3.

Prilog III. mijenja se kako slijedi: (a) odjeljak 1.3.1. zamjenjuje se sljedećim: „1.3.1. ESC ispitivanje Tijekom propisanog redoslijeda radnih uvjeta prilikom zagrijavanja motora, količine gore navedenih ispušnih emisija neprekidno se ispituju uzimanjem uzorka iz neobrađenog ili razrijeđenog ispušnog plina. Ciklus ispitivanja sastoji se od niza načina rada u vezi s brzinom i snagom koji obuhvaćaju uobičajeni raspon radnih karakteristika dizelskih motora. Tijekom svakog načina rada utvrđuje se koncentracija svake plinovite onečišćujuće tvari, protok ispušnih plinova i izlaz snage, a izmjerene se vrijednosti težinski vrednuju. Prilikom mjerenja čestica ispušni se plin razrjeđuje kondicioniranim okolnim zrakom bilo primjenom sustava razrjeđivanja djelomičnog ili punog protoka. Čestice se sakupljaju u jedinstveni primjereni filtar razmjerno težinskim faktorima svakog načina rada. Za svaku onečišćujuću tvar izračunava se emisija u gramima po kilovatsatu kako je opisano u Dodatku 1. ovom Prilogu. Pored toga, obavlja se mjerenje NOx u tri točke ispitivanja unutar područja nadzora koje odabere tehnička služba, a izmjerene se vrijednosti uspoređuju s vrijednostima izračunanim iz onih faza ispitinog ciklusa koje obuhvaćaju odabrane točke ispitivanja. Provjerom nadzora NOx osigurava se učinkovitost kontrole emisije motora unutar njegovog uobičajenog radnog područja.”; (b) odjeljak 1.3.3. zamjenjuje se sljedećim: „1.3.3. ETC ispitivanje Tijekom propisanog prijelaznog ciklusa radnih uvjeta zagrijavanja motora, koji je usko povezan i temelji se na uzorcima posebnih načina vožnje teških motora ugrađenih u kamione i autobuse, gore navedene onečišćujuće tvari ispituju se bilo nakon razrjeđivanja ukupnog ispušnog plina kondicioniranim okolnim zrakom (CVS sustav s dvostrukim razrjeđivanjem za čestice) ili utvrđivanjem plinovitih sastavnih dijelova u neobrađenom ispušnom plinu te čestica sa sustavom djelomičnog razrjeđivanja protoka. Koristeći zakretni moment motora i povratne signale brzine vrtnje dinamometra motora, snagu motora treba sagledati s obzirom na vrijeme ciklusa i rad koji je tijekom njega ostvario motor. Kad je riječ o CVS sustavu, koncentracija NOx i HC utvrđuje se tijekom ciklusa ispitivanja uvođenjem signala analizatora, dok se koncentracija CO, CO2 i NMHC može utvrditi uvođenjem signala analizatora ili uzorkovanjem pomoću vreće. Ako se mjere u neobrađenom ispušnom plinu, svi plinoviti sastojci utvrđuju se tijekom ciklusa uključivanjem signala analizatora. Kad je riječ o česticama, razmjerni uzorak treba prikupiti u odgovarajućem filtru. Brzinu protoka neobrađenog ili razrijeđenog ispušnog plina treba utvrditi tijekom ciklusa kako bi se izračunale masene vrijednosti emisije. Masene vrijednosti emisije povezuju se s radom motora kako bi se dobili grami svake onečišćujuće tvari ispuštene po kilovatsatu, kako je opisano u Dodatku 2. ovom Prilogu.”; (c) odjeljak 2.1. zamjenjuje se sljedećim: „2.1. Uvjeti ispitivanja motora 2.1.1. Mjere se apsolutna temperatura (T a) zraka motora na ulazu motora iskazana u Kelvinima i suhi atmosferski tlak (p s), iskazan u kPa, a parametar f a određuje se u skladu sa sljedećim odredbama. Kod višecilindarskih motora s odvojenim skupinama usisnih kolektora, na primjer, u ‚V’ konfiguraciji motora, uzima se prosječna temperatura različitih skupina. (a) za motore s kompresijskim paljenjem: Motori s prirodnim usisom i prednabijeni motori s mehaničkim kompresorom: Prednabijeni motori s turbopunjačima sa ili bez hlađenja usisnog zraka: (b) za motore s paljenjem pomoću svjećica: 2.1.2. Valjanost ispitivanja Da bi se ispitivanje priznalo kao valjano, parametar f a treba biti takav da je: 0,96 ≤ ƒ a ≤ 1,06”; (d) odjeljak 2.8. zamjenjuje se sljedećim: 2.8. Ako je motor opremljen sustavom naknadne obrade ispušnih plinova, emisije izmjerene tijekom ciklusa ispitivanja predstavljaju emisije motora u uporabi. U slučaju motora opremljenog sustavom naknadne obrade ispušnih plinova koji zahtijeva potrošnju reagensa, reagens koji se koristi za sva ispitivanja treba ispunjavati zahtjeve odjeljka 2.2.1.13. Dodatka 1. Prilogu II. 2.8.1. Kad je riječ o sustavu naknadne obrade ispušnih plinova koji se temelji na stalnom postupku regeneracije, emisije se mjere na stabiliziranom sustavu naknadne obrade. Do postupka regeneracije dolazi najmanje jednom tijekom ETC ispitivanja, a proizvođač treba navesti uobičajene uvjete u kojima dolazi do regeneracije (opterećenje čađe, temperatura, protutlak ispušnih plinova, itd.). Kako bi se provjerio postupak regeneracije, provodi se najmanje 5 ETC ispitivanja. Tijekom ispitivanja bilježi se temperatura i tlak ispušnih plinova (temperatura prije i nakon sustava naknadne obrade, protutlak ispušnih plinova, itd.). Sustav naknadne obrade smatra se zadovoljavajućim ako uvjeti koje navodi proizvođač tijekom ispitivanja traju dovoljno dugo. Konačni rezultat ispitivanja je aritmetička sredina rezultata različitih ETC ispitivanja. Ako naknadna obrada ispušnih plinova posjeduje sigurnosni mod koji prebacuje na mod periodične regeneracije, to treba provjeriti prema odjeljku 2.8.2. U tom se slučaju granične vrijednosti emisije iz tablice 2. Priloga I. mogu prijeći i neće se ponderirati. 2.8.2. Kad se radi o naknadnoj obradi ispušnih plinova temeljenoj na postupku periodične regeneracije, emisije se mjere tijekom najmanje dva ETC ispitivanja, jedno tijekom, a drugo nakon same regeneracije na stabilnom sustavu naknadne obrade, a rezultati se ponderiraju. Do postupka regeneracije dolazi najmanje jednom tijekom ETC ispitivanja. Motor može biti opremljen sklopkom koja je u mogućnosti spriječiti ili pokrenuti postupak regeneracije pod uvjetom da ta radnja ne utječe na umjeravanje izvornog motora. Proizvođač navodi uobičajene uvjete parametra u kojima se javlja postupak regeneracije (opterećenje čađe, temperaturu, protutlak ispuha, itd.) i vrijeme njegovog trajanja (n2). Proizvođač također daje sve podatke kako bi se odredilo vrijeme između dvije regeneracije (n1). O točnom postupku utvrđivanja ovog vremena svoju suglasnost daje tehnička služba na temelju ispravne tehničke prosudbe. Proizvođač treba osigurati takav sustav naknadne obrade koji je napunjen kako bi došlo do regeneracije tijekom ETC ispitivanja. Do regeneracije ne smije doći tijekom ove faze kondicioniranja motora. Prosječne emisije između faza regeneracije utvrđuju se iz aritmetičke sredine nekoliko približno podjednako udaljenih ETC ispitivanja. Preporuča se provesti najmanje jedno ETC ispitivanje neposredno prije ispitivanja regeneracije i jedno ETC ispitivanje odmah nakon ispitivanja regeneracije. Kao drugo rješenje, proizvođač može dati podatke kojima će pokazati stalnost emisija (± 15 %) između faza regeneracije. U ovom se slučaju mogu koristiti emisije samo jednog ETC ispitivanja. Tijekom ispitivanja regeneracije svi podaci potrebni za uočavanje postupka regeneracije se bilježe (emisije CO ili NOx, temperatura prije i nakon sustava naknadne obrade, protutlak ispuha, itd.). Tijekom postupka regeneracije granične vrijednosti emisije iz tablice 2. Priloga I. smiju se prijeći. Izmjerene se emisije težinski vrednuju u skladu s odjeljcima 5.5. i 6.3. Dodatka 2. ovom Prilogu, a konačni rezultat ne smije prelaziti granične vrijednosti iz tablice 2. Priloga I.”; (e) Dodatak 1. mijenja se kako slijedi: i. odjeljak 2.1. zamjenjuje se sljedećim: „2.1. Priprema filtra za uzorkovanje Najmanje jedan sat prije ispitivanja, svaki se filtar stavlja u djelomično zatvorenu Petrijevu zdjelicu koja je zaštićena od ulaska prašine te se smješta u komoru za vaganje radi stabilizacije. Po završetku stabilizacije svaki se filtar važe, a bilježi se tara masa. Filtar se zatim pohranjuje u zatvorenoj Petrijevoj zdjelici ili zabrtvljenom držaču filtara dok ne bude potreban za ispitivanje. Filtar treba koristiti u roku od osam sati od njegovog uklanjanja iz komore za vaganje. Bilježi se tara masa.”; ii. odjeljak 2.7.4. zamjenjuje se sljedećim: „2.7.4. Uzorkovanje čestica Za cjelokupni se postupak ispitivanja koristi jedan filtar. Modalni težinski faktori utvrđeni postupkom s obzirom na ciklus ispitivanja uzimaju se u obzir uzimanjem uzorka razmjernog ispušnom masenom protoku tijekom svakog pojedinog načina rada u ispitnom ciklusu. To se može postići prilagođavanjem brzine protoka uzorka, vremena uzorkovanja i/ili omjera razrjeđivanja sukladno tome, tako da bude zadovoljen kriterij za učinkovite težinske faktore iz odjeljka 5.6. Vrijeme uzorkovanja po načinu rada mora trajati najmanje 4 sekunde po 0,01 težinskom faktoru. Uzorkovanje se mora provesti što je moguće kasnije unutar svakog načina rada. Uzorkovanje čestica treba završiti najkasnije 5 sekundi prije kraja svakog načina rada.”; iii. umeće se novi odjeljak 4.: „4. IZRAČUN PROTOKA ISPUŠNIH PLINOVA 4.1. Utvrđivanje masenog protoka neobrađenih ispušnih plinova Za izračun emisija u neobrađenom ispuhu, potrebno je poznavati protok ispušnog plina. Maseni protok ispušnog plina utvrđuje se u skladu s odjeljkom 4.1.1. ili 4.1.2. Točnost utvrđivanja ispušnog protoka je ± 2,5 % od očitane vrijednosti ili ± 1,5 % od najveće vrijednosti motora, ovisno o tome koja je veća. Mogu se koristiti i istovjetne metode (npr. one opisane u odjeljku 4.2. Dodatka 2. ovom Prilogu). 4.1.1. Metoda izravnog mjerenja Izravno mjerenje protoka ispušnih plinova može se provesti pomoću sustava kao što su: — uređaji za mjerenje razlike tlakova, poput mlaznice protoka, — ultrazvučno mjerilo protoka, — vortex mjerilo protoka. Poduzimaju se mjere opreza kako bi se izbjegle pogreške pri mjerenju koje će utjecati na pogreške vrijednosti emisija. Takve mjere opreza uključuju pažljivu ugradbu uređaja u ispušni sustav motora u skladu s preporukama proizvođača instrumenta i dobrom inženjerskom praksom. Posebno, ugradba uređaja ne smije utjecati na učinak motora i emisije. 4.1.2. Metoda mjerenja zraka i goriva Ovo uključuje mjerenje protoka zraka i protoka goriva. Mjerila protoka zraka i mjerila protoka goriva koriste se prema zahtjevu ukupne točnosti iz odjeljka 4.1. Izračun protoka ispušnog plina je sljedeći: 4.2. Utvrđivanje masenog protoka razrijeđenog ispušnog plina Za izračun emisija u razrijeđenom ispuhu primjenom sustava razrjeđivanja punog protoka, potrebno je poznavati protok razrijeđenog ispušnog plina. Brzina protoka razrijeđenih ispušnih plinova (qmdew ) mjeri se tijekom svakog načina rada s PDP-CVS, CFV-CVS ili SSV-CVS u skladu s općim formulama navedenim u odjeljku 4.1. Dodatka 2. ovom Prilogu. Točnost iznosi ± 2 % očitane vrijednosti ili je bolja, i utvrđuje se u skladu s odredbama iz odjeljka 2.4. Dodatka 5. ovom Prilogu.”; iv. odjeljci 4. i 5. zamjenjuju se sljedećim: „5. IZRAČUN PLINOVITIH EMISIJA 5.1. Vrednovanje podataka Prilikom vrednovanja plinovitih emisija, utvrđuje se prosjek očitane vrijednosti s trake u posljednjih 30 sekundi svakog moda rada, a prosječne se koncentracije (conc) HC, CO i NOx tijekom svakog moda rada utvrđuju iz prosječnih očitanih vrijednosti s trake i odgovarajućih podataka umjeravanja. Može se koristiti i drugi način bilježenja ako se time osigurava istovjetno prikupljanje podataka. Kod provjere NOx unutar nadziranog područja, gore navedeni zahtjevi primjenjuju se samo za NOx. Protok ispušnog plina qmew ili protok razrijeđenog ispušnog plina qmdew , ako se koristi po izboru, utvrđuje se u skladu s odjeljkom 2.3. Dodatka 4. ovom Prilogu. 