32009F0829



OKVIRNA ODLUKA VIJEĆA 2009/829/PUP

od 23. listopada 2009.

o primjeni načela uzajamnog priznavanja odluka o mjerama nadzora među državama članicama Europske unije kao alternative privremenom pritvoru

VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji, a posebno njegov članak 31. stavak 1. točke (a) i (c) te članak 34. stavak 2. točku (b),

uzimajući u obzir prijedlog Komisije,

uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),

budući da:

Mjere predviđene u ovoj Okvirnoj odluci trebale bi biti usmjerene na veću sigurnost stanovništva tako da osobu koja boravi u jednoj državi članici, a podliježe kaznenom postupku u drugoj državi članici, mogu nadzirati tijela u državi u kojoj on ili ona boravi dok čeka na suđenje. Slijedom toga, ova Okvirna odluka ima za cilj pratiti kretanje tuženika s obzirom na glavni cilj zaštite javnosti i s obzirom na rizik kojem je izložena javnost zbog postojećega sustava koji predviđa samo dvije mogućnosti: privremeno pritvaranje ili nenadzirano kretanje. Ovim mjerama će se stoga dodatno osigurati pravo građana koji poštuju zakon da žive u sigurnosti i da budu zaštićeni.

U vezi s pritvaranjem osoba koje podliježu kaznenom postupku, postoji rizik različitog postupanja s osobama koje imaju boravište u državi u kojoj se odvija suđenje u odnosu na osobe koje nemaju boravište u toj državi: osobi koja nema boravište u državi u kojoj se odvija suđenje može u razdoblju iščekivanja suđenja biti oduzeta sloboda, dok se u sličnim okolnostima to ne bi dogodilo osobi koja ima boravište u državi u kojoj se odvija suđenje. U zajedničkom europskom prostoru prava bez unutarnjih granica potrebno je poduzeti mjere kojima bi se osiguralo da se s osobom koja podliježe kaznenom postupku, a nema boravište u državi u kojoj se odvija suđenje, ne postupa nimalo drukčije, nego li s osobom koja podliježe kaznenom postupku, a ima boravište u toj državi.

Ako je to primjereno, za praćenje mjera nadzora moglo bi se koristiti elektroničko praćenje, u skladu s nacionalnim pravom i postupcima.

Ova Okvirna odluka trebala bi omogućiti da se mjere nadzora uvedene za dotičnu osobu prate u državi izvršenja, uz osiguravanje neometanog rada suda i posebno uz osiguravanje da dotična osoba bude na raspolaganju za sudski postupak. U slučaju da se dotična osoba ne vrati u državu izdavanja dobrovoljno, on ili ona može biti predana državi izdavanja u skladu s Okvirnom odlukom Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupku predaje između država članica (2) (dalje u tekstu „Okvirna odluka o Europskom uhidbenom nalogu”).

DONIJELO JE OVU OKVIRNU ODLUKU:

Članak 1.

Predmet

Ova Okvirna odluka utvrđuje pravila u skladu s kojima jedna država članica priznaje odluku o mjerama nadzora izdanu u drugoj državi članici kao alternativu privremenom pritvoru, prati mjere nadzora uvedene za fizičku osobu i predaje dotičnu osobu državi izdavanja u slučaju kršenja tih mjera.

Članak 2.

Ciljevi

1. Ciljevi ove Okvirne odluke su:

promicati, ako je to primjereno, tijekom kaznenog postupka, uporabu mjera bez oduzimanja slobode za osobe koje nemaju boravište u državi članici gdje se vodi postupak;

(c)

2. Ova Okvirna odluka ne daje pravo osobi da tijekom kaznenog postupka uporabi mjeru bez oduzimanja slobode kao alternativu pritvoru. To pitanje uređuju pravo i postupci države članice u kojoj se vodi kazneni postupak.

Članak 3.

Zaštita javnog poretka i očuvanje unutarnje sigurnosti

Ova Okvirna ne dovodi u pitanje ispunjavanje obveza država članica u vezi sa zaštitom žrtava, javnosti i očuvanja unutarnje sigurnosti, u skladu s člankom 33. Ugovora o Europskoj uniji.

Članak 4.

Definicije

Za potrebe ove Okvirne odluke:

(c)

Članak 5.

