1.

Glava IV. zamjenjuje se sljedećim: „GLAVA IV. Trgovina s trećim zemljama Članak 52. 1. Uvoz u Zajednicu proizvoda navedenih u članku 1. stavku 2. točkama (a) i (b) podliježe predočenju uvozne dozvole. Uvoz u Zajednicu svih drugih proizvoda navedenih u članku 1. stavku 2. i izvoz iz Zajednice proizvoda navedenih u članku 1. stavku 2. može podlijegati predočenju uvozne ili izvozne dozvole. 2. Dozvole izdaju države članice svim podnositeljima zahtjeva, bez obzira na mjesto njihova poslovnog nastana u Zajednici i ne dovodeći u pitanje mjere poduzete u svrhu primjene članaka 55. i 56. Dozvole vrijede u cijeloj Zajednici. Takve dozvole izdaju se pod uvjetom da je položeno osiguranje koje jamči da su proizvodi uvezeni ili izvezeni tijekom roka valjanosti dozvole; izuzev u slučajevima više sile, osiguranje se gubi u cijelosti ili dijelom ako unutar tog razdoblja uvoz ili izvoz nije izvršen, ili je izvršen tek djelomično. 3. Sljedeće se usvaja u skladu s postupkom utvrđenim u članku 83.: (a) popis proizvoda za koje su potrebne uvozne ili izvozne dozvole; (b) rok valjanosti dozvola i ostala detaljna pravila za primjenu ovog članka. Članak 53. 1. Osim ako ovom Uredbom nije drukčije predviđeno, stope carine u Zajedničkoj carinskoj tarifi primjenjuju se na proizvode navedene u članku 1. 2. Za mošt iz oznaka KN 2009 60 i 2204 30 za koji primjena carina u Zajedničkoj carinskoj tarifi ovisi o uvoznoj cijeni uvezenog proizvoda, točnost te cijene provjerava se korištenjem paušalne vrijednosti uvoza koju je izračunala Komisija ovisno o podrijetlu i proizvodu na temelju ponderiranih prosječnih cijena za dotične proizvode na reprezentativnom uvoznom tržištu država članica ili, prema potrebi, na drugim tržištima. Ako je prijavljena ulazna cijena za dotičnu pošiljku viša od paušalne vrijednosti uvoza, uvećana za maržu utvrđenu u skladu sa stavkom 3. koja ne smije prijeći paušalnu vrijednost za više od 10 %, potreban je polog osiguranja jednak uvoznim carinama određenima na temelju paušalne vrijednosti uvoza. Ako ulazna cijena dotične pošiljke nije prijavljena u vrijeme carinjenja robe, primjena stopa carine u Zajedničkoj carinskoj tarifi ovisi o paušalnoj vrijednosti uvoza ili primjeni odgovarajućih odredbi carinskog zakonodavstva prema uvjetima koji se određuju u skladu sa stavkom 3. 3. Detaljna pravila za primjenu ovog članka donose se u skladu s postupkom utvrđenim u članku 83. Takva detaljna pravila uključuju odredbe potrebne za provjeru uvoznih cijena. Članak 54. 1. S ciljem sprečavanja ili suzbijanja štetnih učinaka po tržište u Zajednici koji mogu biti rezultat uvoza određenih proizvoda navedenih u članku 1., uvoz jednog ili više takvih proizvoda po stopi carine utvrđene u članku 10. podliježe plaćanju dodatne uvozne carine ako su uvjeti određeni u članku 5. Sporazuma o poljoprivredi, sklopljenog u skladu s člankom 228. Ugovora u okviru Urugvajske runde multilateralnih trgovinskih pregovora ispunjeni, osim ako nije izgledno da će uvoz poremetiti tržište Zajednice, ili bi učinci bili nerazmjerni namjeravanom cilju. 2. Inicijalne cijene ispod kojih se može uvesti dodatna uvozna carina su one koje je Zajednica dostavila Svjetskoj trgovinskoj organizaciji. Inicijalne količine koje se moraju nadmašiti kako bi se uvela dodatna uvozna carina određuju se posebno na temelju uvoza u Zajednicu u tri godine koje prethode godini u kojoj štetni učinci iz stavka 1. nastanu ili se čini vjerojatnim da će nastati. 3. Uvozne cijene koje se uzimaju o obzir za uvođenje dodatne uvozne carine određuju se na temelju uvoznih cijena CIF-a dotične pošiljke. Uvozne cijene CIF-a u tu se svrhu provjeravaju na temelju reprezentativnih cijena za dotični proizvod na svjetskom tržištu ili na uvoznom tržištu Zajednice za taj proizvod. 