(8)

Ocjena ESRB-a o slabostima u odnosu na Norvešku ukazuje na sljedeće: a. Zaduženost kućanstava je vrlo visoka kada se usporedi s drugim zemljama i s prethodnim godinama, te je tijekom posljednjih deset godina u stalnom porastu. Osim toga, velik dio kredita ima promjenjive kamatne stope, što također čini kućanstva ranjivim u odnosu na povećanje kamatnih stopa. Međutim, testiranje otpornosti na stres u odnosu na povećanje kamatnih stopa pokazalo je da bi podnositelji zahtjeva za hipotekarne kredite općenito bili u stanju podmiriti uobičajene životne troškove u slučaju kamatnog šoka. Stoga je moguće obuzdati rizik potencijalnih neispunjavanja obveza zbog povećanja kamatnih stopa. b. Hipotekarno kreditiranje je u porastu u srednjoročnom razdoblju i najviše doprinosi rastu kreditiranja kućanstava. Osim toga, hipotekarni krediti su sistemski važni za bankarski sektor, budući da predstavljaju visoki udio u ukupnim kreditima koje su odobrile kreditne institucije. Bankarski sektor može također biti izložen rizicima koji proizlaze iz međunarodnog okruženja, zbog velikog udjela stranih investitora koji sudjeluju na tržištu pokrivenih obveznica i međupovezanosti norveškog financijskog sustava s drugim nordijskim zemljama. c. Postoje znakovi precijenjenosti cijena stambenih objekata, nakon dugog razdoblja povećanih cijena stambenih objekata i njihovog ustrajnog rasta. Osim toga, tijekom zadnjih tromjesečja, cijene stambenih objekata su umjerenije, ali obujam transakcija nije smanjen. Stopa vlasništva nad stambenim nekretninama na temelju hipotekarnih kredita je visoka, što potencijalno može kućanstva učiniti ranjivim u odnosu na nepovoljne gospodarske i financijske uvjete ili nepovoljna kretanja na tržištu stambenih nekretnina. d. Gospodarski ili financijski šok mogao bi dovesti do pojave izravnih i neizravnih rizika za financijsku stabilnost, zbog gore navedenih slabosti. Mogući izravni rizici za bankarski sustav u Norveškoj odnose se na potencijalne kreditne gubitke koji proizlaze iz novih hipotekarnih kredita, budući da su ti krediti odobreni u okruženju potencijalno precijenjenih cijena stambenih nekretnina. Osim toga, u odnosu na kućanstva može nastati negativan učinak na bogatstvo ili doći do negativnog vlasničkog kapitala ako dođe do znatnog smanjenja cijena stambenih nekretnina. Nadalje, ako na primjer, nezaposlenost poraste i/ili se smanji rast dohotka kućanstava, nekim bi kućanstvima moglo biti teže otplaćivati svoje dugove. Povezani negativni učinci na dohodak i bogatstvo kućanstava mogu ojačati početni šok ako kućanstva moraju smanjiti potrošnju radi otplate svojih stambenih kredita. To može dovesti do sekundarnog utjecaja i povećanja rizika za kreditne institucije i financijski sustav. e. ESRB primjećuje da je Norveška provela sveobuhvatan skup mjera zasnovanih na korisniku kredita i kapitalnih mjera čiji je cilj osiguravanje otpornosti kreditnih institucija i korisnika kredita. Donja granica modela gubitka zbog nastanka statusa neispunjavanja obveza (LGD) i zahtjevi modela vjerojatnosti nastanka statusa neispunjavanja obveza (PD) (12), zajedno s protucikličkim zaštitnim slojem kapitala su važne mjere zasnovane na kapitalu od kojih se očekuje da osiguraju da su kreditne institucije u stanju apsorbirati gubitke nakon potencijalnog gospodarskog ili financijskog šoka. Osim toga, norveška tijela su aktivirala širok raspon mjera zasnovanih na korisniku kredita: kombinacija ograničenja omjera vrijednosti kredita i založene nekretnine (LTV omjer) i omjera duga u odnosu na dohodak (DTI omjer). Učinci mjera zasnovanih na korisniku kredita su dokumentirani i došlo je do smanjenja omjera hipotekarnih kredita s visokim vrijednostima u odnosu na omjere na koje se primjenjuju ograničenja. Neovisno o značajnim naporima učinjenim u području makrobonitetne politike, sistemski rizici povezani s tržištem stambenih nekretnina u Norveškoj su i dalje visoki. f. Procjenjuje se da su trenutačne mjere makrobonitetne politike primjerene za ublažavanje utvrđenih sistemskih rizika povezanih sa slabostima u sektoru stambenih nekretnina u Norveškoj. Međutim, još uvijek postoji značajan sistemski rizik povezan s tržištem stambenih nekretnina u Norveškoj, te se iz ovih razloga makrobonitetna politika smatra djelomično dostatnom. U području makrobonitetne politike, ublažavanje utvrđenih slabosti je od primarne važnosti i dovelo je do sveobuhvatnog skupa mjera politike. Neovisno o tome, makrobonitetne politike trebale bi biti upotpunjene širim djelovanjem politika čije je cilj ublažavanje ili otklanjanje faktora koji olakšavaju ili promiču povećanu zaduženost kućanstava. Ove bi politike trebale podržati trenutne makrobonitetne mjere za rješavanje preostalih slabosti utvrđenih na tržištu stambenih nekretnina u Norveškoj na učinkovit način, bez stvaranja previsokih troškova za norveško realno gospodarstvo i financijski sustav. Daljnje politike mogle bi uključiti uklanjanje poticaja za veću zaduženost kućanstava, povećanjem učinkovitosti na tržištu nekretnina namijenjenih najmu i izgradnje nekretnina kojima se koristi vlasnik i osiguravanje odgovarajuće ponude stambenih objekata. Ako ne budu poduzete druge mjere politike i ako se slabosti ne povuku ili ako se povećaju zbog gospodarskih i financijskih kretanja, postojeće makrobonitetne mjere mogle bi se postrožiti ili bi se mogle aktivirati nove makrobonitetne mjere.