HR Službeni list Europske unije 3

32001L0085



SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

DIREKTIVA 2001/85/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

od 20. studenoga 2001.

u odnosu na posebne odredbe za vozila koja se upotrebljavaju za prijevoz putnika i koja imaju, osim vozačeva, više od osam sjedala te o izmjeni direktiva 70/156/EEZ i 97/27/EZ

EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 95.,

uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),

uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (2),

u skladu s postupkom utvrđenim u članku 251. Ugovora (3), u svjetlu zajedničkog teksta koji je odobrio Odbor za mirenje 25. lipnja 2001.,

budući da:

(1) Unutarnje tržište obuhvaća područje bez unutarnjih granica u kojem je osigurano slobodno kretanje robe, osoba, usluga i kapitala. Bitno je donijeti potrebne mjere u tu svrhu.

(2) Tehnički zahtjevi, koje motorna vozila moraju zadovoljavati prema nacionalnom zakonodavstvu, koji se odnose, između ostalog na posebne odredbe za vozila koja se upotrebljavaju za prijevoz putnika i koja, osim vozačevog, imaju više od osam sjedala.

(3) Ti se zahtjevi razlikuju od jedne do druge države članice.

(4) Kao posljedica razlika u tehničkim propisima spriječeno je stavljanje takvih vozila na tržište Zajednice. Donošenje usklađenih zahtjeva od strane svih država članica umjesto svojih nacionalnih propisa trebalo bi olakšati pravilno funkcioniranje unutarnjeg tržišta za takva vozila.

(5) Stoga je ipak potrebno da sve države članice donesu iste zahtjeve kao dodatak ili umjesto svojih postojećih propisa, posebno sa svrhom da se dopusti primjena postupka EZ homologacije tipa koji je predmet Direktive Vijeća 70/156/EEZ od 6. veljače 1970. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na homologaciju tipa motornih vozila i njihovih prikolica (4), za svaki tip vozila.

(6) Ova je Direktiva jedna od pojedinačnih direktiva za postupak EZ homologacije tipa, koji je uspostavljen Direktivom 70/156/EEZ.

(7) U smislu već postignutog napretka, a radi poboljšanja pristupačnosti vozilima razreda I. i II. za osobe sa smanjenom pokretljivošću, prihvatljivo je dopustiti, za postojeće tipove vozila, strmiji nagib u dijelovima hodnika nego za nove tipove vozila.

(8) Budući da ciljeve predloženih mjera, odnosno otklanjanje prepreka trgovini unutar Zajednice primjenom EZ homologacije tipa za vozila, države članice ne mogu dostatno ostvariti s obzirom na razmjer i učinak predloženih mjera u predmetnom području nego ih se može na bolji način ostvariti na razini Zajednice, Zajednica može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti prema članku 5. Ugovora. U skladu s načelom proporcionalnosti, prema tom istom članku, ova Direktiva ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva.

(9) U svrhu razlikovanja između postojećih i novih tipova vozila potrebno je uputiti na Direktivu Vijeća 76/756/EEZ od 27. srpnja 1976. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na ugradnju uređaja za osvjetljenje i svjetlosnu signalizaciju na motorna vozila i njihove prikolice (5).

(10) Poželjno je uzeti u obzir postojeće tehničke zahtjeve koje je donijela Gospodarska komisija za Europu (UNECE) u svojem Pravilniku br. 36 („Jednake odredbe koje se odnose na homologaciju velikih vozila za prijevoz putnika s obzirom na njihove opće konstrukcijske značajke”), u svojem Pravilniku br. 52 („Jednake odredbe koje se odnose na konstrukcijske značajke malih vozila za javni prijevoz putnika”) u svojem Pravilniku br. 66 („Jednake odredbe koje se odnose na homologaciju velikih vozila za prijevoz putnika s obzirom na jačinu njihove nadogradnje”) i u svojem Pravilniku br. 107 („Jednake odredbe koje se odnose na homologaciju katnih velikih vozila za prijevoz putnika s obzirom na njihove opće konstrukcijske značajke”), koji su dodaci Sporazumu od 20. ožujka 1958. o usvajanju jednakih uvjeta za homologaciju i uzajamno priznavanje homologacije opreme i dijelova motornih vozila.

(11) Iako je glavni cilj ove Direktive osiguravanje sigurnosti putnika, također je potrebno osigurati tehničke propise za omogućavanje pristupačnosti putnicima sa smanjenom pokretljivošću u vozila na koja se primjenjuje ova Direktiva, u skladu s prometnom i socijalnom politikom Zajednice. U svrhu poboljšanja pristupačnosti tih vozila moraju se poduzeti sve moguće mjere. S tim ciljem, može se poboljšati pristupačnost za putnike sa smanjenom pokretljivošću primjenom tehničkih rješenja na vozilu koja su predviđena ovom Direktivom, ili njihovom kombinacijom s lokalnom infrastrukturom koja omogućava pristup korisnicima invalidskih kolica.

(12) Imajući u vidu spomenuto, potrebno je izmijeniti Direktivu 70/156/EEZ i Direktivu 92/27/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. srpnja 1997. u odnosu na mase i dimenzije određenih kategorija motornih vozila i njihovih prikolica (6).

