31993L0028



DIREKTIVA KOMISIJE 93/28/EEZ

od 4. lipnja 1993.

o izmjeni Priloga I. Trećoj direktivi 72/199/EEZ o utvrđivanju metoda Zajednice za službenu kontrolu hrane za životinje

KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,

uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice,

uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 70/373/EEZ od 20. srpnja 1970. o uvođenju metoda uzorkovanja i analitičkih metoda Zajednice za službenu kontrolu hrane za životinje (1), kako je zadnje izmijenjena Aktom o pristupanju Španjolske i Portugala (2), a posebno njezin članak 2.,

budući da se u Trećoj direktivi Komisije 72/199/EEZ od 27. travnja 1972., o utvrđivanju analitičkih metoda Zajednice za službenu kontrolu hrane za životinje (3), kako je zadnje izmijenjena Direktivom 84/4/EEZ (4), određuje metoda koja se koristi za utvrđivanje sirovih bjelančevina;

budući da metodu treba izmijeniti kako bi odražavala znanstveno-tehnički napredak; budući da posebno treba uzeti u obzir odredbe Direktive Vijeća 80/1107/EEZ od 27. studenoga 1980. o zaštiti radnika od rizika povezanih s izlaganjem kemijskim, fizikalnim i biološkim sredstvima na radu (5), kako je izmijenjena Direktivom 88/642/EEZ (6), a posebno one o sprečavanju izlaganja živi i njezinim spojevima;

budući da je u skladu s time potrebno ukloniti živu i živin oksid s popisa katalizatora koji se koriste u okviru metode utvrđivanja sirovih bjelančevina;

budući da su mjere predviđene u ovoj Direktivi u skladu s mišljenjem Stalnoga odbora za hranu za životinje,

DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:

Članak 1.

Prilog I. Direktivi 72/199/EEZ mijenja se u skladu s Prilogom ovoj Direktivi.

Članak 2.

Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 1. srpnja 1994. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.

Kad države članice donose ove mjere, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja donose države članice.

Članak 3.

Ova je Direktiva upućena državama članicama.

(1) SL L 170, 3.8.1970., str. 2.

(2) SL L 302, 15.11.1985., str. 23.

(3) SL L 123, 29.5.1972., str. 6.

(4) SL L 15, 18.1.1984., str. 28.

(5) SL L 327, 3.12.1980., str. 8.

(6) SL L 356, 24.12.1988., str. 74.

PRILOG

Odjeljak 2. Priloga I. (Utvrđivanje udjela sirovih bjelančevina) zamjenjuje se sljedećim:

„2. ODREĐIVANJE UDJELA SIROVIH BJELANČEVINA

1. Svrha i opseg primjene

Ta metoda omogućava određivanje udjela sirovih bjelančevina u hrani za životinje na temelju udjela dušika, određenog metodom po Kjeldahlu.

2. Postupak

Uzorak se razgradi sulfatnom kiselinom u prisutnosti katalizatora. Kisela se otopina prevede u bazičnu dodavanjem otopine natrijevog hidroksida. Amonijak se destilira i prikupi u odmjerenoj količini sulfatne kiseline, čiji se suvišak titrira standardnom otopinom natrijevog hidroksida.

3. Reagensi

3.1. Kalijev sulfat

3.2. Katalizator: bakar (II) oksid CuO ili bakrar (II) sulfat pentahidrat, CuSO4 · 5H2O p

3.3. Cink u zrncima

3.4. Sulfatna kiselina, p20 = 1,84 g/ml

3.5. Sulfatna kiselina c(½H2SO4) = 0,5 mol/l

3.6. Sulfatna kiselina c(½H2SO4) = 0,1 mol/l

3.7. Indikator metilno crvenilo: otopi se 300 mg metilnog crvenila u 100 ml etanola, σ = 95-96 % (v/v)

3.8. Otopina natrijevog hidroksida (moguća upotreba tehničke čistoće) δ = 40 g/100 ml (m/v: 40 %)

3.9. Otopina natrijevog hidroksida c = 0,25 ml/l

3.10. Otopina natrijevog hidroksida c = 0,1 mol/l

3.11. Plovućac u zrnu, ispran u kloridnoj kiselini i kalciniran

3.12. Acetanilid (m.p. = 114 °C, N = 10,36 %)

3.13. Saharoza (bez dušika)

4. Oprema

Oprema, prikladna za izvođenje postupaka razgradnje, destilacije i titracije prema metodi po Kjeldahlu.

