PROVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2015/2447

оd 24. studenoga 2015.

o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu određenih odredbi Uredbe (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća o utvrđivanju Carinskog zakonika Unije

EUROPSKA KOMISIJA,

uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 291.,

uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. listopada 2013. o Carinskom zakoniku Unije (1), a posebno njezine članke 8., 11., 17., 25., 32., 37., 41., 50., 54., 58., 63., 66., 76., 100., 107., 123., 132., 138., 143., 152., 157., 161., 165., 169., 176., 178., 181., 184., 187., 193., 200., 207., 209., 213., 217., 222., 225., 232., 236., 266., 268., 273. i 276.,

budući da:

DONIJELA JE OVU UREDBU:

GLAVA I.

OPĆE ODREDBE

POGLAVLJE 1.

Područje primjene carinskog zakonodavstva, misija carine i definicije

Članak 1.

Definicije

(1) Za potrebe ove Uredbe primjenjuje se članak 1. Delegirane uredbe Komisije (EU) 2015/2446 (5).

(2) Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:

POGLAVLJE 2.

Prava i obveze osoba u vezi s carinskim zakonodavstvom

Odjeljak 1.

Dostavljanje podataka

Pododjeljak 1.

Formati i oznake za zajedničke zahtjeve u pogledu podataka, razmjenu i pohranu podataka

Članak 2.

Formati i oznake za zajedničke zahtjeve u pogledu podataka

(članak 6. stavak 2. Zakonika)

1. Formati i oznake za zajedničke zahtjeve u pogledu podataka iz članka 6. stavka 2. Zakonika i članka 2. Delegirane uredbe (EU) 2015/2446 za razmjenu i pohranu podataka potrebnih za zahtjeve i odluke utvrđeni su u Prilogu A.

2. Formati i oznake za zajedničke zahtjeve u pogledu podataka iz članka 6. stavka 2. Zakonika i članka 2. Delegirane uredbe (EU) 2015/2446 za razmjenu i pohranu podataka potrebnih za deklaracije, obavijesti i dokaze o carinskom statusu utvrđeni su u Prilogu B.

3. Odstupajući od stavka 1. ovog članka, do datuma puštanja u uporabu prve faze nadogradnje sustava OTI i sustava Surveillance 2 ne primjenjuju se oznake i formati iz Priloga A, već se primjenjuju oznake i formati iz priloga 2. do 5. Delegiranoj uredbi Komisije (EU) …/… o uspostavi privremenih pravila za određene odredbe Uredbe (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća o Carinskom zakoniku Unije u slučajevima u kojima odgovarajući elektronički sustavi još nisu operativni (6).

Odstupajući od stavka 1. ovog članka, do datuma nadogradnje sustava AEO, ne primjenjuju se oznake i formati iz Priloga A, već se primjenjuju oznake i formati iz priloga 6. i 7. Delegiranoj uredbi (EU) …/… o uspostavi privremenih pravila za određene odredbe Uredbe (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća o Carinskom zakoniku Unije u slučajevima u kojima odgovarajući elektronički sustavi još nisu operativni.

Odstupajući od stavka 2. ovog članka, do datumâ puštanja u uporabu ili nadogradnje odgovarajućih informatičkih sustava iz Priloga 1. Delegiranoj uredbi (EU) …/… o uspostavi privremenih pravila za određene odredbe Uredbe (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća o Carinskom zakoniku Unije u slučajevima u kojima odgovarajući elektronički sustavi još nisu operativni, države članice nisu obvezne primjenjivati formate i oznake iz Priloga B.

Do datumâ puštanja u uporabu ili nadogradnje odgovarajućih informatičkih sustava iz Priloga 1. Delegiranoj uredbi (EU) …/… o uspostavi privremenih pravila za određene odredbe Uredbe (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. listopada 2013. o Carinskom zakoniku Unije u slučajevima u kojima odgovarajući elektronički sustavi još nisu operativni, na formate i oznake potrebne za deklaracije, obavijesti i dokaz o carinskom statusu primjenjuju se zahtjevi u pogledu podataka utvrđeni u Prilogu 9. Delegiranoj uredbi (EU) …/… o uspostavi privremenih pravila za određene odredbe Uredbe (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća o Carinskom zakoniku Unije u slučajevima u kojima odgovarajući elektronički sustavi još nisu operativni.

Do datuma puštanja u uporabu automatiziranog sustava izvoza u okviru Carinskog zakonika Unije i datuma nadogradnje nacionalnih sustava za uvoz, navedenih u Prilogu Provedbenoj odluci Komisije 2014/255/EU (7), države članice moraju osigurati da oznake i formati za obavijesti o podnošenju robe omogućuju podnošenje robe u skladu s člankom 139. Zakonika.

4. Do datuma puštanja u uporabu sustava za carinske odluke u okviru Carinskog zakonika Unije, države članice nisu obvezne primjenjivati formate i oznake utvrđene za sljedeće zahtjeve i odobrenja iz Priloga A:

Ako države članice tijekom prijelaznog razdoblja ukinu obvezu uporabe određenih oznaka i formata, dužne su osigurati da su uspostavile učinkovite postupke s pomoću kojih mogu provjeriti jesu li ispunjeni uvjeti za izdavanje odgovarajućeg odobrenja.

Članak 3.

Sigurnost elektroničkih sustava

(članak 16. stavak 1. Zakonika)

1. Pri razvoju, održavanju i uporabi elektroničkih sustava iz članka 16. stavka 1. Zakonika države članice utvrđuju i održavaju odgovarajuće sigurnosne mjere za učinkovit, pouzdan i siguran rad različitih sustava. Osiguravaju i mjere za provjeru izvora podataka i zaštitu podataka od rizika neovlaštenog pristupa, gubitka, izmjene i uništenja podataka.

2. Bilježi se svaki unos, izmjena i brisanje podataka uz navođenje razloga i točnog vremena obrade te imena osobe koja je unijela, izmijenila ili izbrisala podatke.

3. Države članice obavješćuju jedna drugu, Komisiju i prema potrebi gospodarski subjekt o svim stvarnim ili pretpostavljenim povredama sigurnosti elektroničkih sustava.

Članak 4.

Pohranjivanje podataka

(članak 16. stavak 1. Zakonika)

Svi podaci potvrđeni u odgovarajućem elektroničkom sustavu čuvaju se najmanje tri godine od završetka godine u kojoj su podaci potvrđeni, osim ako je utvrđeno drukčije.

Članak 5.

Dostupnost elektroničkih sustava

(članak 16. stavak 1. Zakonika)

1. Komisija i države članice zaključuju operativne sporazume kojima se utvrđuju praktični zahtjevi u pogledu dostupnosti i funkcija elektroničkih sustava te u pogledu kontinuiteta poslovanja.

2. U operativnim sporazumima iz stavka 1. posebice se utvrđuje odgovarajuće vrijeme odgovora za razmjenu i obradu informacija u odgovarajućim elektroničkim sustavima.

3. Elektronički sustavi trebaju biti stalno dostupni. Međutim, ta se obveza ne primjenjuje:

Pododjeljak 2.

Registracija osoba

Članak 6.

Nadležno carinsko tijelo

(članak 9. Zakonika)

Carinska tijela nadležna za registraciju jesu carinska tijela koja odrede države članice. Države članice Komisiji dostavljaju naziv i adresu tih tijela. Komisija te podatke objavljuje na internetu.

Članak 7.

Elektronički sustav za EORI broj

(članak 16. Zakonika)

1. Za razmjenu i pohranu informacija koje se odnose na EORI broj primjenjuje se elektronički sustav uspostavljen u tu svrhu u skladu s člankom 16. stavkom 1. Zakonika („sustav EORI”).

Nadležno carinsko tijelo stavlja na raspolaganje informacije u tom sustavu kadgod se dodijele novi EORI brojevi ili se izmijene pohranjeni podaci u pogledu već izdanih registracija.

2. Svakoj se osobi dodjeljuje samo jedan EORI broj.

3. Format i oznake podataka pohranjenih u sustavu EORI utvrđeni su u Prilogu 12-01.

4. Odstupajući od stavka 1. ovog članka, do datuma nadogradnje središnjeg sustava EORI, ne primjenjuju se formati i oznake iz Priloga 12-01.

Do datuma nadogradnje središnjeg sustava EORI oznake zajedničkih zahtjeva u pogledu podataka za registraciju gospodarskih subjekata i drugih osoba utvrđene su u Prilogu 9. Delegiranoj uredbi (EU) 2015/2446 o uspostavi privremenih pravila za određene odredbe Uredbe (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. listopada 2013. o Carinskom zakoniku Unije u slučajevima u kojima odgovarajući elektronički sustavi još nisu operativni.

5. Države članice koje prikupljaju podatke iz točke 4. Priloga 12-01 moraju osigurati da se primjenjuju formati i oznake iz Priloga 12-01.

Odjeljak 2.

Odluke povezane s primjenom carinskog zakonodavstva

Pododjeljak 1.

Odluke koje donose carinska tijela

Članak 8.

Opći postupak za pravo na saslušanje

(članak 22. stavak 6. Zakonika)

1. U obavijesti iz članka 22. stavka 6. prvog podstavka Zakonika navodi se sljedeće:

2. Ako dotična osoba dostavi svoje stajalište prije isteka roka iz stavka 1. točke (b), carinska tijela mogu pristupiti donošenju odluke, osim ako dotična osoba istodobno iskaže namjeru da iznese dodatno stajalište u propisanom roku.

Članak 9.

Posebni postupak za pravo na saslušanje

(članak 22. stavak 6. Zakonika)

1. Carinska tijela mogu dostaviti obavijest iz članka 22. stavka 6. prvog podstavka Zakonika u okviru postupka provjere ili kontrole ako namjeravaju donijeti odluku na temelju jednog od sljedećeg:

2. Ako se dostavi obavijest u skladu sa stavkom 1., dotična osoba može:

Carinska tijela dužna su obavijestiti dotičnu osobu o tim dvjema opcijama.

3. Ako carinska tijela donesu odluku koja bi štetno utjecala na dotičnu osobu, trebaju zabilježiti je li ta osoba iznijela svoje stajalište u skladu sa stavkom 2. točkom (a).

Pododjeljak 2.

Odluke koje se donose na temelju zahtjeva

Članak 10.

Elektronički sustav za odluke

(članak 16. stavak 1. Zakonika)

1. Za razmjenu i pohranu informacija koje se odnose na zahtjeve i odluke koji mogu imati posljedice u više država članica te na bilo koji kasniji događaj koji može utjecati na prvotni zahtjev ili odluku, upotrebljava se elektronički sustav uspostavljen u tu svrhu u skladu s člankom 16. stavkom 1. Zakonika.

Nadležno carinsko tijelo stavlja na raspolaganje informacije u tom sustavu bez odlaganja, a najkasnije u roku od sedam dana od dana kada carinsko tijelo došlo do saznanja o informacijama.

2. Za razmjenu informacija koje se odnose na zahtjeve i odluke koji mogu imati posljedice u više država članica upotrebljava se usklađeno sučelje za subjekte iz EU-a koje su zajednički osmislili Komisija i države članice.

3. Stavci 1. i 2. ovog članka primjenjuju se od datuma puštanja u uporabu sustava za carinske odluke u okviru Carinskog zakonika Unije iz Priloga Provedbenoj odluci 2014/255/EU.

Članak 11.

Carinsko tijelo određeno za zaprimanje zahtjeva

(članak 22. stavak 1. treći podstavak Zakonika)

Države članice Komisiji dostavljaju popis carinskih tijela iz članka 22. stavka 1. trećeg podstavka Zakonika koja su određena za zaprimanje zahtjeva. Države članice Komisiju obavješćuju i o svim budućim izmjenama tog popisa.

Članak 12.

Prihvaćanje zahtjeva

(članak 22. stavak 2. Zakonika)

1. Ako carinsko tijelo prihvati zahtjev u skladu s člankom 11. stavkom 1. Delegirane uredbe (EU) 2015/2446, datum prihvaćanja zahtjeva jest datum kada carinsko tijelo primi sve potrebne informacije u skladu s člankom 22. drugim podstavkom Zakonika.

2. Ako carinsko tijelo utvrdi da zahtjev ne sadržava sve potrebne informacije, od podnositelja zahtjeva mora zatražiti da dostavi odgovarajuće informacije u razumnom roku od najviše 30 dana.

Ako podnositelj zahtjeva u roku koji su odredila carinska tijela ne dostavi tražene informacije, zahtjev se ne prihvaća o čemu se obavješćuje podnositelj zahtjeva.

3. Ako se podnositelj zahtjeva ne obavijesti o tome je li njegov zahtjev prihvaćen ili ne, smatra se da je zahtjev prihvaćen. Datum prihvaćanja jest datum podnošenja zahtjeva odnosno datum dostavljanja posljednje informacije u slučajevima kada je podnositelj zahtjeva dostavio dodatne informacije na zahtjev carinskog tijela kako je utvrđeno u stavku 2.

Članak 13.

Pohrana informacija o odlukama

(članak 23. stavak 5. Zakonika)

Carinsko tijelo nadležno za donošenje odluke dužno je čuvati sve podatke i informacije na temelju kojih je donijelo odluku najmanje tri godine od datuma prestanka važenja odluke.

Članak 14.

Savjetovanje među carinskim tijelima

(članak 22. Zakonika)

1. Ako se carinsko tijelo nadležno za donošenje odluke treba savjetovati s carinskim tijelom druge predmetne države članice u pogledu ispunjenja nužnih uvjeta i kriterija za donošenje povoljne odluke, savjetovanje se mora provesti u roku utvrđenom za predmetnu odluku. Carinsko tijelo nadležno za donošenje odluke utvrđuje rok za savjetovanje koji teče od datuma slanja obavijesti tog carinskog tijela o uvjetima i kriterijima koje mora ispitati konzultirano carinsko tijelo.

Ako nakon provedenog ispitivanja iz prvog podstavka konzultirano carinsko tijelo utvrdi da podnositelj zahtjeva ne ispunjava jedan ili više uvjeta i kriterija za donošenje povoljne odluke, rezultati se zajedno s dokumentacijom i obrazloženjem dostavljaju carinskom tijelu nadležnom za donošenje odluke.

2. Carinsko tijelo nadležno za donošenje odluke može produljiti rok utvrđen za savjetovanje u skladu sa stavkom 1. u bilo kojem od sljedećih slučajeva:

3. Ako konzultirano carinsko tijelo ne odgovori u roku utvrđenom za savjetovanje u skladu sa stavcima 1. i 2., smatra se da su ispunjeni uvjeti i kriteriji koji su bili predmet savjetovanja.