5.2. Suha/mokra korekcija Izmjerena koncentracija, ako već nije izmjerena na vlažnoj osnovi, pretvara se na vlažnu osnovu prema sljedećoj formuli. Pretvaranje se obavlja za svaki pojedini način rada. Za neobrađeni ispušni plin: ili gdje je: pr = tlak vodene pare nakon rashladne kupelji, kPa, pb = ukupan atmosferski tlak, kPa, Ha = vlažnost ulaznog zraka, g vode po kg suhog zraka, kf = 0,055584 × wALF – 0,0001083 × wBET – 0,0001562 × wGAM + 0,0079936 × wDEL + 0,0069978 × wEPS Za razrijeđeni ispušni plin: ili Za zrak razrjeđivanja: Za usisni zrak: gdje je: Ha = vlažnost usisnog zraka, g vode po kg suhog zraka Hd = vlažnost zraka razrjeđivanja, g vode po kg suhog zraka i može se izvesti iz mjerenja relativne vlažnosti, mjerenja točke rosišta, mjerenja tlaka pare ili mjerenja suhim/vlažnim termometrom primjenom općeprihvaćenih jednadžbi. 5.3. NOx korekcija vlažnosti i temperature Budući da emisija NOx ovisi o uvjetima okolnog zraka, koncentracija NOx korigira se s obzirom na temperaturu i vlažnost okolnog zraka pomoću faktora navedenih u sljedećim formulama. Faktori su važeći unutar raspona od 0 do 25 g/kg suhog zraka. (a) Za motore s kompresijskim paljenjem: pri čemu je: Ta = temperatura usisnog zraka, K Ha = vlažnost usisnog zraka, g vode po kg suhog zraka gdje se: H a može izvesti iz mjerenja relativne vlažnosti, mjerenja točke rosišta, mjerenja tlaka pare ili mjerenja suhim/vlažnim termometrom primjenom općeprihvaćenih formula. (b) Za motore s paljenjem pomoću svjećica gdje se: H a može izvesti iz mjerenja relativne vlažnosti, mjerenja točke rosišta, mjerenja tlaka pare ili mjerenja suhim/vlažnim termometrom primjenom općeprihvaćenih formula. 5.4. Izračun brzina masenih protoka emisije Brzina masenog protoka emisije (g/h) za svaki način rada izračunava se na sljedeći način. Za izračun NOx koristi se faktor korekcije vlažnosti k h,D ili k h,G, prema potrebi, a kako je utvrđeno u skladu s odjeljkom 5.3. Izmjerena koncentracija, ako već nije izmjerena na vlažnoj osnovi, pretvara se na vlažnu osnovu u skladu s odjeljkom 5.2. Vrijednosti za u plin navedene su u tablici 6. za odabrane sastavne dijelove koji se temelje na idealnim svojstvima plina i goriva relevantnim za ovu Direktivu. (a) Za neobrađeni ispušni plin gdje je: uplin = omjer između gustoće sastavnih dijelova ispušnog plina i gustoće ispušnog plina cplin = koncentracija odnosnih sastavnih dijelova u neobrađenom ispušnom plinu, ppm qmew = brzina masenog protoka ispušnih plinova, kg/h (b) Za plin razrjeđivanja gdje je: uplin = omjer između gustoće sastavnih dijelova ispušnog plina i gustoće zraka cplin,c = pozadinska ispravljena koncentracija odnosnih sastavnih dijelova u razrijeđenom ispušnom plinu, ppm qmdew = brzina protoka razrijeđenog ispušnog plina, kg/h gdje je: Faktor razrjeđivanja D izračunava se u skladu s odjeljkom 5.4.1. Dodatka 2. ovom Prilogu. 5.5. Izračun specifičnih emisija Emisije (g/kWh) izračunavaju se za sve pojedinačne sastavne dijelove na sljedeći način: pri čemu: m plin označava masu pojedinnog plina P n označava neto snagu utvrđenu u skladu s odjeljkom 8.2. u Prilogu II. Težinski faktori korišteni u gore navedenom izračunu u skladu su s odjeljkom 2.7.1. Tablica 6. Vrijednosti u plin u neobrađenom i razrijeđenom ispušnom plinu za različite sastavne dijelove ispušnih plinova gorivo NOx CO THC/NMHC CO2 CH4 dizel neobrađeni ispušni plinovi 0,001587 0,000966 0,000479 0,001518 0,000553 razrijeđeni ispušni plinovi 0,001588 0,000967 0,000480 0,001519 0,000553 etanol neobrađeni ispušni plinovi 0,001609 0,000980 0,000805 0,001539 0,000561 razrijeđeni ispušni plinovi 0,001588 0,000967 0,000795 0,001519 0,000553 Gaz natural comprimat neobrađeni ispušni plinovi 0,001622 0,000987 0,000523 0,001552 0,000565 razrijeđeni ispušni plinovi 0,001588 0,000967 0,000584 0,001519 0,000553 propan neobrađeni ispušni plinovi 0,001603 0,000976 0,000511 0,001533 0,000559 razrijeđeni ispušni plinovi 0,001588 0,000967 0,000507 0,001519 0,000553 butan neobrađeni ispušni plinovi 0,001600 0,000974 0,000505 0,001530 0,000558 razrijeđeni ispušni plinovi 0,001588 0,000967 0,000501 0,001519 0,000553 — u vrijednosti neobrađenih ispušnih plinova temeljene na idealnim svojstvima plina pri λ = 2, suhi zrak, 273K, 101,3 kPa, — u vrijednosti razrijeđenih ispušnih plinova temeljene na idealnim svojstvima plina i gustoći zraka, — u vrijednosti CNG točnosti unutar 0,2 % za maseni sastav: C = 66 – 76 %; H = 22 – 25 %; N = 0 – 12 %, — u vrijednost CNG za HC odgovara CH2,93 (za ukupni HC koristiti u vrijednost CH4). 5.6. Izračun kontrolnih vrijednosti upravljanog područja Za tri kontrolne točke odabrane u skladu s odjeljkom 2.7.6., emisija NOx mjeri se i izračunava u skladu s odjeljkom 5.6.1. te se također utvrđuje uvođenjem načina rada ciklusa ispitivanja najbližih odnosnoj kontrolnoj točki u skladu s odjeljkom 5.6.2. Izmjerene se vrijednosti zatim uspoređuju s interpoliranim vrijednostima u skladu s odjeljkom 5.6.3. 5.6.1. Izračun specifične emisije Emisija NOx za svaku od kontrolnih točaka (Z) izračunava se na sljedeći način: 5.6.2. Utvrđivanje vrijednosti emisije iz ciklusa ispitivanja Emisija NOx za svaku od kontrolnih točaka interpolira se iz četiri najbliža načina rada ciklusa ispitivanja koji obuhvaćaju odabranu kontrolnu točku Z kako je prikazano na slici 4. Kod ovih načina rada (R, S, T, U) primjenjuju se sljedeće definicije: Brzina vrtnje (R) = Brzina vrtnje (T) = nRT Brzina vrtnje (S) = Brzina vrtnje (U) = nSU Postotak opterećenja (R) = Postotak opterećenja (S) Postotak opterećenja (T) = Postotak opterećenja (U). Emisija NOx odabrane kontrolne točke Z izračunava se na sljedeći način: i: gdje je: ER, ES, ET, EU = specifična emisija NOx obuhvatnih načina rada izračunana u skladu s odjeljkom 5.6.1. MR, MS, MT, MU = zakretni moment motora obuhvatnih načina rada. Slika 4. Interpolacija kontrolne točke NOx 5.6.3. Usporedba vrijednosti emisije NOx Izmjerena specifična emisija NOx kontrolne točke Z (NOx,Z) uspoređuje se s interpoliranom vrijednosti (EZ) kako slijedi: 6. IZRAČUN EMISIJA ČESTICA 6.1. Vrednovanje podataka Prilikom vrednovanja čestica, za svaki se mod rada bilježe ukupne mase uzorka (m sep). Filtar se vraća u komoru za vaganje i kondicionira najmanje jedan sat, ali ne dulje od 80 sati, i tada se važe. Bilježi se bruto težina filtara, a odbija se tara (vidjeti odjeljak 2.1.), što rezultira masom uzorka čestica m f. Ako se primjenjuje pozadinska korekcija, bilježi se masa zraka za razrjeđivanje (m d) kroz filtar i masu čestica (m f,d). Ako je provedeno više od jednog mjerenja, za svako se pojedino mjerenje izračunava kvocijent m f,d/m d te prosjek vrijednosti. 6.2. Sustav razrjeđivanja dijela protoka Rezultati ispitivanja emisije čestica za potrebe izvještaja o ispitivanju utvrđuju se kroz sljedeće korake. Budući da se mogu koristiti različite vrste kontrole brzine razrjeđivanja, primjenjuju se različite metode izračuna za q medf. Svi izračuni temelje se na prosječnim vrijednostima pojedinačnih načina rada tijekom razdoblja uzorkovanja. 6.2.1. Izokinetički sustavi pri čemu r a odgovara omjeru područja poprečnog presjeka izokinetičke sonde i ispušne cijevi: 6.2.2. Sustavi s mjerenjem koncentracije CO2 ili NOx gdje je: cwE = vlažna koncentracija obilježavajućeg plina u neobrađenom ispuhu cwD = vlažna koncentracija obilježavajućeg plina u razrijeđenom ispuhu cwA = mokra koncentracija obilježavajućeg plina u zraku za razrjeđivanje Koncentracije izmjerene na suhoj osnovi pretvaraju se na vlažnu osnovu u skladu s odjeljkom 5.2. ovog Dodatka. 6.2.3. Sustavi s mjerenjem CO2 i metodom bilance ugljika (14) gdje je: c(CO2)D = koncentracija CO2 razrijeđenih ispušnih plinova c(CO2)А = koncentracija CO2 zraka za razrjeđivanje (koncentracije u obujamskom postotku na vlažnoj osnovi) Ova se jednadžba temelji na pretpostavci bilance ugljika (atomi ugljika koji ulaze u motor ispuštaju se kao CO2) i utvrđuje kroz sljedeće korake: i 6.2.4. Sustavi s mjerenjem protoka 6.3. Sustav razrjeđivanja punog protoka Svi se izračuni temelje na prosječnim vrijednostima pojedinačnih načina rada tijekom razdoblja uzorkovanja. Protok razrijeđenog ispušnog plina q mdew utvrđuje se u skladu s odjeljkom 4.1. Dodatka 2. ovom Prilogu. Ukupna masa uzorka m sep izračunava se u skladu s odjeljkom 6.2.1. Dodatka 2. ovom Prilogu. 6.4. Izračun brzine masenog protoka čestica Brzina masenog protoka čestica izračunava se na sljedeći način. Ako se koristi sustav razrjeđivanja punog protoka, q medf utvrđen u skladu s odjeljkom 6.2. zamjenjuje se s q mdew utvrđenim u skladu s odjeljkom 6.3. i = 1, … n Brzina masenog protoka čestica može se pozadinski ispraviti kako slijedi: pri čemu se D izračunava u skladu s odjeljkom 5.4.1. Dodatka 2. ovom Prilogu. v. prijašnji odjeljak 6. sada se brojčano označava kao odjeljak 7.; (f) Dodatak 2. mijenja se kako slijedi: i. odjeljak 3. zamjenjuje se sljedećim: „3. PROVEDBA ISPITIVANJA ZA ODREĐIVANJE EMISIJA Na zahtjev proizvođača može se, prije ciklusa mjerenja, provesti probno ispitivanje u svrhu kondicioniranja motora i sustava ispušnih plinova. Motori koji kao gorivo koriste NG i LPG trebaju se uhodati primjenom ETC ispitivanja. Motor treba raditi najmanje dva ETC ciklusa i dalje, sve dok emisija CO izmjerena tijekom jednog ETC ciklusa ne prijeđe za više od 10 % emisiju CO izmjerenu tijekom prethodnog ETC ciklusa. 3.1. Priprema filtara za uzorkovanje (ako se koriste) Najmanje jedan sat prije ispitivanja, svaki se filtar treba staviti u djelomično zatvorenu Petrijevu zdjelicu koja je zaštićena od onečišćenja prašinom te smjestiti u komoru za vaganje radi stabilizacije. Na kraju razdoblja stabilizacije svaki se filtar važe, a bilježi se tara masa. Filtar se zatim pohranjuje u zatvorenoj Petrijevoj zdjelici ili zabrtvljenom držaču filtara dok ne bude potreban za ispitivanje. Filtar se koristi u roku od osam sati od njegovog uklanjanja iz komore za vaganje. Bilježi se tara masa. 3.2. Ugradnja mjerne opreme Prema potrebi se ugrađuje mjerna oprema i sonde za uzorke. Ako se koristi, ispušnu cijev treba priključiti na sustav razrjeđivanja punog protoka. 3.3. Pokretanje sustava razrjeđivanja i motora Sustav razrjeđivanja i motor se pokreću i zagrijavaju sve do stabilizacije svih temperatura i tlakova pri najvećoj snazi sukladno preporuci proizvođača i dobroj inženjerskoj praksi. 3.4. Pokretanje sustava za uzorkovanje čestica (samo dizelski motori) Sustav za uzorkovanje čestica se pokreće i usmjerava da teče obilazno. Postojeća razina čestica zraka za razrjeđivanje može se utvrditi prolaskom zraka za razrjeđivanje kroz filtre čestica. Ako se koristi filtrirani zrak za razrjeđivanje, može se provesti samo jedno mjerenje, prije ili nakon ispitivanja. Ako zrak za razrjeđivanje nije filtriran, mogu se obaviti mjerenja na početku i na kraju ciklusa te izračunati prosjek vrijednosti. Sustav razrjeđivanja i motor se pokreću i zagrijavaju sve do stabilizacije svih temperatura i tlakova sukladno preporuci proizvođača i dobroj inženjerskoj praksi. U slučaju naknadne obrade periodične regeneracije, regeneracija se ne smije dogoditi tijekom zagrijavanja motora. 