4. Komisija donosi detaljna pravila za primjenu ovog članka u skladu s postupkom utvrđenim u članku 83. Takva detaljna pravila posebno navode: (a) proizvode na koje se primjenjuju dodatne uvozne carine u skladu s člankom 5. Sporazuma o poljoprivredi; (b) druge kriterije potrebne za primjenu stavka 1. u skladu s člankom 5. navedenog Sporazuma. Članak 55. 1. U mjeri potrebnoj kako bi se osigurao izvoz: (a) proizvoda navedenih u članku 1. stavku 2. točkama (a), (b) i (c); (b) šećera iz oznake KN 1701, glukoze i glukoznog sirupa iz oznaka KN 1702 30 91, 1702 30 99, 1702 40 90 i 1702 90 50, uključujući i one u obliku proizvoda iz oznaka KN 1702 30 51 i 1023059 sadržane u proizvodima iz oznaka KN 2009 60 11, 2009 60 71, 2009 60 79 i 2204 30 99; na temelju cijena tih proizvoda u međunarodnoj trgovini i unutar ograničenja proisteklih iz sporazuma sklopljenih u skladu s člankom 228. Ugovora, razlika između tih cijena i cijena u Zajednici može biti pokrivena izvoznom subvencijom. 2. Metoda koja se utvrđuje za raspodjelu količina koje se mogu izvoziti uz subvencije je metoda koja: (a) je najprimjerenija prirodi proizvoda i stanju na dotičnom tržištu, te koja omogućuje najučinkovitije moguće korištenje raspoloživih sredstava i vodi računa o učinkovitosti i strukturi izvoza Zajednice, a ipak, bez stvaranja diskriminacije između velikih i malih gospodarskih subjekata; (b) je administrativno najjednostavnija za gospodarske subjekte, a da se pri tom uzmu u obzir svi upravni zahtjevi; (c) isključuje diskriminaciju između dotičnih gospodarskih subjekata. 3. Subvencije su iste za cijelu Zajednicu. One se mogu razlikovati s obzirom na odredište proizvoda, ako to iziskuje stanje u međunarodnoj trgovini ili posebni zahtjevi određenih tržišta. Subvencije iz stavka 1. točke (a) određuju se u skladu s postupkom utvrđenim u članku 83. One se određuju u redovnim vremenskim razmacima. Subvencije određene u redovnim vremenskim razmacima Komisija može, prema potrebi, prilagoditi u međurazdoblju, na zahtjev države članice ili na vlastitu inicijativu. Odredbe članka 56 koje se odnose na proizvode u njemu navedene imaju dopunsku primjenu. 4. Subvencije se daju samo na zahtjev i po predočenju odgovarajuće izvozne dozvole. 5. Subvencija koja se primjenjuje na izvoz proizvoda navedenih u članku 1. jest ona koja se primjenjuje na dan podnošenja zahtjeva za dozvolu i, u slučaju diferencirane subvencije, ona koja se primjenjuje na isti dan: (a) za odredište navedeno na dozvoli, ili, prema potrebi; (b) za stvarno odredište, ako se ono razlikuje od odredišta navedenog na dozvoli. U tom slučaju, primjenjivi iznos ne smije prijeći iznos koji se primjenjuje na odredište navedeno na dozvoli. Mogu se poduzeti prikladne mjere kako bi se isključila zlouporaba fleksibilnosti predviđene ovim stavkom. 6. Od stavaka 4. i 5. može se odstupiti u slučaju proizvoda navedenih u članku 1. na koje se subvencije plaćaju u okviru davanja pomoći u hrani, u skladu s postupkom utvrđenim u članku 83. 7. Pridržavanje ograničenja količina koja proizlaze iz sporazuma sklopljenih u skladu s člankom 228. Ugovora osigurava se na temelju izvoznih potvrda izdanih za tamo predviđena referentna razdoblja i primjenjivih na dotične proizvode. U pogledu pridržavanja obveza koje proizlaze iz Sporazuma o poljoprivredi, završetak referentnog razdoblja ne utječe na valjanost izvoznih dozvola. U pogledu pridržavanja obveza koje proizlaze iz sporazuma sklopljenih u okviru Urugvajske runde trgovinskih pregovora, završetak referentnog razdoblja ne utječe na valjanost izvoznih dozvola. 8. Detaljna pravila za primjenu ovog članka, uključujući odredbe za preraspodjelu neraspoređenih i neupotrijebljenih količina, donose se u skladu s postupkom utvrđenim u članku 83. Članak 56. 1. Ovaj se članak primjenjuje na subvencije iz članka 55. stavka 1. 2. Iznos subvencije za proizvode iz članka 55. stavka 1. točke (b) jednak je: — za sirovi šećer i bijeli šećer, iznosu izvozne subvencije za te proizvode u neprerađenom stanju, određene u skladu s člankom 17. