PRILOG

SPECIFIKACIJA PROIZVODA ZA ZAJAMČENO TRADICIONALNI SPECIJALITET

„Schaf-Heumilch”/„Sheep’s Haymilk”/„Latte fieno di pecora”/„Lait de foin de brebis”/„Leche de heno de oveja”

EU br.: TSG-AT-02289 – 22.2.2017.

„Austrija”

1. Nazivi koje je potrebno upisati u registar

„Schaf-Heumilch” (de); „Sheep’s Haymilk” (en); „Latte fieno di pecora” (it); „Lait de foin de brebis” (fr); „Leche de heno de oveja” (es)

2. Vrsta proizvoda

2.1. Vrsta proizvoda

Razred 1.4. Ostali proizvodi životinjskog podrijetla (jaja, med, različiti mliječni proizvodi osim maslaca itd.)

3. Razlozi za registraciju

3.1. Riječ je o proizvodu

— ☒ čiji način proizvodnje, prerada ili sastav odgovara tradicionalnoj praksi za predmetni proizvod odnosno prehrambeni artikl — ☐ koji se proizvodi od sirovina ili sastojaka koji se upotrebljavaju tradicionalno.

Proizvodnja mlijeka životinja hranjenih sijenom najprirodniji je oblik proizvodnje mlijeka. Mlijeko potječe od životinja iz tradicionalnih, održivih mliječnih gospodarstva. Ključna razlika između običnog mlijeka i mlijeka životinja hranjenih sijenom te tradicionalni karakter tog proizvoda proizlaze iz činjenice da se, kao i u izvornoj proizvodnji mlijeka, u prehrani životinja ne upotrebljava fermentirano krmivo. Zahvaljujući mehanizaciji, od 1960-ih se industrijalizacija poljoprivrede sve više temelji na proizvodnji silaže (fermentiranog krmiva), čime se potiskuje proizvodnja sijena. Nadalje, propisima je zabranjena upotreba životinja i hrane za životinje koji se u skladu s važećim zakonodavstvom trebaju označavati kao „genetski modificirani”. Hranjenje se odvija sezonski: u „sezoni zelene krme” životinje se hrane svježom travom i biljem, djelomično sijenom i vrstama hrane za životinje dopuštenima u skladu s točkom 4.2.; u zimskom razdoblju životinje se hrane sijenom ili drugim vrstama hrane za životinje dopuštenima u skladu s točkom 4.2.

3.2. Riječ je o nazivu

— ☐ koji se tradicionalno upotrebljava za označivanje određenog proizvoda, — ☒ kojim se opisuju tradicionalna svojstva ili specifična svojstva proizvoda.

Ovca je jedna od najstarijih udomaćenih životinja na svijetu. Već su u mlađem kamenom dobu ovce ljude opskrbljivale mesom, mlijekom, kožom i vunom. Uzgoj ovaca najvjerojatnije je započeo u stepama jugozapadne Azije te je u Europu dospio preko Perzije i Balkana. Alpska su područja povijesno bila prikladna za uzgoj ovaca. Poseban oblik intenzivne proizvodnje stoke nazvan „Schwaigen” uobičajeno se primjenjuje u Tirolu od sredine dvanaestog stoljeća. Riječ „Schwaig” potječe iz srednjovisokonjemačkoga i označuje poseban oblik naselja i, osobito, gospodarstva u alpskom području. Gospodarstva „Schwaighof” često su osnivali zemljoposjednici u svrhu uzgoja stoke i ovaca. Dokazi njihova postojanja u Tirolu datiraju iz dvanaestog stoljeća. Kasnije se pojam „Schwaige” katkad upotrebljavao za označavanje planinskih pašnjaka koji se kultiviraju samo tijekom ljetnih mjeseci. Za planinske mljekare i mljekarice također se upotrebljava naziv „Schwaiger” odnosno „Schwaigerin”. Do kraja četrnaestog stoljeća tirolska gospodarstva „Schwaighof” primarno su se bavila uzgojem ovaca. Ovčarstvo na širokim planinskim livadama u Tirolu stoga čini stogodišnju tradiciju.

Međutim, u razdoblju od četrnaestog do devetnaestog stoljeća uzgoj ovaca u Austriji uvelike se smanjio te je postupno zamijenjen uzgojem svinja. Danas se ponovno povećava važnost proizvodnje ovčjeg mlijeka i mesa.

4. Opis

4.1. Opis proizvoda na koji se odnosi naziv iz točke 1., uključujući njegova glavna fizikalna, kemijska, mikrobiološka i organoleptička svojstva kojima se dokazuje njegov specifičan karakter (članak 7. stavak 2. ove Uredbe)

Ovčje mlijeko u skladu s važećim propisima.