Temeljna prava

Ova Okvirna odluka ne mijenja obveze u pogledu poštovanja temeljnih prava i temeljnih pravnih načela iz članka 6. Ugovora o Europskoj uniji.

Članak 6.

Određivanje nadležnih tijela

1. Svaka država članica obavješćuje Glavno tajništvo Vijeća o pravosudnom tijelu ili o pravosudnim tijelima koja su u okviru njezinog nacionalnog prava nadležna djelovati u skladu s ovom Okvirnom odlukom u situaciji kada je ta država članica država izdavanja ili država izvršenja.

2. Kao iznimka od stavka 1. i ne dovodeći u pitanje stavak 3., države članice mogu odrediti nepravosudna tijela za tijela nadležna za donošenje odluka na temelju ove Okvirne odluke, pod uvjetom da su takva tijela nadležna donositi slične odluke u okviru njihovog nacionalnog prava i postupaka.

3. Odluke iz članka 18. stavka 1. točke (c) donosi nadležno pravosudno tijelo.

4. Glavno tajništvo Vijeća primljene informacije stavlja na raspolaganje svim državama članicama i Komisiji.

Članak 7.

Pozivanje na središnje tijelo

1. Svaka država članica može odrediti središnje tijelo ili, ako to njezin pravni sustav predviđa, više središnjih tijela, za pomoć njezinim nadležnim tijelima.

2. Država članica može, ako je to potrebno zbog organizacije njezinog unutarnjeg pravosudnog sustava, odlučiti da njezino/njezina unutarnje/unutarnja tijelo/tijela bude/budu odgovorno/odgovorna za administrativno slanje i primanje odluka o mjerama nadzora, zajedno s potvrdama iz članka 10., kao i za svu ostalu s tim povezanu službenu korespondenciju. Slijedom toga, sva priopćenja, savjetovanja, razmjene informacija, istražne radnje i obavijesti među nadležnim tijelima mogu se obavljati, prema potrebi, uz pomoć središnjega/središnjih tijela dotične države članice.

3. Države članice, želeći iskoristiti mogućnosti iz ovog članka, priopćavaju Glavnom tajništvu Vijeća informacije o određenom središnjem tijelu ili središnjim tijelima. Ti navodi su obvezujući za sva tijela države izdavanja.

Članak 8.

Vrste mjera nadzora

1. Ova Okvirna odluka primjenjuje se na sljedeće mjere nadzora:

(c)

2. Svaka država članica, prilikom prijenosa ove Okvirne odluke ili kasnije, obavješćuje Glavno tajništvo Vijeća o mjerama nadzora, osim onih iz stavka 1., koje je spremna pratiti. Te mjere posebno mogu uključivati:

(c)

3. Glavno tajništvo Vijeća informacije primljene na temelju ovog članka stavlja na raspolaganje svim državama članicama i Komisiji.

Članak 9.

Kriteriji za državu članicu kojoj se odluka o mjerama nadzora može dostaviti

1. Odluka o mjerama nadzora može se dostaviti nadležnom tijelu države članice u kojoj osoba ima zakonito i uobičajeno boravište u slučajevima kada osoba koja je o dotičnim mjerama obaviještena pristaje vratiti se u tu državu.

2. Nadležno tijelo države izdavanja može, na zahtjev osobe, odluku o mjerama nadzora dostaviti nadležnom tijelu države članice koja nije država članica u kojoj osoba ima zakonito i uobičajeno boravište, pod uvjetom da potonje tijelo pristane na takvo dostavljanje.

3. U provedbi ove Okvirne odluke države članice određuju uvjete pod kojima njihova nadležna tijela mogu pristati na dostavljanje odluke o mjerama nadzora u slučajevima iz stavka 2.

4. Svaka država članica Glavnom tajništvu Vijeća daje izjavu o odluci donesenoj na temelju stavka 3. Države članice u svakom trenutku mogu promijeniti takvu izjavu. Glavno tajništvo Vijeća primljene informacije stavlja na raspolaganje svim državama članicama i Komisiji.

Članak 10.

Postupak za dostavljanje odluke o mjerama nadzora zajedno s potvrdom

1. Kada, u primjeni članka 9. stavka 1. ili 2., nadležno tijelo države izdavanja dostavlja odluku o mjerama nadzora drugoj državi članici, osigurava da bude popraćena potvrdom, čiji je standardizirani obrazac određen u Prilogu I.

