i akustika (45)) u zatvorenim prostorima (46). Predstavljenim pristupom prosječni se rezultati ekstrapoliraju u ostvariva poboljšanja učinkovitosti/produktivnosti u postotcima.

Energetsko siromaštvo

Energetsko siromaštvo može se opisati kao stanje lišenosti osnovnih energetskih usluga, što je posljedica općeg siromaštva povezana s energijom i dokazano podrazumijeva rizik od povećanog morbiditeta ili čak smrtnosti. Pri istraživanju koristi programâ za energetsku učinkovitost u pogledu ublažavanja energetskog siromaštva u procjenama učinaka trebalo bi se usmjeriti na ostvarene ili projicirane uštede troškova energije u ugroženim kućanstvima ili povećane razine ugode u njihovim domovima. Mogućnost održavanja ugodnije temperature u zatvorenom prostoru ima višestruke zdravstvene koristi jer je obitavanje u loše ventiliranim domovima koji su hladni zimi ili prevrući ljeti povezano s nizom zdravstvenih problema. Naknadna ugradnja i druga poboljšanja energetske učinkovitosti koja omogućuju energetski siromašnim kućanstvima da poboljšaju temperature u zatvorenom prostoru mogu imati pozitivne učinke na psihičko zdravlje i pojavu kardiorespiratornih bolesti, čime se smanjuju zdravstvene nejednakosti.

Uštede na troškovima energije i mogućnost održavanja ugodnije temperature u zatvorenom prostoru mogu imati i druge koristi, koje mogu povećati pozitivan učinak na kućanske proračune. Na primjer, najveće zdravstvene koristi naknadne ugradnje povezane s energetskom učinkovitosti utvrđene su u kućanstvima u kojima su se prije provedbe mjera energetske učinkovitosti energetske usluge grijanja ili hlađenja slabo upotrebljavale zbog proračunskih ograničenja. Bolja fizička i psihička dobrobit zahvaljujući boljim klimatskim uvjetima u zatvorenom prostoru može pozitivno utjecati na rezultate u školovanju ili na poslu, čime se povećava sudjelovanje na tržištu rada i produktivnost te se omogućuje zapošljavanje u financijski privlačnijim karijerama. U državama u kojima su troškovi zdravstvene zaštite visoki poboljšanje zdravlja zahvaljujući boljim stambenim uvjetima može dovesti i do povećanja raspoloživog dohotka ugroženih kućanstava zbog nižih medicinskih troškova. Osim financijskog učinka koji doprinosi smanjenju siromaštva naknadna ugradnja povezana s energetskom učinkovitošću ili preseljenje u nove, energetski učinkovite zgrade može imati i potencijalnu društvenu korist povezanu s boljom društvenom integracijom siromašnih kućanstava zahvaljujući smanjenju socijalne izolacije uzrokovane sramom zbog uvjeta u kojima osoba živi (47).

(b) OKOLIŠNI UČINCI

Poboljšanje energetske učinkovitosti može pozitivno utjecati na okoliš na više načina:

— energija i klimatske promjene – mjere za poboljšanje energetske učinkovitosti dovode do smanjenja potrošnje energije, a time i smanjenja iskorištavanja povezanih resursa, posebno fosilnih goriva. Manja potrošnja fosilnih goriva podrazumijeva niže emisije stakleničkih plinova,

— održiva potrošnja i proizvodnja – ta kategorija obuhvaća emisije lokalnih onečišćujućih tvari u zraku i potrošnju materijala. Mjere energetske učinkovitosti mogu dovesti do smanjenja razine emisija sumpora, sitnih čestica i drugih onečišćujućih tvari koje su štetne za ljudsko zdravlje. S druge strane, mjere energetske učinkovitosti mogu podrazumijevati i povećanje potrošnje materijala, na primjer pri naknadnoj ugradnji u zgradama,

— ekosustavi – veća energetska učinkovitost koja dovodi do manje potrošnje energije mogla bi dovesti do smanjenja potrošnje vode i upotrebe zemljišta u sektoru proizvodnje energije. Energetski učinkovitom obnovom zgrada pri kojoj se dodaju zeleni zidovi i krovovi otvaraju se staništa za biljke i životinje u gradovima.