3.5. Prilagodba sustava razrjeđivanja Brzine protoka sustava razrjeđivanja (puni protok ili djelomični protok) namještaju se kako bi se isključila mogućnost kondenzacije vode u sustavu i dobila najveća temperatura na dovodu filtra od 325 K (52 °C) ili manja (vidjeti odjeljak 2.3.1. Priloga V., DT). 3.6. Provjera analizatora Analizatori emisije se postavljaju na nulu i mjeri se njihov raspon. Ako se koriste vreće za uzorke, potrebno ih je ukloniti. 3.7. Postupak pokretanja motora Stabiliziran motor se pokreće sukladno preporuci proizvođača u priručniku za uporabu, koristeći bilo ugrađeni pokretač na motoru ili dinamometar. Također, ispitivanje može započeti izravno iz faze prekondicioniranja motora bez njegovog isključivanja kada motor postigne brzinu vrtnje u praznom hodu. 3.8. Ciklus ispitivanja 3.8.1. Redoslijed ispitivanja Ispitivanje započinje kad je motor postigao brzinu vrtnje u praznom hodu. Ispitivanje se provodi sukladno referentnom ciklusu kako je navedeno u odjeljku 2. ovog Dodatka. Postavne komandne vrijednosti brzine motora i zakretnog momenta izdaju se pri 5 Hz (10 Hz se preporuča) ili više. Dobiveni podaci o brzini motora i zakretnom momentu bilježe se najmanje jednom svake sekunde tijekom ciklusa ispitivanja, a signali se mogu elektronički filtrirati. 3.8.2. Mjerenje plinovitih emisija 3.8.2.1. Sustav razrjeđivanja punog protoka Pri pokretanju motora ili na početku ispitivanja, ako se ciklus započinje izravno iz prekondicioniranja, pokreće se mjerna oprema s istovremenim: — početkom prikupljanja ili analiziranja zraka za razrjeđivanje, — početkom prikupljanja ili analiziranja razrijeđenog ispušnog plina, — početkom mjerenja količine razrijeđenog ispušnog plina (CVS) i potrebnih temperatura i tlaka, — početkom bilježenja povratnih podataka o brzini i zakretnom momentu dinamometra. HC i NOx se neprekidno mjere u tunelu za razrjeđivanje uz frekvenciju od 2Hz. Prosječne se koncentracije utvrđuju uvođenjem signala analizatora tijekom ciklusa ispitivanja. Vrijeme odziva sustava ne smije biti veće od 20 s, i usklađuje se s nestalnošću protoka CVS i odstupanjem ciklusa ispitivanja/vremena uzorkovanja, ako je potrebno. CO, CO2, NMHC i CH4 utvrđuju se uključivanjem ili analiziranjem koncentracija u vreći za uzorke, prikupljenih tijekom ciklusa. Koncentracije plinovitih onečišćujućih tvari u zraku za razrjeđivanje utvrđuju se uključivanjem ili prikupljanjem u pozadinsku vreću. Sve druge vrijednosti bilježe se uz najmanje jedno mjerenje u sekundi (1 Hz). 3.8.2.2. Mjerenje neobrađenih ispušnih plinova Pri pokretanju motora ili na početku ispitivanja, ako se ciklus započinje izravno iz prekondicioniranja, pokreće se mjerna oprema s istovremenim: — početkom analiziranja koncentracija neobrađenog ispušnog plina, — početkom mjerenja ispušnog plina ili ulaznog zraka i brzine protoka goriva, — početkom bilježenja povratnih podataka o brzini i zakretnom momentu dinamometra. Prilikom procjene plinovitih emisija, koncentracije emisije (HC, CO i NOx) i brzina masenog protoka ispušnog plina se bilježe i pohranjuju uz najmanje 2 Hz u računalni sustav. Vrijeme odziva sustava nije veće od 10 s. Svi ostali podaci mogu se zabilježiti uz brzinu uzorka od najmanje 1 Hz. Za analogne analizatore, odziv se bilježi, a podaci umjeravanja mogu se primjenjivati izravno (online) ili neizravno (offline) tijekom vrednovanja podataka. Prilikom izračuna masene emisije plinovitih sastavnih dijelova, tragovi zabilježenih koncentracija i trag brzine masenog protoka ispušnog plina vremenski se usklađuju s vremenom transformacije prema definiciji iz odjeljka 2. Priloga I. Stoga se vrijeme odziva svakog analizatora plinovitih emisija i sustava masenog protoka ispušnog plina utvrđuje u skladu s odredbama odjeljka 4.2.1. i odjeljka 1.5. Dodatka 5. ovom Prilogu i bilježi se. 3.8.3. Uzorkovanje čestica (ako se primjenjuje) 3.8.3.1. Sustav razrjeđivanja punim protokom Prilikom pokretanja motora ili početkom ispitivanja, kad ciklus započinje izravno iz prekondicioniranja, sustav za uzorkovanje čestica treba prebaciti s obilaznog voda na prikupljanje čestica. Ako se ne koristi nikakva kompenzacija toka, crpka (crpke) za uzorke podešavaju se tako da se brzina protoka kroz sondu za uzorke čestica ili prijenosnu cijev održava pri vrijednosti u okviru ± 5 % od postavne brzine protoka. Ako se kompenzacija protoka koristi (tj. razmjerna kontrola toka uzorka), mora se pokazati da se omjer protoka glavnog tunela prema protoku uzorka čestica ne mijenja za više od ± 5 % od njegove postavne vrijednosti (osim za prvih 10 sekundi uzorkovanja). Napomena: Kod radnje dvostrukog razrjeđivanja, protok uzoraka predstavlja neto razliku između brzine protoka kroz filtre za uzorke i brzine protoka sekundarnog zraka za razrjeđivanje. Bilježi se prosječna temperatura i tlak na ulazu u plinomjer(e) ili mjerila protoka. Ako se namještena brzina protoka ne može održavati tijekom čitavog ciklusa (unutar ± 5 %) zbog velikog dotoka čestica u filtar, ispitivanje se poništava. Ispitivanje se ponovno provodi primjenom niže brzine protoka i/ili filtra većeg promjera. 3.8.3.2. Sustav razrjeđivanja djelomičnim protokom Prilikom pokretanja motora ili početkom ispitivanja, kad ciklus započinje izravno iz prekondicioniranja, sustav za uzorkovanje čestica treba prebaciti s obilaznog načina rada na prikupljanje čestica. Kad se radi o kontroli sustava razrjeđivanja djelomičnim protokom, zahtijeva se brzi odziv sustava. Vrijeme transformacije sustava utvrđuje se postupkom iz odjeljka 3.3. Dodatka 5. Prilogu III. Ako je kombinirano vrijeme transformacije mjerenja protoka ispušnih plinova (vidjeti odjeljak 4.2.1.) i sustava djelomičnog protoka manje od 0,3 sek, može se koristiti izravna (online) kontrola. Ako vrijeme transformacije prelazi 0,3 sek, mora se koristiti kontrola s pogledom unaprijed temeljena na prethodno zabilježenom tijeku ispitivanja. U tom slučaju, vrijeme porasta iznosi ≤ 1 sek, a vrijeme odgode kombinacije ≤ 10 sek. Ukupni odziv sustava izvodi se tako da se osigura razmjernost reprezentativnog uzorka čestica, qmp,i, masenom protoku ispušnih plinova. U svrhu utvrđivanja razmjernosti, provodi se regresijska analiza qmp,i prema qmew,i pri najmanjoj brzini prikupljanja podataka od 1 Hz, te uz ispunjavanje sljedećih kriterija: — korelacijski koeficijent R2 linearne regresije između qmp,i i qmew,i ne smije biti manji od 0,95, — standardna pogreška procjene qmp,i na qmew,i ne smije prelaziti 5 % od najvećeg qmp, — qmp prekidanje regresijske linije ne smije prelaziti ± 2 % od najvećeg qmp. Također, može se provesti predispitivanje iz kojeg se signal masenog protoka može koristiti za upravljanje protoka uzorka u sustav čestica (tzv. look ahead control). Takav se postupak zahtijeva kad su vrijeme transformacije sustava čestica, t50,P ili vrijeme transformacije signala masenog protoka ispušnih plinova, t50,F, ili oba, > 0,3 sek. Točna kontrola sustava djelomičnog razrjeđivanja postiže se ako se vremenski slijed qmew,pre predispitivanja, koji kontrolira qmp, pomakne za vrijeme utvrđeno predispitivanjem s t50,P + t50,F. Prilikom uspostave odnosa između qmp,i i qmew,i koriste se podaci dobiveni tijekom ispitivanja, s qmew,i vremenski usklađenim za t50,F u odnosu na qmp,i (bez doprinosa iz t50,P vremenskom usklađenju). To znači da vremenski pomak između qmew i qmp označava razliku u njihovim vremenima transformacije utvrđenim u odjeljku 3.3. Dodatka 5. Prilogu III. 3.8.4. Zaustavljanje motora Ako se motor zaustavi bilo kada tijekom ciklusa ispitivanja, motor se prekondicionira i ponovno pokreće, a ispitivanje se ponavlja. Ako dođe do kvara neke od potrebne opreme za ispitivanje tijekom ciklusa ispitivanja, ispitivanje se poništava. 3.8.5. Postupci nakon ispitivanja Po završetku ispitivanja, mjerenje obujma razrijeđenog ispušnog plina ili brzine protoka neobrađenog ispušnog plina, dotok plina u vreće za prikupljanje i crpka uzoraka čestica se zaustavljaju. Kod integriranog sustava analizatora, uzorkovanje se nastavlja do isteka vremena odziva sustava. Koncentracije vreća za prikupljanje, ako se koriste, analiziraju se čim je moguće prije, a u svakom slučaju najkasnije 20 minuta nakon isteka ciklusa ispitivanja. Nakon ispitivanja emisije, nulti plin i isti umjerni plin (tzv. span plin) koriste se za ponovnu provjeru analizatora. Ispitivanje se smatra prihvatljivim ako je razlika između rezultata predispitivanja i naknadnog ispitivanja manja od 2 % od vrijednosti plina za određivanje najvećeg otklona analizatora. 3.9. Provjera ispitivanja 3.9.1. Pomak podataka Kako bi se na najmanju moguću mjeru sveo učinak odstupanja vremenskog raspona između povratnih i referentnih vrijednosti ciklusa, čitav slijed povratnih signala brzine motora i zakretnog momenta može se pomaknuti prema naprijed ili unazad s obzirom na referentni slijed brzine i zakretnog momenta. Ako su povratni signali pomaknuti, tada se i brzina i zakretni moment moraju pomaknuti za istu količinu u istom smjeru. 3.9.2. Izračun ostvarenog rada u ciklusu Stvarni rad ciklusa Wact (kWh) izračunava se korištenjem pojedinih parova zabilježenih vrijednosti brzine i zakretnog momenta motora. To se provodi nakon što dođe do pomaka povratnih podataka ako se odabere ova opcija. Stvarni rad ciklusa Wact koristi se za usporedbu s referentnim radom ciklusa Wref i za izračun emisija specifičnih za kočenje (vidjeti odjeljke 4.4. i 5.2.). Ista se metodologija koristi za objedinjavanje referentne i stvarne snage motora. Ako treba odrediti vrijednosti između susjednih referentnih ili izmjerenih vrijednosti, koristi se linearna interpolacija. Prilikom objedinjavanja referentnog i stvarnog rada ciklusa, sve negativne vrijednosti zakretnog momenta postavljaju se na nulu i uključuju. Ako se objedinjavanje provodi pri frekvenciji manjoj od 5 Hz i ako se tijekom određenog vremenskog razdoblja vrijednost zakretnog momenta promijeni od pozitivne na negativnu ili od negativne na pozitivnu, negativni se dio izračunava i postavlja tako da bude istovjetan nuli. Pozitivan se dio uključuje u integriranu vrijednost. Wact je između – 15 % i + 5 % od Wref 3.9.3. Validacijska statistika ciklusa ispitivanja Linearne regresije povratnih vrijednosti na referentne vrijednosti provode se za brzinu, zakretni moment i snagu. To se provodi nakon svakog pomicanja povratnih podataka ako se odabere ova opcija. Koristi se metoda najmanjih kvadrata pri čemu najpogodnija jednadžba ima oblik: gdje je: y = povratna (stvarna) vrijednost brzine (min-1), zakretnog momenta (Nm), ili snage (kW) m = nagib regresijske linije x = referentna vrijednost brzine (min-1), zakretnog momenta (Nm), ili snage (kW) b = prekidanje regresijske linije na osi y Standardna pogreška procjene (SE) y na x i koeficijent utvrđivanja (r2) izračunavaju se za svaku regresijsku liniju. Preporuča se da se ova analiza provede pri 1 Hz. Sve negativne referentne vrijednosti zakretnog momenta i pridružene povratne vrijednosti se brišu iz izračuna statistike validacije zakretnog momenta i snage ciklusa. Da bi se ispitivanje smatralo valjanim, moraju se zadovoljiti kriteriji iz tablice 7. Tablica 7. Dopuštena odstupanja regresijske linije Brzina vrtnje Zakretni moment Snaga Standardna pogreška procjene Y na X