2. Nadležno tijelo države izdavanja odluku o mjerama nadzora ili njezinu ovjerenu presliku zajedno s potvrdom izravno dostavlja nadležnom tijelu države izvršenja na način koji ostavlja pisani zapis koji državi izvršenja omogućuje da utvrdi njihovu vjerodostojnost. Izvornik odluke o mjerama nadzora ili njezina ovjerena preslika te izvornik potvrde se na zahtjev šalju državi izvršenja. Sva službena priopćenja se također razmjenjuju izravno među navedenim nadležnim tijelima.

3. Potvrdu potpisuje i točnost njezina sadržaja ovjerava nadležno tijelo u državi izdavanja.

4. Potvrda iz stavka 1. ovog članka uključuje, osim mjera iz članka 8. stavka 1., samo one mjere o kojima je država izvršenja, u skladu s člankom 8. stavkom (2), obavijestila Glavno tajništvo Vijeća.

5. Nadležno tijelo države izdavanja određuje:

6. Nadležno tijelo države izdavanja u svakom trenutku dostavlja odluku o mjerama nadzora zajedno s potvrdom samo državi izvršenja.

7. Ako nadležnom tijelu u državi izvršenja nije poznato nadležno tijelo u državi izdavanja, ono nastoji na sve načine, uključujući i preko kontaktne točke Europske pravosudne mreže uspostavljene Zajedničkom akcijom Vijeća 98/428/PUP od 29. lipnja 1998. o uspostavi Europske pravosudne mreže (4), od države izvršenja dobiti te informacije.

8. Ako tijelo u državi izvršenja koje primi odluku o mjerama nadzora zajedno s potvrdom nije nadležno tu odluku priznati, to tijelo po službenoj dužnosti odluku zajedno s potvrdom prosljeđuje nadležnom tijelu.

Članak 11.

Nadležnost za praćenje mjera nadzora

1. Sve dok nadležno tijelo države izvršenja nije priznalo njemu dostavljenu odluku o mjerama nadzora i sve dok o takvom priznanju nije obavijestilo nadležno tijelo države izdavanja, nadležno tijelo države izdavanja ostaje nadležno u odnosu na praćenje uvedenih mjera nadzora.

2. Ako se nadležnost za praćenje mjera nadzora prenese na nadležno tijelo države izvršenja, takva nadležnost se ponovno prenosi na nadležno tijelo države izdavanja:

(c)

3. U slučajevima iz stavka 2. nadležna tijela države izdavanja i države izvršenja međusobno se savjetuju kako bi izbjegle, koliko je to moguće, prekid u praćenju mjera nadzora.

Članak 12.

Odluka u državi izvršenja

1. Nadležno tijelo u državi izvršenja, što je prije moguće, a u svakom slučaju u roku od 20 radnih dana od primitka odluke o mjerama nadzora i potvrde, priznaje odluku o mjerama nadzora koja je dostavljena u skladu s člankom 9. i nakon postupka utvrđenog u članku 10. te bez odlaganja poduzima sve mjere potrebne za praćenje mjera nadzora, osim ako se odluči pozvati na jedan od razloga za nepriznavanje iz članka 15.

2. Ako protiv odluke iz stavka 1 uloži pravni lijek, rok za priznavanje odluke o mjerama nadzora produljuje se za dodatnih 20 radnih dana.

3. Ako u iznimnim okolnostima nadležnom tijelu u državi izvršenja nije moguće postupiti u skladu s rokom utvrđenim u stavcima 1. i 2., o tome odmah, na način koji odabere, obavješćuje nadležno tijelo u državi izdavanja, navodeći razloge za odgodu i predviđeno vrijeme za donošenje konačne odluke.

4. Ako potvrda iz članka 10. nije potpuna ili je očito da ne odgovara odluci o mjerama nadzora, nadležno tijelo može odgoditi odluku o priznavanju odluke o mjerama nadzora sve dok se potvrda ne dopuni ili ne ispravi u razumnom roku.

Članak 13.

Prilagođavanje mjera nadzora

1. Ako je narav mjera nadzora nespojiva s pravom države izvršenja, nadležno ih tijelo u toj državi članici može prilagoditi u skladu s vrstom mjera nadzora koje se, u okviru prava države izvršenja, primjenjuju na ekvivalentna kaznena djela. Prilagođena mjera nadzora odgovara, koliko god je to moguće, mjeri nadzora koju je uvela država izdavanja.