4. Postupak savjetovanja utvrđen u stavcima 1. i 2. može se primjenjivati i u svrhu ponovne procjene i praćenja odluke.

Članak 15.

Opoziv povoljne odluke

(članak 28. Zakonika)

Odluku suspendiranu u skladu s člankom 16. stavkom 1. Delegirane uredbe (EU) 2015/2446 carinsko tijelo nadležno za donošenje odluke opoziva u slučajevima iz članka 16. stavka 1. točki (b) i (c) te Uredbe ako korisnik odluke u propisanom roku ne poduzme mjere potrebne za ispunjenje uvjeta utvrđenih za odluku ili ne ispuni obveze koje proizlaze iz odluke.

Pododjeljak 3.

Odluke o obvezujućim informacijama

Članak 16.

Zahtjev za odluku o obvezujućim informacijama

(članak 22. stavak 1. Zakonika)

1. Ako se podnese zahtjev za odluku o obvezujućim informacijama u skladu s člankom 19. stavkom 1. Delegirane uredbe (EU) 2015/2446 u državi članici koja nije država članica u kojoj podnositelj zahtjeva ima poslovni nastan, carinsko tijelo kojemu je zahtjev podnesen o tome obavješćuje carinsko tijelo države članice u kojoj podnositelj zahtjeva ima poslovni nastan u roku od sedam dana od prihvaćanja zahtjeva.

Ako carinsko tijelo koje primi obavijest raspolaže bilo kakvim informacijama koje smatra relevantnima za obradu zahtjeva, dužno ih je što prije, a najkasnije u roku od 30 dana od primitka obavijesti, proslijediti carinskom tijelu kojem je podnesen zahtjev.

2. Zahtjevom za odluku o obvezujućim tarifnim informacijama (OTI) smije biti obuhvaćena samo roba koja ima slična svojstva i razlikuje se samo u svojstvima koja nisu relevantna za njezino razvrstavanje u Carinsku tarifu.

3. Zahtjevom za odluku o obvezujućim informacijama o podrijetlu (OIP) smije biti obuhvaćena samo jedna vrsta robe i jedan skup uvjeta za određivanje podrijetla.

4. Radi osiguravanja sukladnosti sa zahtjevom iz točke (a) drugog podstavka članka 33. stavka 1. Zakonika u pogledu primjene odluke o OTI-ju, carinsko tijelo iz članka 19. stavka 1. Delegirane uredbe (EU) 2015/2446 obavlja provjeru u elektroničkom sustavu iz članka 21. ove Uredbe te vodi evidenciju o takvim provjerama.

Članak 17.

Dosljednost s postojećim odlukama o OTI-ju

(članak 22. stavak 3. Zakonika)

Radi osiguravanja dosljednosti odluke o OTI-ju koju namjerava izdati s odlukama o OTI-ju koje su već izdane, carinsko tijelo nadležno za donošenje odluke obavlja provjeru u elektroničkom sustavu iz članka 21. te vodi evidenciju o takvim provjerama.

Članak 18.

Obavijest o odluci o OIP-u

(članak 6. stavak 3. Zakonika)

1. Ako carinsko tijelo nadležno za donošenje odluke podnositelja zahtjeva obavješćuje o odluci o OIP-u drugim sredstvima koja nisu tehnike elektroničke obrade podataka, to mora učiniti s pomoću obrasca utvrđenog u Prilogu 12-02.

2. Ako carinsko tijelo nadležno za donošenje odluke podnositelja zahtjeva obavješćuje o odluci o OIP-u sredstvima elektroničke obrade podataka, to mora učiniti s pomoću obrasca utvrđenog u Prilogu 12-02.

Članak 19.

Razmjena podataka povezanih s odlukama o OIP-u

(članak 23. stavak 5. Zakonika)

1. Carinska tijela Komisiji svaka tri mjeseca dostavljaju bitne podatke o odlukama o OIP-u.

2. Podatke dobivene u skladu sa stavkom 1. Komisija stavlja na raspolaganje carinskim tijelima u svim državama članicama.

Članak 20.

Praćenje odluka o OTI-ju

(članak 23. stavak 5. Zakonika)

Ako carinske formalnosti za robu obuhvaćenu odlukom o OTI-ju ispunjava korisnik odluke o OTI-ju ili neka druga osoba u njegovo ime, to treba naznačiti u carinskoj deklaraciji navođenjem referentnog broja odluke o OTI-ju.

Članak 21.

Elektronički sustav za OTI

(članak 16. stavak 1. i članak 23. stavak 5. Zakonika)

1. Za razmjenu i pohranu informacija koje se odnose na zahtjeve i odluke o OTI-ju te na bilo koji kasniji događaj koji može utjecati na prvotni zahtjev ili odluku, upotrebljava se elektronički sustav uspostavljen u tu svrhu u skladu s člankom 16. stavkom 1. Zakonika.

Nadležno carinsko tijelo stavlja na raspolaganje informacije u tom sustavu bez odlaganja, a najkasnije u roku od sedam dana od dana kada je carinsko tijelo došlo do saznanja o informacijama.

2. Osim informacija iz stavka 1.:

3. Komisija državama članicama redovito dostavlja rezultate praćenja iz stavka 2. točke (a) kao potporu carinskim tijelima u praćenju ispunjenja obveza koje proizlaze iz OTI-ja.

4. Za razmjenu informacija koje se odnose na zahtjeve i odluke o OTI-ju upotrebljava se usklađeno sučelje za subjekte iz EU-a koje su zajednički osmislili Komisija i države članice.

5. Tijekom obrade zahtjeva za odluku o OTI-ju carinska tijela navode status zahtjeva u sustavu iz stavka 1.

6. Odstupajući od stavka 1. ovog članka, do datuma nadogradnje sustava iz tog stavka u skladu s Prilogom Provedbenoj odluci 2014/255/EU, države članice koriste se središnjom bazom podataka Komisije uspostavljenom člankom 8. stavkom 3. Uredbe Komisije (EEZ) br. 2454/93 (8).

7. Do datuma puštanja u uporabu prve faze nadogradnje sustava iz stavka 1. ovog članka i sustava iz članka 56. ove Uredbe, carinska tijela provode nadzor uporabe odluka o OTI-ju prilikom provedbe carinskih provjera ili naknadnih provjera u skladu s člancima 46. i 48. Zakonika. Odstupajući od stavka 3. ovog članka, Komisija do tog datuma puštanja u uporabu nije obvezna državama članicama dostaviti rezultate nadzora iz stavka 2. točke (a) ovog članka.

Članak 22.

Produljena primjena odluka koje se odnose na obvezujuće informacije

(članak 34. stavak 9. Zakonika)

1. Ako carinska tijela odluče odobriti razdoblje produljene primjene u skladu s člankom 34. stavkom 9. trećim podstavkom Zakonika, moraju navesti datum kada istječe razdoblje produljene primjene predmetne odluke.

2. Ako carinska tijela odluče odobriti razdoblje produljene primjene odluke o OTI-ju u skladu s člankom 34. stavkom 9. trećim podstavkom Zakonika, osim podataka navedenih u stavku 1. moraju navesti količine robe koje se mogu ocariniti tijekom razdoblja produljene primjene.

Odluka za koju je odobreno razdoblje produljene primjene prestaje biti valjana čim se dosegnu te količine.

Na temelju nadzora iz članka 55. Komisija obavješćuje države članice čim se dosegnu te količine.

Članak 23.

Mjere za osiguravanje ispravnog i ujednačenog razvrstavanja u Carinsku tarifu ili utvrđivanja podrijetla

(članak 34. stavak 10. Zakonika)

1. Komisija bez odlaganja obavješćuje carinska tijela o suspendiranju donošenja odluke o OTI-ju i odluke o OIP-u u skladu s člankom 34. stavkom 10. točkom (a) Zakonika:

Od dana kada Komisija carinskim tijelima dostavi obavijest o suspendiranju donošenja odluke ne izdaju se nikakve odluke o obvezujućim informacijama za robu na koju se primjenjuju točke (a) ili (b) sve dok se ne osigura ispravno i ujednačeno razvrstavanje ili utvrđivanje podrijetla.

2. Nakon dostavljanja obavijesti Komisije iz stavka 1. treba što je moguće prije, a najkasnije u roku od 120 dana od dostavljanja obavijesti, provesti savjetovanje na razini Unije o ispravnom i ujednačenom razvrstavanju ili utvrđivanju podrijetla.

3. Komisija odmah obavješćuje carinska tijela o povlačenju suspenzije.

4. Za potrebe primjene stavaka 1. do 3. smatra se da odluke o OIP-u nisu ujednačene ako se njima priznaje različito podrijetlo robi:

Odjeljak 3.

Ovlašteni gospodarski subjekt

Članak 24.

Sukladnost s propisima

(članak 39. točka (a) Zakonika)

1. Ako je podnositelj zahtjeva fizička osoba, smatra se da je kriterij iz članka 39. točke (a) Zakonika ispunjen ako u protekle tri godine podnositelj zahtjeva i, ako je primjenjivo, zaposlenik nadležan za carinska pitanja podnositelja zahtjeva nisu počinili nikakvu tešku povredu ili ponovljene povrede carinskog zakonodavstva i poreznih pravila te nisu počinili nikakva teška kaznena djela povezana s njihovom gospodarskom djelatnosti.

Ako podnositelj zahtjeva nije fizička osoba, smatra se da je kriterij iz članka 39. točke (a) Zakonika ispunjen ako u protekle tri godine nijedna od sljedećih osoba nije počinila nikakvu tešku povredu ili ponovljene povrede carinskog zakonodavstva i poreznih pravila ili teška kaznena djela povezana s njihovom gospodarskom djelatnosti:

2. Međutim, kriterij iz članka 39. točke (a) Zakonika može se smatrati ispunjenim ako carinsko tijelo nadležno za donošenje odluke smatra da je povreda zanemarive važnosti u odnosu na broj ili opseg predmetnih radnji te carinsko tijelo ne dovodi u pitanje dobru vjeru podnositelja zahtjeva.

3. Ako osoba iz stavka 1. točke (b) ima poslovni nastan ili boravište u trećoj zemlji, carinsko tijelo nadležno za donošenje odluke na temelju dostupnih evidencija i informacija ocjenjuje ispunjava li ta osoba kriterij iz članka 39. točke (a) Zakonika.

4. Ako podnositelj zahtjeva ima poslovni nastan manje od tri godine, carinsko tijelo nadležno za donošenje odluke ocjenjuje ispunjavanje kriterija iz članka 39. točke (a) Zakonika na temelju dostupnih evidencija i informacija.

Članak 25.

Zadovoljavajući sustav upravljanja trgovačkim i prijevoznim evidencijama

(članak 39. točka (b) Zakonika)

1. Smatra se da je kriterij utvrđen u članku 39. točki (b) Zakonika ispunjen ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:

2. Ako podnositelj zahtjeva podnosi zahtjev samo za odobrenje statusa ovlaštenog gospodarskog subjekta za sigurnost i zaštitu iz članka 38. stavka 2. točke (b) Zakonika (AEOS), ne primjenjuje se zahtjev utvrđen u stavku 1. točki (e).

Članak 26.

Financijska solventnost

(članak 39. točka (c) Zakonika)

1. Smatra se da je ispunjen kriterij utvrđen u članku 39. točki (c) Zakonika ako podnositelj zahtjeva udovoljava sljedećim zahtjevima:

2. Ako podnositelj zahtjeva ima poslovni nastan manje od tri godine, njegova se financijska solventnost kako je navedena u članku 39. točki (c) Zakonika provjerava na temelju dostupnih evidencija i informacija.

Članak 27.

Praktični standardi za osposobljenost ili stručne kvalifikacije

(članak 39. točka (d) Zakonika)

1. Smatra se da je ispunjen kriterij utvrđen u članku 39. točki (d) Zakonika ako je ispunjen jedan od sljedećih uvjeta:

2. Ako je osoba zadužena za carinska pitanja podnositelja zahtjeva ugovorni partner, smatra se da je ispunjen kriterij utvrđen u članku 39. točki (d) Zakonika ako je ugovorni partner gospodarski subjekt ovlašten za carinska pojednostavnjenja iz članka 38. stavka 2. točke (a) Zakonika (AEOC).

Članak 28.

Standardi sigurnosti i zaštite

(članak 39. točka (e) Zakonika)

1. Smatra se da je kriterij utvrđen u članku 39. točki (e) Zakonika ispunjen ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:

2. Ako je podnositelj zahtjeva korisnik potvrde za sigurnost i zaštitu izdane na temelju međunarodne konvencije ili međunarodne norme Međunarodne organizacije za normizaciju ili na temelju europske norme europskog normizacijskog tijela, te se potvrde uzimaju u obzir pri provjeri ispunjenja kriterija utvrđenih u članku 39. točki (e) Zakonika.

Smatra se da su kriteriji ispunjeni ako se utvrdi da su kriteriji za izdavanje te potvrde jednaki ili istovrijedni onima utvrđenima u članku 39. točki (e) Zakonika.

Smatra se da su kriteriji ispunjeni ako je podnositelj zahtjeva korisnik potvrde za sigurnost i zaštitu koju je izdala treća zemlja s kojom je Unija zaključila sporazum kojim je predviđeno priznavanje te potvrde.

3. Ako je podnositelj zahtjeva regulirani agent ili poznati pošiljatelj kako su definirani u članku 3. Uredbe (EZ) br. 300/2008 Europskog parlamenta i Vijeća (9) te ispunjava zahtjeve utvrđene u Uredbi Komisije (EU) br. 185/2010 (10), smatra se da su kriteriji utvrđeni u stavku 1. ispunjeni u odnosu na lokacije i aktivnosti za koje je podnositelj zahtjeva stekao status reguliranog agenta ili poznatog pošiljatelja ako su kriteriji za izdavanje statusa reguliranog agenta ili poznatog pošiljatelja jednaki ili istovrijedni onima utvrđenima u članku 39. točki (e) Zakonika.

Članak 29.

Ispitivanje kriterija

(članak 22. Zakonika)

1. Za potrebe ispitivanja kriterija utvrđenih u članku 39. točkama (b) i (e) Zakonika carinsko tijelo nadležno za donošenje odluke osigurava provedbu provjera na licu mjesta u svim prostorima bitnima za aktivnosti podnositelja zahtjeva koje su povezane s carinom.