4.2. Opis načina proizvodnje proizvoda na koji se odnosi naziv iz točke 1. i kojeg se proizvođači moraju držati, uključujući, prema potrebi, prirodu i svojstva upotrijebljenih sirovina ili sastojaka i način pripreme proizvoda (članak 7. stavak 2. ove Uredbe)

Mlijeko ovaca hranjenih sijenom, „Schaf-Heumilch”, proizvodi se u tradicionalnim proizvodnim uvjetima u skladu s propisom „Heumilchregulativ” (propisi o proizvodnji mlijeka životinja hranjenih sijenom). To se mlijeko odlikuje zabranom upotrebe fermentiranih krmiva, primjerice silaže, i zabranom upotrebe životinja i hrane za životinje koji se u skladu s važećim zakonodavstvom trebaju označavati kao „genetički modificirani”.

„Heumilchregulativ” (propisi o proizvodnji mlijeka životinja hranjenih sijenom)

„Schaf-Heumilch” je vrsta ovčjeg mlijeka rasplodnih ženki, koje proizvode mljekari koji su se obvezali na poštovanje sljedećih kriterija. Ne smiju se upotrebljavati životinje i hrana za životinje koji se u skladu s važećim zakonodavstvom trebaju označavati kao „genetski modificirani”.

Cijelim poljoprivrednim stočarskim gospodarstvom mora se upravljati u skladu s tim pravilima za proizvodnju mlijeka životinja hranjenih sijenom.

Dopuštena hrana za životinje

— Prehrana se uglavnom sastoji od svježe trave, mahunarki i bilja u „sezoni zelene krme” te od sijena u zimskom razdoblju.

— U dodatnu vlaknastu krmu ubraja se i dopušteno je sljedeće: zelena uljana repica, zeleni kukuruz, zelena raž, stočna repa te pelete sijena, lucerne i kukuruza.

— Udio vlaknaste krme u godišnjoj porciji suhe hrane za životinje mora iznositi najmanje 75 %.

— Dopuštene su i žitarice pšenica, ječam, zob, tritikale, raž i kukuruz u obliku dostupnom na tržištu te mješavine s mineralnim tvarima (npr. mekinje, pelete).

— Kao hrana za životine može se upotrebljavati i sljedeće: grah, poljski grašak, plodovi uljarica i ostatci ekstrakcije, odnosno pogače.

Zabranjena hrana za životinje

— Zabranjene su sljedeće vrste hrane za životinje: silaže (fermentirano krmivo), vlažno sijeno i fermentirano sijeno.

— Zabranjeno je hranjenje nusproizvodima iz pogona za proizvodnju piva, rakije i mošta te drugim nusproizvodima iz prehrambene industrije, npr. vlažnim pivarskim zrnjem ili vlažnim reznicama. Iznimke su suhe reznice i melasa koje su nusproizvod u proizvodnji šećera i suho proteinsko krmivo iz prerade žitarica.

— Zabranjeno je hranjenje rasplodnih ženki vlažnom hranom za životinje.

— Zabranjeno je hranjenje hranom životinjskog podrijetla, uz iznimku hranjenja mladih životinja mlijekom i sirutkom.

— Zabranjeno je hranjenje otpadom iz vrta i voćnjaka te ureom.

Odredbe o gnojenju

— Zabranjena je upotreba kanalizacijskog mulja, proizvoda od kanalizacijskog mulja i komposta iz komunalnih prerađivačkih postrojenja, osim zelenog komposta (kompostirana smjesa biljne tvari) na svim poljoprivrednim površinama dobavljača mlijeka.

— Stočarska gospodarstva moraju poštovati rok od najmanje tri tjedna od nanošenja gnojiva na površine do dopuštanja stoci da tamo pase.

Upotreba pomoćnih kemijskih sredstava

— Dopuštena je samo selektivna primjena sintetičkih kemijskih pesticida uz stručni nadzor poljoprivrednih savjetnika te ciljana upotreba na određenim dijelovima svih površina sa zelenom stočnom hranom na stočarskom gospodarstvu.

— Upotreba dopuštenih sredstava za raspršivanje protiv muha u štalama dopuštena je samo dok u njima nema rasplodnih ženki.

Ograničenja dobave

— Mlijeko se smije isporučiti kao „Schaf-Heumilch” najranije od desetog dana nakon janjenja.

— U slučaju ovaca hranjenih silažom (fermentirano krmivo) treba poštovati rok od najmanje 14 dana.