2. Prilagođena mjera nadzora nije stroža od prvotno uvedene mjere nadzora.

3. Nakon primitka obavijesti iz članka 20. stavka 2. točke (b) ili (f), nadležno tijelo države izdavanja može odlučiti povući potvrdu sve dok u državi izvršenja ne počne praćenje. U svakom slučaju, takva se odluka donosi i priopćava što je prije moguće, ali najkasnije u roku od deset dana od primitka odgovarajuće obavijesti.

Članak 14.

Dvostruka kažnjivost

1. Ako je za njih u državi izdavanja propisana kazna zatvora ili mjera koja uključuje oduzimanje slobode u najdužem trajanju od najmanje tri godine i ako su utvrđena pravom države izdavanja, prema uvjetima ove Okvirne odluke i bez provjere dvostruke kažnjivosti djela, priznaje se odluka o mjerama nadzora za sljedeća kaznena djela:

2. Vijeće može u svakom trenutku, djelujući jednoglasno nakon savjetovanja s Europskim parlamentom pod uvjetima utvrđenima u članku 30. stavku 1. Ugovora o Europskoj uniji, odlučiti da na popis iz stavka 1. doda i druge kategorije kaznenih dijela. Vijeće, s obzirom na izvješća koje mu se podnese sukladno članku 27. ove Okvirne odluke, razmatra je li potrebno popis proširiti ili izmijeniti.

3. Za kaznena djela, osim onih obuhvaćenih stavkom 1., država izvršenja može priznavanje odluke o mjerama nadzora uvjetovati time, da se odluka odnosi i na djela koja su kažnjiva po pravu države izvršenja, bez obzira na svojstva ili opis kaznenog djela.

4. Države članice mogu, iz ustavnih razloga, prilikom donošenja ove Okvirne odluke, u izjavi koje se u obavijesti šalje Glavnom tajništvu vijeća, izjaviti da neće primjenjivati stavak 1. u odnosu na neka ili sva kaznena djela iz tog stavka. Svaka takva izjava može se povući u svakome trenutku. Takve izjave ili povlačenja izjava objavljuju se u Službenom listu Europske unije.

Članak 15.

Razlozi za nepriznavanje

1. Nadležno tijelo u državi izvršenja može odbiti priznati odluku o mjerama nadzora, ako:

priznavanje odluke o mjerama nadzora bilo bi u suprotnosti s načelom ne bis in idem;

(c)

2. Prije nego što odluči da neće priznati odluku o mjerama nadzora, u slučajevima iz stavka 1. točki (a), (b) i (c), nadležno tijelo u državi izvršenja na odgovarajući način stupa u kontakt s nadležnim tijelom u državi izdavanja i, prema potrebi, traži da mu ono bez odlaganja dostavi sve potrebne dodatne informacije.

3. Ako je nadležno tijelo u državi izvršenja mišljenja da bi priznavanje odluke o mjerama nadzora moglo biti odbijeno na temelju stavka 1. točke (h), ali je usprkos tome spremno priznati odluku o mjerama nadzora i pratiti u njoj sadržane mjere nadzora, o tome obavješćuje nadležno tijelo u državi izdavanja, navodeći razloge za moguće odbijanje. U tom slučaju nadležno tijelo u državi izdavanja može odlučiti povući potvrdu u skladu s drugom rečenicom članka 13. stavka (3). Ako nadležno tijelo u državi izdavanja ne povuče potvrdu, nadležno tijelo u državi izvršenja može priznati odluku o mjerama nadzora i pratiti u njoj sadržane mjere nadzora, pri čemu se podrazumijeva da dotična osoba ne može biti predana na temelju Europskog uhidbenog naloga.

Članak 16.

Pravo koje uređuje nadzor

Praćenje mjera nadzora uređuje se pravom države izvršenja.

Članak 17.

Nastavak praćenja mjera nadzora

Nadležno tijelo države izdavanja, u slučaju isteka razdoblja iz članka 20. stavka 2. točke (b) i ako su mjere nadzora i dalje potrebne, može od nadležnog tijela u državi izvršenja, s obzirom na okolnosti konkretnog slučaja i s obzirom na predvidive posljedice za osobu, ako bi se primijenio članak 11. stavak 2. točka (d), zatražiti da produlji praćenje mjera nadzora. Nadležno tijelo u državi izdavanja navodi razdoblje za koje bi trebalo produljiti praćenje.