Posebni pokazatelji koji se upotrebljavaju za mjerenje tih učinaka uključuju sljedeće:

Smanjenje emisija stakleničkih plinova

Odnos uštede energije i emisija ugljikova dioksida relativno je jednostavan kad se razmatraju nositelji energije. Obično se primjenjuje linearan pristup u kojem se upotrebljavaju fiksni emisijski faktori ili jedinice CO2 po jedinici potrošnje goriva. Za to postoje dva načina: izvođenje emisijskih faktora iz povijesnih podataka ili upotreba objavljenih emisijskih faktora (npr. Međuvladina panela o klimatskim promjenama).

Tablica 4.

Prosječni emisijski faktori u EU-u povezani s neto kaloričnom vrijednosti (NKV)

Prosječni emisijski faktori (t CO2 / TJ) Prosječni emisijski faktori (t CO2 / toe) Sirova nafta 73,3 3,07 Prirodni tekući plin 64,2 2,69 Motorni benzin 69,3 2,90 Plinsko/dizelsko gorivo 74,1 3,10 Antracit 98,3 4,12 Koksni ugljen 94,6 3,96 Lignit 101 4,23 Prirodni plin 56,1 2,35 Treset 106 4,44

Izvor: Uredba Komisije (EU) br. 601/2012, Prilog VI. (48)

Odnos između uštede energije i smanjenja emisija stakleničkih plinova može se procijeniti na temelju intenziteta stakleničkih plinova u proizvodnji električne energije, koji je na temelju podataka iz 2018. procijenjen na 287 g ekvivalenta CO2/kWh (3,34 t ekvivalenta CO2/toe) za EU (49). Nacionalni intenziteti razlikovali bi se ovisno o udjelu energije iz obnovljivih izvora i kombinaciji izvora energije za proizvodnju električne energije, a u svakoj analizi troškova i koristi ulaganja u energetsku učinkovitost trebalo bi uzeti u obzir intenzitet stakleničkih plinova lokalne mreže. Osim toga, treba napomenuti da se intenzitet stakleničkih plinova električne energije s vremenom mijenja te da će se smanjiti povećanjem upotrebe obnovljivih izvora energije. Stoga je pri razmatranju dugoročnijih učinaka uštede energije potrebno uzeti u obzir projekcije za budućnost. Europska agencija za okoliš (EEA) objavljuje povijesne podatke i kratkoročne vrijednosti intenziteta stakleničkih plinova za električnu energiju u državama članicama (50).

Slično tomu, u mnogim se primjenama može izračunati intenzitet stakleničkih plinova izvedene proizvodnje topline: 253 g ekvivalenta CO2 /kWh (2,95 t ekvivalenta CO2 /toe) za EU na temelju podataka Eurostata iz 2018. (51) I tu se treba uzeti u obzir kontekst i budući razvoj država članica.

Moglo bi biti zanimljivo procijeniti učinke uštede konačne energije na emisije stakleničkih plinova u građevinskom sektoru. I to se može izvesti iz intenziteta stakleničkih plinova za zgrade (52), koji je 2018. za države EU27 iznosio oko 222 g ekvivalenta CO2 /kWh (ili 2,58 t ekvivalenta CO2 /toe). Stoga se iz uštede 1 kWh konačne energije može izvesti ušteda emisija stakleničkih plinova od 222 g ekvivalenta CO2. Vrijednosti bi se i tu razlikovale na nacionalnoj razini i tijekom vremena.