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1785/81 od 30. lipnja 1981. o zajedničkom uređenju tržišta u sektoru šećera i odredbama donesenima za njezinu primjenu, — za glukozu i glukozni sirup, iznosu izvozne subvencije za te proizvode u neprerađenom stanju, određene za svaki taj proizvod u skladu s člankom 13. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1766/92 od 30. lipnja 1992. o zajedničkom uređenju tržišta žitarica i odredbama donesenima za njezinu primjenu. Kako bi se ispunili uvjeti za subvenciju, prerađene proizvode mora pratiti deklaracija podnositelja zahtjeva u kojoj se navode količine sirovog šećera, bijelog šećera, glukoze i glukoznog sirupa upotrijebljene u njihovoj proizvodnji. Točnost te deklaracije podliježe provjerama nadležnih tijela dotične države članice. 3. Prilikom određivanja subvencija u obzir se uzima sljedeće: (a) postojeća situacija i vjerojatna kretanja u pogledu: — cijena i raspoloživosti proizvoda navedenih u članku 55. stavku 1. na tržištu Zajednice, — cijena za te proizvode na svjetskom tržištu; (b) najpogodniji troškovi plasmana na tržište i troškovi prijevoza iz tržišta Zajednice do luka i drugih točki izvoza u Zajednici, kao i troškovi otpreme u odredišnu zemlju; (c) ciljevi zajedničkog uređenja tržišta vina, koji moraju osigurati ravnotežu na tržištu i prirodan razvoj u vezi s cijenama i trgovinom; (d) ograničenja koja proizlaze iz sporazuma sklopljenih u skladu s člankom 228. Ugovora; (e) potreba za izbjegavanjem poremećaja na tržištu Zajednice; (f) gospodarski aspekt predloženog izvoza. 4. Cijene na tržištu Zajednice iz članka 55. stavku 1. određuju se na temelju najpogodnijih izvoznih cijena. Prilikom određivanja cijena u međunarodnoj trgovini iz članka 55. stavku 1. u obzir se uzima sljedeće: (a) cijene zabilježene na tržištima trećih zemalja; (b) najpogodnije cijene u odredišnim trećim zemljama za uvoz iz trećih zemalja; (c) proizvođačke cijene zabilježene u trećim zemljama izvoznicama, prema potrebi vodeći računa o subvencijama koje daju te zemlje; (d) ponudbene cijene franko granica Zajednice. 5. Ne dovodeći u pitanje treći podstavak članka 55. stavka 3., intervali u kojima se određuje popis proizvoda za koje se ustvari daje subvencija, kao i iznos u kojem u se ta subvencija određuje, određuju se u skladu s postupkom utvrđenim u članku 83. 6. Subvencija se plaća nakon što se dokaže da su proizvodi: — podrijetlom iz Zajednice, osim ako se primjenjuje stavak 7., — izvezeni iz Zajednice, i — u slučaju diferencirane subvencije, stigli na odredište navedeno na dozvoli ili drugo odredište za koje je subvencija bila određena, ne dovodeći u pitanje članak 55. stavak 5. točku (b). Međutim, izuzeća od ovog pravila mogu se napraviti u skladu s postupkom utvrđenim u članku 83., ako su utvrđeni uvjeti koji nude jednaka jamstva. Mogu se donijeti dodatne odredbe u skladu s postupkom utvrđenim u članku 83. 7. Izvozna subvencija ne daje se za proizvode koji su uvezeni iz trećih zemalja i ponovno izvezeni u treće zemlje, osim ako izvoznik dokaže: — da je proizvod koji se izvozi i proizvod koji je prethodno uvezen jedan te isti, i — da su pri uvozu naplaćene sve uvozne carine. U takvim slučajevima subvencija za svaki proizvod je jednaka carini naplaćenoj pri uvozu ako je ta carina jednaka ili niža nego primjenjiva subvencija; subvencija je jednaka primjenjivoj subvenciji, ako je carina naplaćena pri uvozu viša od te subvencije. Članak 57. 1. U mjeri potrebnoj za pravilan rad zajedničkog uređenja tržišta vina, Vijeće, djelujući na prijedlog Komisije u skladu s postupkom glasovanja utvrđenim u članku 43. stavku 2. Ugovora može, u posebnim slučajevima, u cijelosti ili djelomično, zabraniti primjenu postupaka unutarnje proizvodnje u pogledu proizvoda navedenih u članku 1. 