Najviše 100 min–1 Najviše 13 % (15 %) (15) najvećeg zakretnog momenta motora iz dijagrama snage Najviše 8 % (15 %) (15) najvećeg zakretnog momenta motora iz dijagrama snage Nagib regresijske linije, m 0,95 do 1,03 0,83-1,03 0,89-1,03 (0,83-1,03) (15) Koeficijent utvrđivanja, r2 Najmanje 0,9700 Najmanje 0,8800 Najmanje 0,9100 (najmanje 0,9500) (15) (najmanje 0,7500) (15) (najmanje 0,7500) (15) Prekidanje regresijske linije na osi Y, b ± 50 min–1 ± 20 Nm ili ± 2 % (± 20 Nm ili ± 3 %) (15) od najvećeg zakretnog momenta ovisno o tome koji je veći ± 4 kW ili ± 2 % (± 4 kW ili ± 3 %) (15) od najveće snage ovisno o tome koja je veća Brisanja točaka iz regresijskih analiza su dozvoljena ako je tako naznačeno u tablici 8. Tablica 8. Dozvoljena brisanja točaka iz regresijske analize Uvjeti Točke koje se brišu Puno opterećenje i izmjerena vrijednost zakretnog momenta < 95 % referentne vrijednosti zakretnog momenta Zakretni moment i/ili snaga Puno opterećenje i izmjerena brzina vrtnje < 95 % referentne vrijednosti brzine vrtnje Brzina i/ili snaga Bez opterećenja, nije prazni hod, i izmjerena vrijednost zakretnog momenta > referentne vrijednosti zakretnog momenta Zakretni moment i/ili snaga Bez opterećenja, izmjerena vrijednost brzine vrtnje ≤ prazni hod + 50 min–1 i izmjerena vrijednost zakretnog momenta = zakretni moment praznog hoda prema mjerama/definiciji proizvođača ± 2 % najvećeg zakretnog momenta Brzina i/ili snaga Bez opterećenja, izmjerena brzina vrtnje > prazni hod + 50 min–1 i izmjerena vrijednost zakretnog momenta > 105 % referentne vrijednosti zakretnog momenta Zakretni moment i/ili snaga Bez opterećenja i izmjerena brzina vrtnje > 105 % referentne vrijednosti brzine vrtnje Brzina i/ili snaga” ii. umeće se sljedeći odjeljak 4.: „4. IZRAČUN PROTOKA ISPUŠNIH PLINOVA 4.1. Utvrđivanje protoka razrijeđenih ispušnih plinova Ukupan protok razrijeđenih ispušnih plinova tijekom ciklusa (kg/ispitivanje) izračunava se iz vrijednosti mjerenja tijekom ciklusa i odgovarajućih podataka umjeravanja uređaja za mjerenje protoka (V 0 za PDP, K V za CFV, C d za SSV), kako je utvrđeno u odjeljku 2. Dodatka 5. Prilogu III.). Primjenjuju se sljedeće formule ako je temperatura razrijeđenih ispušnih plinova ujednačena tijekom ciklusa primjenom izmjenjivača topline (± 6 K za PDP-CVS, ± 11 K za CFV-CVS ili ± 11 K za SSV-CVS (vidjeti odjeljak 2.3. Priloga V.)). Za PDP-CVS sustav: gdje je: V0 = obujam plina potisnutog po okretaju u uvjetima ispitivanja, m3/okretaj NP = ukupni broj okretaja crpke po ispitivanju pb = atmosferski tlak u ispitnoj napravi, kPa p1 = podtlak na usisu crpke, kPa T = prosječna temperatura razrijeđenog ispušnog plina na usisu crpke tijekom ciklusa, K Za CFV-CVS sustav: gdje je: t = vrijeme ciklusa, s Kv = koeficijent umjeravanja venturijeve cijevi s kritičnim protokom za standardne uvjete, pp = apsolutni tlak na ulazu venturijeve cijevi, kPa T = apsolutna temperatura na ulazu venturijeve cijevi, K Za SSV-CVS sustav gdje je: pri čemu je: A0 = skup konstanti i jedinica pretvaranja = 0,006111 u SI jedinicama d = promjer SSV grla, m Cd = koeficijent ispuštanja SSV-a pp = apsolutni tlak na ulazu Venturijeve cijevi, kPa T = temperatura na ulazu venturijeve cijevi, K rp = omjer SSV grla prema apsolutnoj vrijednosti ulaza, statički tlak = rD = omjer promjera SSV grla, d, i unutarnjeg promjera ulazne cijevi = Ako se koristi sustav s kompenzacijom protoka (tj. bez izmjenjivača topline), tijekom ciklusa se izračunavaju i integriraju trenutačne masene emisije. U ovom slučaju, trenutačna masa razrijeđenog ispušnog plina izračunava se na sljedeći način. ZA PDP-CVS sustav: gdje su: NP,i = ukupni broj okretaja crpke u vremenskom razmaku Za CFV-CVS sustav: gdje je: Δti = vremenski razmak, s Za SSV-CVS sustav: gdje je: Δti = vremenski razmak, s Izračun u stvarnom vremenu započinje se bilo razumnom vrijednosti za C d, poput 0,98, ili razumnom vrijednosti Q ssv. Ako se izračun započinje s Q ssv, početna se vrijednost Q ssv koristi za procjenu Re. Tijekom svih ispitivanja emisije, Reynoldsov broj kod SSV grla mora biti u rasponu Reynoldsovih brojeva koji se koriste za izvođenje krivulje umjeravanja razrađene u odjeljku 2.4. Dodatka 5. ovom Prilogu. 4.2. Utvrđivanje masenog protoka neobrađenih ispušnih plinova Za izračun emisija u neobrađenom ispušnom plinu i kontrolu sustava razrjeđivanja djelomičnog protoka potrebno je poznavati brzinu masenog protoka ispušnog plina. Za utvrđivanje brzine masenog protoka ispušnih plinova može se koristi bilo koja od metoda opisanih u odjeljcima 4.2.2. do 4.2.5. 4.2.1. Vrijeme odziva U svrhu izračuna emisija, vrijeme odziva bilo koje od metoda niže opisanih jednako je ili manje od zahtijeva za vrijeme odziva analizatora, prema definiciji iz odjeljka 1.5. Dodatka 5. ovom Prilogu. U svrhu nadzora sustava razrjeđivanja djelomičnog protoka, potreban je brži odziv. Kad se radi o sustavima razrjeđivanja djelomičnog protoka s izravnom (online) kontrolom, zahtijeva se vrijeme odziva ≤ 0,3 sekunde. Kod sustava razrjeđivanja dijela protoka s unaprijed određenim upravljanjem na temelju prethodno zabilježenog tijeka ispitivanja, zahtijeva se vrijeme odziva sustava mjerenja protoka ispušnih plinova ≤ 5 sekundi s vremenom porasta ≤ 1 sekundu. Vrijeme odziva sustava određuje proizvođač mjernog instrumenata. Kombinirani zahtjevi vremena odziva za protok ispušnih plinova i sustav razrjeđivanja dijela protoka navedeni su u odjeljku 3.8.3.2. 4.2.2. Metoda neposrednog mjerenja Neposredno mjerenje trenutačnog protoka ispušnih plinova može se provesti pomoću sustava kao što su: — uređaji za mjerenje razlike tlakova, poput mlaznice protoka, — ultrazvučno mjerilo protoka, — vortex mjerilo protoka. Poduzimaju se mjere opreza kako bi se izbjegle pogreške pri mjerenju koje bi mogle utjecati na pogreške vrijednosti emisija. Takve mjere opreza uključuju pažljivu ugradbu uređaja u ispušni sustav motora u skladu s preporukama proizvođača instrumenta i dobrom inženjerskom praksom. Posebno, ugradba uređaja ne smije utjecati na karakteristike motora i emisije. Točnost utvrđivanja protoka ispušnih plinova iznosi najmanje ± 2,5 % od očitane vrijednosti ili 1,5 % od najveće vrijednosti motora, ovisno o tome koja je veća. 4.2.3. Metoda mjerenja zraka i goriva Ovo uključuje mjerenje protoka zraka i protoka goriva. Mjerači protoka zraka i mjerila protoka goriva koriste se u svrhu ispunjavanja zahtjeva ukupne točnosti protoka ispušnih plinova iz odjeljka 4.2.2. Izračun protoka ispušnog plina je sljedeći: 4.2.4. Metoda mjerenja plinom obilježivačem Ova se metoda sastoji od mjerenja koncentracije plina obilježivača u ispuhu. Poznata količina inertnog plina (npr. čisti helij) ubrizgava se u protok ispušnog plina kao obilježivač. Plin se miješa i razrjeđuje ispušnim plinom, ali ne reagira u ispušnoj cijevi. Koncentracija tog plina se tada mjeri u uzorku ispušnog plina. Kako bi se osiguralo potpuno miješanje ovog plina obilježivača, sonda za uzorkovanje ispušnog plina postavlja se najmanje 1 m ili 30 puta promjer ispušne cijevi (što je više), dalje od točke ubrizgavanja plina obilježivača. Sonda za uzorkovanje smije se smjestiti bliže točki ubrizgavanja ako se, usporedbom koncentracije plina obilježivača s referentnom koncentracijom kada je plin obilježivač ubrizgan prije motora dokaže potpuna izmiješanost plina obilježivača. Brzina protoka plina obilježivača namješta se tako da njegova koncentracija pri brzini praznog hoda motora nakon miješanja bude niža od cjelokupnog mjernog raspona analizatora kojim se on mjeri. Izračun protoka ispušnog plina je sljedeći: gdje je: qmew,i = trenutni maseni protok ispušnih plinova, kg/s qvt = protok plina obilježivača, cm3/min cmix.i = trenutačna koncentracija plina obiježivača nakon miješanja, ppm ρe = gustoća ispušnog plina, kg/m3 (vidjeti tablicu 3.) ca = postojeća koncentracija plina obilježivača u usisnom zraku, ppm Kada je postojeća koncentracija manja od 1 % koncentracije plina obilježivača nakon miješanja (c mix.i) pri najvećoj brzini protoka, postojeća se koncentracija može zanemariti. Ukupan sustav mora zadovoljiti zahtjeve za točnost protoka ispušnog plina i umjerava se u skladu s odjeljkom 1.7. Dodatka 5. ovom Prilogu. 4.2.5. Metoda mjerenja protoka zraka i omjera zraka i goriva Ovo obuhvaća izračun mase ispušnih plinova iz protoka zraka i omjera zraka i goriva. Izračun trenutačnog masenog protoka ispušnog plina je sljedeći: uz: gdje je: A/Fst = stehiometrijski omjer zraka prema gorivu, kg/kg λ = omjer prekomjernog zraka cCO2 = koncentracija suhog CO2, % cCO = koncentracija suhog CO, ppm cHC = koncentracija HC, ppm Napomena: β može biti 1 za goriva koja sadrže ugljik, odnosno 0 za goriva s vodikom. Mjerilo protoka zraka ispunjava zahtjeve za točnost iz odjeljka 2.2. Dodatka 4. ovom Prilogu, analizator CO2 koji se koristi ispunjava zahtjeve iz odjeljka 3.3.2. Dodatka 4. ovom Prilogu, a ukupni sustav ispunjava zahtjeve za točnost za protok ispušnog plina. Po izboru, oprema za mjerenje omjera zraka i goriva kao što je senzor tipa cirkonija može se koristiti za mjerenje prekomjernog omjera zraka koji ispunjava zahtjeve odjeljka 3.3.6. Dodatka 4. ovom Prilogu.”; iii. odjeljci 4. i 5. zamjenjuju se sljedećim: „5. IZRAČUN PLINOVITIH EMISIJA 5.1. Vrednovanje podataka Prilikom vrednovanja plinovitih emisija u razrijeđenom ispušnom plinu, koncentracije emisije (HC, CO i NOx) i brzina masenog protoka razrijeđenog ispušnog plina se bilježe u skladu s odjeljkom 3.8.2.1. i pohranjuju u računalni sustav. Za analogne analizatore bilježi se odziv, a podaci umjeravanja mogu se primjenjivati izravno (online) ili neizravno (offline) tijekom vrednovanja podataka. Prilikom vrednovanja plinovitih emisija u neobrađenom ispušnom plinu, koncentracije emisije (HC, CO i NOx) i brzina masenog protoka razrijeđenog ispušnog plina se bilježe u skladu s odjeljkom 3.8.2.2 i pohranjuju u računalni sustav. Za analogne analizatore bilježi se odziv, a podaci umjeravanja mogu se primjenjivati izravno (online) ili neizravno (offline) tijekom vrednovanja podataka. 5.2. Suha/vlažna korekcija Ako se koncentracija mjeri na suhoj osnovi, pretvara se na vlažnu osnovu u skladu sa sljedećom formulom. Kad se radi o stalnom mjerenju, prije bilo kakvog daljnjeg izračuna potrebno je pretvaranje kod svakog trenutačnog mjerenja. Primjenjuju se jednadžbe pretvaranja iz odjeljka 5.2. Dodatka 1. ovog Priloga. 5.3. Korekcija NOx s obzirom na vlažnost i temperaturu Budući da emisija NOx ovisi o uvjetima okolnog zraka, koncentracija NOx se ispravlja s obzirom na temperaturu i vlažnost okolnog zraka pomoću faktora navedenih u odjeljku 5.3. Dodatka 1. ovom Prilogu. Ti su faktori važeći u rasponu između 0 i 25 g/kg suhog zraka. 