Za kogeneracijske tehnologije za kombiniranu proizvodnju toplinske i električne energije trebalo bi uzeti u obzir „marginalnu” strukturu energenata, kojom se na realističniji način odražava sastav relevantnih jedinica za proizvodnju električne energije i na precizniji način procjenjuje faktor primarne energije (PEF) i emisijski faktor ekvivalenta CO2 (CEEF). Potencijalna metodologija i procjena „marginalnih” faktora učinkovitosti i ugljika mogu se pronaći u studiji posvećenoj toj temi (53).

Pri usporedbi troškovne učinkovitosti mjera energetske učinkovitosti korisno je i razmotriti omjer uloženog novca u eurima i ušteđenih tona CO2. Tim bi se omjerom trebao uzeti u obzir životni ciklus predmetne imovine uz daljnje ili buduće radnje koje će se odvijati u kasnijoj fazi (npr. postupna obnova, uzastopne mjere za sustave grijanja, ovojnica zgrade) kako bi se izbjegla ovisnost o odabranim lako provedivim mjerama. I u toj bi se usporedbi trebali razmotriti neizravni troškovi i šire koristi raznih opcija.

Smanjenje emisija lokalnih onečišćujućih tvari u zrak i drugih stakleničkih plinova

Izbjegnuto onečišćenje zraka (sumporni dioksid – SO2, dušikovi oksidi – NOx, hlapivi organski spojevi – HOS, sitne čestice promjera manjeg od 10 μm – PM10, sitne čestice promjera manjeg od 2,5 μm – PM2,5) i druge emisije stakleničkih plinova (dušikov oksid – N2O, metan – CH4) ovise o količini ušteđene energije, vrsti goriva, tehnologiji i opremi za kontrolu onečišćenja zraka.

Model za onečišćenje zraka i stakleničke plinove GAINS (54) namjenski je model koji se može upotrebljavati za procjenu učinaka na lokalno onečišćenje zraka. To je napredan alat za modeliranje koji se može upotrijebiti za provedbu procjena na razini EU-a i pojedine države članice. Model GAINS često se upotrebljava za procjenu klimatske i energetske politike EU-a.

Uobičajeno je da se emisije SO2 i NOx pretvaraju u novčane vrijednosti. Obično je većina troškova povezana s narušenim zdravljem i gubitkom produktivnosti. Pri monetizaciji svih troškova i koristi važno je izbjeći dvostruko računanje koristi poboljšane kvalitete zraka pod učincima na zdravlje povezanima sa smanjenjem onečišćenja zraka.

Učinci na ekosustave (uključujući učinke na potrošnju vode)

Ekosustavi mogu pretrpjeti negativne učinke ako se premaše kritična opterećenja za apsorpcijske kapacitete onečišćujućih tvari, kao što su smanjeni rast vegetacije, promjene svojstava vodnih tijela, promjena mineralnog sastava tla i smanjenje poljoprivrednih žetvi. Model GAINS usmjeren je na dvije vrste učinaka na ekosustav – acidifikaciju zbog taloženja sumpora i eutrofikaciju zbog taloženja dušika.

Proizvodnja električne energije utječe na potrošnju vode, koja se uglavnom upotrebljava za hlađenje. Potrošnja vode u sektoru proizvodnje električne energije može se procijeniti pretvaranjem proizvodnje u GWh u kubične metre vode. Količina vode za hlađenje koju elektrana crpi i troši ovisi uglavnom o njezinoj toplinskoj učinkovitosti. Veća toplinska učinkovitost ukazuje na to da se odvodi manje topline za svaki MWh koji elektrana proizvede. Na sustav za hlađenje utječe i gorivo koje se upotrebljava u elektrani. Obnovljivim izvorima energije koja se dobiva od sunca i vjetra obično se dodjeljuju nulte vrijednosti jer ne upotrebljavaju vodu pri proizvodnji energije, ali se voda može upotrebljavati pri njihovoj izgradnji. U studiji Zajedničkog istraživačkog centra predstavljena je detaljnija analiza potrošnje vode u energetskom sustavu u EU-u (55).