(13) Treba donijeti mjere potrebne za primjenu ove Direktive u skladu s Odlukom Vijeća 1999/468/EZ od 28. lipnja 1999. kojom se utvrđuju postupci za izvršavanje provedbenih ovlasti dodijeljenih Komisiji (7),

DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:

Članak 1.

U svrhu ove Direktive:

— „vozilo” znači svako motorno vozilo kategorije M2 ili M3, prema definiciji u Prilogu II. dijelu A. Direktive 70/156//EEZ,

— „nadogradnja” znači zasebna tehnička jedinica prema definiciji u članku 2. Direktive 70/156//EEZ,

— „razred vozila” znači vozilo koje je u skladu s opisom razreda navedenim u Prilogu I. ovoj Direktivi.

Članak 2.

1. Od 13. kolovoza 2003., države članice ne mogu odbiti dodjeljivanje EZ homologacije tipa ili nacionalne homologacije tipa za:

— vozila,

— nadogradnju,

— vozila s nadogradnjom koja je već bila homologirana kao zasebna tehnička jedinica,

ili odbiti ili zabraniti prodaju, registraciju ili stavljanje u uporabu vozila ili nadogradnju kao zasebnu tehničku jedinicu, iz razloga koji se odnose na odredbe o vozilima koja se upotrebljavaju za prijevoz putnika i koja osim vozačevog imaju više od osam sjedala, ako zadovoljavaju zahtjeve ove Direktive i njezinih priloga.

2. Stavak 1. također se primjenjuje na niskopodna vozila razreda I. ili II., za koja je tip homologiran prije 13. kolovoza 2002. prema odredbama Direktive 76/756/EEZ, koristeći dopuštenje za nagib od 12,5 % u hodniku koje je navedeno u točki 7.7.6.2. Priloga I.

3. Sukladno odredbama u stavku 4. niže, počevši od 13. veljače 2004., države članice:

— neće dodjeljivati EZ homologaciju tipa za određeni tip vozila ili tip nadogradnje kao zasebne tehničke jedinice,

— mogu odbiti registraciju, prodaju ili stavljanje u uporabu novih vozila ili novih nadogradnja kao zasebnih tehničkih jedinica,

iz razloga koji se odnose na odredbe o vozilima koja se upotrebljavaju za prijevoz putnika i koja osim vozačeva imaju više od osam sjedala, ako ne zadovoljavaju zahtjeve ove Direktive i njezinih priloga.

4. Počevši od 13. veljače 2005., države članice mogu odbiti registraciju, prodaju ili stavljanje u uporabu novih vozila ili novih nadogradnja kao zasebnih tehničkih jedinica čiji je tip već bio homologiran prema odredbama stavka 2.

Članak 3.

1. Vozila razreda I. moraju biti pristupačna osobama sa smanjenom pokretljivošću uključujući korisnike invalidskih kolica u skladu s tehničkim odredbama utvrđenima u Prilogu VII.

2. Državama članicama se prepušta da izaberu najprikladnije rješenje za poboljšanje pristupačnosti u vozilima osim za vozila razreda I. Međutim, ako su vozila osim vozila razreda I. opremljena za osobe sa smanjenom pokretljivošću i/ili korisnike invalidskih kolica, ona moraju zadovoljavati odgovarajuće zahtjeve iz Priloga VII.

Članak 4.

Direktiva 70/156/EEZ mijenja se kako slijedi:

1. u Prilogu I.: (a) točki 0.2. dodaju se sljedeće točke: (b) točki 0.3. dodaju se sljedeće točke: (c) točki 0.3.1. dodaju se sljedeće točke: (d) točki 2.4.2. dodaju se sljedeće točke: (e) dodaju se sljedeće točke: (f) točka 13. zamjenjuje se sljedećim:

2. U dijelu I. Priloga III. dodaje se sljedeća točka:

3. u Prilogu IV.: (a) u dijelu I. točka 52. zamjenjuje se sljedećim: Predmet Broj direktive Broj Službenog lista Primjenjivost „52. Autobus i turistički autobus …/…/EZ L M1 M2 X M3 X N1 N2 N3 O1 O2 O3 O4” (b) u dijelu II. dodaje se sljedeće kao točka 52.: Predmet Broj osnovnog pravilnika Niz izmjena Dopuna Ispravak „52. Čvrstoća konstrukcije nadogradnje (autobusi) 66 — 1 do 00 —”

Članak 5.

Prilog I. Direktivi 97/27/EZ mijenja se kako slijedi:

1. brišu se točke 2.1.2.1. do 2.1.2.1.4.;

2. dodaju se sljedeće točke: 2.1.2.1. ‚Autobus ili turistički autobus’ znači vozilo prema definiciji u točki 2. Priloga I. Direktivi 2001/85/EZ. 2.1.2.2. ‚Razred’ autobusa ili turističkog autobusa znači vozilo razreda prema definiciji u točkama 2.1.1. i 2.1.2. Priloga I. Direktivi 2001/85/EZ. 2.1.2.3. ‚Zglobni autobus ili turistički autobus’ znači vozilo prema definiciji u točki 2.1.3. Priloga I. Direktivi 2001/85/EZ. 2.1.2.4. ‚Katni autobus ili turistički autobus’ znači vozilo prema definiciji u točki 2.1.6. Priloga I. Direktivi 2001/85/EZ; 3. bivša točka 2.1.2.2. prenumerira se u 2.1.2.5”.