5. Postupak

5.1. Razgradnja

Odvagne se 1 g uzorka s preciznošću od 0,001 g i prenese u tikvicu za razgradnju. Doda se 15 g kalijevog sulfata (3.1.), prikladna količina katalizatora (3.2.) (0,3 do 0,4 g bakar (II) oksida ili od 0,9 do 1,2 g bakar (II) sulfata pentahidrata), 25 ml sulfatne kiseline (3.4.) i nekoliko zrnaca plovućca (3.11.) i promiješa. Tikvica se prvo lagano zagrijava i po potrebi povremeno protrese, sve dok masa ne pougljeni i nestane pjena; zatim se jače zagrijava do ravnomjernog vrenja tekućine. Zagrijavanje je primjereno ako se vrela kiselina kondenzira na stjenkama tikvice. Treba izbjegavati pregrijavanje stjenki i prianjanje organskih čestica. Kada se otopina razbistri i postane svijetlo zelena, ostaviti se ključati još dva sata, zatim se ostavi hladiti.

5.2. Destilacija

Oprezno se doda dovoljna količina vode da se sulfati potpuno otope. Ostavi se hladiti i zatim se doda nekoliko zrnaca cinka (3.3.).

U tikvicu za destilaciju doda se točno odmjerena količina od 25 ml sulfatne kiseline (3.5.) ili (3.6.), ovisno o pretpostavljenom udjelu dušika. Doda se nekoliko kapi indikatora metilnog crvenila (3.7.).

Tikvica za razgradnju priključi se na kondenzator za destilaciju i vršak kondenzatora uroni u tekućinu u tikvici za prikupljanje najmanje do dubine 1 cm (vidjeti napomenu 8.3.). U tikvicu za razgradnju polagano se ulije 100 ml otopine natrijevog hidroksida (3.8.), bez gubitka amonijaka (vidjeti napomenu 8.1.).

Tikvica se zagrijava do potpune destilacije amonijaka.

5.3 Titracija

Suvišak sulfatne kiseline titrira se u tikvici za prikupljenje do točke ekvivalencije otopinom natrijevog hidroksida (3.9.) ili (3.10.), ovisno o koncentraciji korištene sulfatne kiseline.

5.4. Slijepa proba

Kao potvrda da reagensi ne sadrže dušik, koristi se slijepa proba (razgradnja, destilacija i titracija) u kojoj se umjesto uzorka koristi 1 g saharoze (3.13.).

6. Izračun rezultata

Udio sirovih bjelančevina izračunava se sljedećom formulom:

pri čemu je:

Vo = volumen (ml) NaOH (3.9. ili 3.10.) korišten u slijepoj probi V1 = volumen (ml) NaOH (3.9. ili 3.10.) korišten kod titracije uzorka c = koncentracija (mol/l) natrijevog hidroksida (3.9. ili 3.10.) m = masa (g) uzorka

7. Provjera metode

7.1. Ponovljivost

Razlika između rezultata dva usporedna postupka određivanja, izvedena na istom uzorku, ne smije prijeći:

0,2 % apsolutne vrijednosti, za udio sirovih bjelančevina manji od 20 %;

1,0 %, veće vrijednosti, za udio sirovih bjelančevina u rasponu od 20 - 40 %;

0,4 % apsolutne vrijednosti, za udio sirovih bjelančevina veći od 40 %.

7.2. Točnost

Za analizu (razgradnja, destilacija i titracija) koristi se 1,5 do 2,0 g acetanilida (3.1.2.) uz dodatak 1 g saharoze (3.13.); za 1 g acetanilida koristi se 14,80 ml sulfatne kiseline (3.5.). Iskorištenje mora iznositi najmanje 99 %.

8. Napomene

8.1. Oprema može biti ručna, poluautomatska ili automatska. Ako je u radu opreme potreban prijenos između razgradnje i destilacije, taj se prijenos mora izvršiti bez gubitka. Ako tikvica uređaja za destilaciju nije opremljena lijevkom za dokapavanje, natrijev hidroksid dodaje se neposredno prije priključivanja tikvice na kondenzator, pri čemu se tekućina ulijeva polako niz stjenke tikvice.

8.2. Ako se sadržaj tikvice stvrdnjava, postupak određivanja započinje se iznova, ali s količinom sulfatne kiseline (3.4.) većom od gore navedene.

8.3. Kod proizvoda s niskim udjelom dušika, volumen sulfatne kiseline (3.1.) koji se dodaje u tikvicu za prikupljanje po potrebi se može smanjiti, na 10 ili 15 ml, a tikvica se dopuni vodom do 25 ml.”