5.4. Izračun brzina masenog protoka emisije Masa emisije tijekom ciklusa (g/ispitivanje) izračunava se na sljedeći način ovisno o primijenjenoj metodi mjerenja. Izmjerena se koncentracija pretvara na vlažnu osnovu u skladu s odjeljkom 5.2. Dodatka 1. ovom Prilogu, ako već nije izmjerena na vlažnoj osnovi. Primjenjuju se odnosne vrijednosti za u plin koje su navedene u tablici 6. Dodatka 1. ovom Prilogu za odabrane sastavne dijelove na temelju idealnih svojstava plina i goriva na koje se odnosi ova Direktiva. (a) za neobrađeni ispušni plin: gdje je: uplin = omjer između gustoće sastavnog dijela ispušnih plinova i gustoće ispušnog plina iz tablice 6. cplin,i = trenutačna koncentracija odnosnih sastavnih dijelova u neobrađenom ispušnom plinu, ppm qmew,i = trenutačna brzina masenog protoka ispušnih plinova, kg/s f = brzina uzorkovanja podataka, Hz n = broj mjerenja (b) za razrijeđeni ispušni plin bez kompenzacije protoka: gdje je: uplin = omjer između gustoće sastavnih dijelova ispušnog plina i gustoće zraka iz tablice 6. cplin = prosječna postojeća ispravljena koncentracija odnosnih sastavnih dijelova, ppm med = ukupna masa razrijeđenog ciklusa tijekom ciklusa, kg (c) za razrijeđeni ispušni plin s kompenzacijom protoka: gdje je: ce,i = trenutačna koncentracija odnosnog sastavnog dijela izmjerena u razrijeđenom ispušnom plinu, ppm (broj dijelova na milijun) cd = koncentracija odnosnih sastavnih dijelova izmjerena u zraku za razrjeđivanje, ppm qmdew,i = trenutačna brzina masenog protoka razrijeđenog ispušnog plina, kg/s med = ukupna masa razrijeđenog ispušnog plina tijekom ciklusa, kg uplin = omjer između gustoće sastavnih dijelova ispušnog plina i gustoće zraka iz tablice 6. D = faktor razrjeđivanja (vidjeti odjeljak 5.4.1.) Ako je primjenjivo, koncentracija NMHC i CH4 izračunava se bilo kojom od metoda prikazanih u odjeljku 3.3.4. Dodatka 4. ovom Prilogu, kako slijedi: (a) GC metoda (samo sustav razrjeđivanja punog protoka): (b) NMC metoda: gdje je: cHC(w/Cutter) = koncentracija HC s plinom uzorkom koji protječe kroz NMC cHC(w/oCutter) = koncentracija HC s plinom uzorkom koji zaobilazi NMC 5.4.1. Utvrđivanje pozadinskih ispravljenih koncentracija (samo sustav razrjeđivanja punog protoka) Prosječna postojeća koncentracija plinovitih onečišćujućih tvari u zraku razrjeđivanja odbija se od izmjerenih koncentracija kako bi se dobile neto koncentracije onečišćujućih tvari. Prosječne vrijednosti postojećih koncentracija mogu se utvrditi metodom primjene vreća za uzorke ili stalnim mjerenjem uz integraciju. Koriste se sljedeće formule: gdje je: ce = koncentracija pojedine onečišćujuće tvari izmjerena u razrijeđenom ispušnom plinu, ppm cd = koncentracija pojedine onečišćujuće tvari izmjerena u zraku za razrjeđivanje, ppm D = faktor razrjeđivanja Faktor razrjeđivanja izračunava se na sljedeći način: (a) za dizelske i plinske motore koji kao gorivo koriste LPG (ukapljeni naftni plin) (b) za plinske motore koji kao gorivo koriste NG (prirodni plin) gdje je: cCO2 = koncentracija CO2 u razrijeđenom ispušnom plinu, % obujma cHC = koncentracija HC u razrijeđenom ispušnom plinu, ppm C1 cNMHC = koncentracija NMHC u razrijeđenom ispušnom plinu, ppm C1 cCO = koncentracija CO u razrijeđenom ispušnom plinu, ppm FS = stehiometrijski faktor Koncentracije izmjerene na suhoj osnovi mogu se pretvoriti na vlažnu osnovu u skladu s odjeljkom 5.2. Dodatka 1. ovom Prilogu. Stehiometrijski se faktor izračunava kako slijedi: gdje su: α, ε molarni omjeri koji se odnose na gorivo CHαOε Alternativno, ako sastav goriva nije poznat, mogu se koristiti sljedeći stehiometrijski faktori: F S (dizel) = 13,4 F S (LPG) = 11,6 F S (NG) = 9,5 5.5. Izračun specifičnih emisija Emisije (g/kWh) izračunavaju se na sljedeći način: (a) svi sastavni dijelovi, izuzev NOx: (b) NOx: gdje je: Wact = stvarni rad ciklusa kako je utvrđeno u skladu s odjeljkom 3.9.2. 5.5.1. U slučaju periodičkog sustava naknadne obrade ispušnih plinova, emisije se ponderiraju na sljedeći način: gdje je: n1 = broj ETC ispitivanja između dvije regeneracije n2 = broj ETC ispitivanja tijekom regeneracije (najmanje jedno ETC ispitivanje) M plin,n2 = emisije tijekom regeneracije M plin,n1 = emisije nakon regeneracije. 6. IZRAČUN EMISIJE ČESTICA (AKO JE PRIMJENJIVO) 6.1. Evaluacija podataka Filtar za čestice vraća se u komoru za vaganje najkasnije jedan sat nakon završetka ispitivanja. Do kondicioniranja filtara dolazi u djelomično zatvorenoj Petrijevoj zdjelici, koja je zaštićena od onečišćenja prašinom, najmanje jedan sat, ali ne dulje od 80 sati, i tada se važe. Bruto masa filtara se bilježi, a tara masa se odbija, što rezultira masom uzorka čestica m f. Prilikom procjene koncentracije čestica, bilježi se ukupna masa uzorka (m sep) kroz filtre tijekom ciklusa ispitivanja. Ako se primjenjuje pozadinska korekcija, bilježi se masa zraka za razrjeđivanje (m d) kroz filtar i masa čestica (m f,d). 6.2. Izračun masenog protoka 6.2.1. Sustav razrjeđivanja punog protoka Masa čestica (g/ispitivanje) izračunava se kako slijedi: gdje je: mf = masa čestica uzorkovanih tijekom ciklusa, mg msep = masa razrijeđenog ispušnog plina koji prolazi kroz filtre prikupljanja čestica, kg med = masa razrijeđenog ispušnog plina tijekom ciklusa, kg Ako se koristi sustav dvostrukog razrjeđivanja, masa sekundarnog zraka za razrjeđivanje oduzima se iz ukupne mase dvostruko razrijeđenog ispušnog plina uzorkovanog kroz filtre za čestice. gdje je: mset = masa dvostruko razrijeđenog ispušnog plina kroz filtar za čestice, kg mssd = masa sekundarnog zraka za razrjeđivanje, kg Ako se postojeća razina čestica zraka za razrjeđivanje utvrđuje u skladu s odjeljkom 3.4., masa čestica može se podvrći korekciji. U tom slučaju masa čestica (g/ispitivanje) izračunava se na sljedeći način: gdje je: mPT, msep, med = vidjeti gore md = masa primarnog zraka za razrjeđivanje uzorkovanog uređajem za uzorkovanje postojećih čestica, kg mf,d = masa sakupljenih postojećih čestica primarnog zraka za razrjeđivanje, mg D = faktor razrjeđivanja kako je utvrđeno u odjeljku 5.4.1. 6.2.2. Sustav razrjeđivanja djelomičnog protoka Masa čestica (g/ispitivanje) izračunava se nekom od sljedećih metoda: (a) gdje je: mf = masa čestica uzorkovana tijekom ciklusa, mg msep = masa razrijeđenog ispušnog plina koji prolazi kroz filtre za prikupljanje čestica, kg medf = masa istovjetnog razrijeđenog ispušnog plina tijekom ciklusa, kg Ukupna masa istovjetnog razrijeđenog ispušnog plina tijekom ciklusa utvrđuje se na sljedeći način: gdje je: qmedf,i = trenutačna istovjetna brzina masenog protoka razrijeđenih ispušnih plinova, kg/s qmew,i = trenutačna brzina masenog protoka ispušnih plinova, kg/s r d,i = trenutni omjer razrjeđivanja qmdew,i = trenutačna brzina masenog protoka razrijeđenih ispušnih plinova kroz tunel za razrjeđivanje, kg/s qmdw,i = trenutačna brzina masenog protoka zraka za razrjeđivanje, kg/s f = brzina uzorkovanja podataka, Hz n = broj mjerenja (b) gdje je: mf = masa čestica uzorkovana tijekom ciklusa, mg rs = prosječni omjer uzorka tijekom ciklusa ispitivanja sa: gdje je: mse = masa uzorka tijekom ciklusa, kg mew = ukupni maseni protok ispušnih plinova tijekom ciklusa, kg msep = masa razrijeđenog ispušnog plina koji prolazi kroz filtre za prikupljanje čestica, kg msed = masa razrijeđenog ispušnog plina koji prolazi tunelom za razrjeđivanje, kg. Napomena: U slučaju sustava tipa ukupnog uzorkovanja, m sep i m sed su identični. 6.3. Izračun specifične emisije Emisija čestica (g/kWh) izračunava se na sljedeći način: gdje je: Wact = stvarni rad ciklusa utvrđen u skladu s odjeljkom 3.9.2., kWh. 6.3.1. U slučaju sustava naknadne obrade periodične regeneracije, emisije se težinski vrednuju kako slijedi: gdje je: n1 = broj ETC ispitivanja između dvije regeneracije n2 = broj ETC ispitivanja tijekom regeneracije (najmanje jedno ETC ispitivanje) = emisije tijekom regeneracije = emisije izvan regeneracije.”; (g) Dodatak 4. mijenja se kako slijedi: i. odjeljak 1. se zamjenjuje sljedećim: „1. UVOD Plinoviti sastavni dijelovi, čestice i dim koje ispušta motor, a koji su podvrgnuti ispitivanju, mjere se metodama opisanim u Prilogu V. Odjeljci Priloga V. opisuju preporučene analitičke sustave za plinovite emisije (odjeljak 1.), preporučene sustave uzorkovanja i razrjeđivanja čestica (odjeljak 2.), te preporučene opacimetre za mjerenje dima (odjeljak 3.). Prilikom ESC-a, plinoviti sastavni dijelovi utvrđuju se u neobrađenom ispušnom plinu. Po izboru, mogu se utvrditi u razrijeđenom ispušnom plinu ako se za određivanje čestica koristi sustav razrjeđivanja punog protoka. Čestice se utvrđuju bilo sustavom razrjeđivanja dijela protoka ili punog protoka. Prilikom ETC-a mogu se koristiti sljedeći sustavi: — CVS sustav razrjeđivanja punog protoka za utvrđivanje plinovitih emisija i emisija čestica (sustavi dvostrukog razrjeđivanja su dopušteni), ili — kombinacija mjerenja neobrađenih ispušnih plinova za plinovite emisije i sustava razrjeđivanja djelomičnog protoka za emisije čestica, ili — svaka kombinacija dvaju načela (npr. mjerenje neobrađenih plinova i mjerenje čestica punog protoka).”; ii. odjeljak 2.2. zamjenjuje se sljedećim: „2.2. Ostali instrumenti Prema potrebi se koriste mjerni instrumenti za potrošnju goriva, potrošnju zraka, temperaturu rashladnog sredstva i maziva, tlaka ispušnog plina i podtlak usisnog kolektora, temperaturu ispušnog plina, temperaturu usisnog zraka, atmosferski tlak, vlažnost i temperaturu goriva. Ovi instrumenti zadovoljavaju zahtjeve navedene u tablici 9.: Tablica 9. Točnost mjernih instrumenata Mjerni instrument Točnost Potrošnja goriva ± 2 % od najveće vrijednosti motora Potrošnja zraka ± 2 % od očitane vrijednosti ili ± 1 % od najveće vrijednosti motora, ovisno o tome koja je veća Protok ispušnog plina ± 2,5 % od očitane vrijednosti ili ± 1,5 % od najveće vrijednosti motora, ovisno o tome koja je veća Temperature ≤ 600 K (327 °C) ± 2 K apsolutno Temperature ≥ 600 K (327 °C) ± 1 % od očitane vrijednosti Atmosferski tlak ± 0,1 kPa apsolutno Tlak ispušnog plina ± 0,2 kPa apsolutno Podtlak usisa ± 0,05 kPa apsolutno Ostali tlakovi ± 0,1 kPa apsolutno Relativna vlažnost ± 3 % apsolutno Apsolutna vlažnost ± 5 % od očitane vrijednosti Protok zraka za razrjeđivanje ± 2 % od očitane vrijednosti Protok razrijeđenog ispušnog plina ± 2 % od očitane vrijednosti” iii. odjeljci 2.3. i 2.4. se brišu; iv. odjeljci 3. i 4. zamjenjuju se sljedećim: „3. UTVRĐIVANJE PLINOVITIH SASTAVNIH DIJELOVA 3.1. Opći tehnički zahtjevi za analizator Analizatori trebaju imati mjerno područje koje odgovara točnosti potrebnoj za mjerenje koncentracija sastavnih dijelova ispušnih plinova (odjeljak 3.1.1.). Preporuča se da analizatori rade tako da izmjerena koncentracija bude između 15 % i 100 % cjelokupnog mjernog raspona. Ako sustavi očitavanja (računala, uređaji za bilježenje podataka) pružaju dostatnu točnost i razlučivost ispod 15 % cjelokupnog mjernog raspona, prihvatljiva su i mjerenja ispod 15 % cjelokupnog mjernog raspona. U tom slučaju, potrebno je obaviti dodatna umjeravanja četiri podjednako razmaknute točke (koje nisu ništice) kako bi se osigurala točnost krivulja umjeravanja u skladu s odjeljkom 1.6.4. Dodatka 5. ovom Prilogu. Elektromagnetska uskladivost (EMC) opreme treba biti na takvoj razini da se dodatne pogreške svedu na najmanju mjeru. 3.1.1. Točnost Analizator ne smije odstupati od nominalne točke umjeravanja za više od ± 2 % od očitane vrijednosti preko čitavog mjernog područja osim ništice, ili ± 3 % cjelokupnog mjernog raspona, ovisno o tome što je veće. Točnost se utvrđuje u skladu sa zahtjevima umjeravanja navedenim u odjeljku 1.6. Dodatka 5. ovom Prilogu. Napomena: Za potrebe ove Direktive, točnost se definira kao odstupanje očitane vrijednosti analizatora od nominalnih vrijednosti umjeravanja primjenom plina za umjeravanje (= prava vrijednost). 