Članak 6.

Mjere potrebne za prilagodbu tehničkom napretku ove Direktive donose se u skladu s postupkom utvrđenim u članku 7. stavku 2.

Članak 7.

1. Komisiji u radu pomaže Odbor za prilagodbu tehničkom napretku koji je uspostavljen člankom 13. Direktive 70/156/EEZ (u daljnjemu tekstu: „Odbor”).

2. U slučaju kad se upućuje na ovaj stavak, primjenjuju se članci 5. i 7. Odluke 1999/468/EZ, uzimajući u obzir njezin članak 8.

Kao razdoblje koje je predviđeno u članku 5. stavku 6. Odluke 1999/468/EZ utvrđuju se tri mjeseca.

3. Odbor donosi svoja pravila postupka.

Članak 8.

1. Države članice donose i objavljuju zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom prije 13. kolovoza 2003. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.

Kada države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.

2. Države članice dostavljaju Komisiji tekst glavnih odredbi nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.

Članak 9.

Ova Direktiva stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europskih zajednica.

Članak 10.

Ova je Direktiva upućena državama članicama.

Sastavljeno u Bruxellesu 20. studenoga 2001. Za Europski parlament Predsjednica N. FONTAINE Za Vijeće Predsjednica A. NEYTS-UYTTEBROECK

(1) SL C 17, 20.1.1998., str. 1.

(2) SL C 129, 27.4.1998., str. 5.

(3) Mišljenje Europskog parlamenta od 18. studenoga 1998. (SL C 379, 7.12.1998., str. 80.) potvrđeno 27. listopada 1999. (SL C 154, 5.6.2000., str. 47.), Zajedničko stajalište Vijeća od 26. rujna 2000. (SL C 370, 22.12.2000., str. 1.) i Odluka Europskog parlamenta od 14. veljače 2001. (SL C 276, 1.10.2001., str. 124.). Odluka Europskog parlamenta od 3. listopada 2001. i Odluka Vijeća od 8. listopada 2001.

(4) SL L 42, 23.2.1970., str. 1. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom Europskog parlamenta i Vijeća 98/91/EZ (SL L 11, 16.1.1999., str. 25.).

(5) SL L 262, 27.9.1976., str. 1. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom Komisije 97/28/EZ (SL L 171, 30.6.1997., str. 1.).

(6) SL L 233, 25.8.1997., str. 1.

(7) SL L 184, 17.7.1999., str. 23.

POPIS PRILOGA

Prilog I.: Područje primjene, definicije, zahtjev za EZ homologaciju tipa vozila ili nadogradnje kao zasebne tehničke jedinice, preinake tipa vozila ili nadogradnje, sukladnost proizvodnje i zahtjevi

Dodatak: Računska provjera granice statične stabilnosti

Prilog II.: Dokumentacija za EZ homologaciju tipa

Dodatak 1.: Opisni dokumenti

Poddodatak 1.: Opisni dokument za tip vozila

Poddodatak 2.: Opisni dokument za tip nadogradnje

Poddodatak 3.: Opisni dokument za tip vozila s ugrađenom nadogradnjom koja je već bila homologirana kao zasebna tehnička jedinica

Dodatak 2.: Certifikat o EZ homologaciji tipa

Poddodatak 1.: Certifikat o EZ homologaciji za tip vozila

Poddodatak 2.: Certifikat o EZ homologaciji za tip nadogradnje

Poddodatak 3.: Certifikat o EZ homologaciji za tip vozila s ugrađenom nadogradnjom koja je već bila homologirana kao zasebna tehnička jedinica

Prilog III.: Shematski prikazi s objašnjenjima

Prilog IV.: Čvrstoća nosive konstrukcije

Dodatak 1.: Ispitivanje prevrtanjem potpunog vozila

Dodatak 2.: Ispitivanje prevrtanjem dijela nadogradnje

Dodatak 3.: Ispitivanje dijela nadogradnje njihalom

Poddodatak 1.: Proračun ukupne energije

Poddodatak 2.: Zahtjevi za razmještaj glavnih dijelova nosive konstrukcije nadogradnje koji apsorbiraju energiju

Dodatak 4.: Računska provjera čvrstoće nosive konstrukcije nadogradnje

Prilog V.: Upute za mjerenje sila za zatvaranje vrata sa servo upravljanjem

Prilog VI.: Posebni zahtjevi za vozila za prijevoz najviše 22 putnika

Prilog VII.: Zahtjevi za tehničke naprave koje olakšavaju pristup putnicima sa smanjenom pokretljivošću

Prilog VIII.: Posebni zahtjevi za katna vozila

Dodatak: Hodnici

Prilog IX.: EZ homologacija tipa zasebne tehničke jedinice i EZ homologacija tipa vozila s nadogradnjom koja je već bila homologirana kao zasebna tehnička jedinica

PRILOG I.

PODRUČJE PRIMJENE, DEFINICIJE, ZAHTJEV ZA EZ HOMOLOGACIJU TIPA VOZILA ILI NADOGRADNJE KAO ZASEBNE TEHNIČKE JEDINICE, PREINAKE TIPA VOZILA ILI NADOGRADNJE, SUKLADNOST PROIZVODNJE I ZAHTJEVI

1. PODRUČJE PRIMJENE

1.1. Ova se Direktiva primjenjuje na jednopodna, katna (dvopodna), kruta ili zglobna vozila kategorija M2 ili M3, prema definiciji u dijelu A. Priloga II. Direktivi 70/156/EEZ.