Ako podnositelj zahtjeva ima velik broj prostora, a važeći rok za donošenje odluke ne dopušta pregled svih prostora, carinsko tijelo može odlučiti pregledati samo reprezentativni dio tih prostora ako se uvjerilo da podnositelj zahtjeva primjenjuje iste standarde sigurnosti i zaštite te iste zajedničke standarde i postupke za vođenje evidencija u svim svojim prostorima.

2. Carinska tijela nadležna za donošenje odluke mogu uzeti u obzir rezultate procjena ili revizija provedenih u skladu sa zakonodavstvom Unije ako su ti rezultati relevantni za ispitivanje kriterija iz članka 39. Zakonika.

3. Radi ispitivanja jesu li ispunjeni kriteriji utvrđeni u članku 39. točkama (b), (c) i (e) Zakonika, carinska tijela mogu uzeti u obzir stručne zaključke koje je dostavio podnositelj zahtjeva ako stručnjak koji je sastavio zaključke nije povezan s podnositeljem zahtjeva u smislu članka 127. ove Uredbe.

4. Pri ispitivanju jesu li ispunjeni kriteriji utvrđeni u članku 39. Zakonika carinska tijela u obzir uzimaju posebne značajke gospodarskih subjekata, posebice je li riječ o malom i srednjem poduzeću.

5. Carinsko tijelo nadležno za donošenje odluke dokumentira provjeru kriterija utvrđenih u članku 39. Zakonika te rezultate te provjere.

Članak 30.

Elektronički sustav za status ovlaštenog gospodarskog subjekta (AEO)

(članak 16. stavak 1. Zakonika)

1. Za razmjenu i pohranu informacija koje se odnose na zahtjeve za odobrenje statusa ovlaštenog gospodarskog subjekta (AEO) i izdana odobrenja statusa ovlaštenog gospodarskog subjekta te na bilo koji kasniji događaj ili radnju koja naknadno može utjecati na prvotnu odluku, uključujući poništenje, suspenziju, opoziv ili izmjenu ili rezultate praćenja i ponovne ocjene upotrebljava se elektronički sustav uspostavljen u tu svrhu u skladu s člankom 16. stavkom 1. Zakonika. Nadležno carinsko tijelo stavlja na raspolaganje informacije u tom sustavu bez odlaganja, a najkasnije u roku od sedam dana.

Za razmjenu informacija o zahtjevima i odlukama povezanima s odobrenjem statusa ovlaštenog gospodarskog subjekta upotrebljava se usklađeno sučelje za subjekte iz EU-a koje su zajednički osmislili Komisija i države članice.

2. Ako je primjenjivo, posebice u slučajevima kada je status AEO-a temelj za izdavanje odobrenja, dozvola ili olakšica na temelju drugog zakonodavstva Unije, nadležno carinsko tijelo može dopustiti pristup elektroničkom sustavu iz stavka 1. odgovarajućem nacionalnom tijelu nadležnom za zaštitu civilnog zračnog prometa. Pristupom su obuhvaćeni sljedeći podaci:

Nacionalna tijela nadležna za zaštitu civilnog zračnog prometa koja na raspolaganju imaju te informacije njima se služe isključivo za potrebe odgovarajućih programa za reguliranog agenta ili poznatog pošiljatelja te provode odgovarajuće tehničke i organizacijske mjere za zaštitu tih informacija.

3. Odstupajući od stavka 1. ovog članka, do datuma nadogradnje sustava AEO iz Priloga Provedbenoj odluci 2014/255/EU, države članice upotrebljavaju sustav utvrđen člankom 14.x Uredbe Komisije (EEZ) br. 2454/93.

Članak 31.

Postupak savjetovanja i razmjena informacija između carinskih tijela

(članak 22. Zakonika)

1. Carinsko tijelo nadležno za donošenje odluke može se savjetovati s carinskim tijelima drugih država članica koja su nadležna za mjesto gdje se čuvaju potrebne informacije ili gdje se trebaju provesti provjere za potrebe ispitivanja jednog ili više kriterija utvrđenih u članku 39. Zakonika.

2. Savjetovanje iz stavka 1. obvezno je u sljedećim slučajevima:

3. Odstupajući od roka utvrđenog u članku 14. stavku 1. prvom podstavku drugoj rečenici ove Uredbe, carinsko tijelo dužno je završiti postupak savjetovanja u roku od 80 dana od dana kada je carinsko tijelo nadležno za donošenje odluke dostavilo obavijest o potrebnim uvjetima i kriterijima koje more ispitati konzultirano carinsko tijelo.

4. Ako carinsko tijelo druge države članice raspolaže informacijama bitnima za odobrenje statusa AEO-a, o tim je informacijama dužno obavijestiti carinsko tijelo nadležno za donošenje odluke u roku od 30 dana od dana priopćavanja zahtjeva s pomoću elektroničkog sustava iz članka 30. ove Uredbe.

Članak 32.

Odbijanje zahtjeva

(članak 22. Zakonika)

Odbijanje zahtjeva za status AEO-a ne utječe na postojeće povoljne odluke donesene u pogledu podnositelja zahtjeva u skladu s carinskim zakonodavstvom, osim ako se donošenje tih povoljnih odluka temelji na ispunjenju kriterija za status AEO-a za koje je pri ispitivanju zahtjeva za status AEO-a utvrđeno da nisu ispunjeni.

Članak 33.

Kombinacija obiju vrsta odobrenja

(članak 38. stavak 3. Zakonika)

Ako podnositelj zahtjeva ispunjava uvjete i za izdavanje odobrenja za AEOC i za izdavanje odobrenja za AEOS, carinsko tijelo nadležno za donošenje odluke izdaje kombinirano odobrenje.

Članak 34.

Opoziv odobrenja

(članak 28. Zakonika)

1. Opoziv odobrenja statusa AEO-a ne utječe na povoljne odluke donesene u pogledu iste osobe, osim ako je status AEO-a bio uvjet za povoljnu odluku ili se ta odluka temeljila na kriteriju iz članka 39. Zakonika koji više nije ispunjen.

2. Opoziv ili izmjena povoljne odluke donesene u pogledu korisnika odobrenja ne utječe automatski na odobrenje statusa AEO-a te osobe.

3. Ako je ista osoba AEOC i AEOS te ako se zbog neispunjenja uvjeta utvrđenih u članku 39. točki (d) Zakonika primjenjuje članak 28. Zakonika ili članak 15. ove Uredbe, odobrenje statusa AEOC-a se opoziva, a odobrenje statusa AEOS-a ostaje na snazi.

Ako je ista osoba AEOS i AEOC te ako se zbog neispunjenja uvjeta utvrđenih u članku 39. točki (e) Zakonika primjenjuje članak 28. Zakonika ili članak 15. ove Uredbe, odobrenje statusa AEOS-a se opoziva, a odobrenje statusa AEOC-a ostaje na snazi.

Članak 35.

Praćenje

(članak 23. stavak 5. Zakonika)

1. Carinska tijela država članica bez odlaganja obavješćuju nadležno carinsko tijelo o svim čimbenicima nastalima nakon dodjele statusa ovlaštenoga gospodarskog subjekta koji mogu utjecati na njegovu valjanost ili sadržaj.

2. Nadležno carinsko tijelo sve relevantne informacije koje su mu dostupne stavlja na raspolaganje carinskim tijelima drugih država članica u kojima ovlašteni gospodarski subjekt obavlja aktivnosti povezane s carinom.

3. Ako carinsko tijelo opozove povoljnu odluku donesenu na temelju statusa ovlaštenog gospodarskog subjekta, o tome je dužno obavijestiti carinsko tijelo koje je odobrilo taj status.

4. Ako je AEOS regulirani agent ili poznati pošiljatelj kako su definirani u članku 3. Uredbe (EZ) br. 300/2008 te ispunjava zahtjeve utvrđene u Uredbi (EU) br. 185/2010, nadležno carinsko tijelo mora odgovarajućem nacionalnom tijelu nadležnom za zaštitu civilnog zračnog prometa odmah na raspolaganje staviti sljedeće minimalne informacije o statusu AEO-a kojima raspolaže:

Nacionalna carinska tijela, u dogovoru s odgovarajućim nacionalnim tijelom nadležnim za zaštitu civilnog zračnog prometa, utvrđuju detaljne postupke za razmjenu svih informacija koje nisu obuhvaćene elektroničkim sustavom iz članka 30. ove Uredbe.

Nacionalna tijela nadležna za zaštitu civilnog zračnog prometa koja na raspolaganju imaju te informacije njima se služe isključivo za potrebe odgovarajućih programa za reguliranog agenta ili poznatog pošiljatelja te provode odgovarajuće tehničke i organizacijske mjere za zaštitu tih informacija.

Odjeljak 4.

Provjera robe

Pododjeljak 1.

Carinske provjere i upravljanje rizikom

Članak 36.

Elektronički sustav za upravljanje rizikom i carinske provjere

(članak 16. stavak 1. Zakonika)

1. Za razmjenu i pohranu informacija koje se odnose na priopćivanje bilo kakvih informacija o riziku između carinskih tijela država članica i Komisije upotrebljava se elektronički sustav uspostavljen u tu svrhu u skladu s člankom 16. stavkom 1. Zakonika („carinski sustav za upravljanje rizikom”).

2. Sustav iz stavka 1. primjenjuje se i za priopćivanje među carinskim tijelima te između carinskih tijela i Komisije u provedbi zajedničkih kriterija i standarda za rizike, za zajednička prioritetna područja provjere, upravljanje carinskim krizama, razmjenu informacija o riziku i rezultata analize rizika iz članka 46. stavka 5. Zakonika te razmjenu rezultata carinskih provjera.

Pododjeljak 2.

Ručna i predana prtljaga u zračnom prometu

Članak 37.

Tranzitni letovi

(članak 49. Zakonika)

1. Carinske provjere i formalnosti koje se primjenjuju na ručnu i predanu prtljagu osoba koje putuju iz zračne luke izvan Unije zrakoplovom koji nakon zaustavljanja u zračnoj luci Unije nastavlja put u drugu zračnu luku Unije obavljaju se u zadnjoj međunarodnoj zračnoj luci Unije.

Na ručnu i predanu prtljagu primjenjuju se pravila koja vrijede za prtljagu osoba koje putuju iz treće zemlje osim ako osoba koja nosi takvu prtljagu dokaže da roba sadržana u prtljazi ima status robe Unije.

2. Carinske provjere i formalnosti koje se primjenjuju na ručnu i predanu prtljagu osoba koje putuju iz zračne luke u Uniji zrakoplovom koji se zaustavlja u drugoj zračnoj luci Unije prije nastavljanja puta do zračne luke izvan Unije obavljaju se u prvoj međunarodnoj zračnoj luci u Uniji.

Ručna prtljaga može podlijegati provjeri u zadnjoj međunarodnoj zračnoj luci u Uniji u kojoj je zrakoplov pristao kako bi se utvrdio njezin carinski status robe Unije.

Članak 38.

Tranzitni letovi u poslovnim i turističkim zrakoplovima

(članak 49. Zakonika)

Carinske provjere i formalnosti koje se primjenjuju na prtljagu osoba u poslovnim ili turističkim zrakoplovima obavljaju se u sljedećim zračnim lukama:

Članak 39.

Dolazni transferni letovi

(članak 49. Zakonika)

1. Ako se prtljaga koja je zrakoplovom iz zračne luke izvan Unije prispjela u zračnu luku Unije pretovaruje u toj zračnoj luci Unije u drugi zrakoplov koji nastavlja let unutar Unije, primjenjuju se stavci 2. i 3.

2. Carinske provjere i formalnosti koje se primjenjuju na predanu prtljagu obavljaju se u zadnjoj međunarodnoj odredišnoj zračnoj luci Unije za let unutar Unije. Međutim, carinske provjere i formalnosti koje se primjenjuju na predanu prtljagu prispjelu iz zračne luke izvan Unije koja se u međunarodnoj zračnoj luci Unije pretovaruje u zrakoplov koji leti u drugu međunarodnu zračnu luku u Uniji na državnom području iste države članice mogu se obavljati u međunarodnoj zračnoj luci Unije u kojoj se predana prtljaga pretovaruje.

Carinske provjere i formalnosti koje se primjenjuju na predanu prtljagu u iznimnim se slučajevima i dodatno uz provjere i formalnosti iz prvog podstavka mogu obavljati u prvoj međunarodnoj zračnoj luci Unije ako se pokažu potrebnima nakon provjere ručne prtljage.

3. Carinske provjere i formalnosti koje se primjenjuju na ručnu prtljagu obavljaju se u prvoj međunarodnoj zračnoj luci Unije.

Dodatne carinske provjere i formalnosti koje se primjenjuju na ručnu prtljagu mogu se obavljati u odredišnoj zračnoj luci leta unutar Unije samo u iznimnim slučajevima ako se pokažu potrebnima nakon provjere predane prtljage.

Članak 40.

Odlazni transferni letovi

(članak 49. Zakonika)

1. Ako se prtljaga utovarena u zračnoj luci Unije u zrakoplov koji nastavlja let unutar Unije u drugoj zračnoj luci Unije pretovari u drugi zrakoplov čije je odredište zračna luka izvan Unije, primjenjuju se stavci 2. i 3.

2. Carinske provjere i formalnosti koje se primjenjuju na predanu prtljagu obavljaju se u prvoj polazišnoj međunarodnoj zračnoj luci Unije. Međutim, carinske provjere i formalnosti koje se primjenjuju na predanu prtljagu koja je utovarena u zrakoplov u međunarodnoj zračnoj luci Unije i pretovarena u drugoj međunarodnoj zračnoj luci Unije na državnom području iste države članice u zrakoplov čije je odredište zračna luka izvan Unije mogu se obavljati u međunarodnoj zračnoj luci Unije u kojoj se predana prtljaga pretovaruje.

Carinske provjere i formalnosti koje se primjenjuju na predanu prtljagu u iznimnim se slučajevima i dodatno uz provjere i formalnosti iz prvog podstavka mogu obavljati u zadnjoj međunarodnoj zračnoj luci Unije ako se pokažu potrebnima nakon provjere ručne prtljage.

3. Carinske provjere i formalnosti koje se primjenjuju na ručnu prtljagu obavljaju se u zadnjoj međunarodnoj zračnoj luci Unije.