3.1.2. Preciznost Preciznost, definirana kao 2,5-kratno standardno odstupanje od 10 ponavljajućih odziva na određeni umjerni plin ili plin za određivanje najvećeg otklona analizatora, ne smije biti veća od ± 1 % koncentracije cjelokupnog mjernog raspona za svako korišteno područje iznad 155 ppm (ili ppmC) ili ± 2 % za svako korišteno područje ispod 155 ppm (ili ppmC). 3.1.3. Šum Međuvršni odziv analizatora za nulti, umjerni plin ili plin za određivanje najvećeg otklona analizatora tijekom bilo kojeg razdoblja od 10 sekundi, ne smije ni na jednom korištenom području prelaziti 2 % mjernog raspona. 3.1.4. Nulti pomak Nulti se odziv definira kao srednji odziv, uključujući šum na nulti plin (za namještanje nulte točke) tijekom vremenskog razdoblja od 30 sekundi. Pomak nultog odziva tijekom razdoblja od jednog sata mora biti manji od 2 % mjernog raspona na najnižem korištenom području. 3.1.5. Pomak raspona Odziv raspona definira se kao srednji odziv, uključujući šum, na umjerni plin tijekom 30 sekundi. Pomak odziva raspona tijekom jednog sata mora biti manji od 2 % cijelog opsega skale na najnižem korištenom području. 3.1.6. Vrijeme porasta Vrijeme porasta analizatora ugrađenog u sustav mjerenja ne smije prelaziti 3,5 s. Napomena: Sama procjena vremena porasta analizatora neće jasno definirati prikladnost ukupnog sustava za prijelazno ispitivanje. Količine, a naročito nepokretne količine kroz čitav sustav ne utječu samo na vrijeme prijenosa od sonde do analizatora, već također utječu na vrijeme porasta. Također, vremena prijenosa unutar analizatora definirala bi se kao vrijeme odziva analizatora, poput pretvarača ili uređaja za uklanjanje vode unutar NOx analizatora. Utvrđivanje ukupnog vremena odziva sustava opisano je u odjeljku 1.5. Dodatka 5. ovom Prilogu. 3.2. Sušenje plina Uređaj za sušenje plina koji se može koristiti mora proizvoditi najmanji učinak na koncentraciju izmjerenih plinova. Kemijska sredstva za sušenje ne predstavljaju prihvatljivu metodu uklanjanja vode iz uzorka. 3.3. Analizatori Odjeljci 3.3.1. do 3.3.4. opisuju načela mjerenja koja se trebaju koristiti. Detaljan opis sustava mjerenja naveden je u Prilogu V. Plinovi koji će se mjeriti analiziraju se pomoću sljedećih instrumenata. Za nelinearne analizatore dopuštena je uporaba linearizirajućih sklopova. 3.3.1. Analiza ugljičnog monoksida (CO) Analizator ugljičnog monoksida je neraspršujućeg infracrvenog (NIDR) apsorpcijskog tipa. 3.3.2. Analiza ugljičnog dioksida (CO2) Analizator ugljičnog dioksida je neraspršujućeg infracrvenog (NIDR) apsorpcijskog tipa. 3.3.3. Analiza ugljikovodika (HC) Kod dizelskih i plinskih motora koji kao gorivo koriste LPG (ukapljeni naftni plin), analizator ugljikovodika mora biti tipa HFID (grijani plameno-ionizacijski detektor) s detektorom, ventilima, cjevovodom, itd. zagrijan tako da održava temperaturu plina od 463 K ± 10 K (190 °C ± 10 °C). Kad je riječ o plinskim motorima koji kao gorivo koriste NG (prirodni plin), analizator ugljikovodika može biti tipa FID (negrijani plameno-ionizacijski detektor) ovisno o primijenjenoj metodi (vidjeti odjeljak 1.3. Priloga V.). 3.3.4. Analiza nemetanskih ugljikovodika (NMHC) (samo plinski motori koji kao gorivo koriste NG) Nemetanski ugljikovodici se moraju ispitivati jednom od sljedećih metoda: 3.3.4.1. Metoda plinske kromatografije (GC) Nemetanski ugljikovodici utvrđuju se izdvajanjem metana analiziranog plinskim kromatografom (GC) kondicioniranim pri 423 K (150 °C) iz ugljikovodika izmjerenih u skladu s odjeljkom 3.3.3. 3.3.4.2. Metoda odvajanja nemetana (NMC) Utvrđivanje frakcije nemetana provodi se s ugrijanim NMC-om koji radi u skladu s FID-om prema odjeljku 3.3.3. izdvajanjem metana iz ugljikovodika. 3.3.5. Analiza oksida dušika (NOx) Analizator oksida dušika je tip kemiluminiscentnog detektora (CLD) ili zagrijanog kemiluminiscentnog detektora (HCLD) s pretvaračem NO2/NO, ako se mjeri na suhoj osnovi. Ako se mjeri na vlažnoj osnovi, koristi se HCLD s pretvaračem koji se održava iznad 328 K (55 °C), pod uvjetom da je zadovoljena provjera hlađenja vodom (vidjeti odjeljak 1.9.2.2. Dodatka 5. ovom Prilogu). 3.3.6. Mjerenje omjera zraka i goriva Oprema za mjerenje zraka i goriva koja se koristi za utvrđivanje protoka ispušnog plina kako je navedeno u odjeljku 4.2.5. Dodatka 2. ovom Prilogu je tipa širokog raspona senzora omjera zraka i goriva ili lambda senzor cirkonijevog tipa. Senzor se postavlja izravno na ispušnu cijev ako je temperatura ispušnog plina dovoljno visoka da ne dolazi do kondenzacije vode. Točnost senzora s građenom elektronikom treba biti unutar: ± 3 % od očitane vrijednosti λ < 2 ± 5 % od očitane vrijednosti 2 ≤ λ < 5 ± 10 % od očitane vrijednosti 5 ≤ λ Kako bi ispunio gore navedenu točnost, senzor se umjerava prema zahtjevima proizvođača instrumenta. 3.4. Uzorkovanje plinovitih emisija 3.4.1. Neobrađeni ispušni plin Sonde za uzorkovanje plinovitih emisija ugrađuju se najmanje 0,5 m ili za trostruki promjer ispušne cijevi — što je već veće — od kraja ispuha, ali dovoljno blizu motoru kako bi se osigurala temperatura ispušnog plina u sondi od najmanje 343 K (70 °C). U slučaju višecilindarskog motora s odvojenim granama ispušnog kolektora, ulaz u sondu treba biti smješten dovoljno daleko od motora kako bi se osigurala reprezentativnost uzorka prosječnih ispušnih emisija iz svih cilindara. Kad se radi o višecilindarskim motorima s odvojenim kolektorima, kao kod izvedbe V-motora, preporuča se spajanje kolektora iznad/prije sonde za uzorkovanje. Ako je to nepraktično, dozvoljeno je prikupljanje uzorka iz kolektora s najvišom emisijom CO2. Mogu se koristiti i druge metode koje odgovaraju gore navedenim metodama. Za izračun ispušne emisije koristi se ukupni maseni protok ispušnih plinova. Ako je motor opremljen sustavom naknadne obrade ispušnih plinova, uzorak iz ispušnih plinova uzima se nakon sustava naknadne obrade ispušnih plinova. 3.4.2. Razrijeđeni ispušni plin Ispušna cijev između motora i sustava razrjeđivanja punog protoka ispunjava zahtjeve iz odjeljka 2.3.1. Priloga V. (EP). Sonda (sonde) za uzorkovanje plinovitih emisija ugrađuje(-u) se u tunelu za razrjeđivanje na mjestu miješanja zraka za razrjeđivanje i ispušnog plina, i u neposrednoj blizini sonde za uzorkovanje čestica. Uzorkovanje se općenito može provoditi na dva načina: — uzorci onečišćujućih tvari uzimaju se pomoću vreće za uzorkovanje tijekom ciklusa i mjere se nakon završetka ispitivanja, — uzorci onečišćujućih tvari stalno se uzimaju i objedinjavaju tijekom ciklusa; ta je metoda obvezna za HC i NOx. 4. UTVRĐIVANJE ČESTICA Za utvrđivanje čestica potreban je sustav razrjeđivanja. Razrjeđivanje se može postići sustavom razrjeđivanja djelomičnim protokom ili sustavom dvostrukog razrjeđivanja s cijelim protokom. Kapacitet protoka sustava razrjeđivanja dovoljno je velik da se u potpunosti ukloni kondenzacija vode iz sustava razrjeđivanja i uzorkovanja. Temperatura razrijeđenog ispušnog plina ispred držača filtra treba biti ispod 325 K (52 °C) (16). Kontrola vlažnosti zraka za razrjeđivanje prije ulaska u sustav razrjeđivanja je dozvoljena, a ako je vlažnost zraka za razrjeđivanje velika, posebno se preporuča odvlaživanje. Temperatura zraka za razrjeđivanje treba biti veća od 288 K (15 °C) u neposrednoj blizini ulaska u tunel za razrjeđivanje. Sustav razrjeđivanja djelomičnim protokom treba projektirati tako da se iz strujanja ispušnih plinova motora može izdvojiti razmjerni uzorak neobrađenih ispušnih plinova, odazivajući se time na otklone u brzini protoka strujanja u ispuhu, te da se u taj uzorak uvede zrak za razrjeđivanje kako bi se postigla temperatura ispod 325 K (52 °C) u filtru za ispitivanje. Za to je bitno utvrđivanje omjera razrjeđivanja ili omjera uzorkovanja r dil ili r s tako da se zadovolje granične vrijednosti za točnost iz odjeljka 3.2.1. Dodatka 5. ovom Prilogu. Mogu se koristiti različite metode izvlačenja, pri čemu vrsta izvlačenja koja se koristi u značajnoj mjeri određuje koja će se strojna oprema i postupci uzorkovanja koristiti (odjeljak 2.2. Priloga V.). Načelno, sondu za uzorkovanje čestica treba ugraditi u neposrednoj blizini sonde za uzorkovanje plinovitih emisija, ali dovoljno daleko da ne uzrokuje međudjelovanje. Stoga se odredbe o ugradnji iz odjeljka 3.4.1. također primjenjuju kod uzorkovanje čestica. Linija uzorkovanja treba odgovarati zahtjevima iz odjeljka 2. Priloga V. U slučaju višecilindarskog motora s odvojenim granama ispušnog kolektora, ulaz u sondu treba biti smješten dovoljno daleko od motora kako bi se osigurala reprezentativnost uzorka prosječnih ispušnih emisija iz svih cilindara. Kad se radi o višecilindarskim motorima s odvojenim kolektorima, kao kod izvedbe V-motora, preporuča se združivanje kolektora iznad/prije sonde za uzorkovanje. Ako je to nepraktično, dozvoljeno je prikupljanje uzorka iz skupine kolektora s najvišom emisijom čestica. Mogu se koristiti i druge metode koje su se pokazale odgovarajuće gornjim metodama. Za izračun ispušne emisije koristi se ukupni maseni protok ispušnih plinova. Za utvrđivanje mase čestica potrebni su sustav uzorkovanja čestica, filtri za uzorkovanje čestica, mikrogramska vaga te komora za vaganje s kontroliranom temperaturom i vlagom. Prilikom uzorkovanja čestica primjenjuje se metoda jedinstvenog filtra gdje se koristi jedan filtar (vidjeti odjeljak 4.1.3.) za čitav ciklus ispitivanja. Kad se radi o ESC ispitivanju, treba voditi računa o vremenu uzorkovanja i protocima tijekom faze uzorkovanja kod ispitivanja. 4.1. Filtri za uzorkovanje čestica Razrijeđeni se ispuh uzorkuje filtrom koji ispunjava zahtjeve iz odjeljaka 4.1.1. i 4.1.2. tijekom slijeda ispitivanja. 4.1.1. Zahtjevi za filtre Potrebni su filtri od staklenog vlakna prevučeni fluorougljikom. Svi tipovi filtara imaju učinkovitost sakupljanja 0,3 μm DOP (dioktilftalat) od najmanje 99 % pri brzini dotoka plina između 35 i 100 cm/s. 4.1.2. Veličina filtra Preporučaju se filtri čestica promjera od 47 mm ili 70 mm. Filtri većeg promjera su prihvatljivi (odjeljak 4.1.4.), no filtri manjeg promjera nisu dozvoljeni. 4.1.3. Brzina dotoka u filtar Treba doseći brzinu dotoka plinova u filtar od 35 do 100 cm/s. Povećanje pada tlaka između početka i kraja ispitivanja ne smije biti veće od 25 kPa. 4.1.4. Opterećenje filtra Zahtijevano najmanje opterećenja filtra za najčešće veličine filtara prikazano je u tablici 10. Za velike filtre, najmanje opterećenje filtara iznosi 0,065 mg/1 000 mm2 područja filtara. Tablica 10. Najmanja opterećenja filtara Promjer filtra (mm) Najmanje opterećenje (mg) 47 0,11 70 0,25 90 0,41 110 0,62 Ako se, na temelju prethodnog ispitivanja, zahtijevano najmanje opterećenje filtra neće postići u ciklusu ispitivanja nakon namještanja brzina protoka i omjera razrjeđivanja, može se prihvatiti i manje opterećenje filtra, uz suglasnost uključenih strana, ako se mogu ispuniti zahtjevi točnosti iz odjeljka 4.2., npr. uz ravnotežu od 0,1 μg. 4.1.5. Držač filtra Za ispitivanje emisija, filtri se smještaju u sklop držača filtra koji ispunjava zahtjeve iz odjeljka 2.2. Priloga V. Sklop držača filtra treba biti takve konstrukcije da osigura jednakomjernu raspodjelu protoka po radnoj površini filtra. Ventili brzog djelovanja ugrađuju se prije ili poslije držača filtra. Inercijski predklasifikator s 50 % točkom odsijecanja između 2,5 μm i 10 μm može se ugraditi odmah uzvodno od držača filtara. Uporaba predklasifikatora izričito se preporuča ako se koristi sonda za uzrokovanje s otvorenom cijevi okrenutom prema dotoku ispušnih plinova. 