1.2. Međutim, zahtjevi ove Direktive ne primjenjuju se na sljedeća vozila:

1.2.1. vozila koja se upotrebljavaju za sigurni prijevoz putnika, npr. zatvorenika;

1.2.2. vozila posebno konstruirana za prijevoz ozlijeđenih ili bolesnih osoba (bolnička vozila);

1.2.3. terenska vozila;

1.2.4. vozila posebno konstruirana za prijevoz školske djece, dok ova Direktiva ne bude izmijenjena prema postupku koji je utvrđen u njezinu članku 7. stavku 2.

1.3. Zahtjevi ove Direktive primjenjuju se na sljedeća vozila samo ako su ona u skladu s predviđenom uporabom i funkcijom:

1.3.1. vozila namijenjena uporabi od strane policije, zaštitarskih službi i vojske;

1.3.2. vozila konstruirana za prijevoz najviše osam putnika (osim vozača), koja imaju sjedala namijenjena za uporabu samo kad vozilo stoji. Primjeri takvih vozila su putujuće knjižnice, crkve i bolnička vozila. Sjedala u takvim vozilima koja su predviđena za uporabu kad se vozilo kreće, moraju biti jasno označena za korisnike.

2. DEFINICIJE

U svrhu ove Direktive:

2.1. „vozilo” znači vozilo kategorija M2 ili M3 prema definiciji u dijelu A. Priloga II. Direktivi 70/156/EEZ.

2.1.1. Vozila koja osim vozača mogu prevoziti više od 22 putnika, dijele se u tri razreda:

2.1.1.1. „razred I.”: vozila proizvedena s prostorom za putnike koji stoje koji omogućava često ulaženje i izlaženje putnika;

2.1.1.2. „razred II.”: vozila proizvedena prvenstveno za prijevoz putnika koji sjede i konstruirana su tako da dopuštaju također prijevoz putnika koji stoje u prolazu i/ili u prostoru koji ne smije prelaziti prostor za dva udvojena sjedala;

2.1.1.3. „razred III.”: vozila proizvedena isključivo za prijevoz putnika koji sjede.

Vozilo može biti svrstano u više razreda. U tom slučaju vozilo se može homologirati za svaki razred u koji je svrstano;

2.1.2. Vozila za prijevoz najviše 22 putnika osim vozača, dijele se u dva razreda:

2.1.2.1. „razred A.”: vozila konstruirana za prijevoz putnika koji stoje; vozilo tog razreda ima sjedala i treba biti opremljeno za putnike koji stoje;

2.1.2.2. „razred B.”: vozila nisu konstruirana za prijevoz putnika koji stoje; vozilo tog razreda nije opremljeno za putnike koji stoje.

2.1.3. „zglobni autobus” znači vozilo koje se sastoji od dva ili više krutih dijelova koji se mogu zakretati jedan u odnosu na drugi; prostori za putnike u svakom dijelu povezani su tako da se putnici mogu slobodno kretati između njih; kruti dijelovi su stalno spojeni tako da se mogu rastaviti samo pomoću naprava koje se uobičajeno mogu naći samo u radionici.

2.1.3.1. „katni zglobni autobus” znači vozilo koje se sastoji od dva ili više krutih dijelova koji se mogu zakretati jedan u odnosu na drugi; prostori za putnike u svakom dijelu povezani su najmanje na jednoj razini tako da se putnici mogu slobodno kretati između njih; kruti dijelovi su trajno spojeni tako da se mogu rastaviti samo pomoću naprava koje se uobičajeno mogu naći samo u radionici.

2.1.4. „niskopodni autobus” znači vozilo razreda I., II. ili A. kod kojeg je najmanje 35 % prostora koji je raspoloživ za putnike koji stoje (ili prednjeg dijela vozila kod zglobnih vozila, ili u njegovome donjem dijelu kod katnih vozila) bez stuba i dostupan je kroz najmanje jedna vrata za putnike.

2.1.5. „nadogradnja” znači zasebnu tehničku jedinicu prema definiciji u članku 2. Direktive 70/156/EEZ uključujući svu posebnu unutrašnju i vanjsku opremu vozila.

2.1.6. „katno vozilo” znači vozilo u kojem su prostori za putnike, najmanje u jednom dijelu, raspoređeni na dvije razine, jedna iznad druge, a prostori za putnike koji stoje nisu predviđeni na gornjoj razini (katu);

„definicija tipa (tipova)”:

2.2.1. „tip vozila” znači vozila koja se ne razlikuju s obzirom na sljedeće bitne značajke:

— proizvođača nadogradnje,

— proizvođača podvozja,

— konstrukciju vozila (> 22 putnika) ili (≤ 22 putnika),

— konstrukciju nadogradnje (jedna/dvije podnice, zglobna, niskopodna),

— tip nadogradnje ako je nadogradnja bila homologirana kao zasebna tehnička jedinica;

2.2.2. „tip nadogradnje” radi homologacije tipa kao zasebne tehničke jedinice znači kategoriju nadogradnje koja se bitno ne razlikuje s obzirom na sljedeće značajke:

— proizvođača nadogradnje,

— konstrukciju vozila (> 22 putnika) ili (≤ 22 putnika),

— konstrukciju nadogradnje (jedna/dvije podnice, zglobna, niskopodna),

— masu potpuno opremljene nadogradnje vozila, uz dopušteno odstupanjem do 10 %,

— određene tipove vozila na koja se tip nadogradnje može ugraditi;

2.3. „homologacija vozila ili zasebne tehničke jedinice” znači homologaciju tipa vozila ili tipa nadogradnje prema definiciji u točki 2.2. ovog Priloga s obzirom na konstrukcijske značajke određene u ovoj Direktivi;

2.4. „nosiva konstrukcija” znači dio nadogradnje koji pridonosi čvrstoći vozila u slučaju prevrtanja;

2.5. „vrata za putnike” znači vrata kojima se služe putnici u uobičajenim okolnostima kad je vozač u svome sjedalu;

2.6. „dvostruka vrata” znači vrata koja omogućavaju dva, ili tome istovrijedna, pristupna prilaza;

2.7. „klizna vrata” znači vrata koja se mogu otvoriti ili zatvoriti samo klizanjem duž jedne ili više pravocrtnih ili približno pravocrtnih vodilica;

2.8. „vrata za slučaj opasnosti” znači vrata namijenjena za uporabu putnicima kao izlaz samo u iznimnim okolnostima, a posebno u slučaju opasnosti;

2.9. „prozor za slučaj opasnosti” znači prozor, koji ne mora biti ostakljen, namijenjen za uporabu putnicima kao izlaz samo u slučaju opasnosti;

2.10. „dvostruki ili višestruki prozor” znači prozor za slučaj opasnosti koji, kad se razdijeli na dva ili više dijelova sa zamišljenom vertikalnom crtom (crtama) (ili ravninom (ravninama)), čini dva dijela ili više odgovarajućih dijelova koji po dimenzijama i pristupu zadovoljavaju zahtjeve koji se primjenjuju na uobičajeni prozor za slučaj opasnosti;

2.11. „otvor za spašavanje” znači otvor na krovu ili podu koji je namijenjen za uporabu putnicima kao izlaz jedino u slučaju opasnosti;

2.12. „izlaz u slučaju opasnosti” znači vrata za slučaj opasnosti, prozor za slučaj opasnosti ili otvor za spašavanje;

2.13. „izlaz” znači vrata za putnike, unutarnje stubište, polu-stubište ili izlaz u slučaju opasnosti;

2.14. „pod ili podnica” znači onaj dio nadogradnje čiji gornji dio nosi putnike koji stoje, stopala putnika koji sjede i vozača te članove posade, i koji može nositi konstrukciju sjedala;

2.15. „hodnik” znači prostor koji omogućuje putnicima pristup od bilo kojeg sjedala ili reda sjedala do drugog sjedala ili reda sjedala, ili pristupni prilaz od ili do bilo kojih vrata za putnike ili unutarnjeg stubišta i svih prostora za putnike koji stoje; on ne uključuje:

2.15.1. prostor koji se proteže 300 mm ispred svakog sjedala; osim kad je bočno okrenuto sjedalo postavljeno iznad izbočenja nad kotačem, u kojem se slučaju ta dimenzija može smanjiti do 225 mm;

2.15.2. prostor iznad površine stuba ili stubišta; ili

2.15.3. svaki prostor koji omogućuje pristup isključivo jednom sjedalu ili redu sjedala ili paru bočnih sjedala ili redova sjedala koja su okrenuta jedno prema drugome;

2.16. „pristupni prilaz” znači prostor koji se proteže prema unutrašnjosti vozila od vrata za putnike do krajnjeg ruba gornje stube (rub hodnika), unutarnjeg stubišta ili polu-stubišta. Kad nema stube na vratima, prostor koji se smatra pristupnim prilazom je onaj koji se izmjeri prema točki 7.7.1. do razmaka 300 mm od početnog položaja unutarnje strane dvodijelne ploče;

2.17. „vozačev prostor” znači prostor koji je namijenjen isključivo za vozača, osim u slučaju opasnosti, i u kojem se nalazi vozačevo sjedalo, kolo upravljača, upravljačke naprave, instrumenti i druge naprave koje su potrebne za vožnju ili upravljanje vozilom;

2.18. „masa vozila u voznom stanju” znači masu prema definiciji u točki 2.5. Priloga I. Direktivi 97/27/EZ;

2.19. „najveća tehnički dopuštena masa” – (M)’ znači masu prema definiciji u točki 2.6. Priloga I. Direktivi 97/27/EZ;

2.20. „putnik” znači osobu koja nije vozač niti član posade;

2.21. „putnik sa smanjenom pokretljivošću” znači sve putnike koji imaju poteškoća kad se služe javnim prijevozom (uključujući osobe s oštećenjima osjetila i mentalno zaostale osobe te korisnike invalidskih kolica), osobe s tjelesnim nedostacima, osobe niskog rasta, osobe s teškom prtljagom, starije osobe, trudnice, osobe s kolicima za kupovinu te osobe s djecom (uključujući djecu u dječjim kolicima);

2.22. „korisnik invalidskih kolica” znači osobu koja za kretanje zbog slabosti ili invalidnosti upotrebljava invalidska kolica;