Dodatne carinske provjere i formalnosti koje se primjenjuju na ručnu prtljagu mogu se obavljati u polazišnoj zračnoj luci leta unutar Unije samo u iznimnim slučajevima ako se pokažu potrebnima nakon provjere predane prtljage.

Članak 41.

Pretovar u turistički ili poslovni zrakoplov

(članak 49. Zakonika)

1. Sve carinske provjere i formalnosti koje se primjenjuju na prtljagu pristiglu u zračnu luku Unije redovnim ili čarter letom iz zračne luke izvan Unije koja se u toj zračnoj luci pretovaruje u turistički ili poslovni zrakoplov koji nastavlja let unutar Unije obavljaju se u odredišnoj zračnoj luci redovnog ili čarter leta.

2. Carinske provjere i formalnosti koje se primjenjuju na prtljagu utovarenu u zračnoj luci Unije u turistički ili poslovni zrakoplov koji nastavlja let unutar Unije s namjerom da se pretovari u drugoj zračnoj luci Unije na redovni ili čarter let s odredištem u zračnoj luci izvan Unije obavljaju se u polazišnoj zračnoj luci redovnog ili čarter leta.

Članak 42.

Pretovar između zračnih luka na državnom području iste države članice

(članak 49. Zakonika)

Carinska tijela mogu provoditi provjere sljedeće prtljage u međunarodnoj zračnoj luci Unije u kojoj se predana prtljaga pretovaruje:

Članak 43.

Mjere za sprečavanje nezakonitog pretovara

(članak 49. Zakonika)

Države članice osiguravaju:

Članak 44.

Naljepnica za označavanje prtljage

(članak 49. Zakonika)

Predana prtljaga registrirana u zračnoj luci Unije označava se naljepnicom koja se stavlja na prtljagu. Ogledni primjerak i tehničke značajke naljepnice navedeni su u Prilogu 12-03.

Članak 45.

Popis međunarodnih zračnih luka Unije

(članak 49. Zakonika)

Svaka država članica Komisiji dostavlja popis svojih međunarodnih zračnih luka Unije te Komisiju obavješćuje o svakoj promjeni tog popisa.

Pododjeljak 3.

Prtljaga u pomorskom prometu

Članak 46.

Plovila za razonodu

(članak 49. Zakonika)

Carinske provjere i formalnosti koje se primjenjuju na prtljagu osoba u plovilima za razonodu obavljaju se u svim lukama pristajanja u Uniji bez obzira na podrijetlo i odredište plovila. Plovilo za razonodu jest rekreacijsko plovilo definirano u Direktivi 94/25/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (11).

Članak 47.

Prekrcaji u transferu

(članak 49. Zakonika)

Carinske provjere i formalnosti koje se primjenjuju na prtljagu osoba koje koriste pomorsku uslugu koju obavlja isto plovilo i koja se sastoji od uzastopnih prijevoza koji započinju, zaustavljaju se ili završavaju u luci izvan Unije obavlja se u bilo kojoj luci Unije u kojoj se prtljaga utovaruje ili istovaruje.

POGLAVLJE 3.

Konverzija valute

Članak 48.

Odredbe o deviznom tečaju za tarifno razvrstavanje

(članak 53. Zakonika)

1. Vrijednost eura, ako je to potrebno u skladu s člankom 53. stavkom 1. točkom (b) Zakonika, utvrđuje se jednom mjesečno.

Primjenjuje se najnoviji devizni tečaj koji je odredila Europska središnja banka prije predzadnjeg dana u mjesecu, a koji se primjenjuje tijekom čitavog sljedećeg mjeseca.

Međutim, ako se stopa koja se primjenjuje na početku mjeseca za više od 5 % razlikuje od stope koju je odredila Europska središnja banka prije 15. dana istog mjeseca, od 15. dana u mjeseca do kraja mjeseca primjenjuje se ta stopa Europske središnje banke.

2. Ako je potrebna konverzija valute iz bilo kojeg razloga iz članka 53. stavka 2. Zakonika, primjenjuje se protuvrijednost eura u nacionalnoj valuti prema stopi koju je odredila Europska središnja banka prvog radnog dana listopada; ta se stopa primjenjuje od 1. siječnja sljedeće godine.

3. Za iznos utvrđen u eurima države članice mogu održavati nepromijenjenu protuvrijednost u nacionalnoj valuti ako je u trenutku godišnjeg usklađenja promjena nastala konverzijom tog iznosa bude manja od 5 % vrijednosti izražene u nacionalnoj valuti.

Iznos dobiven konverzijom države članice mogu zaokružiti na najbližu višu ili nižu decimalnu vrijednost.

GLAVA II.

ČIMBENICI NA TEMELJU KOJIH SE PRIMJENJUJE UVOZNA ILI IZVOZNA CARINA TE DRUGE MJERE U VEZI S TRGOVINOM ROBOM

POGLAVLJE 1.

Zajednička carinska tarifa i razvrstavanje robe u Carinsku tarifu

Odjeljak 1.

Upravljanje carinskim kvotama

Članak 49.

Opća pravila o ujednačenom upravljanju carinskim kvotama

(članak 56. stavak 4. Zakonika)

1. Carinskim kvotama otvorenima u skladu sa zakonodavstvom Unije koje se odnosi na način upravljanja iz ovog članka i iz članaka 50. do 54. ove Uredbe upravlja se prema kronološkom redoslijedu datuma prihvaćanja carinskih deklaracija za puštanje u slobodni promet.

2. U zakonodavstvu Unije svaka je carinska kvota identificirana rednim brojem, čime se olakšava upravljanje.

3. Za potrebe ovog odjeljka smatra se da su deklaracije za puštanje u slobodni promet koje carinska tijela prihvate 1., 2. ili 3. siječnja prihvaćene 3. siječnja iste godine. Međutim, ako je jedan od tih dana subota ili nedjelja, smatra se da su deklaracije prihvaćene 4. siječnja te godine.

4. Za potrebe ovog odjeljka radnim danima smatraju se dani koji nisu državni praznici za institucije Unije u Bruxellesu.

Članak 50.

Nadležnosti carinskih tijela država članica u pogledu ujednačenog upravljanja carinskim kvotama

(članak 56. stavak 4. Zakonika)

1. Carinska tijela ispituju je li zahtjev kojim deklarant u carinskoj deklaraciji za puštanje u slobodni promet traži dodjelu carinske kvote valjan u skladu sa zakonodavstvom Unije o otvaranju carinske kvote.

2. Ako carinska tijela prihvate carinsku deklaraciju za puštanje u slobodni promet s valjanim zahtjevom deklaranta za dodjelu carinske kvote te ako im se dostave sve priložene isprave potrebne za dodjelu carinske kvote, carinska tijela bez odlaganja prosljeđuju zahtjev Komisiji navodeći datum prihvaćanja carinske deklaracije i točan iznos za koji se podnosi zahtjev.

Članak 51.

Dodjeljivanje količina u okviru carinskih kvota

(članak 56. stavak 4. Zakonika)

1. Komisija dodjeljuje količine radnim danima. Međutim, Komisija može odlučiti da na određeni radni dan ne dodjeli količine uz uvjet da se o tome prethodno obavijeste nadležna tijela država članica.

2. Količine u okviru carinskih kvota mogu se dodijeliti najranije drugog radnog dana nakon datuma prihvaćanja carinske deklaracije u kojoj je deklarant podnio zahtjev za dodjelu carinske kvote.

Komisija pri svakom dodjeljivanju količina uzima u obzir sve neodgovorene zahtjeve za dodjelu carinskih kvota na temelju carinskih deklaracija prihvaćenih do dva radna dana prije dana dodjeljivanja količina, a koje su carinska tijela poslala u sustav iz članka 54. ove Uredbe.

3. Komisija za svaku carinsku kvotu dodjeljuje količine na temelju zaprimljenih zahtjevâ za dodjelu carinskih kvota prema kronološkom redoslijedu datumâ prihvaćanja relevantnih carinskih deklaracija i pod uvjetom da to dopušta preostali saldo carinskih kvota.

4. Ako je na dan dodjeljivanja količina zbroj količina iz svih zahtjeva za dodjelu carinske kvote koji se odnose na deklaracije koje su prihvaćene isti dan veći od preostalog salda carinske kvote, Komisija dodjeljuje količine s obzirom na te zahtjeve proporcionalno zahtijevanim količinama.

5. Pri otvaranju nove carinske kvote, Komisija dodjeljuje količine u okviru te carinske kvote najranije 11. radnog dana nakon dana objave akta Unije o otvaranju te carinske kvote.

Članak 52.

Poništavanje zahtjevâ i povrati neiskorištenih dodijeljenih količina u okviru carinskih kvota

(članak 56. stavak 4. Zakonika)

1. Svaku pogrešno dodijeljenu količinu carinska tijela odmah vraćaju u elektronički sustav iz članka 54. ove Uredbe. Međutim, obveza povrata ne primjenjuje se ako se pogrešna dodjela u iznosu carinskog duga manjeg od 10 EUR otkrije nakon prvih mjesec dana od isteka valjanosti predmetne carinske kvote.

2. Ako carinska tijela ponište carinsku deklaraciju za robu koja je predmet zahtjeva za dodjelu carinske kvote prije nego što Komisija dodijeli zahtijevanu količinu, carinska tijela poništavaju cijeli zahtjev za dodjelu carinske kvote.

Ako je Komisija već dodijelila zahtijevanu količinu na temelju poništene carinske deklaracije, carinsko tijelo odmah vraća dodijeljenu količinu u elektronički sustav iz članka 54. ove Uredbe.

Članak 53.

Kritični status carinskih kvota

(članak 56. stavak 4. Zakonika)

1. Za potrebe članka 153. Delegirane uredbe (EU) 2015/2446 carinska kvota smatra se kritičnom čim se iskoristi 90 % ukupne količine carinske kvote.

2. Odstupajući od stavka 1., carinska kvota smatra se kritičnom od datuma otvaranja u svakom od sljedećih slučajeva:

3. Carinska kvota čija je jedina namjena primjena zaštitne mjere ili mjere koja je posljedica suspenzije koncesija kako je predviđeno Uredbom (EU) br. 654/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (12) smatra se kritičnom čim se iskoristi 90 % ukupne količine, neovisno jesu li u prethodne dvije godine otvorene istovrijedne carinske kvote.

Članak 54.

Elektronički sustav za upravljanje carinskim kvotama

(članak 16. stavak 1. i članak 56. stavak 4. Zakonika)

1. Kada je riječ o upravljanju carinskim kvotama, elektronički sustav uspostavljen u skladu s člankom 16. stavkom 1. Zakonika upotrebljavat će se za:

2. Komisija u tom sustavu stavlja na raspolaganje informacije o rezultatima dodjele količina.

Odjeljak 2.

Nadzor puštanja robe u slobodni promet ili izvoza robe

Članak 55.

Opća pravila o nadzoru puštanja robe u slobodni promet ili izvoza robe

(članak 56. stavak 5. Zakonika)

1. Ako Komisija odredi da određena roba podliježe nadzoru pri puštanju u slobodni promet ili pri izvozu, ona pravovremeno, prije nego što zahtjev za nadzor postane primjenjiv, carinskim tijelima dostavlja oznake KN te robe i podatke potrebne za provedbu nadzora.

Popis podataka koje bi Komisija mogla zahtijevati za potrebe nadzora nalazi se u Prilogu 21-01.

2. Ako je odlučeno da određena roba podliježe nadzoru pri puštanju u slobodni promet ili pri izvozu, carinska tijela barem jednom tjedno Komisiji dostavljaju podatke o carinskim deklaracijama za relevantni postupak.

Ako se roba pušta u slobodni promet u skladu s člankom 194. stavkom 1. Zakonika, carinska tijela dostavljaju podatke Komisiji bez odlaganja.

3. Podatke iz stavka 1. koje su dostavila carinska tijela Komisija otkriva samo u agregiranom obliku i samo korisnicima koji su ovlašteni u skladu s člankom 56. stavkom 2. ove Uredbe.

4. Ako je roba stavljena u carinski postupak na temelju pojednostavnjene deklaracije iz članka 166. Zakonika ili unosom u evidencije deklaranta iz članka 182. Zakonika te ako podaci koje zahtijeva Komisija nisu bili dostupni u trenutku puštanja robe u slobodni promet u skladu s člankom 194. stavkom 1. Zakonika, carinska tijela te podatke dostavljaju Komisiji bez odlaganja nakon zaprimanja dopunske deklaracije koja je podnesena u skladu s člankom 167. Zakonika.

5. Ako se od obveze podnošenja dopunske deklaracije odustane u skladu s člankom 167. stavkom 3. Zakonika ili ako je dopunska deklaracija podnesena ili učinjena dostupnom u skladu s člankom 225. ove Uredbe, korisnik odobrenja barem jednom mjesečno carinskim tijelima šalje podatke koje zahtijeva Komisija ili ona te podatke prikupljaju iz sustava deklaranta.

Carinska tijela bez odlaganja unose te podatke u elektronički sustav iz članka 56. ove Uredbe.

6. Odstupajući od stavka 1. ovog članka, do datuma puštanja u uporabu prve faze nadogradnje sustava iz članka 56. stavka 1. te nacionalnih sustava za uvoz i izvoz iz Priloga Provedbenoj odluci 2014/255/EU, popis podataka koje Komisija može tražiti za potrebe nadzora utvrđen je u Prilogu 21-02.

Članak 56.

Elektronički sustav za nadzor puštanja robe u slobodni promet ili izvoza robe

(članak 16. stavak 1. i članak 56. stavak 5. Zakonika)

1. Za nadzor puštanja robe u slobodni promet ili izvoza robe primjenjuje se elektronički sustav uspostavljen u skladu s člankom 16. stavkom 1. Zakonika koji se upotrebljava za prijenos i pohranu sljedećih podataka:

2. Komisija može ovlastiti korisnike za pristup elektroničkom sustavu iz stavka 1. na temelju zahtjevâ država članica.

3. Odstupajući od stavka 1. ovog članka, do datuma puštanja u uporabu prve faze nadogradnje sustava iz Priloga Provedbenoj odluci 2014/255/EU, za prijenos i pohranu podataka iz točaka (a) i (b) tog stavka upotrebljava se Komisijin sustav Surveillance 2.

POGLAVLJE 2.

Podrijetlo robe

Odjeljak 1.

Dokaz o nepovlaštenom podrijetlu

Članak 57.