Nadležno tijelo u državi izvršenja odlučuje o tom zahtjevu u skladu sa svojim nacionalnim pravom, navodeći, ako je to primjereno, najdulje trajanje produljenja. U tim se slučajevima može primijeniti članak 18. stavak 3.

Članak 18.

Nadležnost za sve naknadne odluke i mjerodavno pravo

1. Ne dovodeći u pitanje članak 3., nadležno tijelo u državi izdavanja nadležno je i za sve naknadne odluke povezane s odlukom o mjerama nadzora. Takve naknadne odluke posebno uključuju:

(c)

2. Na odluke donesene u skladu sa stavkom 1. primjenjuje se pravo države izdavanja.

3. Nadležno tijelo u državi izvršenja može odlučiti, za primjenu odluka iz stavka 1. točaka (a) i (b) u okviru svog nacionalnog prava, upotrijebiti postupak priznavanja iz ove Okvirne odluke, ako to zahtijeva njegovo nacionalno pravo. Takvo priznavanje ne vodi k novom razmatranju razloga nepriznavanja.

4. Ako je nadležno tijelo u državi izdavanja promijenilo mjere nadzora u skladu sa stavkom 1. točkom (b), nadležno tijelo u državi izvršenja može:

5. Nadležnost nadležnog tijela u državi izdavanja u skladu sa stavkom 1. ne dovodi u pitanje postupak koji se u državi izvršenja može pokrenuti protiv dotične osobe zbog kaznenih djela koja je počinila, osim kaznenih djela na kojima se temelji odluka o mjerama nadzora.

Članak 19.

Obveze uključenih tijela

1. U svakom trenutku tijekom praćenja mjera nadzora nadležno tijelo države izvršenja može pozvati nadležno tijelo države izdavanja da dostavi informacije o tome je li praćenje mjera u okolnostima konkretnog slučaja još uvijek potrebno. Nadležno tijelo države izdavanja bez odlaganja odgovara na taj poziv, ako je to potrebno i donošenjem naknadne odluke iz članka 18. stavka 1.

2. Prije nego što istekne razdoblje iz članka 10. stavka 5., nadležno tijelo u državi izdavanja navodi, ex officio ili na zahtjev nadležnog tijela u državi izvršenja, za koje dodatno razdoblje, ako uopće, očekuje da je praćenje mjera još uvijek potrebno.

3. Nadležno tijelo u državi izvršenja odmah obavješćuje nadležno tijelo u državi izdavanja o svakom kršenju mjere nadzora kao i o svakoj drugoj činjenici koja bi za ishod mogla imati donošenje naknadne odluke iz članka 18. stavka 1. Obavijest se podnosi tako da se koristi standardizirani obrazac određen u Prilogu II.

4. Za saslušanje dotične osobe mogu se mutatis mutandis upotrijebiti postupak i uvjeti iz instrumenata međunarodnog prava i prava Europske unije u kojima je za saslušanje osoba predviđena mogućnost uporabe telefonskih konferencija i video konferencija, a posebno u slučaju ako zakonodavstvo države izdavanja predviđa da sudsko saslušanje mora biti održano prije donošenja odluke iz članka 18. stavka 1.

5. Nadležno tijelo u državi izdavanja odmah obavješćuje nadležno tijelo u državi izvršenja o svakoj odluci iz članka 18. stavka 1. i o činjenici da je protiv odluke o mjerama nadzora uložen pravni lijek.

6. Ako je potvrda povezana s odlukom o mjerama nadzora povučena, nadležno tijelo države izvršenja okončava naložene mjere čim ga o tome valjano obavijesti nadležno tijelo države izdavanja.

Članak 20.

Informacije od države izvršenja

1. Ako je tijelo u državi izvršenja primilo odluku o mjerama nadzora zajedno s potvrdom, koju, budući da za to nije nadležno, ne može priznati, obavješćuje o tome nadležno tijelo u državi izdavanja, čijem tijelu je, u skladu s člankom 10. stavkom 8., proslijedilo tu odluku zajedno s potvrdom.

2. Nadležno tijelo u državi izvršenja bez odlaganja obavješćuje nadležno tijelo u državi izdavanja, na bilo koji način koji za sobom ostavlja pisani zapis, o sljedećem:

(c)

Članak 21.