2.23. „član posade” znači osobu predviđenu za rad kao suvozač ili prema potrebi kao pomoćnik;

2.24. „prostor za putnike” znači prostor koji je namijenjen za putnike i ne uključuje prostor koji služi za ugrađene dijelove kao što su šankovi, čajne kuhinje, nužnici ili prostori za prtljagu/robu;

2.25. „vrata za putnike sa servo upravljanjem” znači vrata za putnike koja pokreće isključivo energija koja nije mišićna, i čijim otvaranjem i zatvaranjem, ako nije automatsko, daljinski upravlja vozač ili član posade;

2.26. „automatska vrata za putnike” znači vrata za putnike sa servo upravljanjem koja se mogu otvoriti (osim pomoću sustava sigurnosnog upravljanja) samo kad putnik ili vozač pokrenu uređaj za upravljanje, te koja se nakon tog zatvaraju automatski;

2.27. „uređaj za zaštitu od pokretanja” znači uređaj koji automatski sprečava pokretanje vozila koje miruje;

2.28. „vrata za putnike kojima upravlja vozač” znači vrata za putnike koja uobičajeno otvara i zatvara vozač;

2.29. „rezervirano sjedalo” znači sjedalo s dodatnim prostorom za putnika sa smanjenom pokretljivošću i koje je odgovarajuće označeno;

2.30. „naprava za ukrcavanje” znači napravu za olakšanje pristupa u vozilo korisniku invalidskih kolica, kao što su podizne platforme, rampe itd.;

2.31. „sustav za spuštanje vozila” znači sustav koji potpuno ili djelomično podiže ili spušta nadogradnju vozila u odnosu na uobičajeni položaj pri vožnji;

2.32. „podizna platforma” znači napravu ili sustav s platformom koja se može dizati i spuštati da bi se putniku omogućio prolaz između poda u prostoru za putnike i tla ili rubnika;

2.33. „rampa” znači napravu za premoštenje praznine između prostora za putnike i tla ili rubnika;

2.34. „prenosiva rampa” znači rampu koja se može skinuti s nadogradnje vozila i koju vozač ili član posade može postaviti u radni položaj;

2.35. „odvojivo sjedalo” znači sjedalo koje se može lako izvaditi iz vozila;

2.36. „prednji dio” i „stražnji dio” znači prednji dio ili stražnji dio vozila u odnosu na uobičajen smjer vožnje; sukladno tome treba tumačiti nazive: „prednji”, „krajnji prednji”, „stražnji” i „krajnji stražnji” itd.;

2.37. „unutrašnje stubište” znači stubište koje omogućava povezanost gornje i donje razine vozila;

2.38. „zasebni prostor” znači prostor u vozilu koji u vožnji mogu upotrebljavati putnici ili posada i koji je odvojen od ostalog prostora za putnike ili posadu, osim ako pregrada omogućava putniku pogled u susjedni prostor za putnike i povezan je s hodnikom bez vrata;

2.39. „polustubište” znači stubište od gornje podnice do vrata za slučaj opasnosti.

3. ZAHTJEV ZA EZ HOMOLOGACIJU TIPA VOZILA ILI NADOGRADNJE KAO ZASEBNE TEHNIČKE JEDINICE

3.1. Zahtjev za EZ homologaciju tipa vozila ili EZ homologaciju tipa zasebne tehničke jedinice ili EZ homologaciju tipa vozila na koje je ugrađena nadogradnja koja je već bila homologirana kao zasebna tehnička jedinica u skladu s člankom 3. stavkom 4. Direktive 70/156/EEZ za određeni tip vozila ili tip nadogradnje ili tip vozila s ugrađenom nadogradnjom koja je već bila homologirana kao zasebna tehnička jedinica s obzirom na njezine posebne odredbe za vozila koje se upotrebljavaju za prijevoz putnika s više od osam sjedala osim sjedala za vozača, mora podnijeti njihov proizvođač.

3.2. U slučaju zahtjeva za EZ homologaciju tipa vozila koje je izrađeno tako da je podvozje sastavljeno s homologiranom nadogradnjom, pojam proizvođač odnosi se na onog tko sastavlja vozilo.

3.3. Obrazac opisnog dokumenta nalazi se u Prilogu II. Dodatku 1.:

Poddodatak 1. : za tip vozila, Poddodatak 2. : za tip nadogradnje, i Poddodatak 3. : za tip vozila na koje je ugrađena nadogradnja koja je bila već homologirana kao zasebna tehnička jedinica.

3.4. Tehničkoj službi koja je odgovorna za homologacijska ispitivanja mora se dostaviti vozilo ili nadogradnja, opremljeni posebnom opremom, koji predstavljaju tip koji treba homologirati.

4. DODJELJIVANJE EZ HOMOLOGACIJE TIPA

4.1. Ako su zadovoljeni odgovarajući zahtjevi, dodjeljuje se EZ homologacija tipa prema članku 4. stavku 3. Direktive 70/156/EEZ.

4.2. Obrazac EZ certifikata o homologaciji tipa nalazi se u Prilogu II. Dodatku 2.:

Poddodatak 1. : za tip vozila, Poddodatak 2. : za tip nadogradnje, Poddodatak 3. : za tip vozila na koje je ugrađena nadogradnja koja je već homologirana kao zasebna tehnička jedinica.