Potvrda o podrijetlu za proizvode koji podliježu posebnim nepovlaštenim uvoznim režimima

(članak 61. stavci 1. i 2. Zakonika)

1. Potvrda o podrijetlu koja se odnosi na proizvode s podrijetlom iz treće zemlje za koje su uvedeni posebni nepovlašteni uvozni režimi izdaje se, ako se ti režimi odnose na ovaj članak, na obrascu iz Priloga 22-14 u skladu s tamo navedenim tehničkim specifikacijama.

2. Potvrde o podrijetlu izdaju nadležna tijela treće zemlje iz koje potječu proizvodi na koje se primjenjuju posebni nepovlašteni uvozni režimi ili drugo pouzdano tijelo koje su navedena nadležna tijela za to propisno ovlastila (tijela izdavatelji), pod uvjetom da je podrijetlo proizvodâ utvrđeno u skladu s člankom 60. Zakonika.

Tijela izdavatelji čuvaju presliku svake izdane potvrde o podrijetlu.

3. Potvrde o podrijetlu izdaju se prije nego što se proizvodi na koje se odnose deklariraju za izvoz u trećoj zemlji podrijetla.

4. Odstupajući od stavka 3., potvrde o podrijetlu mogu se iznimno izdati nakon izvoza proizvoda na koje se odnose ako u vrijeme izvoza nisu mogle biti izdane zbog pogreške, nenamjernog propusta ili posebnih okolnosti.

Tijela izdavatelji ne mogu naknadno izdati potvrdu o podrijetlu predviđenu stavkom 1. dok se nisu uvjerila da podaci iz zahtjeva izvoznika odgovaraju onima u odgovarajućem izvoznom spisu.

Članak 58.

Dostavljanje informacija u okviru administrativne suradnje u području posebnih nepovlaštenih uvoznih režima

(članak 61. Zakonika)

1. Ako je posebnim nepovlaštenim uvoznim režimima za određene proizvode predviđena uporaba potvrde o podrijetlu iz članka 57. ove Uredbe, uporaba takvih režima podliježe uspostavljanju postupka administrativne suradnje, osim ako je u predmetnim režimima drukčije naznačeno.

Za potrebe uspostavljanja postupka administrativne suradnje predmetne treće zemlje Komisiji prosljeđuju:

Komisija navedene podatke šalje nadležnim tijelima država članica.

2. Ako treća zemlja Komisiji ne pošalje podatke iz stavka 1., nadležna tijela u Uniji odbijaju primjenu posebnog nepovlaštenog uvoznog režima.

Članak 59.

Naknadna provjera potvrda o podrijetlu za proizvode koji podliježu posebnim nepovlaštenim uvoznim režimima

(članak 61. Zakonika)

1. Provjera potvrda o podrijetlu iz članka 57. ove Uredbe provodi se u skladu s ovim člankom nakon prihvaćanja carinske deklaracije (naknadna provjera).

2. Ako carinska tijela imaju opravdane sumnje u vjerodostojnost potvrde o podrijetlu ili točnost podataka koje sadržava te provedu nasumične naknadne provjere, od tijela iz članka 58. stavka 1. točke (b) ove Uredbe traže da provjeri je li predmetna potvrda o podrijetlu vjerodostojna i/ili je li deklarirano podrijetlo utvrđeno pravilno i u skladu s člankom 60. Zakonika.

U tu svrhu carinska tijela vraćaju potvrdu o podrijetlu ili njezinu presliku tijelu iz članka 58. stavka 1. točke (b) ove Uredbe. Ako je uz deklaraciju dostavljen i račun, uz vraćenu potvrdu o podrijetlu prilaže se originalni račun ili njegova preslika.

Carinska tijela prema potrebi navode razloge za naknadnu provjeru i dostavljaju sve podatke kojima raspolažu i koji ukazuju na to da su podaci iz potvrde o podrijetlu netočni ili da potvrda o podrijetlu nije vjerodostojna.

3. Tijelo iz članka 58. stavka 1. točke (b) ove Uredbe što je prije moguće obavješćuje carinska tijela o rezultatima provjera.

Ako odgovor ne stigne u roku od šest mjeseci od slanja zahtjeva u skladu sa stavkom 2., carinska tijela odbijaju primjenu posebnog nepovlaštenog uvoznog režima na predmetne proizvode.

Odjeljak 2.

Povlašteno podrijetlo

Članak 60.

Za potrebe ovog odjeljka primjenjuju se definicije iz članka 37. Delegirane uredbe (EU) 2015/2446.

Pododjeljak 1.

Postupci za pojednostavnjivanje izdavanja i sastavljanja dokaza o podrijetlu

Članak 61.

Izjave dobavljača i njihova uporaba

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Kada dobavljač za potrebe odredaba kojima se uređuje povlaštena trgovina između Unije i određenih zemalja ili teritorija (status povlaštenog podrijetla) izvozniku ili subjektu dostavlja podatke potrebne za utvrđivanje statusa robe s podrijetlom, dobavljač to čini s pomoću izjave dobavljača.

Za svaku pošiljku robe sastavlja se zasebna izjava dobavljača osim u slučajevima predviđenima člankom 62. ove Uredbe.

2. Dobavljač izjavu daje na računu koji se odnosi na predmetnu pošiljku, na dostavnici ili drugoj komercijalnoj ispravi na kojoj je roba opisana dovoljno podrobno kako bi se mogla prepoznati.

3. Dobavljač izjavu može dostaviti u bilo kojem trenutku, čak i nakon što je roba isporučena.

Članak 62.

Dugoročna izjava dobavljača

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Ako dobavljač izvozniku ili subjektu redovito isporučuje pošiljke robe i ako se očekuje da status robe s podrijetlom svih tih pošiljaka bude isti, dobavljač može dostaviti jedinstvenu izjavu kojom su obuhvaćene naknadne pošiljke te robe (dugoročna izjava dobavljača). Dugoročna izjava dobavljača može imati rok valjanosti do dvije godine od datuma sastavljanja.

2. Dugoročna izjava dobavljača može se sastaviti tako da ima retroaktivni učinak na robu koja je isporučena prije sastavljanja izjave. Takva dugoročna izjava dobavljača može imati rok valjanosti do godinu dana prije datuma njezina sastavljanja. Rok valjanosti istječe na dan sastavljanja dugoročne izjave dobavljača.

3. U slučaju da dugoročna izjava dobavljača nije valjana u pogledu nekih ili svih pošiljaka robe koja je isporučena ili koja se treba isporučiti, dobavljač bez odlaganja o tome obavješćuje predmetnog izvoznika ili subjekta.

Članak 63.

Sastavljanje izjave dobavljača

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Za proizvode kojima je dodijeljen status povlaštenog podrijetla izjave dobavljača sastavljaju se kako je predviđeno u Prilogu 22-15. Međutim, dugoročne izjave dobavljača za te proizvode sastavljaju se kako je predviđeno u Prilogu 22-16.

2. Izjave dobavljača za proizvode koji su podvrgnuti obradi ili preradi u Uniji, pri čemu im nije dodijeljen status povlaštenog podrijetla, sastavljaju se kako je predviđeno u Prilogu 22-17. Međutim, dugoročne izjave dobavljača za te proizvode sastavljaju se kako je predviđeno u Prilogu 22-18.

3. Na izjavi dobavljača mora stajati vlastoručni potpis dobavljača. Međutim, ako se i izjava dobavljača i račun izdaju u elektroničkom obliku, mogu se elektronički ovjeriti ili dobavljač izvozniku ili subjektu može dati pisanu izjavu kojom preuzima potpunu odgovornost za svaku izjavu dobavljača kojom je on identificiran kao da ju je vlastoručno potpisao.

Članak 64.

Izdavanje informativnih potvrda INF 4

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Carinska tijela mogu od izvoznika ili subjekta tražiti da od dobavljača zatraži informativnu potvrdu INF 4 kojom se potvrđuje točnost i vjerodostojnost izjave dobavljača.

2. Na zahtjev dobavljača informativnu potvrdu INF 4 izdaju carinska tijela države članice u kojoj je sastavljena izjava dobavljača na obrascu iz Priloga 22-02 u skladu s tamo utvrđenim tehničkim specifikacijama. Carinska tijela mogu tražiti bilo kakav dokaz i provoditi kontrole knjigovodstvenih evidencija dobavljača ili druge provjere koje smatraju primjerenima.

3. Carinska tijela dobavljaču izdaju informativnu potvrdu INF 4 u roku od 90 dana od zaprimanja njegova zahtjeva na kojem navode je li izjava dobavljača točna i vjerodostojna.

4. Carinsko tijelo kojem je podnesen zahtjev za izdavanje informativne potvrde INF 4 čuva obrazac zahtjeva najmanje tri godine ili, prema potrebi, duže kako bi osiguralo poštovanje odredaba kojima je uređena povlaštena trgovina između Unije i određenih zemalja ili teritorija.

Članak 65.

Administrativna suradnja među državama članicama

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

Carinska tijela uzajamno si pomažu pri provjeri točnosti podataka dostavljenih u izjavama dobavljača.

Članak 66.

Provjere izjava dobavljača

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Ako izvoznik ne može dostaviti informativnu potvrdu INF 4 u roku od 120 dana od zahtjeva carinskih tijela, carinska tijela države članice izvoza mogu od carinskih tijela države članice u kojoj je sastavljena izjava dobavljača tražiti da potvrde podrijetlo predmetnih proizvoda za potrebe odredaba kojima je uređena povlaštena trgovina između Unije i određenih zemalja.

2. Za potrebe stavka 1. carinska tijela države članice izvoza carinskim tijelima države članice u kojoj je sastavljena izjava dobavljača šalju sve dostupne podatke i isprave te navode razloge za svoju istragu.

3. Za potrebe stavka 1. carinska tijela države članice u kojoj je sastavljena izjava dobavljača mogu od dobavljača zahtijevati dokaze ili provesti odgovarajuće provjere te izjave.

4. Carinska tijela koja zahtijevaju provjeru obavješćuju se o njezinom ishodu što je prije moguće s pomoću informativne potvrde INF 4.

5. Ako u roku od 150 dana od slanja zahtjeva za provjeru ne stigne odgovor ili ako odgovor ne sadržava dovoljno podataka na temelju kojih bi se moglo utvrditi podrijetlo predmetnih proizvoda, carinska tijela zemlje izvoza dokaz o podrijetlu koji je utvrđen na temelju izjave dobavljača proglašavaju nevažećim.

Članak 67.

Odobrenje statusa ovlaštenog izvoznika

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Ako je povlaštenim režimom koji Unija ima s trećom zemljom predviđeno da dokaz o podrijetlu mora imati oblik izjave na računu ili deklaracije o podrijetlu koju sastavlja ovlašteni izvoznik, izvoznici s poslovnim nastanom na carinskom području Unije mogu podnijeti zahtjev za odobrenje statusa ovlaštenog izvoznika za potrebe sastavljanja i zamjene tih deklaracija.

2. Članak 11. stavak 1. točka (d) te članci 16., 17. i 18. Delegirane uredbe (EU) 2015/2446 o uvjetima za prihvaćanje zahtjeva i suspenziji odluka te članci 10. i 15. ove Uredbe o uporabi elektroničkih sredstava za razmjenu i pohranu podataka i opozivu povoljnih odluka u vezi sa zahtjevima i odlukama ne primjenjuju se na odluke koje se odnose na odobrenja za ovlaštene izvoznike.

3. Odobrenja za ovlaštene izvoznike izdaju se samo osobama koje ispunjavaju uvjete predviđene odredbama o podrijetlu iz sporazuma koje je Unija sklopila s određenim zemljama ili teritorijima izvan carinskog područja Unije ili iz mjera koje je Unija jednostrano donijela u odnosu na te zemlje ili teritorije.

4. Carinska tijela ovlaštenom izvozniku dodjeljuju broj carinskog odobrenja koji se navodi na dokazima o povlaštenom podrijetlu. Ispred broja carinskog odobrenja stoji oznaka ISO 3166-1-alpha-2 države članice koja izdaje odobrenje.

5. Komisija predmetnim trećim zemljama prosljeđuje adrese carinskih tijela nadleženih za kontrolu dokaza o povlaštenom podrijetlu koje sastavljaju ovlašteni izvoznici.

6. Ako u primjenjivom povlaštenom režimu nije točno određen oblik izjava na računu ili deklaracija o podrijetlu, te se izjave sastavljaju na temelju obrasca iz Priloga 22-09.

7. Ako u primjenjivom povlaštenom režimu nije točno određen vrijednosni prag do kojeg izvoznik koji nije ovlašteni izvoznik može sastaviti izjavu na računu ili deklaraciju o podrijetlu, tada je vrijednosni prag 6 000 EUR za svaku pošiljku.

Članak 68.

Registracija izvoznika izvan okvira OSP-a Unije

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Ako Unija ima povlašteni režim s trećom zemljom kojim je predviđeno da izvoznik može popuniti ispravu o podrijetlu u skladu s relevantnim zakonodavstvom Unije, izvoznik s poslovnim nastanom na carinskom području Unije može u tu svrhu podnijeti zahtjev za registraciju. Pododjeljci 2. do 9. ovog odjeljka primjenjuju se mutatis mutandis.

2. Za potrebe ovog članka, članak 11. stavak 1. točka (d) i članci 16., 17. i 18. Delegirane uredbe (EU) 2015/2446 o uvjetima za prihvaćanje zahtjeva i suspenziji odluka te članci 10. i 15. ove Uredbe ne primjenjuju se. Zahtjevi i odluke u vezi s ovim člankom ne razmjenjuju se i ne pohranjuju u elektroničkom informacijskom i komunikacijskom sustavu kako je predviđeno člankom 10. ove Uredbe.

3. Komisija trećoj zemlji s kojom Unija ima povlašteni režim priopćava adrese carinskih tijela nadležnih za provjeru isprave o podrijetlu koju popunjava registrirani izvoznik u Uniji u skladu s ovim člankom.

4. Ako u primjenjivom povlaštenom režimu nije točno određen vrijednosni prag do kojeg izvoznik koji nije registrirani izvoznik može popuniti ispravu o podrijetlu, tada je vrijednosni prag 6 000 EUR za svaku pošiljku.

5. Do datumâ puštanja u uporabu sustava registriranih izvoznika (REX) iz Priloga Provedbenoj odluci 2014/255/EU primjenjuju se sljedeće odredbe:

a njegov se broj odobrenja za ovlaštenog izvoznika upotrebljava kao broj registriranog izvoznika.