Tablica 5.

Crpljenje vode po tehnologiji za proizvodnju energije (m3/MWh)

Vrsta goriva Hlađenje Tehnologija Srednje Min. Maks. Nuklearna energija Toranj Para 4,17 3,03 9,84 Nuklearna energija Jednoprotočno Para 167,86 94,63 227,10 Nuklearna energija Jezero Para 26,68 1,89 49,21 Plin/nafta Toranj Kombinirani ciklus 0,97 0,57 1,07 Plin/nafta Toranj Para 4,55 3,60 5,53 Plin/nafta Jednoprotočno Kombinirani ciklus 43,07 28,39 75,70 Plin/nafta Jednoprotočno Para 132,48 37,85 227,10 Plin/nafta Jezero Kombinirani ciklus 22,52 22,52 22,52 Plin/nafta Suho Kombinirani ciklus 0,01 0,00 0,02 Ugljen/kruta goriva Toranj Para 3,80 1,89 4,54 Ugljen/kruta goriva Toranj Para (potkritična) 2,22 1,75 2,70 Ugljen/kruta goriva Toranj Para (superkritična) 2,40 2,20 2,54 Ugljen/kruta goriva Toranj IGCC 1,49 1,36 2,29 Ugljen/kruta goriva Jednoprotočno Para 137,58 75,70 189,25 Ugljen/kruta goriva Jednoprotočno Para (potkritična) 102,53 102,37 102,62 Ugljen/kruta goriva Jednoprotočno Para (superkritična) 85,50 85,36 85,58 Ugljen/kruta goriva Jezero Para 46,27 1,14 90,84 Ugljen/kruta goriva Jezero Para (potkritična) 67,80 67,60 67,85 Ugljen/kruta goriva Jezero Para (superkritična) 56,95 56,76 56,99 Bioenergija Toranj Para 3,32 1,89 5,53 Bioenergija Jednoprotočno Para 132,48 75,70 189,25 Bioenergija Jezero Para 1,70 1,14 2,27 Geotermalna energija Toranj Isparavanje 0,06 0,02 1,37 Geotermalna energija Suho Isparavanje 0,02 0,02 0,02 Geotermalna energija Suho Binarna 1,02 1,02 1,02 Geotermalna energija Suho Napredni geotermalni sustav 1,91 1,10 2,73 Geotermalna energija Hibridno Binarna 1,74 0,84 2,65

Izvor: Europska komisija (izvješće Zajedničkog istraživačkog centra)

Moguće je procijeniti i učinke sektora za proizvodnju električne energije na zahtjeve za upotrebu zemljišta u pogledu kvadratnih kilometara koji su potrebni po GW kapaciteta ili GWh proizvodnje. Međutim, rezultatima obično dominiraju promjene u upotrebi biomase (koja zahtijeva mnogo više zemljišta od svih drugih tehnologija za proizvodnju energije) (56).

Ne postoje prihvaćene metodologije za kvantifikaciju koristi zelenih krovova i zidova koji pružaju stanište biljnim i životinjskim vrstama, stoga bi se one u analizi troškova i koristi trebale razmatrati na kvalitativnoj osnovi.

Učinci na potrošnju materijala

Veza između potrošnje energije i materijala vrlo je složena i relativno neistražena. Iz literature nije uvijek jasno je li njihov odnos pozitivan ili negativan; iako postoje jasne poveznice između ekstrakcije/proizvodnje nekih materijala i potrošnje energije (npr. čelik i cement zahtijevaju mnogo energije), energetski učinkovita roba koja iziskuje veliki kapital često po prirodi zahtijeva mnogo materijala.

U analizi protoka materijala obično se upotrebljava analiza inputa i outputa radi dobivanja uvida u postojeću potrošnju materijala, ali fiksna priroda te analize onemogućuje naprednu analizu scenarija. Analiza protoka materijala uključena je u temeljnu strukturu nekih makroekonomskih modela (E3ME (57), EXIOMOD (58), GINFORS (59)), ali su u njih kao endogeni uključeni i mnogi odnosi koji su fiksni u analizi inputa i outputa.