4.3. Homologacijski broj u skladu s Prilogom VII. Direktivi 70/156/EEZ dodjeljuje se svakom homologiranom tipu vozila ili tipu nadogradnje. Ista država članica ne smije dodijeliti isti broj drugom tipu vozila ili tipu nadogradnje.

4.4. Oznake

4.4.1. Nadogradnja koja je homologirana kao zasebna tehnička jedinica mora biti označena:

4.4.1.1. trgovačkom oznakom ili trgovačkim nazivom proizvođača nadogradnje;

4.4.1.2. trgovačkim opisom proizvođača;

4.4.1.3. brojem EZ homologacije tipa prema točki 4.3.

4.4.2. Te oznake moraju biti jasno čitljive i neizbrisive, čak i kad je nadogradnja ugrađena u vozilo.

5. PREINAKE TIPA VOZILA I IZMJENE HOMOLOGACIJE

5.1. U slučaju preinaka tipa vozila ili tipa nadogradnje koji je posebno homologiran prema ovoj Direktivi primjenjuju se odredbe članka 5. Direktive 70/156/EEZ.

6. SUKLADNOST PROIZVODNJE

Mjere za osiguravanje sukladnosti proizvodnje poduzimaju se u skladu s odredbama navedenim u članku 10. Direktive 70/156/EEZ.

7. ZAHTJEVI

7.1. Općenito

7.1.1. Ako nije drukčije određeno, sva se mjerenja obavljaju kad vozilo, čija masa odgovara masi vozila u voznome stanju, stoji na ravnoj i vodoravnoj podlozi u uobičajenim uvjetima za vožnju. Ako je ugrađen sustav za spuštanje vozila, on se mora namjestiti tako, da je vozilo na uobičajenoj visini za vožnju. U slučaju homologacije nadogradnje kao zasebne tehničke jedinice, položaj karoserije u odnosu na ravnu vodoravnu površinu određuje proizvođač.

7.1.2. Kad u ovoj Direktivi postoji zahtjev za neku površinu u vozilu da bude vodoravna ili pod određenim kutom kad je vozilo s mehaničkim ovjesom sa svojom masom u voznome stanju, ta površina može imati nagib ili odstupati od određenog kuta, pod uvjetom da je taj zahtjev zadovoljen kad je vozilo opterećeno prema podacima proizvođača. Kad je u vozilo ugrađen sustav za spuštanje, on ne smije biti uključen.

7.2. Površina predviđena za putnike

7.2.1. Ukupna površina prostora S0 predviđena za putnike izračunava se tako da se od ukupnog prostora vozila oduzme:

7.2.1.1. površina vozačeva prostora;

7.2.1.2. površina stuba kraj vrata i površina svake stube čija je dubina manja od 300 mm te površina koju prekrivaju vrata i njihov mehanizam pri otvaranju i zatvaranju;

7.2.1.3. površina svakog dijela nad kojim je izmjeren vertikalni razmak od poda manji od 1 350 mm, ne uzimajući u obzir dijelove prostora navedene u točkama 7.7.8.6.3. i 7.7.8.6.4. U slučaju vozila razreda A. ili B. ta se dimenzija može smanjiti na 1 200 mm;

7.2.1.4. površina bilo kojeg dijela vozila u koji je onemogućen prilaz putnika prema definiciji u točki 7.9.4.;

7.2.1.5. površina prostora namijenjenog isključivo za prijevoz robe ili prtljage i koji nije predviđen za putnike;

7.2.1.6. površina potrebna za slobodni radni prostor pri posluživanju;

7.2.1.7. površina poda koju zauzima stubište, polustubište, unutrašnje stubište ili površina bilo koje stube.

7.2.2. Površina prostora S1 predviđena za putnike koji stoje izračunava se tako da se od S0 oduzme:

7.2.2.1. površina svih dijelova poda na kojima nagib prelazi najveće dopuštene vrijednosti određene u točki 7.7.6.;

7.2.2.2. površina svih dijelova nedostupnih putnicima koji stoje, kad su zauzeta sva sjedala osim sklopivih sjedala;

7.2.2.3. površina svih dijelova na kojima je prohodna visina iznad poda manja od visine hodnika navedene u točki 7.7.5.1. (rukohvati se ovdje ne uzimaju u obzir);

7.2.2.4. površina ispred poprečne vertikalne ravnine koja prolazi kroz središte površine sjedišta vozačeva sjedala (u njegovu krajnjem stražnjem položaju);

7.2.2.5. prostor 300 mm ispred svih sjedala osim sklopivih, osim kad je bočno sjedalo postavljeno iznad izbočenja nad kotačima, kad se ta dimenzija može smanjiti na 225 mm. Pri promjenjivom rasporedu sjedala, za sva se sjedala za koja se smatra da će se u upotrebljavati, vidjeti točku 7.2.4.;

7.2.2.6. svaka površina koja nije izuzeta odredbama u točkama 7.2.2.1. do 7.2.2.5. gore i u koju nije moguće postaviti pravokutnik 400 mm × 300 mm;

7.2.2.7. u vozilima razreda II., površina na kojoj stajanje nije dopušteno;

7.2.2.8. u katnim vozilima, sve površine na gornjem dijelu;

7.2.2.9. površina prostora za invalidska kolica kad ju koriste korisnici invalidskih kolica; vidjeti točku 7.2.4.