2. Odstupajući od stavka 1., ako situacija iz stavka 1. nastane izuzetno brzo, a tržište Zajednice je poremećeno ili bi moglo biti poremećeno postupcima unutarnje ili vanjske proizvodnje, Komisija, na zahtjev države članice ili na vlastitu inicijativu, odlučuje o potrebnim mjerama; Vijeće i države članice obavješćuju se o tim mjerama, a one vrijede najviše šest mjeseci i primjenjive su odmah. Ako Komisija primi zahtjev države članice, o tomu donosi odluku unutar jednog tjedna od primitka tog zahtjeva. 3. Svaka država članica može unutar roka od tjedan dana od primitka obavijesti Vijeću uputiti odluku Komisije. Vijeće, djelujući kvalificiranom većinom, može potvrditi, izmijeniti ili poništiti odluku Komisije. Ako Vijeće ne donese odluku u roku od tri mjeseca, odluka Komisije smatra se stavljenom izvan snage. Članak 58. 1. Opća pravila za tumačenje kombinirane nomenklature i posebna pravila za njezinu primjenu primjenjuju se na razvrstavanje proizvoda obuhvaćenih ovom Uredbom; carinska nomenklatura koja proizlazi iz primjene ove Uredbe ugrađuje se u Zajedničku carinsku tarifu. 2. Osim ako je drukčije predviđeno ovom Uredbom ili na temelju odredbe te Uredbe, zabranjuje se sljedeće: — uvođenje bilo kakvog davanja koje ima isti učinak kao carina, — primjena bilo kakvog količinskog ograničenja ili mjere s jednakim učinkom. Članak 59. 1. Zabranjuje se uvoz proizvoda iz članka 1. stavka 2., kojima je dodan alkohol, osim proizvoda jednakih proizvodima koji su podrijetlom iz Zajednice u pogledu kojih je takva mješavina dopuštena na temelju članka 25. stavaka 1. i 2. 2. Detaljna pravila za primjenu ovog članka, a posebno uvjeta za jednakovrijednost proizvoda, donose se u skladu s postupkom utvrđenim u članku 83. Članak 60. 1. Ako je, zbog uvoza ili izvoza, pogođeno tržište Zajednice za jedan ili više proizvoda navedenih u članku 1. stavku 2., ili mu prijeti ozbiljan poremećaj koji bi mogao ugroziti postizanje ciljeva određenih u članku 39. Ugovora, u trgovini s trećim zemljama mogu se poduzeti odgovarajuće mjere dok takav poremećaj ne prestane. Kako bi se ocijenilo opravdava li situacija primjenu takvih mjera, posebno se uzima u obzir sljedeće: (a) količine za koje su izdane uvozne dozvole ili za koje su podneseni zahtjevi za uvoznu dozvolu, te brojke date u predviđenoj bilanci ponude; (b) gdje je to prikladno, raspon intervencije. Vijeće, djelujući na prijedlog Komisije u skladu s postupkom glasovanja utvrđenim u članku 43. stavku 2. Ugovora, donosi opća pravila za primjenu ovog stavka i određuje slučajeve i ograničenja unutar kojih države članice mogu poduzimati privremene zaštitne mjere. 2. Dođe li do situacije iz stavka 1., Komisija na zahtjev države članice ili na vlastitu inicijativu odlučuje o potrebnim mjerama; države članice se obavješćuju o takvim mjerama, koje su primjenjive odmah. Ako Komisija primi zahtjev države članice, odluku o tomu donosi u roku od tri radna dana od dana primitka zahtjeva. 3. Mjere o kojima je odlučila Komisija svaka država članica može uputiti Vijeću u roku od tri radna dana od dana na koji je obaviještena. Vijeće se sastaje bez odgode. Ono može, djelujući kvalificiranom većinom, izmijeniti ili poništiti dotičnu mjeru. 4. Ovaj se članak primjenjuje uzimajući u obzir obveze koje proizlaze iz sporazuma sklopljenih u skladu s člankom 228. stavkom 2. Ugovora. Članak 61. 1. Uvezeno vino namijenjeno za izravnu ljudsku potrošnju i opisano pomoću geografskog podrijetla može ispunjavati uvjete, u pogledu njegova stavljanja na tržište u Zajednici i pod uvjetom da postoji reciprocitet, za aranžmane nadzora i zaštite iz članka 16. Uredbe (EEZ) br. 823/87 za kvalitetna vina proizvedena u određenim regijama. 2. Odredba utvrđena u stavku 1.primjenjuje se u obliku sporazuma sa zainteresiranim trećim zemljama koji se dogovaraju i zaključuju u skladu s postupkom utvrđenim u članku 113. Ugovora. 3. Detaljna pravila za primjenu ovog članka donose se u skladu s postupkom utvrđenim u članku 83.”