(c) GOSPODARSKI UČINCI

Gospodarski učinci ulaganja u energetsku učinkovitost obično se procjenjuju s pomoću makroekonomskih modela, u kojima je potrebno donijeti neke pretpostavke o tome kako gospodarstvo funkcionira. Glavni pokretači koji određuju makroekonomske učinke mjera energetske učinkovitosti dolaze iz ulaganja u tehnologije i usluge za energetsku učinkovitost s jedne strane i smanjenja troška energije (60) s druge strane.

Ulaganja koja su potrebna za poboljšanje energetske učinkovitosti kratkoročno povećavaju stopu zaposlenosti (61) i gospodarsku aktivnost ako se provode kad gospodarstvo nije u punom kapacitetu. Međutim, treba napomenuti i da se ulaganjima u energetsku učinkovitost mogu preusmjeriti financijska sredstva iz drugih dijelova gospodarstva (učinak istiskivanja), što barem djelomično poništava pozitivne učinke. Osim toga, povratni učinci dovode do povećanja potrošnje energije zbog pozitivnih gospodarskih učinaka provedbe energetske učinkovitosti, što znači da se očekivane uštede energije i gospodarski učinci ne ostvaruju u potpunosti (62).

Iako kapitalni troškovi energetske učinkovitosti mogu biti dosta visoki, mogu se nadoknaditi iz vanjskih izvora i obično su dugoročno isplativi. Smanjenje troškova energije proizlazi iz činjenice da se uštedom energije smanjuje trošak za energiju i povećava raspoloživi dohodak kućanstava ili dobit poduzeća. To može dovesti do povećanja potrošnje ili se može ponovno uložiti, čime se potiče povećanje gospodarske aktivnosti. Osim toga, smanjenje uvoza energije moglo bi povećati lokalnu potrošnju povećanjem trošenja novca na robu i usluge koje se proizvode unutar države (63). Time se ujedno poboljšavaju energetska sigurnost i gospodarska neovisnost.

Poboljšanje energetske učinkovitosti utječe i na javne proračune. Iako javna ulaganja ili subvencije za energetsku učinkovitost podrazumijevaju veću javnu potrošnju, postoji i potencijal za dugoročnu uštedu troškova zahvaljujući boljoj energetskoj učinkovitosti u javnom sektoru. Osim toga, pozitivni učinci zapošljavanja i outputa dovode do povećanja poreznih prihoda. Druge promjene, kao što su otpisani porezi na energiju (koje bi inače platio javni sektor) zbog uštede energije i niži troškovi sustava za nezaposlene osobe (zbog pozitivnih učinaka ulaganja u energetsku učinkovitost na stopu zaposlenosti), mogu se smatrati čimbenicima koji utječu na javne troškove (64).

Osim toga, vrijedi razmotriti neizravne pozitivne učinke na produktivnost koji su posljedica društvenih ili okolišnih učinaka energetske učinkovitosti, npr. poboljšanje zdravlja. Oni utječu i na zaposlenost i na aktivnost u dugoročnom zapošljavanju (65).

Kako je prethodno navedeno, složenost višestrukih učinaka na BDP najbolje se prikazuje u gospodarskih modelima. Alati imaju neka ograničenja i primjenjuju razne gospodarske teorije kako bi obuhvatili učinke dodatnih ulaganja na BDP. Primjeri alata koji se mogu upotrebljavati za procjenu gospodarskih učinaka uključuju:

— GEM-E3 – primijenjeni model opće ravnoteže koji obuhvaća interakcije između gospodarstva, energetskog sustava i okoliša,

— E3ME – globalni makroekonometrijski model osmišljen kao rješenje za velike izazove u gospodarskoj i gospodarsko-okolišnoj politici,

— ASTRA-EC – dinamični makroekonomski model na temelju inputa i outputa koji dopušta izričite neravnoteže na strani opskrbe i potrošnje,

— EXIMOD (EXtended Input-Output MODel) – računalni model opće ravnoteže za više sektora i regija kojim se mogu mjeriti okolišni i gospodarski učinci politika.