Od datumâ primjene sustava registriranih izvoznika (REX), izvoznika iz prvog podstavka točke (a) ili točke (b), koji želi nastaviti djelovati kao registrirani izvoznik u skladu sa stavkom 1., registrira se u taj sustav.

Članak 69.

Zamjena dokaza o povlaštenom podrijetlu koji su izdani ili sastavljeni izvan okvira OSP-a Unije

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Ako proizvodi s podrijetlom obuhvaćeni dokazom o povlaštenom podrijetlu koji je izdan ili sastavljen prethodno za potrebe povlaštene tarifne mjere iz članka 56. stavka 2. točke (d) ili (e) Zakonika, koja nije mjera OSP-a Unije, još nisu pušteni u slobodni promet te koji su stavljeni u postupak nadzora carinskog ureda Unije, izvorni dokaz o podrijetlu može se zamijeniti jednim zamjenskim dokazom ili više njih za potrebe slanja svih ili nekih od tih proizvoda drugdje unutar Unije.

2. Ako se za potrebe povlaštene tarifne mjere iz stavka 1. kao dokaz o podrijetlu zahtijeva potvrda o prometu robe EUR.1, neka druga potvrda o podrijetlu koju izdaje državno tijelo, izjava o podrijetlu ili izjava na računu, zamjenski dokaz o podrijetlu izdaje se ili sastavlja u obliku jedne od sljedećih isprava:

3. Ako se zamjenski dokaz o podrijetlu izdaje u skladu sa stavkom 2. točkom (d), ovjera carinskog ureda koji izdaje zamjensku potvrdu o prometu robe EUR.1 upisuje se u polje 11. potvrde. Podaci u polju 4. potvrde koji se odnose na zemlju podrijetla moraju biti istovjetni podacima u izvornom dokazu o podrijetlu. Polje 12. potpisuje ponovni pošiljatelj. Ponovni pošiljatelj koji potpisuje polje 12. u dobroj vjeri nije odgovoran za točnost podataka upisanih u izvorni dokaz o podrijetlu.

Carinski ured od kojeg se traži izdavanje zamjenske potvrde na izvorni dokaz o podrijetlu ili na njegov privitak upisuje težinu, brojeve, vrstu proizvoda koji se šalju dalje i njihovu zemlju odredišta, kao i serijske brojeve odgovarajuće zamjenske potvrde ili zamjenskih potvrda. Izvornu potvrdu o podrijetlu mora čuvati najmanje tri godine.

4. Ako se za potrebe povlaštene tarifne mjere iz stavka 1. kao dokaz o podrijetlu zahtijeva izjava o podrijetlu, zamjenski dokaz o podrijetlu sastavlja ponovni pošiljatelj u obliku zamjenske izjave.

Ako ukupna vrijednost proizvoda pošiljke za koje je sastavljen dokaz o podrijetlu ne premašuje primjenjivi vrijednosni prag, ponovni pošiljatelj dijelova pošiljke ne mora sam biti registrirani izvoznik da bi mogao sastaviti zamjenske izjave o podrijetlu.

Ako ukupna vrijednost proizvoda pošiljke za koje je sastavljen dokaz o podrijetlu premašuje primjenjivi vrijednosni prag, ponovni pošiljatelj može sastaviti zamjensku izjavu o podrijetlu samo ako ispunjava jedan od sljedećih uvjeta:

Pododjeljak 2.

Obveze zemalja korisnica u okviru OSP-a Unije

Članak 70.

Obveza osiguravanja administrativne suradnje u okviru sustava REX

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Kako bi se osigurala pravilna primjena OSP-a zemlje korisnice obvezuju se:

2. Suradnja navedena u stavku 1. točki (b) sastoji se od:

3. Da bi imale pravo primjenjivati sustav registriranih izvoznika, zemlje korisnice Komisiji podnose obvezujuću izjavu iz stavka 1. najmanje tri mjeseca prije datuma na koji namjeravaju započeti registraciju izvoznika.

4. Ako se zemlja ili teritorij isključe iz Priloga II. Uredbi (EU) br. 978/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (13), obveza osiguravanja administrativne suradnje utvrđena u članku 55. stavku 8. Delegirane uredbe (EU) 2015/2446 i člancima 72., 80. i 108. ove Uredbe i dalje se primjenjuje na tu zemlju ili teritorij tijekom razdoblja od tri godine od datuma njihova isključivanja iz tog Priloga.

Članak 71.

Postupci i metode administrativne suradnje primjenjivi za izvoz uz uporabu potvrde o podrijetlu Form A i izjave na računu

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Svaka zemlja korisnica ispunjava ili osigurava ispunjavanje:

2. Nadležna tijela zemalja korisnica surađuju s Komisijom ili državama članicama, prije svega:

3. Ako je u zemlji korisnici imenovano tijelo nadležno za izdavanje potvrda o podrijetlu Form A te se provjeravaju dokumentarni dokazi o podrijetlu i izdaju potvrde o podrijetlu Form A za izvoz u Uniju, smatra se da je ta zemlja korisnica prihvatila uvjete utvrđene u stavku 1.

4. Ako je određena zemlja stekla ili ponovno stekla status zemlje korisnice u pogledu proizvodâ iz Uredbe (EU) br. 978/2012, roba podrijetlom iz te zemlje ostvaruje pravo na pogodnosti općeg sustava povlastica pod uvjetom da je izvezena iz zemlje korisnice na datum ili nakon datuma iz članka 73. stavka 2. ove Uredbe.

5. Ako se zemlja ili teritorij isključe iz Priloga II. Uredbi (EU) br. 978/2012, obveza osiguravanja administrativne suradnje utvrđena u članku 55. Delegirane uredbe (EU) 2015/2446 i člancima 110. i 111. ove Uredbe i dalje se primjenjuje na tu zemlju ili teritorij tijekom razdoblja od tri godine od datuma njihova isključivanja iz tog Priloga.

6. Obveze iz stavka 5. primjenjuju se na Singapur tijekom razdoblja od tri godine od 1. siječnja 2014.

Članak 72.

Obveze obavješćivanja primjenjive nakon datuma primjene sustava registriranih izvoznika (REX)

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Države korisnice Komisiji priopćavaju imena i adrese te kontaktne podatke tijela koja se nalaze na njihovu državnom području, koja su:

2. Obavijest se šalje Komisiji najkasnije tri mjeseca prije datuma na koji zemlje korisnice namjeravaju početi registraciju izvoznika.

3. Zemlje korisnice bez odlaganja obavješćuju Komisiju o svakoj izmjeni informacija koje su priopćene u skladu s prvim stavkom.

Članak 73.

Obveze obavješćivanja primjenjive do datuma primjene sustava registriranih izvoznika (REX)

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Zemlje korisnice Komisiji dostavljaju imena i adrese državnih tijela koja se nalaze na njihovu državnom području i koja su ovlaštena za izdavanje potvrda o podrijetlu Form A, ogledne otiske pečata koje navedena tijela upotrebljavaju te imena i adrese državnih tijela odgovornih za provjeru potvrda o podrijetlu Form A i izjava na računu.

Komisija te podatke prosljeđuje carinskim tijelima država članica. Ako se ti podaci dostavljaju u okviru izmjene prethodno dostavljenih podataka, Komisija navodi datum početka korištenja tih novih pečata prema uputama nadležnih tijela zemalja korisnica. Ti su podaci namijenjeni službenoj uporabi; međutim, ako se roba pušta u slobodni promet, predmetna carinska tijela mogu uvozniku dopustiti pristup oglednim otiscima pečata.

Zemlje korisnice koje su već dostavile podatke zahtijevane u prvome podstavku nisu obvezne ponovno ih dostaviti, osim ako nije došlo do promjene.

2. Za potrebe članka 71. stavka 4. ove Uredbe Komisija će na svojoj internetskoj stranici objaviti datum na koji je zemlja koja je stekla ili ponovno stekla status zemlje korisnice u pogledu proizvoda iz Uredbe (EU) br. 978/2012 ispunila obveze iz stavka 1. ovog članka.

Pododjeljak 3.

Postupci pri izvozu u zemljama korisnicama i u Uniji primjenjivi u okviru OSP-a Unije do primjene sustava registriranih izvoznika

Članak 74.

Postupak izdavanja potvrde o podrijetlu Form A

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Potvrde o podrijetlu Form A izdaju se na pisani zahtjev izvoznika ili njegova zastupnika zajedno sa svim drugim odgovarajućim priloženim ispravama kojima se dokazuje da proizvodi koji će se izvesti ispunjavaju uvjete za izdavanje potvrde o podrijetlu Form A. Potvrde o podrijetlu Form A izdaju se na obrascu iz Priloga 22-08.

2. Nadležna tijela zemalja korisnica izvozniku stavljaju na raspolaganje potvrdu o podrijetlu Form A čim je izvoz obavljen ili osiguran. Međutim, nadležna tijela zemalja korisnica mogu izdati i potvrdu o podrijetlu Form A nakon izvoza proizvoda na koje se ona odnosi, ako:

3. Nadležna tijela zemalja korisnica mogu naknadno izdati potvrdu samo ako su provjerila da su informacije dostavljene u izvoznikovu zahtjevu za naknadno izdanu potvrdu o podrijetlu Form A u skladu s informacijama u povezanom izvoznom spisu i da potvrda o podrijetlu Form A nije bila izdana u trenutku izvoza predmetnih proizvoda, osim ako potvrda o podrijetlu Form A nije bila prihvaćena zbog tehničkih razloga. Napomene „Issued retrospectively”, „Délivré a posteriori” ili „emitido a posteriori” navode se u polju 4. potvrde o podrijetlu Form A koja se izdaje naknadno.

4. U slučaju krađe, gubitka ili uništenja potvrde o podrijetlu Form A izvoznik može od nadležnih tijela koja su je izdala zatražiti izdavanje duplikata na temelju izvoznih isprava koje posjeduju. U polju 4. duplikata potvrde o podrijetlu Form A navodi se napomena „Duplicate”, „Duplicata” ili „Duplicado”, datum izdavanja i serijski broj izvorne potvrde. Duplikat vrijedi od datuma izdavanja izvorne potvrde.

5. Radi provjere je li proizvod za koji se zahtijeva potvrda o podrijetlu Form A u skladu s odgovarajućim pravilima o podrijetlu, nadležna državna tijela imaju pravo zahtijevati bilo kakve dokazne isprave ili obaviti bilo kakav pregled koji smatraju prikladnim.

6. Popunjavanje polja 2. i 10. potvrde o podrijetlu Form A nije obvezno. Polje 12. mora sadržavati navod „Union” ili naziv jedne od država članica. Datum izdavanja potvrde o podrijetlu Form A navodi se u polju 11. Potpis koji se stavlja u to polje, koje je rezervirano za nadležna državna tijela koja izdaju potvrdu, i potpis izvoznikova ovlaštenog potpisnika koji se upisuje u polje 12. moraju biti vlastoručni.

Članak 75.

Uvjeti za sastavljanje izjave na računu

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Izjavu na računu može sastaviti bilo koji izvoznik koji djeluje u zemlji korisnici za bilo koju pošiljku koja se sastoji od jednog ili više pakiranja proizvoda s podrijetlom čija ukupna vrijednost ne prelazi 6 000 EUR, i pod uvjetom da se na ovaj postupak primjenjuje administrativna suradnja iz članka 67. stavka 2. ove Uredbe.

2. Izvoznik koji izdaje izjavu na računu mora biti spreman u bilo kojem trenutku na zahtjev carinskih ili drugih nadležnih tijela države izvoznice dostaviti sve odgovarajuće isprave kojima se dokazuje da predmetni proizvodi imaju status proizvoda s podrijetlom.

3. Izjavu na računu izvoznik sastavlja na francuskom, engleskom ili španjolskom jeziku tako što na računu, dostavnici ili drugoj komercijalnoj ispravi otipka ili otisne u pečatnom ili tiskanom obliku izjavu čiji se tekst navodi u Prilogu 22-09. Ako je izjava pisana rukom, mora biti napisana tintom i tiskanim slovima. Izjave na računu ovjeravaju se vlastoručnim potpisom izvoznika.

4. Uporaba izjave na računu podliježe sljedećim uvjetima:

Članak 76.

Uvjeti za izdavanje potvrde o podrijetlu Form A u slučaju kumulacije

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

Ako se primjenjuje kumulacija na temelju članaka 53., 54., 55. ili 56. Delegirane uredbe (EU) 2015/2446, nadležna tijela zemlje korisnice od kojih se zahtijeva izdavanje potvrde o podrijetlu Form A za proizvode u čijoj se izradi upotrebljavaju materijali podrijetlom iz stranke s kojom je dopuštena kumulacija, oslanjaju se na sljedeće:

U slučajevima iz točaka (a), (b), (c) i (d) prvog podstavka, polje 4. potvrde o podrijetlu Form A, ovisno o slučaju, sadržava sljedeću napomenu:

Članak 77.

Dokaz statusa proizvoda s podrijetlom iz Unije za potrebe dvostrane kumulacije i ovlaštenog izvoznika

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Dokaz o statusu proizvoda s podrijetlom iz Unije dostavlja se na jedan od sljedećih načina:

2. Izvoznik ili njegov zastupnik u polje 2. potvrde o prometu robe EUR.1 upisuje napomenu „GSP beneficiary countries” i „EU”, ili „Pays bénéficiaires du SPG” i „UE”.

3. Odredbe ovog pododjeljka, pododjeljaka 3. do 9. ovog odjeljka te glave II. poglavlja 1. odjeljka 2. pododjeljaka 2. i 3. Delegirane uredbe (EU) 2015/2446 o izdavanju, korištenju i naknadnoj provjeri potvrda o podrijetlu Form A primjenjuju se mutatis mutandis na potvrde o prometu robe EUR.1 te, osim odredaba o njihovu izdavanju, na izjave na računu.

4. Carinska tijela država članica mogu ovlastiti bilo kojeg izvoznika s poslovnim nastanom na carinskom području Unije, dalje u tekstu „ovlašteni izvoznik”, koji često isporučuje proizvode podrijetlom iz Unije u okviru dvostrane kumulacije da izdaje izjave na računu, bez obzira na vrijednost predmetnih proizvodâ, ako taj izvoznik može carinskim tijelima na zadovoljavajući način pružiti sva jamstva potrebna za provjeru:

5. Carinska tijela mogu odobriti status ovlaštenog izvoznika pod uvjetima koje smatraju prikladnima. Carinska tijela ovlaštenom izvozniku dodjeljuju broj carinskog odobrenja koji se navodi u izjavi na računu.