Predaja osobe

1. Ako je nadležno tijelo države izdavanja izdalo uhidbeni nalog ili bilo kakvu drugu izvršivu sudsku odluku s istim učinkom, osoba se predaje u skladu s Okvirnom odlukom o Europskom uhidbenom nalogu.

2. U vezi s tim, nadležno tijelo države izvršenja ne smije se, radi odbijanja predaje osobe, pozvati na članak 2. stavak 1. Okvirne odluke o Europskom uhidbenom nalogu.

3. Svaka država članica može, prilikom preuzimanja ove Okvirne odluke ili kasnije, obavijestiti Glavno tajništvo Vijeća, da će u odlučivanju o predaji dotične osobe državi izdavanja primjenjivati i članak 2. stavak 1. Okvirne odluke o Europskom uhidbenom nalogu.

4. Glavno tajništvo Vijeća informacije primljene na temelju stavka 3. stavlja na raspolaganje svim državama članicama i Komisiji.

Članak 22.

Savjetovanja

1. Osim ako je to neizvedivo, nadležna tijela države izdavanja i države izvršenja međusobno se savjetuju:

(c)

2. Nadležno tijelo u državi izdavanja posvećuje dužnu pažnju svim podacima koje joj priopći nadležno tijelo države izvršenja o opasnosti koju dotična osoba može predstavljati za žrtve i javnost.

3. U primjeni stavka 1., nadležna tijela države izdavanja i države izvršenja razmjenjuju sve korisne informacije, uključujući i:

Članak 23.

Neodgovorene obavijesti

1. Ako je nadležno tijelo u državi izvršenja dostavilo nekoliko obavijesti iz članka 19. stavka 3. u vezi s istom osobom nadležnom tijelu u državi izdavanja, a da tijelo države izdavanja nije donijelo nikakvu naknadnu odluku iz članka 18. stavka 1., nadležno tijelo u državi izvršenja može pozvati nadležno tijelo u državi izdavanja da donese takvu odluku, dajući mu razuman rok da to učini.

2. Ako nadležno tijelo u državi izdavanja ne postupi u roku koji je navelo nadležno tijelo u državi izvršenja, tijelo države izvršenja može odlučiti obustaviti praćenje mjera nadzora. U takvom slučaju o svojoj odluci obavješćuje nadležno tijelo u državi izdavanja i nadležnost za praćenje mjera nadzora se, u skladu s člankom 11. stavkom 2., vraća natrag nadležnom tijelu u državi izdavanja.

3. Ako pravo države izvršenja zahtijeva periodično potvrđivanje potrebe za produljivanjem praćenja mjera nadzora, nadležno tijelo u državi izvršenja može od nadležnog tijela u državi izdavanja zatražiti da dostavi takvu potvrdu, dajući mu razuman rok da odgovori na takav zahtjev. U slučaju da nadležno tijelo u državi izdavanja ne odgovori u navedenome roku, nadležno tijelo u državi izvršenja može nadležnom tijelu u državi izdavanja poslati novi zahtjev, dajući mu razuman rok da odgovori na takav zahtjev, ističući da bi, ako ne dobije nikakav odgovor u tom roku, moglo odlučiti da obustavi praćenje mjera nadzora. Ako nadležno tijelo u državi izvršenja ne dobije odgovor na takav novi zahtjev u određenom roku, ono može postupiti u skladu sa stavkom 2.

Članak 24.

Jezici

Potvrde se prevode na službeni jezik ili na jedan od službenih jezika države izvršenja. Svaka država može, bilo prilikom donošenja ove Okvirne odluke ili poslije, u izjavi položenoj pri Glavnom tajništvu Vijeća navesti da će prihvatiti prijevod na jedan ili više drugih službenih jezika institucija Europske unije.

Članak 25.

Troškovi

Troškove proizašle iz primjene ove Okvirne odluke snosi država izvršenja, osim troškova koji nastanu isključivo unutar državnog područja države izdavanja.

Članak 26.

