7.

U članku 14.: (a) stavak 1. zamjenjuje se sljedećim: „1. Poslodavac izdaje dovoljan broj tahografskih listića vozačima vozila koja su opremljena tahografom u skladu s Prilogom I., imajući u vidu osobnu narav takvih listića, trajanje usluge prijevoza i moguću obvezu zamjene listića koji su oštećeni ili koje je oduzeo ovlašteni inspektor. Poslodavac izdaje vozačima samo tahografske listiće sukladne službeno odobrenom obrascu i pogodne za korištenje u opremi ugrađenoj u vozilo. Ako je vozilo opremljeno tahografom u skladu s Prilogom I.B, poslodavac i vozač, u slučaju inspekcije, uzimajući u obzir vrijeme trajanja prijevoza, osiguravaju da se zahtijevani ispis iz Priloga I.B ispravno izvrši.”; (b) dodaju se sljedeći stavci: „3. Vozačku karticu iz Priloga I.B, na zahtjev vozača, izdaje nadležno tijelo države članice u kojoj vozač ima boravište. Država članica zahtijeva od svakog vozača koji podliježe odredbama Uredbe (EEZ) br. 3820/85 i koji ima boravište na njezinom području da bude imatelj vozačke kartice. (a) Za potrebe ove Uredbe ‚boravište’ znači mjesto u kojem osoba uobičajeno, tj. najmanje 185 dana u jednoj kalendarskoj godini, živi zbog osobnih i poslovnih veza ili, kod osoba bez poslovnih veza, zbog osobnih veza koje pokazuju bliske poveznice između te osobe i mjesta u kojem živi. Međutim, boravištem osobe čije se poslovne veze nalaze u mjestu različitom od mjesta u kojem se nalaze njezine osobne veze i koja, stoga, živi u različitim mjestima koja se nalaze u dvije ili više država članica, smatra se mjesto njezinih osobnih veza, pod uvjetom da se ta osoba tamo redovito vraća. Zadnji uvjet ne treba ispuniti ako osoba živi u državi članici da bi izvršila posao na određeno vrijeme. (b) Vozači dokazuju svoje mjesto boravišta na prikladan način, osobnom iskaznicom ili bilo kojom drugom valjanom ispravom. (c) Ako nadležna tijela države članice koja izdaje vozačku karticu sumnjaju u vjerodostojnost izjave o boravištu dane u skladu s točkom (b), ili ako je riječ o određenim posebnim kontrolama, ona mogu zahtijevati dodatne informacije ili dokaze. (d) Nadležna tijela države članice izdavateljice vode računa, u mjeri u kojoj je to moguće, da podnositelj zahtjeva već nije imatelj vjerodostojne vozačke kartice. 4. (a) Nadležno tijelo države članice personalizira vozačku karticu u skladu s odredbama Priloga I.B. Vozačka kartica ne smije vrijediti dulje od pet godina. Vozač može biti imatelj samo jedne valjane vozačke kartice. Vozač ima pravo koristiti samo svoju osobnu vozačku karticu. Vozač ne smije koristiti neispravnu vozačku karticu ili vozačku karticu koja je istekla. Prilikom izdavanja nove vozačke kartice koja zamjenjuje staru, nova kartica nosi isti serijski broj vozačke kartice, ali se indeks povećava za jedan. Tijelo koje izdaje kartice vodi upisnik izdanih, ukradenih, izgubljenih ili neispravnih vozačkih kartica barem tijekom razdoblja njihove valjanosti. Ako je vozačka kartica oštećena, neispravna, izgubljena ili ukradena, tijelo izdaje zamjensku karticu u roku pet radnih dana od dana primitka detaljnog zahtjeva. U slučaju zahtjeva za produljenje kartice kojoj ubrzo istječe rok valjanosti, tijelo izdaje novu karticu prije datuma isteka roka valjanosti pod uvjetom da mu je zahtjev bio poslan u roku utvrđenom u drugom podstavku članka 15. stavka 1. (b) Vozačke kartice izdaju se samo podnositeljima zahtjeva na koje se primjenjuje Uredba (EEZ) br. 3820/85. (c) Vozačka kartica vezana je za osobu. Ona ni zbog kojeg razloga ne može biti tijekom službenog razdoblja valjanosti poništena ili privremeno oduzeta osim ako nadležno tijelo države članice utvrdi da je kartica krivotvorena ili da vozač koristi karticu koje on nije imatelj, ili da je karticu dobio na temelju lažnih izjava i/ili krivotvorenih isprava. Ako takve mjere poništenja ili privremenog oduzimanja poduzme država članica koja nije država članica izdavateljica, ona će karticu vratiti tijelu države članice koja ju je izdala i navesti razloge za njezino vraćanje. (d) Države članice međusobno priznaju vozačke kartice koje su izdale. Ako je imatelj valjane vozačke kartice koju mu je izdala država članica stekao boravište u drugoj državi članici, on može zatražiti zamjenu svoje vozačke kartice jednakovrijednom vozačkom karticom; država članica koja vrši zamjenu dužna je, prema potrebi, provjeriti vrijedi li još uvijek predočena kartica. Države članice koje vrše zamjenu vraćaju staru karticu tijelima države članice izdavateljice i navode razloge za to vraćanje. (e) Ako država članica nadomješta ili zamjenjuje vozačku karticu, nadomještanje ili zamjena te svako naknadno nadomještanje ili zamjena evidentiraju se u toj državi članici. (f) Države članice poduzimaju sve potrebne mjere da bi spriječile svaku mogućnost krivotvorenja vozačkih kartica. 5. Države članice osiguravaju da su podaci potrebni za praćenje sukladnosti s Uredbom (EEZ) br. 3820/85 i Direktivom Vijeća 92/6/EEZ od 10. veljače 1992. o ugradnji i uporabi uređaja za ograničenje brzine za određene kategorije motornih vozila u Zajednici (8), koje tahograf bilježi i pohranjuje u skladu s Prilogom I.B ovoj uredbi, na raspolaganju barem 365 dana nakon dana njihova bilježenja, i to pod uvjetima koji jamče sigurnost i točnost podataka. Države članice poduzimaju sve potrebne mjere da bi osigurale da daljnja prodaja tahografa ili njegovo stavljanje van uporabe ne ometa prije svega zadovoljavajuću primjenu ovog stavka.