6. Carinska tijela nadziru kako se ovlašteni izvoznik koristi odobrenjem. Carinska tijela u svakom trenutku mogu opozvati svoje odobrenje.

Ona povlače odobrenje u svakom od sljedećih slučajeva:

7. Ovlašteni izvoznik ne mora potpisati izjave na računu pod uvjetom da se ovlašteni izvoznik carinskom tijelu pisanim putem obveže da preuzima punu odgovornost za svaku izjavu na računu u kojoj je naveden kao da ju je vlastoručno potpisao.

Pododjeljak 4.

Postupci pri izvozu u zemljama korisnicama i u Uniji primjenjivi u okviru OSP-a Unije od datuma primjene sustava registriranih izvoznika

Članak 78.

Obveza registracije za izvoznike i oslobođenje od te obveze

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Sustav OSP primjenjuje se u sljedećim slučajevima:

2. Vrijednost proizvoda s podrijetlom u pošiljci jest vrijednost svih proizvoda s podrijetlom u jednoj pošiljci obuhvaćenoj izjavom o podrijetlu sastavljenom u zemlji izvoza.

Članak 79.

Postupak registracije u zemljama korisnicama i postupci pri izvozu koji se primjenjuju u prijelaznom razdoblju koje prethodi primjeni sustava registriranih izvoznika

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Zemlje korisnice počinju registrirati izvoznike 1. siječnja 2017.

Međutim, ako zemlja korisnica ne može započeti s registracijom na taj datum, ona mora do 1. srpnja 2016. obavijestiti Komisiju da registraciju izvoznika odgađa do 1. siječnja 2018. ili 1. siječnja 2019.

2. Tijekom razdoblja od dvanaest mjeseci od datuma od kojeg zemlja korisnica započinje registraciju izvoznika, nadležna tijela te zemlje korisnice nastavljaju izdavati potvrde o podrijetlu Form A na zahtjev izvoznika koji u trenutku podnošenja zahtjeva za potvrdu još nisu registrirani.

Ne dovodeći u pitanje članak 94. stavak 2. ove Uredbe, potvrde o podrijetlu Form A izdane u skladu s prvim podstavkom ovog stavka prihvatljive su u Uniji kao dokaz o podrijetlu ako su izdane prije datuma registracije predmetnog izvoznika.

Nadležna tijela zemlje korisnice koja imaju poteškoća s dovršavanjem postupka registracije u prethodno navedenom roku od dvanaest mjeseci mogu od Komisije zatražiti produljenje tog roka. To produljenje može trajati najviše šest mjeseci.

3. Registrirani ili neregistrirani izvoznici u zemlji korisnici izdaju izjave o podrijetlu za isporučene proizvode s podrijetlom, ako njihova ukupna vrijednost ne premašuje 6 000 EUR, od datuma od kojeg zemlja korisnica namjerava započeti registraciju izvoznika.

Nakon što se registriraju, izvoznici izdaju izjave o podrijetlu za isporučene proizvode s podrijetlom, ako njihova ukupna vrijednost premašuje 6 000 EUR, od datuma od kojeg je njihova registracija važeća u skladu s člankom 86. stavkom 4. ove Uredbe.

4. Sve se zemlje korisnice počinju koristiti sustavom registriranih izvoznika najkasnije od 30. lipnja 2020.

Pododjeljak 5.

Članak 80.

Baza podataka registriranih izvoznika: obveze nadležnih tijela

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Komisija uspostavlja sustav za registraciju izvoznika koji su ovlašteni za certifikaciju podrijetla robe (sustav REX), koji će biti dostupan od 1. siječnja 2017.

2. Nadležna tijela zemalja korisnica i carinska tijela država članica po primitku potpunog obrasca zahtjeva iz Priloga 22-06 bez odgađanja izvozniku ili, prema potrebi, ponovnom pošiljatelju robe dodjeljuju broj registriranog izvoznika te u sustav REX unose broj registriranog izvoznika, registracijske podatke i datum od kojeg je registracija važeća u skladu s člankom 86. stavkom 4. ove Uredbe.

Nadležna tijela zemlje korisnice ili carinska tijela države članice obavješćuju izvoznika ili, prema potrebi, ponovnog pošiljatelja robe o broju registriranog izvoznika koji je dodijeljen tom izvozniku ili ponovnom pošiljatelju robe i o datumu od kojeg je registracija važeća.

3. Ako nadležna tijela smatraju da su podaci navedeni u zahtjevu nepotpuni, o tome bez odgađanja obavješćuju izvoznika.

4. Nadležna tijela zemalja korisnica i carinska tijela država članica ažuriraju podatke koje registriraju. Te podatke mijenjaju odmah nakon što ih registrirani izvoznik obavijesti u skladu s člankom 89. ove Uredbe.

Članak 81.

Datum primjene određenih odredaba

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Članci 70., 72., 78. do 80., 82. do 93., 99. do 107., 108., 109. i 112. ove Uredbe primjenjuju se na izvoz robe od strane izvoznika koji su registrirani u sustavu REX u zemlji korisnici od datuma kada ta zemlja korisnica počne registrirati izvoznike u tom sustavu. Ovi članci primjenjuju se na izvoznike u Uniji od 1. siječnja 2017.

2. Članci 71., 73., 74. do 77., 94. do 98. i 110. do 112. ove Uredbe primjenjuju se na izvoz robe od strane izvoznika koji nisu registrirani u sustavu REX u zemlji korisnici. Ovi članci primjenjuju se na izvoznike u Uniji do 31. prosinca 2017.

Članak 82.

Baza podataka registriranih izvoznika: prava pristupa bazi podataka

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Komisija osigurava da se pristup sustavu REX omogućuje u skladu s ovim člankom.

2. Komisija ima pristup pretraživanju svih podataka.

3. Nadležna tijela zemlje korisnice imaju pristup pretraživanju podataka koji se odnose na izvoznike koje su registrirali.

4. Carinska tijela država članica imaju pristup pretraživanju podataka koje su registrirali oni, carinska tijela ostalih država članica i nadležna tijela zemalja korisnica te Norveška, Švicarska i Turska. Pristup podacima daje se u svrhu obavljanja provjera carinskih deklaracija u skladu s člankom 188. Zakonika ili naknadnih provjera u skladu s člankom 48. Zakonika.

5. Komisija nadležnim tijelima zemalja korisnica osigurava siguran pristup sustavu REX.

6. Ako se zemlja ili teritorij isključe iz Priloga II. Uredbi (EU) br. 978/2012, njihovim je nadležnim tijelima i dalje omogućen pristup sustavu REX toliko dugo koliko je potrebno da ispune svoje obveze u skladu s člankom 70. ove Uredbe.

7. Ako je izvoznik dao suglasnost potpisom polja 6. obrasca iz Priloga 22-06, Komisija stavlja na raspolaganje javnosti sljedeće podatke:

Odbijanje potpisivanja polja 6. nije osnova za odbijanje registriranja izvoznika.

8. Komisija na raspolaganje javnosti uvijek stavlja sljedeće podatke:

Članak 83.

Baza podataka registriranih izvoznika: zaštita podataka

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Podaci registrirani u sustavu REX obrađuju se isključivo za potrebe korištenja OSP-om kako je predviđeno ovim pododjeljkom.

2. Registriranim izvoznicima daju se informacije predviđene člankom 11. stavkom 1. točkama (a) do (e) Uredbe (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća (14) ili člankom 10. Direktive 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (15). Osim toga, daju im se i sljedeće informacije:

Te se informacije registriranim izvoznicima daju putem obavijesti priložene zahtjevu za registraciju izvoznika iz Priloga 22-06.

3. Svako nadležno tijelo u zemlji korisnici i svako carinsko tijelo u državi članici koje je unijelo podatke u sustav REX smatra se nadzornikom u pogledu obrade tih podataka.

Komisija se smatra zajedničkim nadzornikom u pogledu obrade svih podataka kako bi se osiguralo da registrirani izvoznik stekne svoja prava.

4. Prava registriranih izvoznika u pogledu obrade podataka pohranjenih u sustavu REX, koji su navedeni u Prilogu 22-06 i obrađuju se u nacionalnim sustavima, ostvaruju se u skladu sa zakonodavstvom o zaštiti podataka države članice koja pohranjuje njihove podatke kojim se provodi Direktiva 95/46/EZ.

5. Države članice koje u svojim nacionalnim sustavim reproduciraju podatke iz sustava REX kojemu imaju pristup ažuriraju te reproducirane podatke.

6. Prava registriranih izvoznika u pogledu obrade njihovih registracijskih podataka od strane Komisije ostvaruju se u skladu s Uredbom (EZ) br. 45/2001.

7. Svi zahtjevi registriranih izvoznika za ostvarivanje prava na pristup podacima ili njihovo ispravljanje, brisanje ili blokiranje u skladu s Uredbom (EZ) br. 45/2001 podnose se nadzorniku podataka koji te zahtjeve obrađuje.

Ako registrirani izvoznik Komisiji podnese takav zahtjev, a da nije pokušao ostvariti svoja prava putem nadzornika podataka, Komisija taj zahtjev upućuje nadzorniku podataka registriranog izvoznika.

Ako registrirani izvoznik nije uspio ostvariti svoja prava putem nadzornika podataka, registrirani izvoznik podnosi taj zahtjev Komisiji koja djeluje kao nadzornik. Komisija ima pravo izmjene, brisanja ili blokiranja podataka.

8. Nacionalna nadzorna tijela za zaštitu podataka i Europski nadzornik za zaštitu podataka, svaki u okviru svojih nadležnosti, surađuju i osiguravaju koordinirani nadzor registracijskih podataka.

Djelujući u okviru svojih nadležnosti, prema potrebi, razmjenjuju relevantne informacije, uzajamno si pomažu pri obavljanju revizija i pregleda, ispituju poteškoće pri tumačenju ili primjeni ove Uredbe, istražuju probleme pri obavljanju neovisnog nadzora ili pri ostvarivanju prava subjekata na koje se odnose podaci, izrađuju usklađene prijedloge za zajednička rješenja eventualnih problema i promiču svijest o pravima na zaštitu podataka.

Članak 84.

Obveze obavješćivanja primjenjive na države članice za potrebe provedbe sustava registriranih izvoznika (REX)

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

Države članice Komisiji priopćavaju imena i adrese te kontaktne podatke svojih carinskih tijela koja su:

Rok za slanje obavijesti Komisiji jest 30. rujna 2016.

Države članice bez odlaganja obavješćuju Komisiju o svakoj izmjeni informacija koje su priopćene u skladu s prvim podstavkom.

Članak 85.

Postupak registracije u državama članicama i postupci pri izvozu koji se primjenjuju u prijelaznom razdoblju koje prethodi primjeni sustava registriranih izvoznika

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Dana 1. siječnja 2017. carinska tijela država članica počinju s registracijom izvoznika s poslovnim nastanom na svojem državnom području.

2. Od 1. siječnja 2018. carinska tijela u svim državama članicama prestaju izdavati potvrde o prometu robe EUR.1 za potrebe kumulacije u skladu s člankom 53. Delegirane uredbe (EU) 2015/2446.

3. Do 31. prosinca 2017. carinska tijela država članica izdaju potvrde o prometu robe EUR.1 ili zamjenske potvrde o podrijetlu Form A na zahtjev izvoznikâ ili ponovnih pošiljatelja robe koji još nisu registrirani. To se primjenjuje i ako su proizvodima s podrijetlom isporučenima u Uniju priložene izjave o podrijetlu koje je sastavio registrirani izvoznik u zemlji korisnici.

4. Registrirani ili neregistrirani izvoznici u Uniji od 1. siječnja 2017. izdaju izjave o podrijetlu za isporučene proizvode s podrijetlom ako njihova ukupna vrijednost ne premašuje 6 000 EUR.

Nakon što se registriraju, izvoznici izdaju izjave o podrijetlu za isporučene proizvode s podrijetlom, ako njihova ukupna vrijednost premašuje 6 000 EUR, od datuma kada njihova registracija postaje važeća u skladu s člankom 86. stavkom 4. ove Uredbe.

5. Ponovni pošiljatelji robe koji su registrirani mogu sastavljati zamjenske izjave o podrijetlu od datuma od kojeg je njihova registracija važeća u skladu s člankom 86. stavkom 4. ove Uredbe. To se primjenjuje bez obzira na to je li robi priložena potvrda o podrijetlu Form A izdana u zemlji korisnici ili izjava na računu ili izjava o podrijetlu koju je sastavio izvoznik.

Članak 86.

Zahtjev za registraciju izvoznika

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Da bi postao registrirani izvoznik, izvoznik podnosi zahtjev nadležnim tijelima zemlje korisnice u kojoj ima sjedište ili trajni poslovni nastan.

Zahtjev se podnosi na obrascu iz Priloga 22-06.

2. Da bi postao registrirani izvoznik, izvoznik ili ponovni pošiljatelj robe s poslovnim nastanom na carinskom području Unije podnosi zahtjev carinskim tijelima te države članice. Zahtjev se podnosi na obrascu iz Priloga 22-06.

3. Za potrebe izvoza u okviru OSP-a i u okviru općih sustava povlastica Norveške, Švicarske ili Turske izvoznici se moraju registrirati samo jedanput.

Broj registriranog izvoznika izvozniku dodjeljuju nadležna tijela zemlje korisnice radi izvoza u okviru OSP-ova Unije, Norveške i Švicarske te Turske ako te zemlje priznaju zemlju u kojoj je obavljena registracija kao zemlju korisnicu.

4. Registracija važi od datuma kada nadležna tijela zemlje korisnice ili carinska tijela države članice prime potpuni zahtjev za registraciju, u skladu sa stavcima 1. i 2.

5. Kada izvoznik za potrebe obavljanja izvoznih formalnosti ima zastupnika koji je ujedno registrirani izvoznik, zastupnik se u tu svrhu ne smije koristiti svojim brojem registriranog izvoznika.

Članak 87.

Baza podataka registriranih izvoznika: objavljivanje informacija

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

Za potrebe članka 70. stavka 4. ove Uredbe, Komisija na svojoj internetskoj stranici objavljuje datum od kojeg zemlje korisnice počinju primjenjivati sustav registriranih izvoznika. Komisija informacije redovito ažurira.

Članak 88.