4.2. Zahtjevi za komoru za vaganje i analitičku vagu 4.2.1. Uvjeti u komori za vaganje Temperaturu komore (ili prostorije) u kojoj se kondicioniraju i važu filtri čestica treba održavati unutar 295 K ± 3 K (22 °C ± 3 °C) tijekom kondicioniranja i vaganja svih filtara. Vlažnost treba održavati pri točki rosišta od 282,5 K ± 3 K (9,5 °C ± 3 °C) i relativnoj vlažnosti od 45 % ± 8 %. 4.2.2. Vaganje referentnih filtara U okruženju komore (ili prostorije) ne smije biti nikakvih onečišćujućih sastojaka iz okoline (poput prašine) koji bi se taložili na filtre čestica tijekom njihove stabilizacije. Poremećaji u odnosu na zahtjeve prostorije za vaganje kako je navedeno u odjeljku 4.2.1. dopustit će se ako trajanje tih poremećaja ne prelazi 30 minuta. Prostorija za vaganje treba ispunjavati zahtjeve prije ulaska osoba u prostoriju za vaganje. Najmanje dva nekorištena referentna filtra važu se u roku od 4 sata od vaganja filtara uzorka, ali je bolje da se to izvede istovremeno. Ovi filtri trebaju biti iste veličine i od istog materijala kao i filtri za uzorke. Ako se prosječna masa referentnih filtara mijenja između vaganja filtara uzorka za više od 10 μg, tada se svi filtri uzoraka odbacuju, a ispitivanje emisija se ponavlja. Ako nisu zadovoljeni kriteriji u vezi sa stabilnošću prostorije za vaganje navedeni u odjeljku 4.2.1., ali vaganja referentnih filtara zadovoljavaju gore navedene kriterije, proizvođač motora može prihvatiti težine filtara uzorka ili poništiti ispitivanja postavljanjem sustava kontrole prostorije za vaganje i ponovnim provođenjem ispitivanja. 4.2.3. Analitička vaga Analitička vaga koja se koristi za utvrđivanje filtra ima preciznost (standardno odstupanje) od najmanje 2 μg i razlučivost od najmanje 1 μg (1 znamenka = 1 μg) prema specifikaciji proizvođača vage. 4.2.4. Uklanjanje učinaka statičkog elektriciteta Kako bi se uklonili učinci statičkog elektriciteta, filtri se neutraliziraju prije vaganja, npr. pomoću polonijevog neutralizatora, Faradayevog kaveza ili uređaja sa sličnim učinkom. 4.2.5. Zahtjevi kod mjerenje protoka 4.2.5.1. Opći zahtjevi Apsolutne točnosti mjerila protoka ili instrumenata za mjerenje protoka navedene su u odjeljku 2.2. 4.2.5.2. Posebne odredbe s obzirom na sustave razrjeđivanja dijela protoka S obzirom na sustave razrjeđivanja djelomičnog protoka, točnost protoka uzoraka q mp je od posebne važnosti, ako se ne mjeri izravno, nego se utvrđuje diferencijalnim mjerenjem protoka: U ovom slučaju točnost od ± 2 % za q mdew i q mdw nije dostatna da se zajamče prihvatljive točnosti q mp. Ako se protok plina utvrđuje diferencijalnim mjerenjem protoka, najveća pogreška razlike smije biti takva da točnost q mp treba biti unutar ± 5 % ako je omjer razrjeđivanja manji od 15. Također se može izračunati preko korijena srednje vrijednosti kvadrata pogreške svakog instrumenta. Prihvatljive se točnosti q mp mogu dobiti nekom od sljedećih metoda: apsolutne točnosti q mdew i q mdw su ± 0,2 % što jamči točnost q mp od ≤ 5 % pri omjeru razrjeđivanja 15. Međutim, do većih će pogrešaka doći pri većim omjerima razrjeđivanja; umjeravanje q mdw s obzirom na q mdew provodi se tako da se dobiju iste točnosti za q mp kao pod a). Za detalje takvog umjeravanja pogledati odjeljak 3.2.1. Dodatka 5. Prilogu III.; točnost q mp utvrđuje se posredno iz točnosti omjera razrjeđivanja plinom obilježivačem, npr. CO2. I opet su potrebne točnosti istovjetne metodi pod a); apsolutna točnost q mdew i q mdw je unutar ± 2 % cjelokupnog mjernog raspona, najveća pogreška razlike između q mdew i q mdw je unutar 0,2 %, a pogreška linearnosti je unutar ± 0,2 % od najvećeg q mdew uočenog tijekom ispitivanja. (h) Dodatak 5. mijenja se kako slijedi: i. dodaje se sljedeći odjeljak 1.2.3.: „1.2.3. Uporaba uređaja za precizno miješanje Plinovi koji se koriste za umjeravanje i određivanje najvećeg otklona analizatora mogu se također dobiti pomoću uređaja za precizno miješanje (uređaji za razdvajanje plinova) razrjeđivanjem s pročišćenim N2 ili pročišćenim sintetskim zrakom. Točnost uređaja za miješanje mora biti takva da točnost koncentracije izmiješanih plinova za umjeravanje bude u okviru ± 2 %. Ova točnost podrazumijeva da primarni plinovi koji se koriste prilikom miješanja moraju biti poznati do točnosti od najmanje ± 1 %, mogu se dokazati prema nacionalnim ili međunarodnim normama za plin. Provjera se obavlja između 15 i 50 % cjelokupnog mjernog raspona svakog umjeravanja koje obuhvaća uređaj za miješanje. Po izboru, uređaj za miješanje može se provjeriti pomoću instrumenta koji je po prirodi linearan, npr. primjenom NO plina s CLD-om. Vrijednost najvećeg otklona instrumenta namješta se plinom za određivanje najvećeg otklona koji je izravno povezan s instrumentom. Uređaj za miješanje provjerava se pri primijenjenim postavnim vrijednostima, a nominalna se vrijednost uspoređuje s izmjerenom koncentracijom instrumenta. U svakoj točki razlika je unutar ± 1 % nominalne vrijednosti.”; ii. odjeljak 1.4. zamjenjuje se sljedećim: „1.4. Ispitivanje propuštanja Provodi se ispitivanje propuštanja sustava. Sonda se odspaja od ispušnog sustava i njezin se kraj zatvara. Crpka analizatora se uključuje. Nakon početnog razdoblja stabilizacije, sva mjerila protoka trebaju pokazivati nulu. Ako to nije slučaj, linije za uzorkovanje se provjeravaju i greška se ispravlja. Najveći dopušteni stupanj propuštanja na podtlačnoj strani iznosi 0,5 % od brzine protoka u uporabi za dio sustava koji se provjerava. Protoci u analizatoru i obilazni protoci mogu se koristiti kako bi se procijenile brzine protoka u uporabi. Alternativno, sustav se može isprazniti do podtlaka od najmanje 20 kPa vakuuma (80 kPa apsolutne vrijednosti). Nakon početnog razdoblja stabilizacije, rast tlaka Δp (kPa/min) u sustavu ne smije prijeći: gdje je: Vs = obujam sustava, l qvs = brzina protoka sustava, l/min Druga metoda je uvođenje postupne promjene koncentracija na početku linije uzorkovanja s prebacivanjem plina za namještanje nulte točke na plin za određivanje najvećeg otklona. Ako nakon primjerenog vremenskog razdoblja očitana vrijednost bude oko 1 % niža u usporedbi s uvedenom koncentracijom, to ukazuje na probleme s umjeravanjem ili propuštanjem.”; iii. umeće se sljedeći odjeljak 1.5.: „1.5. Provjera vremena odziva analitičkog sustava Postavne vrijednosti sustava za procjenu vremena odziva trebaju biti potpuno iste kao i tijekom mjerenja ispitivanja (npr. tlak, brzine protoka, postavne vrijednosti filtra na analizatoru i svi drugi utjecaji na vrijeme odziva). Utvrđivanje vremena odziva provodi se izmjenjivanjem plinova izravno na ulazu u sondu za uzorke. Promjenu plinova treba provesti za manje od 0,1 sekunde. Plinovi koji se koriste za ispitivanje trebaju izazvati promjenu koncentracije od najmanje 60 % FS. Treba bilježiti promjenu koncentracije svakog pojedinog sastavnog dijela plina. Vrijeme odziva definira se kao razlika u vremenu između promjene plinova i odgovarajuće promjene koncentracije. Vrijeme odziva sustava (t 90) sastoji se od vremena odgode prema mjernom detektoru i vremena porasta detektora. Vrijeme odgode definira se kao vrijeme od promjene (t 0) dok odziv ne bude 10 % od konačne očitane vrijednosti (t 10). Vrijeme porasta definira se kao vrijeme između 10 % i 90 % odziva konačne očitane vrijednosti (t 90 – t 10). Prilikom vremenskog usklađenja analizatora i signala protoka ispušnih plinova u slučaju grubog mjerenja, vrijeme transformacije definira se kao vrijeme od promjene (t 0) dok odziv ne bude 50 % konačne očitane vrijednosti (t 50). Vrijeme odziva sustava iznosi ≤ 10 sekundi s vremenom porasta ≤ 3,5 sekundi za sve ograničene sastavne dijelove (CO, NOx, HC ili NMHC) i sve korištene raspone.”; iv. prijašnji odjeljak 1.5. zamjenjuje se sljedećim: „1.6. Umjeravanje 1.6.1. Sklop instrumenata Sklop instrumenata treba umjeriti i krivulje umjeravanja provjeriti prema etalonskim plinovima. Koriste se iste brzine protoka plinova kao i prilikom uzorkovanja ispušnih plinova. 1.6.2. Vrijeme zagrijavanja Vrijeme zagrijavanja treba biti u skladu s preporukama proizvođača. Ako nije navedeno, preporuča se najmanje dva sata za zagrijavanje analizatora. 1.6.3. NDIR i HFID analizator NDIR analizator se, prema potrebi, podešava, a plamen izgaranja HFID analizatora se optimizira (odjeljak 1.8.1.). 1.6.4. Određivanje krivulje umjeravanja — Svako uobičajeno korišteno radno područje se umjerava. — Primjenom pročišćenog sintetskog zraka (ili dušika), analizatori CO, CO2, NOx i HC postavljaju se na nulu. — U analizatore se uvode primjereni plinovi umjeravanja, vrijednosti se bilježe, a krivulja umjeravanja uspostavlja. — Krivulja umjeravanja određuje se u najmanje 6 točaka umjeravanja (isključujući ništicu) otprilike jednakomjerno raspoređenih u radnom području. Najviša nominalna koncentracija jednaka je ili veća od 90 % cjelokupnog mjernog raspona. — Krivulja umjeravanja izračunava se metodom najmanjih kvadrata. Može se koristiti najprikladnija linearna ili nelinearna jednadžba. — Točke umjeravanja ne smiju odstupati od crte koja najbliže priliježe najmanjim kvadratima za više od ± 2 % od očitane vrijednosti ili ± 0,3 % cjelokupnog mjernog raspona, ovisno o tome što je veće. — Postavljanje ništice se prema potrebi ponovno provjerava, a postupak umjeravanja ponavlja. 1.6.5. Alternative metode Ako se može dokazati da alternativna tehnologija (npr. računalo, elektronički upravljana sklopka raspona, itd.) može dati istovjetnu točnost, tada se ona smije i koristiti. 