32011R0550  
8.6.2011.  SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE  L 149/1  
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 550/2011  
od 7. lipnja 2011.  
o utvr đivanju odre đenih ograni čenja koja se primjenjuju na korištenje me đunarodnih emisijskih 
kredita iz projekata koji uklju čuju industrijske plinove, na temelju Direktive 2003/87/EZ 
Europskog parlamenta i Vije ća 
(Tekst zna čajan za EGP)  
EUROPSKA KOMISIJA,  
uzimaju ći u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,  
uzimaju ći u obzir Direktivu 2003/87/EZ Europskog parlamenta 
i Vije ća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja 
emisijskim jedinicama stakleni čkih plinova unutar Zajednice i o 
izmjeni Direktive Vije ća 96/61/EZ (  1 ), a posebno njezin 
članak 11.a stavak 9.,  
budu ći da:  
(1) Krajnji cilj Okvirne konvencije Ujedinjenih naroda o 
klimatskim promjenama (UNFCCC), koja je odobrena 
Odlukom Vije ća 94/69/EZ od 15. prosinca 1993. o skla ­
panju Okvirne konvencije Ujedinjenih naroda o promjeni 
klime (  2 ), je stabilizirati koncentracije stakleni čkih plinova 
u atmosferi na razini koja će sprije čiti opasno antropo ­
geno uplitanje u klimatski sustav. Da bi se postigao taj 
cilj, ukupno globalno pove ćanje srednje godišnje povr ­ 
šinske temperature ne bi smjelo biti ve će od 2 °C u 
odnosu na predindustrijsku razinu, kako je potvr đeno 
na Konferenciji o klimatskim promjenama u Cancunu u 
prosincu 2010. i „Kopenhaškim dogovorom”. U skladu s 
najnovijim izvješ ćem o procjeni Me đuvladinog tijela za 
klimatske promjene (Intergovernmental Panel on Climate 
Change, IPCC), da bi se postigao taj cilj, globalne emisije 
stakleni čkih plinova moraju dose ći svoj vrhunac do 
2020. To podrazumijeva pove ćanje globalnih napora 
svih zemalja koje ispuštaju zna čajne koli čine stakleni čkih 
plinova.  (2) Da bismo se mogli nositi s tim izazovom, tržišta ugljika 
morat će odigrati klju čnu ulogu. Ona će nam omogu ćiti 
da ostvarimo zadane ciljeve uz niže troškove i istodobno 
promicati ambicioznije ciljeve. Osim toga, tržišta ugljika 
mogu biti u činkovito sredstvo za prijenos financijskih 
sredstava u zemlje u razvoju te nam pomo ći da ispunimo 
obveze u okviru me đunarodnog financijskog paketa od 
100 milijardi USD, koji je dogovoren u Kopenhagenu. To 
zahtijeva zna čajno proširenje postoje ćih mehanizama, 
uklju čuju ći reformu mehanizma čistog razvoja (CDM), 
kako bi se pove ćalo korištenje standardiziranih refe ­
rentnih scenarija i stvaranje novih tržišnih mehanizama.  
(3) Kyotskim protokolom, koji je odobren Odlukom Vije ća 
2002/358/EZ od 25. travnja 2002. o odobravanju, u ime 
Europske zajednice, Kyotskog protokola uz Okvirnu 
konvenciju Ujedinjenih naroda o promjeni klime i zajed ­
ni čkom ispunjavanju obveza koje iz njega proizlaze (  3 ), 
odre đeni su ciljevi smanjenja emisija za 39 stranaka u 
razdoblju od 2008. do 2012. i uspostavljena dva mehan ­
izma za izdavanje me đunarodnih emisijskih kredita koja 
stranke mogu koristiti za prijeboj emisija. Mehanizam 
zajedni čkih projekata (Joint Implementation, JI) predvi đa 
izdavanje jedinica smanjenja emisije (Emission Reduction 
Unit, ERU), a mehanizam čistog razvoja (Clean Develop ­
ment Mechanism, CDM) izdavanje ovjerenih smanjenja 
emisije (certified emission reduction, CER).  
(4) JI i CDM su čisti mehanizmi prijeboja, što zna či da svaka 
tona smanjenja emisije stakleni čkih plinova daje pravo na 
ispuštanje tone stakleni čkih plinova na drugom mjestu. 
Iako ovakvi sustavi op ćenito pomažu da se umanji trošak 
globalnog smanjenja, jer omogu ćuju djelovanje u 
zemljama gdje je to ekonomi čnije, oni ne doprinose 
naporima za smanjenje emisija koji su nužni za ostva ­
renje cilja od 2 °C.HR 302 Službeni list Europske unije 15/Sv. 29  
( 1 ) SL L 275, 25.10.2003., str. 32.  
( 2 ) SL L 33, 7.2.1994., str. 11.  (  3 ) SL L 130, 15.5.2002., str. 1.