Automatska registracija izvoznika za zemlju koja postaje zemlja korisnica OSP-a Unije

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

Ako je zemlja uvrštena na popis zemalja korisnica iz Priloga II. Uredbi (EU) br. 978/2012, Komisija za svoj OSP automatski aktivira registracije svih izvoznika registriranih u toj zemlji pod uvjetom da su registracijski podaci izvoznikâ dostupni u sustavu REX i važeći barem za OSP Norveške, Švicarske ili Turske.

U tom slučaju, izvoznik koji je već registriran barem za OSP Norveške, Švicarske ili Turske nije dužan podnijeti zahtjev svojim nadležnim tijelima kako bi se registrirao za OSP Unije.

Članak 89.

Brisanje iz evidencije registriranih izvoznika

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Registrirani izvoznici bez odgađanja obavješćuju nadležna tijela zemlje korisnice ili carinska tijela države članice o izmjenama u informacijama koje su dostavili radi registracije.

2. Registrirani izvoznici koji više ne ispunjavaju uvjete za izvoz robe u okviru OSP-a ili više ne namjeravaju izvoziti robu u okviru OSP-a o tome obavješćuju nadležna tijela u zemlji korisnici ili carinska tijela u državi članici.

3. Nadležna tijela u zemlji korisnici ili carinska tijela u državi članici opozivaju registraciju ako registrirani izvoznik:

4. Nadležno tijelo zemlje korisnice ili carinska tijela u državi članici mogu opozvati registraciju ako registrirani izvoznik ne ažurira redovito podatke koji se odnose na njegovu registraciju.

5. Opoziv registracija proizvodi pravni učinak u budućnosti, tj. na izjave o podrijetlu sastavljene nakon datuma opoziva. Opoziv registracije nema učinak na valjanost izjava o podrijetlu sastavljenih prije nego što je registrirani izvoznik obaviješten o opozivu.

6. Nadležno tijelo zemlje korisnice ili carinska tijela države članice obavješćuju registriranog izvoznika o opozivu njegove registracije i datumu od kojeg opoziv počinje proizvoditi pravni učinak.

7. Izvoznik ili ponovni pošiljatelj robe mogu se u slučaju opoziva njihove registracije koristiti pravnim lijekom.

8. Opoziv registriranog izvoznika poništava se u slučaju neispravnog opoziva. Izvoznik ili ponovni pošiljatelj robe imaju pravo koristiti se brojem registriranog izvoznika koji im je dodijeljen u trenutku registracije.

9. Izvoznici ili ponovni pošiljatelji robe čija je registracija opozvana mogu podnijeti novi zahtjev za registraciju izvoznika u skladu s člankom 86. ove Uredbe. Izvoznici ili ponovni pošiljatelji robe čija je registracija opozvana u skladu sa stavkom 3. točkom (d) i stavkom 4. mogu se ponovno registrirati samo ako nadležnim tijelima zemlje korisnice ili carinskim tijelima države članice koja ih je registrirala dokažu da su popravili situaciju koja je dovela do opoziva njihove registracije.

10. Podatke povezane s opozvanom registracijom nadležno tijelo zemlje korisnice ili carinska tijela države članice, koji su podatke unijeli u sustav REX, u tom sustavu čuvaju najviše deset kalendarskih godina nakon kalendarske godine tijekom koje je zahtjev opozvan. Nakon tih deset kalendarskih godina nadležno tijelo zemlje korisnice ili carinska tijela države članice brišu podatke.

Članak 90.

Automatsko brisanje iz evidencije registriranih izvoznika u slučaju isključivanja zemlje s popisa zemalja korisnica

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Komisija opoziva sve registracije izvoznika registriranih u zemlji korisnici ako se ta zemlja korisnica isključi s popisa zemalja korisnica iz Priloga II. Uredbi (EU) br. 978/2012 ili ako se zemlji korisnici u skladu s Uredbom (EU) br. 978/2012 privremeno oduzmu tarifne povlastice koje su joj dodijeljene.

2. Ako se zemlja ponovno uvrsti na taj popis ili ako se privremeni opoziv tarifnih povlastica dodijeljenih zemlji korisnici ukine, Komisija ponovno aktivira registracije svih izvoznika registriranih u toj zemlji ako su registracijski podaci izvoznikâ dostupni u sustavu i ako su i dalje važeći barem u okviru OSP-a Norveške, Švicarske ili Turske. U protivnom, izvoznici se ponovno registriraju u skladu s člankom 86. ove Uredbe.

3. U slučaju opoziva registracija svih registriranih izvoznika u zemlji korisnici u skladu sa stavkom 1., podaci opozvanih registracija pohranjuju se u sustavu REX najmanje deset kalendarskih godina nakon kalendarske godine tijekom koje je registracija opozvana. Nakon tog razdoblja od deset godina i ako zemlja korisnica više od deset godina nije imala status zemlje korisnice OSP-a Norveške, Švicarske ili Turske, Komisija iz sustava REX briše podatke o opozvanim registracijama.

Članak 91.

Obveze izvoznika

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Izvoznici i registrirani izvoznici moraju ispunjavati sljedeće obveze:

Ta evidencija i izjave o podrijetlu mogu se čuvati u elektroničkom obliku, ali to mora biti na način koji omogućuje sljedivost materijala upotrijebljenih u proizvodnji izvezenih proizvoda i potvrđivanje njihova statusa proizvoda s podrijetlom.

2. Obveze predviđene stavkom 1. primjenjuju se i na dobavljače koji izvoznicima dostavljaju izjave dobavljača kojima se potvrđuje da roba koju isporučuju ima status robe s podrijetlom.

3. Registrirani i neregistrirani ponovni pošiljatelji robe koji izdaju zamjenske izjave o podrijetlu čuvaju zamijenjene izvorne izjave o podrijetlu najmanje tri godine od kraja kalendarske godine u kojoj je sastavljena zamjenska izjava o podrijetlu ili dulje ako je tako propisano nacionalnim zakonodavstvom.

Članak 92.

Opće odredbe o izjavi o podrijetlu

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Izjava o podrijetlu može se sastaviti u trenutku izvoza u Uniju ili u trenutku kada je izvoz u Uniju osiguran.

Ako se smatra da su predmetni proizvodi podrijetlom iz zemlje korisnice izvoza ili druge zemlje korisnice u skladu s člankom 55. stavkom 4. drugim podstavkom Delegirane uredbe (EU) 2015/2446 ili s člankom 55. stavkom 6. drugim podstavkom te Uredbe, izjavu o podrijetlu sastavlja izvoznik u zemlji korisnici izvoza.

Ako se predmetni proizvodi izvoze bez daljnje obrade ili prerade ili nakon što su podvrgnuti samo radnjama opisanima u članku 47. stavku 1. točki (a) Delegirane uredbe (EU) 2015/2446 te su stoga zadržali svoje podrijetlo u skladu s člankom 55. stavkom 4. trećim podstavkom i člankom 55. stavkom 6. trećim podstavkom te Uredbe, izjavu o podrijetlu sastavlja izvoznik u zemlji korisnici podrijetla.

2. Izjava o podrijetlu može se sastaviti i nakon izvoza predmetnih proizvoda („naknadna izjava”). Takva naknadna izjava o podrijetlu prihvatljiva je ako se podnese carinskim tijelima u državi članici u kojoj je podnesena carinska deklaracija za puštanje u slobodni promet najkasnije dvije godine nakon uvoza.

Ako je pošiljka podijeljena u skladu s člankom 43. Delegirane uredbe (EU) 2015/2446 i pod uvjetom da se poštuje rok od dvije godine iz prvog podstavka, izjavu o podrijetlu može naknadno sastaviti izvoznik zemlje izvoza proizvodâ. To se primjenjuje mutatis mutandis ako se pošiljka dijeli u drugoj zemlji korisnici ili u Norveškoj, Švicarskoj ili Turskoj.

3. Izjavu o podrijetlu izvoznik podnosi svojem kupcu u Uniji, a ona sadržava podatke navedene u Prilogu 22-07. Izjava se sastavlja na engleskom, francuskom ili španjolskom jeziku.

Može se sastaviti na bilo kojoj trgovačkoj ispravi na temelju koje je moguće utvrditi istovjetnost predmetnog izvoznika i robe.

4. Stavci 1. do 3. primjenjuju se mutatis mutandis na izjave o podrijetlu sastavljene u Uniji za potrebe dvostrane kumulacije.

Članak 93.

Izjava o podrijetlu u slučaju kumulacije

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Za potrebe utvrđivanja podrijetla materijala koji se upotrijebljenih u okviru dvostrane ili regionalne kumulacije, izvoznik proizvoda koji je proizveden uporabom materijala podrijetlom iz zemlje s kojom je dopuštena kumulacija oslanja se na izjavu o podrijetlu koju je dostavio dobavljač tih materijala. U tim slučajevima izjava o podrijetlu koju sastavlja izvoznik, ovisno o slučaju, sadržava napomenu „EU cumulation”, „regional cumulation”, „Cumul UE”, „cumul regional” ili „Acumulación UE”, „Acumulación regional”.

2. Za potrebe utvrđivanja podrijetla materijala upotrijebljenih u okviru kumulacije u skladu s člankom 54. Delegirane uredbe (EU) 2015/2446, izvoznik proizvoda proizvedenog uporabom materijala podrijetlom iz Norveške, Švicarske ili Turske oslanja se na dokaz o podrijetlu koji je dostavio dobavljač tih materijala pod uvjetom da je dokaz izdan u skladu s odredbama pravila o podrijetlu OSP-a Norveške, Švicarske ili Turske, ovisno o slučaju. U tom slučaju izjava o podrijetlu koju sastavlja izvoznik sadržava napomene „Norway cumulation”, „Switzerland cumulation”, „Turkey cumulation”, „Cumul Norvège”, „Cumul Suisse”, „Cumul Turquie” ili „Acumulación Noruega”, „Acumulación Suiza”, „Acumulación Turquía”.

3. Za potrebe utvrđivanja podrijetla materijala upotrijebljenih u okviru proširene kumulacije u skladu s člankom 56. Delegirane uredbe (EU) 2015/2446, izvoznik proizvoda proizvedenog uporabom materijala podrijetlom iz stranke s kojom je dopuštena proširena kumulacija oslanja se na dokaz o podrijetlu koji je dostavio dobavljač tih materijala pod uvjetom da je dokaz izdan u skladu s odredbama odgovarajućeg sporazuma o slobodnoj trgovini između Unije i predmetne stranke.

U tom slučaju izjava o podrijetlu koju sastavlja izvoznik sadržava napomenu „extended cumulation with country x”, „cumul étendu avec le pays x” ili „Acumulación ampliada con el país x”.

Pododjeljak 6.

Postupci pri puštanju u slobodni promet u Uniji primjenjivi u okviru OSP-a Unije do datuma primjene sustava registriranih izvoznika

Članak 94.

Podnošenje i valjanost potvrda o podrijetlu Form A ili izjava na računu i njihovo zakašnjelo podnošenje

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Potvrde o podrijetlu Form A ili izjave na računu podnose se carinskim tijelima država članica uvoza u skladu s postupcima koji se odnose na carinsku deklaraciju.

2. Dokaz o podrijetlu valjan je deset mjeseci od datuma izdavanja u zemlji izvoznici i u tom se razdoblju mora podnijeti carinskim tijelima zemlje uvoznice.

Izjave o podrijetlu koje su podnesene carinskim tijelima zemlje uvoznice nakon isteka njihove valjanosti mogu se prihvatiti za potrebe primjene tarifnih povlastica ako te isprave nisu podnesene prije isteka roka zbog izvanrednih okolnosti.

U ostalim slučajevima zakašnjelog podnošenja isprava carinska tijela zemlje uvoznice mogu prihvatiti dokaze o podrijetlu ako su proizvodi carini podneseni prije isteka navedenog roka.

Članak 95.

Zamjena potvrda o podrijetlu Form A i izjava na računu

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. Ako se proizvodi s podrijetlom koji još nisu pušteni u slobodni promet stave pod nadzor carinskog ureda države članice, taj carinski ured, na pisani zahtjev ponovnog pošiljatelja, zamjenjuje izvornu potvrdu o podrijetlu Form A ili izjavu na računu s jednom ili više potvrda o podrijetlu Form A (zamjenske potvrde) radi slanja svih ili nekih od tih proizvoda drugdje unutar Unije ili u Norvešku ili Švicarsku. Ponovni pošiljatelj u svojem zahtjevu navodi treba li uz zamjensku potvrdu priložiti presliku izvornog dokaza o podrijetlu.

2. Zamjenska potvrda sastavlja se u skladu s Prilogom 22-19.

Carinski ured provjerava odgovara li zamjenska potvrda izvornom dokazu o podrijetlu.

3. Ponovni pošiljatelj koji zahtjev za zamjensku potvrdu podnosi u dobroj vjeri nije odgovoran za točnost podataka upisanih u izvorni dokaz o podrijetlu.

4. Carinski ured od kojeg se traži izdavanje zamjenske potvrde na izvorni dokaz o podrijetlu ili na njegov privitak upisuje težinu, brojeve, vrstu proizvoda koji se šalju dalje i njihovu zemlju odredišta, kao i serijske brojeve odgovarajuće zamjenske potvrde ili zamjenskih potvrda. Izvornu potvrdu o podrijetlu mora čuvati najmanje tri godine.

5. U slučaju proizvoda za koje se odobravaju tarifne povlastice na temelju odstupanja odobrenog u skladu s člankom 64. stavkom 6. Zakonika, postupak iz ovog članka primjenjuje se samo ako su ti proizvodi namijenjeni za Uniju.

Članak 96.

Uvoz u djelomičnim pošiljkama na temelju potvrda o podrijetlu Form A ili izjava na računu

(članak 64. stavak 1. Zakonika)

1. U slučaju kada se, na zahtjev uvoznika i pod uvjetima koje određuju carinska tijela države članice uvoznice, u više pošiljaka uvoze nesastavljeni ili rastavljeni proizvodi u smislu općeg pravila 2(a) za tumačenje Harmoniziranog sustava i koji potpadaju pod odsjek XVI. ili XVII. ili tarifne brojeve 7308 ili 9406 Harmoniziranog sustava, carinskim tijelima može se podnijeti jedinstveni dokaz o podrijetlu za te proizvode pri uvozu prve pošiljke.

2. Na zahtjev uvoznika i uzimajući u obzir uvjete koje su odredila carinska tijela države članice uvoznice, carinskim tijelima može se podnijeti jedinstveni dokaz o podrijetlu pri uvozu prve pošil