3.7.2. Društvena perspektiva i diskontne stope

Važno je da se u metodologiji analize troškova i koristi koju regulatorna tijela odrede za analizu opcija politike povezanih s energetskom učinkovitosti uzimaju u obzir i društvena perspektiva i perspektiva ulagača u odabiru diskontne stope koja se primjenjuje na analizu troškova i koristi. Projekti se obično procjenjuju na dva načina: prvi je gospodarski izračun, kojim se nastoji izračunati bi li projekt donio koristi društvu kao cjelini. Za njega bi se trebala upotrijebiti niska diskontna stopa. Drugi je financijski izračun, kojim se nastoji izračunati bi li se privatni ulagač uključio u projekt gledajući samo privatni povrat ulaganja. U njemu bi se trebala upotrijebiti kamatna stopa koja održava tržišne kamatne stope kao pokazatelj troška kapitala. Ta bi kamatna stopa trebala odražavati stvarni trošak nabave kapitala za osobu ili subjekt koji se odlučuje na ulaganje.

U analizi troškova i koristi koja se primjenjuje na instrumente javne politike za pojedince i privatne potrošače, kao što su standardi učinkovitosti, trebale bi se primjenjivati i društvena diskontna stopa (niža) i diskontna stopa ulagača (viša) kako bi se obuhvatio učinak iz obje perspektive. U odlukama o javnim ulaganjima trebala bi se razmatrati prvenstveno društvena perspektiva te bi se stoga trebala primjenjivati niža diskontna stopa.

U tržišnim energetskim sustavima važno je da se u metodologiju analize troškova i koristi koju definiraju regulatorna tijela uključe i društvena perspektiva i perspektiva krajnjeg potrošača jer bi tržišni subjekti obično primijenili analizu troškova i koristi iz perspektive povrata vlastitih ulaganja, a ne širih koristi. Društvena perspektiva uključuje pretpostavke za izračun budućih troškova i koristi ulaganja koje se modeliraju s pomoću diskontnih stopa. Mjere energetske učinkovitosti obično imaju relativno visoke početne troškove, koji se trebaju nadoknaditi uštedom energije tijekom dužih razdoblja. U modeliranju se diskontne stope upotrebljavaju za dodjelu vrijednosti budućim novčanim tokovima. Što je diskontna stopa viša, to je vrijednost koju dodjeljujemo budućoj uštedi energije u trenutačnim odlukama niža. Stoga se mjere energetske učinkovitosti i popratne politike čine manje privlačne uz visoke diskontne stope (66).

Preporučuje se da se diskontne stope koje se upotrebljavaju za modeliranje procjene pojedinačnih odluka o ulaganju i za evaluaciju troškova energetskog sustava iz društvene perspektive odvoje. Stoga bi se modeliranje procjene učinka trebalo provesti u dvije faze. Viša diskontna stopa „prve faze” trebala bi se upotrijebiti za modeliranje procesa donošenja odluka ekonomskih subjekata, a niža stopa „druge faze” (obično društvena stopa) trebala bi se upotrijebiti za evaluaciju troškova i koristi (67). Diskontna stopa može se i promijeniti za potrebe analize osjetljivosti.

Jedna usklađena diskontna stopa za sva ulaganja možda nije pravi pristup, ali je potrebno na odgovarajući način uračunati stvarni trošak kapitala za ulaganja u energetsku učinkovitost. Na primjer, razmatranje gotovo nultih tržišnih kamatnih stopa za hipoteke moglo bi u znatnoj mjeri utjecati na rezultate analize troškova i kori