 (5) Da bi se globalno zatopljenje održalo ispod 2 °C, Unija je 
zauzela stajalište da bi obveze industrijaliziranih zemalja 
trebalo nadopuniti provedbom odgovaraju ćih mjera ubla ­ 
žavanja u zemljama u razvoju, posebno onim najnapred ­
nijima. Usporedno bi trebalo postupno razviti široko 
me đunarodno tržište ugljika koje je sposobno na u čin ­
kovit na čin osigurati potrebna globalna smanjenja, gdje 
se me đunarodni emisijski krediti izdaju za smanjenja 
emisije ostvarena ispod referentne vrijednosti koja je 
niža od projicirane razine emisija u slu čaju izostanka 
mjera za smanjenje. To zahtijeva provedbu odgovaraju ćih 
mjera ublažavanja u zemljama u razvoju. Trebalo bi poja ­ 
čati sudjelovanje najslabije razvijenih zemalja u CDM-u, 
dok bi se naprednije zemlje u razvoju trebale postupno 
uklju čivati u sektorske tržišne mehanizme i, kona čno, 
sustave trgovanja emisijskim dozvolama („cap-and- 
trade”) (  1 ). 
(6) Sudjelovanje u mehanizmima JI i CDM je dobrovoljno i 
odluke o tomu ho će li se dopustiti korištenje emisijskih 
kredita u sustavima trgovanja emisijama su isto tako 
dobrovoljne. Prema tomu, postoji razlika izme đu 
izdanih emisijskih kredita i emisijskih kredita čije su kori ­ 
štenje potpisnice Kyotskog protokola dopustile u okviru 
nacionalnog zakonodavstva. U tom je smislu Direktivom 
2003/87/EZ ve ć isklju čeno korištenje jedinica dodijeljene 
kvote (Assigned Amount Units, AAU), a Direktivom 
2004/101/EZ Europskog parlamenta i Vije ća ( 2 ) dopuš ­
teno korištenje odre đenih emisijskih kredita JI i CDM, 
uz uskla đena ograni čenja korištenja me đunarodnih 
emisijskih kredita iz nuklearnih, zemljišnih i šumarskih 
projekata, s time da države članice subjektima mogu 
dopustiti korištenje odre đene koli čine drugih vrsta me đu­
narodnih emisijskih kredita. Direktivom 2003/87/EZ 
predvi đeno je donošenje uskla đenih provedbenih odre ­
daba za ograni čenja korištenja me đunarodnih emisijskih 
kredita.  
(7) Trebalo bi ograni čiti korištenje me đunarodnih emisijskih 
kredita iz projekata koji uklju čuju trifluormetan (HFC-23) 
i dušikov oksid (N  2 O) iz proizvodnje adipinske kiseline 
(dalje u tekstu „projekti s industrijskim plinovima”). To je 
u skladu sa zaklju čcima Europskog vije ća iz listopada 
2009., kojima se pozivaju zemlje u razvoju, a posebno 
one naprednije, da poduzmu odgovaraju će mjere ublaža ­
vanja. Velika ve ćina projekata s industrijskim plinovima 
smještena je u naprednim zemljama u razvoju koje su 
sposobne same financirati ta jeftina smanjenja, a prihod 
iz ranijih projekata te vrste trebao bi biti dovoljan za 
njihovo financiranje. Uvo đenje ograni čenja korištenja 
emisijskih kredita iz projekata s industrijskim plinovima, posebno ako je pra ćeno odgovaraju ćim odlukama na 
me đunarodnoj razini, trebalo bi doprinijeti postizanju 
uravnoteženije geografske raspodjele koristi mehanizama 
uspostavljenih na temelju Kyotskog protokola.  
(8) Projekti s industrijskim plinovima izazivaju zabrinutost sa 
stajališta zaštite okoliša. Izuzetno visoke stope prinosa od 
uništavanja HFC-23 stimuliraju nastavak proizvodnje i 
uporabe klordifluormetana (HCFC-22) – stakleni čkog 
plina s visokim potencijalom ošte ćenja ozona – u 
najve ćim koli činama koje dopušta metodologija 
projektnih aktivnosti. Kao posljedica toga, proizvodnja 
HCFC-22 mogla bi biti viša nego da nema projektnih 
aktivnosti. To pak dovodi u pitanje „Prilagodbu Montreal ­
skog protokola o tvarima koje ošte ćuju ozonski sloj (  3 ) iz 
2007. u vezi s proizvodnjom i potrošnjom HCFC-a”, čija 
je namjera ubrzati isklju čenje HCFC-22 iz uporaba 
razli čitih od uporabe HCFC-22 kao sirovine. To je 
tako đer nespojivo s mogu ćnoš ću da države članice 
financiraju isklju čenje HCFC-22 iz proizvodnje doprino ­
sima multilateralnom fondu na temelju Montrealskog 
protokola. Te visoke stope prinosa rezultiraju narušava ­
njem gospodarskih poticaja i tržišnog natjecanja te 
pomacima proizvodnje dalje od proizvo đača adipinske 
kiseline s poslovnim nastanom u Uniji prema registri ­
ranim proizvo đačima u tre ćim zemljama. Znatno povolj ­
niji tretman proizvo đača adipinske kiseline koji sudjeluju 
u kyotskim mehanizmima u odnosu na one koji ulaze u 
sustav Unije od 2013. pove ćat će rizik sli čnih pomaka 
proizvodnje i neto pove ćanja globalnih emisija. Ograni ­ 
čenja korištenja tih me đunarodnih emisijskih kredita 
opravdana su kako bi se umanjilo narušavanje gospodar ­
skih poticaja i tržišnog natjecanja te izbjeglo istjecanje 
emisija stakleni čkih plinova.  