Odnos prema drugim sporazumima i aranžmanima

1. Ako takvi sporazumi ili aranžmani omogućuju da ciljevi ove Okvirne odluke budu prošireni ili povećani i ako pojednostavljuju ili olakšavaju daljnje uzajamno priznavanje odluka o mjerama nadzora, države članice mogu:

2. Sporazumi i aranžmani iz stavka 1. ni u kojem slučaju ne utječu na odnose s državama članicama koje nisu stranke tih sporazuma i aranžmana.

3. Države članice do 1. svibnja 2010. obavješćuju Komisiju i Vijeće o postojećim sporazumima i aranžmanima iz stavka 1. točke (a), s čijom primjenom žele nastaviti.

4. Države članice također obavješćuju Komisiju i Vijeće o svakom novom sporazumu ili aranžmanu iz stavka 1. točke (b), u roku od tri mjeseca od potpisivanja takvog sporazuma ili aranžmana.

Članak 27.

Provedba

1. Države članice poduzimaju mjere koje su potrebne kako bi postupile u skladu s odredbama ove Okvirne odluke do 1. prosinca 2012.

2. Do istog datuma države članice dostavljaju Vijeću i Komisiji tekst odredaba kojima se obveze koje im nalaže ova Okvirna odluka prenose u njihovo nacionalno pravo.

Članak 28.

Izvješće

1. Komisija do 1. prosinca 2013. sastavlja izvješće na temelju informacija koje u skladu s člankom 27. stavkom 2. dobije od država članica.

2. Na temelju tog izvješća, Vijeće ocjenjuje:

3. Izvješću se, prema potrebi, prilažu zakonodavni prijedlozi.

Članak 29.

Stupanje na snagu

Ova Okvirna odluka stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

(1) Još nije objavljeno u Službenom listu.

(2) SL L 190, 18.7.2002., str. 1.

(3) SL L 350, 30.12.2008., str. 60.

(4) SL L 191, 7.7.1998., str. 4.

(5) SL C 316, 27.11.1995., str. 49.

(6) SL L 190, 18.7.2002., str. 1.

PRILOG I.

POTVRDA

iz članka 10. Okvirne odluke 2009/829/PUP od 23. listopada 2009. o primjeni načela uzajamnog priznavanja odluka o mjerama nadzora među državama članicama Europske unije kao alternative privremenom pritvoru (1)

(c)

(1) Ova potvrda mora biti napisana ili prevedena na službeni jezik ili na jedan od službenih jezika države članice izvršenja ili na bilo koji drugi službeni jezik institucija Europske unije prihvatljiv za tu državu.

(2) SL C 316, 27.11.1995., str. 49.

PRILOG II.

OBRAZAC

iz članka 19. Okvirne odluke Vijeća 2009/829/PUP od 23. listopada 2009. o primjeni načela uzajamnog priznavanja odluka o mjerama nadzora među državama članicama Europske unije kao alternative privremenom pritvoru

IZVJEŠĆE O KRŠENJU MJERE NADZORA I/ILI BILO KAKVIM DRUGIM ČINJENICAMA KOJE BI MOGLE ZA POSLJEDICU IMATI DONOŠENJE BILO KAKVE NAKNADNE ODLUKE

(c)

Opis kršenja (mjesto, datum i posebne okolnosti):

Opis činjenica:

IZJAVA NJEMAČKE

Ova će izjava biti objavljena u Službenom listu Europske unije.

IZJAVA POLJSKE

Ova će izjava biti objavljena u Službenom listu Europske unije.

IZJAVA MAĐARSKE

Ova će izjava biti objavljena u Službenom listu Europske unije.

U vezi s „ustavnim razlozima” iz članka 14. stavka 4., Mađarska je dala sljedeće objašnjenje:

„Nakon ratifikacije Ugovora iz Lisabona, Mađarska je izmijenila svoj Ustav kako bi postupila u skladu s obvezama iz Ugovora, uključujući i to da u kaznenim stvarima ne smije primjenjivati uvjet dvostruke kažnjivosti. Ta ustavna odredba stupit će na snagu istodobno s Ugovorom iz Lisabona. Ipak, do stupanja na snagu Ugovora, dvostruka kažnjivost ostaje važno ustavno pitanje i — kao ustavno načelo zapisano u članku 57. Ustava — ne može i ne smije biti zanemareno. Stoga se članak 14. stavak 1. Okvirne odluke ne primjenjuje na navedena kaznena djela (ili, kako je to izraženo u odgovarajućem članku: ne primjenjuje se „u odnosu na sva kaznena djela”).”