1.6.6. Umjeravanja analizatora obilježavajućeg plina za mjerenje protoka ispušnih plinova Krivulja umjeravanja uspostavlja se na najmanje 6 točaka umjeravanja (isključujući ništicu) otprilike jednakomjerno raspoređenih u radnom području. Najviša nominalna koncentracija treba biti jednaka ili veća od 90 % cjelokupnog mjernog raspona. Krivulja umjeravanja izračunava se metodom najmanjih kvadrata. Točke umjeravanja ne razlikuju se od najprikladnije linije najmanjih kvadrata za više od ± 2 % očitane vrijednosti ili ± 0,3 % cjelokupnog mjernog raspona, ovisno o tome što je veće. Analizator se postavlja na nulu, a njegov se raspon mjeri prije ispitivanja primjenom nultog plina i plina za određivanje najvećeg otklona analizatora čija je nominalna vrijednost veća od 80 % cjelokupnog mjernog raspona analizatora.”; v. prijašnji odjeljak 1.6. postaje odjeljak 1.6.7.; vi. umeće se sljedeći odjeljak 2.4.: „2.4. Umjeravanje podzvučne Venturijeve cijevi (SSV) Umjeravanje SSV-a temelji se na jednadžbi protoka za podzvučnu Venturijevu cijev. Protok plina je funkcija ulaznog tlaka i temperature, pada tlaka između ulaza u SSV i grla. 2.4.1. Analiza podataka Brzina protoka zraka (QSSV) pri svakoj ograničenoj postavnoj vrijednosti (najmanje 16 postavnih vrijednosti) izračunava se u standardnim m3/min od podataka mjerila protoka primjenom metode koju je propisao proizvođač. Koeficijent ispuštanja izračunava se iz podataka umjeravanja za svaku postavnu vrijednost kako slijedi: gdje je: QSSV = brzina protoka zraka pri standardnim uvjetima (101,3 kPa, 273 K), m3/s T = temperatura na ulazu u Venturijevu cijev, K d = promjer grla SSV, m rp = omjer apsolutnog statičkog tlaka između grla SSV i ulaza = rD = omjer promjera grla SSV, d, i unutarnjeg promjera ulazne cijevi = Kako bi se utvrdio raspon podzvučnog protoka, C d se ucrtava na dijagramu kao funkcija Reynoldsovog broja na grlu SSV. Re na grlu SSV izračunava se pomoću sljedeće formule: gdje je: A1 = skup konstanti i jedinica pretvaranja QSSV = brzina protoka zraka pri standardnim uvjetima (101,3 kPa, 273 K), m3/s d = promjer grla SSV, m μ = apsolutni ili dinamički viskozitet plina, izračunan pomoću sljedeće formule: b = empirijska konstanta = S = empirijska konstanta = 110,4 K Budući da je Q SSV ulazni podatak za Re formulu, izračuni moraju započeti početnom procjenom za Q SSV ili C d Venturijeve cijevi za umjeravanje i ponavljati se dok se Q SSV ne konvergira. Točnost metode konvergencije mora biti 0,1 % od svake točke ili bolja. Za najmanje šesnaest točaka u regiji podzvučnog protoka, izračunane vrijednosti C d za dobivenu jednadžbu primjerenu krivulji umjeravanja moraju biti unutar ± 0,5 % od izmjerenog C d za svaku točku umjeravanja.”; vii. prijašnji odjeljak 2.4. postaje odjeljak 2.5.; viii. odjeljak 3. zamjenjuje se sljedećim: „3. UMJERAVANJE SUSTAVA MJERENJA ČESTICA 3.1. Uvod Umjeravanje s obzirom na mjerenje čestica ograničeno je na mjerila protoka koja se koriste za utvrđivanje protoka uzoraka i omjera razrjeđivanja. Svako mjerilo protoka umjerava se onoliko često koliko je potrebno da se ispune zahtjevi točnosti ove Direktive. Metoda umjeravanja koja se treba primijeniti opisana je u odjeljku 3.2. 3.2. Mjerenje protoka 3.2.1. Periodično umjeravanje — Kako bi se postigla apsolutna točnost mjerenja protoka kako je navedeno u odjeljku 2.2. Dodatka 4. ovom Prilogu, mjerilo protoka ili instrumenti mjerenja protoka umjeravaju se ispravnim mjerilom protoka sljedivim prema međunarodnim i/ili nacionalnim normama. — Ako se protok plina uzorka utvrđuje diferencijalnim mjerenjem protoka, mjerilo protoka ili instrumenti mjerenja protoka umjeravaju se jednim od sljedećih postupaka, tako da protok sonde q mp u tunelu ispuni zahtjeve za točnost iz odjeljka 4.2.5.2. Dodatka 4. ovom Prilogu: (a) Mjerilo protoka za q mdw spaja se u nizu na mjerilo protoka za q mdew, a razlika između dva mjerila protoka umjerava se za najmanje 5 postavnih točaka pri čemu su vrijednosti protoka podjednako raspoređene između najniže q mdw vrijednosti korištene tijekom ispitivanja i vrijednosti q mdew korištene tijekom ispitivanja. Tunel za razrjeđivanje smije se zaobići; (b) Umjereni uređaj masenog protoka spaja se u nizu na mjerilo protoka za q mdew i točnost se provjerava za vrijednost korištenu tijekom ispitivanja. Tada se umjereni uređaj masenog protoka spaja u nizu na mjerilo protoka za q mdw, a točnost se provjerava za najmanje 5 postavnih vrijednosti koje odgovaraju omjeru razrjeđivanja između 3 i 50, u odnosu na q mdew korišten tijekom ispitivanja; (c) Prijenosna cijev TT odspaja se iz ispušnih plinova, a umjereni se uređaj za mjerenje protoka s odgovarajućim rasponom za mjerenje q mp spaja na prijenosnu cijev. Tada se q mdew postavlja na vrijednost upotrebljavanu tijekom ispitivanja, a q mdw se uzastopno postavlja na najmanje 5 vrijednosti koje odgovaraju omjerima razrjeđivanja q između 3 i 50. Alternativno se može osigurati poseban put protoka umjeravanja, u kojem se tunel zaobilazi, ali ukupni zrak i zrak za razrjeđivanje protječu kroz odgovarajuća mjerila kao pri stvarnom ispitivanju; (d) U prijenosnu cijev ispušnih plinova TT dobavlja se obilježavajući plin koji može biti i sastavni dio ispušnog plina, poput CO2 ili NOx. Nakon razrjeđivanja u tunelu, mjeri se sastojak obilježavajućeg plina. Mjerenje se provodi za 5 omjera razrjeđivanja između 3 i 50. Točnost protoka uzoraka utvrđuje se iz omjera razrjeđivanja r d: — Točnosti analizatora plina uzimaju se u obzir kako bi se osigurala točnost q mp. 3.2.2. Provjera protoka ugljika — Provjeru protoka ugljika se preporuča obaviti u stvarnom ispušnom plinu radi otkrivanja problema kontrole i mjerenja te provjere ispravnog funkcioniranja sustava djelomičnog protoka. Provjeru protoka ugljika treba provoditi barem svaki put kada se ugrađuje novi motor, ili dođe do neke značajne promjene u izvedbi ispitne komore. — Motor radi pri vršnom opterećenju i brzini zakretnog momenta ili bilo kojem drugom ustaljenom načinu rada koji proizvodi 5 % ili više CO2. Sustav uzorkovanja djelomičnog protoka djeluje s faktorom razrjeđivanja od otprilike 15 do 1. — Ako se provodi provjera protoka ugljika, primjenjuje se postupak naveden u Dodatku 6. ovom Prilogu. Brzine protoka ugljika izračunavaju se u skladu s odjeljcima 2.1. do 2.3. Dodatka 6. ovom Prilogu. Sve brzine protoka ugljika trebaju biti međusobno usklađene do unutar 6 %. 3.2.3. Provjera prije ispitivanja — Provjera prije ispitivanja obavlja se u roku od 2 sata prije provedbe ispitivanja na sljedeći način: — točnost mjerila protoka provjerava se istom metodom koja se upotrebljavala za umjeravanje (vidjeti odjeljak 3.2.1.) za najmanje dvije točke, uključujući vrijednosti protoka q mdw koje odgovaraju omjerima razrjeđivanja između 5 i 15 za q mdew vrijednost korištenu tijekom ispitivanja; — ako se evidencijom postupka umjeravanja u okviru odjeljka 3.2.1. može pokazati da je umjeravanje mjerila protoka stabilno tijekom duljeg vremenskog razdoblja, provjera prije ispitivanja može se izostaviti. 3.3. Utvrđivanje vremena transformacije (samo za sustave razrjeđivanja dijela protoka na ETC-u) — Postavne vrijednosti sustava za procjenu vremena transformacije potpuno su iste kao i one tijekom mjerenja ispitivanja. Vrijeme transformacije utvrđuje se sljedećom metodom: — nezavisno referentno mjerilo protoka s mjernim rasponom primjerenim protoku sonde stavlja se u seriju i vrlo blizu sonde. Vrijeme transformacije ovog mjerila protoka je manje od 100 ms za postupnu veličinu protoka koja se koristi prilikom mjerenja vremena odziva, uz dovoljno malo ograničenje protoka da ne utječe na dinamičnu izvedbu sustava razrjeđivanja djelomičnim protokom, te sukladno dobroj inženjerskoj praksi; — u ulaznoj količini protoka ispušnih plinova (ili protoka zraka ako je protok ispušnih plinova izračunan) sustava razrjeđivanja djelomičnog protoka uvodi se postupna promjena, od niskog protoka do najmanje 90 % cjelokupnog mjernog raspona. Pokretač promjene treba biti isti kao onaj koji se koristi za započinjanje tzv. unaprijed odlučene (look-ahead) kontrole kod stvarnog ispitivanja. Povećanje protoka ispušnih plinova i odziv mjerila protoka bilježe se pri brzini uzorkovanja od najmanje 10 Hz; — iz ovih se podataka utvrđuje vrijeme transformacije za sustav razrjeđivanja djelomičnog protoka, što predstavlja vrijeme od započinjanja postupnog poticaja do točke od 50 % odziva mjerila protoka. Na sličan se način utvrđuje vrijeme transformacije qmp signala sustava razrjeđivanja djelomičnog protoka i q mew,i signala mjerila protoka ispušnih plinova. Ovi se signali koriste pri regresijskim provjerama koje se obavljaju nakon svakog ispitivanja (vidjeti odjeljak 3.8.3.2. Dodatka 2. ovom Prilogu); — izračun se ponavlja za najmanje 5 poticaja porasta i pada, te se izračunava prosječna vrijednost rezultata. Unutarnje vrijeme transformacije (< 100 msek) referentnog mjerača protoka odbija se od te vrijednosti. Radi se o vrijednosti unaprijed odlučene (look-ahead) kontrole sustava razrjeđivanja djelomičnim protokom, koja se primjenjuje u skladu s odjeljkom 3.8.3.2. Dodatka 2. ovom Prilogu. 3.4. Provjera uvjeta djelomičnim protokom Raspon brzine ispušnog plina i oscilacije tlaka provjeravaju se i prilagođavaju prema zahtjevima iz odjeljka 2.2.1. Priloga V. (EP), ako se primjenjuju. 3.5. Razmaci umjeravanja Instrumenti za mjerenje protoka umjeravaju se najmanje svaka 3 mjeseca ili kad dođe do popravka ili preinake sustava koji bi mogli utjecati na umjeravanje.”; (i) dodaje se sljedeći dodatak 6.: „Dodatak 6. PROVJERA PROTOKA UGLJIKA 1. UVOD Skoro sav ugljik u ispuhu dolazi iz goriva, i većina se tog ugljika pojavljuje u ispušnom plinu u obliku CO2. To čini osnovu za provjeru sustava koja se temelji na mjerenju CO2. Protok ugljika u sustavima mjerenja ispušnih plinova utvrđuje se iz brzine protoka goriva. Protok ugljika u različitim točkama uzorkovanja pri uzorkovanju emisija i čestica utvrđuje se iz koncentracija CO2 i brzina protoka plina na tim točkama. U tom smislu, motor predstavlja poznati izvor protoka ugljika, a promatrajući taj protok ugljika u ispušnoj cijevi i na izlazu iz sustava djelomičnog protoka za uzorkovanje PM provjerava se cjelovitost sustava na curenje i točnost mjerenja protoka. Prednost ove metode je u tome što sastavni dijelovi djeluju u stvarnim uvjetima ispitivanja motora s obzirom na temperaturu i protok. Sljedeći dijagram prikazuje točke uzorkovanja u kojima treba provjeriti protoke ugljika. Niže su navedene posebne jednadžbe za protoke ugljika u svakoj od točaka uzorkovanja. Slika 7. 2. IZRAČUNI 2.1. Brzina protoka ugljika u motor (lokacija 1) Brzina masenog protoka ugljika u motor za gorivo CHαOε dana je pomoću: gdje je: qmf = brzina masenog protoka goriva, kg/s 2.2. Brzina protoka ugljika u neobrađenom ispuhu (lokacija 2) Brzina masenog protoka ugljika u ispušnoj cijevi motora utvrđuje se iz koncentracije neobrađenog CO2 i brzine masenog protoka ispušnog plina: gdje je: c CO2,r = koncentracija vlažnog CO2 u neobrađenom ispušnom plinu, % c CO2,а = koncentracija vlažnog CO2 u okolnom zraku, % (oko 0,04 %) qmew = brzina masenog protoka ispušnog plina na vlažnoj osnovi, kg/s Mre = molekularna masa ispušnog plina Ako je CO2 izmjeren na suhoj osnovi, pretvara se na vlažnu osnovu u skladu s odjeljkom 5.2. Dodatka 1. ovom Prilogu. 2.3. Brzina protoka ugljika u sustavu razrjeđivanja (lokacija 3) Brzina protoka ugljika utvrđuje se iz koncentracije razrijeđenog CO2, brzine masenog protoka ispušnog plina i brzine protoka uzorka: gdje je: c CO2,d = koncentracija vlažnog CO2 u razrijeđenom ispušnom plinu na izlazu tunela za razrjeđivanje, % c CO2,а = koncentracija vlažnog CO2 u okolnom zraku, % (oko 0,04 %) qmdew = brzina masenog protoka ispušnog plina na vlažnoj osnovi, kg/s qmew = brzina masenog protoka ispušnog plina na vlažnoj osnovi, kg/s (samo sustav djelomičnog protoka) qmp = protok uzorka ispušnog plina u sustav razrjeđivanja ispušnog plina, kg/s (samo sustav djelomičnog protoka) Mre = molekularna masa ispušnog plina Ako je CO2 izmjeren na suhoj osnovi, pretvara se na vlažnu osnovu u skladu s odjeljkom 5.2. Dodatka 1. ovom Prilogu. 2.4. Molekularna masa (Mre) ispušnog plina izračunava se na sljedeći način: gdje je: qmf = brzina masenog protoka goriva, kg/s qmaw = brzina masenog protoka ulaznog zraka na vlažnoj bazi, kg/s Ha = vlažnost ulaznog zraka, g vode po kg suhog zraka Mra = molekularna masa suhog ulaznog zraka (= 28,9 g/mol) α, δ, ε, γ = molarni omjeri s obzirom na gorivo CHαOδNεSγ Alternativno se mogu koristiti sljedeće molekularne mase: Mre (dizel) = 28,9 g/mol Mre (LPG) = 28,6 g/mol Mre (NG) = 28,3 g/mol”.