(9) Me đunarodni emisijski krediti iz projekata s industrijskim 
plinovima ne doprinose prijenosu tehnologije niti prijeko 
potrebnoj dugoro čnoj preobrazbi energetskih sustava u 
zemljama u razvoju. Smanjenje tih industrijskih plinova 
putem mehanizama JI odnosno CDM ne doprinosi na 
naju činkovitiji na čin smanjenju globalnih emisija, 
budu ći da se visoki prinosi nositelja projekata ne 
koriste za smanjenje emisija.  
(10) Primjena potpunih ograni čenja korištenja odre đenih 
emisijskih kredita predvi đena je u članku 11.a stavku 9. 
Direktive 2003/87/EZ. Primjena takvih ograni čenja 
primjerena je u slu čaju projekata s industrijskim plino ­
vima. Potpuno ograni čenje korištenja na najbolji na čin 
uklanja neželjene posljedice tih emisijskih kredita zaHR 15/Sv. 29 Službeni list Europske unije 303  
( 1 ) Zaklju čci Vije ća: Priprema za 16. Konferenciju stranaka UNFCCC, 
Cancun (29.11. – 10.12.2010.) – 3036. sastanak Vije ća za okoliš, 
Luxembourg, 14.10.2010. i Zaklju čci Vije ća: Stajalište EU-a za 
Konferenciju o klimatskim promjenama u Kopenhagenu 
(7. – 18.12.2009.) – 296. sastanak Vije ća za okoliš, Luxembourg, 
21. listopada 2009., potvr đeno Zaklju čcima predsjedništva Europ ­
skog Vije ća u Bruxellesu od 29./30. listopada 2009.  
( 2 ) SL L 338, 13.11.2004., str. 18.  ( 3 ) Montrealski protokol o tvarima koje ošte ćuju ozonski sloj, kako je 
prilago đen i izmijenjen na 19. sastanku stranaka Montrealskog 
protokola (17. – 21. rujna 2007.).
 tržišno natjecanje i okoliš, pove ćava ekonomi čnost 
smanjenja globalnih emisija i ekološku uspješnost 
tržišta ugljika poticanjem ulaganja u tehnologije s 
malim korištenjem ugljika.  
(11) U skladu s člankom 11.a stavkom 9. Direktive 
2003/87/EZ, mjere predvi đene ovom Uredbom trebaju 
se primjenjivati od 1. sije čnja 2013., što je u skladu s 
tim člankom više od šest mjeseci i manje od tri godine 
od datuma donošenja. Te mjere ne utje ču na korištenje 
emisijskih kredita za industrijske plinove u svrhu ispu ­
njenja obveza tijekom 2012.  
(12) Mjere predvi đene ovom Uredbom u skladu su s mišlje ­
njem Odbora za klimatske promjene,  DONIJELA JE OVU UREDBU:  
Članak 1.  
Od 1. sije čnja 2013. zabranjuje se korištenje me đunarodnih 
emisijskih kredita iz projekata koji uklju čuju uništavanje trifluor ­
metana (HFC-23) i dušikovog oksida (N  2 O) iz proizvodnje 
adipinske kiseline u smislu članka 11.a Direktive 2003/87/EZ, 
osim korištenja emisijskih kredita iz postoje ćih projekata te 
vrste koja su izdana za smanjenja emisije prije 2013. i koriste 
se u odnosu na emisije postrojenja EU ETS koje su nastale 
tijekom 2012., koje je dopušteno do uklju čivo 30. travnja 
2013.  
Članak 2.  
Ova Uredba stupa na snagu na dan objave u  Službenom listu 
Europske unije . 
Ova je Uredba u cijelosti obvezuju ća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.  
Sastavljeno u Bruxellesu 7. lipnja 2011.  
Za Komisiju  
Predsjednik  
José Manuel BARROSOHR 304 Službeni list Europske unije 15/Sv. 29