— Životinje na planinskom napasivanju koje su na gospodarstvu hranjene silažom (fermentirano krmivo) moraju najmanje 14 dana prije puštanja na pašnjak prijeći na nesilažno hranjenje ili se njihovo mlijeko može isporučivati kao „Schaf-Heumilch” tek nakon 14 dana planinskog napasivanja (u vlasništvu dobavljača mlijeka Schaf-Heumilch). Planinski se pašnjaci ne smiju iskorištavati za proizvodnju silaže ili hranjenje silažom.

Zabrana genetski modificirane hrane i hrane za životinje

— Radi očuvanja tradicionalne osnove proizvoda „Schaf-Heumilch” ne smiju se upotrebljavati životinje i hrana za životinje koji se u skladu s važećim zakonodavstvom trebaju označavati kao „genetski modificirani”.

Ostali propisi

— Na stočarskom gospodarstvu zabranjena je proizvodnja i skladištenje silaže (fermentirano krmivo).

— Na stočarskom gospodarstvu zabranjena je proizvodnja i skladištenje bilo koje vrste okruglih bala u foliji.

— Na stočarskom gospodarstvu zabranjena je proizvodnja vlažnog ili fermentiranog sijena.

4.3. Opis ključnih elemenata koji određuju tradicionalna svojstva proizvoda (članak 7. stavak 2. ove Uredbe)

Tradicionalni karakter mlijeka životinja hranjenih sijenom proizlazi iz činjenice da se u proizvodnji mlijeka životinja hranjenih sijenom, kao i u izvornoj proizvodnji mlijeka, ne upotrebljava fermentirano krmivo. Zahvaljujući mehanizaciji, od 1960-ih se industrijalizacija poljoprivrede sve više temelji na proizvodnji silaže (fermentirana krmiva), čime se potiskuje proizvodnja sijena.

Stočarstvo se s jedne strane temeljilo na ispaši, a s druge strane na proizvodnji trave i sijena na livadama. Prema pisanoj evidenciji, žetva sijena – ili sijena i otave, „Grummet” [zelena krma] – najmanje dvaput godišnje (fenum primum et secundum) uobičajena je praksa u Tirolu od 13. stoljeća. (Stolz, O., Rechtsgeschichte des Bauernstandes und der Landwirtschaft in Tirol und Vorarlberg [Pravna povijest poljoprivrednika i poljoprivrede u Tirolu i Vorarlbergu], 1949.)

Zemljišne knjige salzburške biskupije sadržavaju vrlo detaljne podatke o broju stoke u naseljima „Schwaig” te na svim drugim posjedima u vlasništvu biskupije u dolini Ziller u 1607. Konkretno, na kraju svakog detaljnog opisa pojedinačnih parcela posjeda nalazi se izjava koja glasi: „tijekom zime ima toliko-i-toliko konja, goveda, ovaca ili koza”. Planinski su poljoprivrednici držali manje stoke zimi nego ljeti, kad su bili dostupni pašnjaci. Nema sumnje da je na seoskim pašnjacima u naseljima „Schwaig” intenzivno bila zastupljena ispaša te je služila kao primarni izvor hrane za stoku. Postoji dokumentacija i iz ranijeg razdoblja, točnije 13. i 14. stoljeća, kojom se dokazuje da su gospodarstva „Schwaighof” obuhvaćala livade i polja te pašnjake i planinske travnjake. To znači da se proizvodnja trave i sijena na gospodarstvima „Schwaighof” odvijala od najranijih razdoblja. Na određenoj udaljenosti od gospodarstava nalaze se planinski grebeni koji također pripadaju naseljima „Schwaig”. Ti grebeni tradicionalno obuhvaćaju pašnjake na koje se stoka šalje na ispašu na nekoliko tjedana u proljeće i jesen te koji se upotrebljavaju za proizvodnju sijena tijekom ostatka godine. Od različitih vrsta pašnjaka, ove su livade na planinama ili velikim nadmorskim visinama posebno karakteristične za Alpe. Te se livade ne kose više od jednom godišnje, a na nekim mjestima jednom svake dvije do četiri godine. Količina sijena koju proizvode je mala, ali je ono vrlo mirisno i puno hranjivih tvari. (Stolz, O., Die Schwaighöfe in Tirol [Gospodarstva „Schwaighof” u Tirolu], 1930.)

Za sijeno mora biti dostupna žitnica. Sijeno se mora skladištiti do sljedećeg proljeća jer snijeg često padne ubrzo nakon što se stoka dovede na planinske livade. (Trientl, A., Die Landwirtschaft in den Gebirgsländern [Poljoprivreda u planinskim zemljama], 1892.)