7.2.3. Vozilo mora imati određen broj (P) mjesta za sjedenje, bez sklopivih sjedala, koja zadovoljavaju zahtjeve iz točke 7.7.8. Ako je vozilo razreda I., II. ili A., broj mjesta za sjedenje na svakoj razini mora biti najmanje jednak broju kvadratnih metara površine poda razine predviđene za putnike i posadu (ako je ima), zaokruženog na prvi manji cijeli broj; taj se broj može se smanjiti za 10 % u slučaju vozila razreda I., izuzimajući gornju razinu.

7.2.4. U slučaju vozila opremljenog promjenjivim brojem mjesta za sjedenje, prostor raspoloživ za putnike koji stoje (S1) i odredbe prema točki 7.3. određuju se za svaki od sljedećih primjenjivih uvjeta:

7.2.4.1. sa zaposjednutim svim postojećim sjedalima, preostalom površinom za putnike koji stoje i, ako ostane još prostora, prostorima zaposjednutim invalidskim kolicima;

7.2.4.2. sa zaposjednutim svim površinama za stajanje, preostalim sjedalima raspoloživim za putnike koji sjede i, ako ostane još prostora, prostorima zaposjednutim invalidskim kolicima;

7.2.4.3. sa zaposjednutim svim mogućim prostorima za invalidska kolica, preostalom površinom za putnike koji stoje i zaposjednutim preostalim sjedalima raspoloživim za uporabu.

7.3. Označivanje vozila

7.3.1. Vozilo treba označiti na vidljiv način slovima ili piktogramima visine najmanje 15 mm i brojevima visine najmanje 25 mm na unutarnjoj strani u blizini prednjih vrata:

7.3.1.1. najvećim brojem mjesta za sjedenje za koji je vozilo konstruirano;

7.3.1.2. najvećim brojem mjesta za stajanje, ako je primjenjivo, za koji je vozilo konstruirano;

7.3.1.3. najvećim brojem invalidskih kolica za koji je vozilo konstruirano, ako je primjenjivo;

7.3.2. Ako je vozilo konstruirano da ima promjenjivi broj mjesta za sjedenje i prostor raspoloživ za putnike koji stoje ili za promjenjivi broj invalidskih kolica, zahtjevi točke 7.3.1. primjenjuju se prema potrebi za svaki najveći broj mjesta za sjedenje i odgovarajući broj invalidskih kolica i putnika koji stoje.

7.3.3. U prostoru za vozača treba na vozaču jasno vidljivom mjestu, predvidjeti površinu na kojoj je slovima ili piktogramima visine najmanje 10 mm i brojevima visine najmanje 12 mm označena:

7.3.3.1. masa prtljage koju vozilo može prevoziti kad je opterećeno najvećim brojem putnika i posade tako da ne prelazi najveću tehnički dopuštenu masu, ili dopuštenu masu na osovinama. Ona uključuje masu prtljage:

7.3.3.1.1. u prostoru za prtljagu (masa B, točka 7.4.3.3.1. Priloga I. Direktivi 97/27/EZ);

7.3.3.1.2. na krovu, ako je opremljen za prijevoz prtljage (masa BX, točka 7.4.3.3.1. Priloga I. Direktivi 97/27/EZ).

7.4. Ispitivanje stabilnosti

7.4.1. Stabilnost vozila mora biti takva da se ne dostigne točka u kojoj dolazi do prevrtanja kad se površina na kojoj vozilo stoji nagne izmjenično na obje strane pod kutom od 28° u odnosu na vodoravnu ravninu.

7.4.2. U svrhu gore navedenog ispitivanja, vozilo mora u voznome stanju imati masu prema definiciji u točki 2.18., uvećanu za:

7.4.2.1. opterećenja jednaka Q (prema definiciji u točki 7.4.3.3.1. Priloga I. Direktivi 97/27/EZ) postavljaju se na svako sjedalo za putnika. Ako je vozilo namijenjeno za putnike ili za člana posade koji stoje, težište opterećenja Q ili mase od 75 kg, koja ih predstavlja, treba biti jednoliko raspoređeno na području za putnike ili člana posade koji stoje, na visini od 875 mm. Kad je vozilo opremljeno za prijevoz prtljage na krovu, na krov treba pričvrstiti jednoliko raspoređenu masu (BX) koja je jednaka najmanjoj vrijednosti koju je naveo proizvođač u skladu s točkom 7.4.3.3.1. Priloga I. Direktivi 97/27/EZ i koja predstavlja prtljagu koja je osigurana. U ostalim prostorima za prtljagu ne smije biti prtljage.

7.4.2.2. ako vozilo ima promjenjivi broj sjedala, promjenjivi prostor za stajanje ili je konstruirano za prijevoz jednih ili više invalidskih kolica, za svako područje prostora za putnike za koje se u obzir uzimaju takve promjene, opterećenja prema točki 7.4.2.1. veća su od:

mase koja odgovara broju putnika koji sjede, koji mogu zauzeti to područje, uključujući masu odvojivih sjedala; ili

mase koja odgovara broju putnika koji stoje, koji mogu zauzeti to područje; ili

mase invalidskih kolica i njihovih korisnika, koji mogu zauzeti to područje, s ukupnom masom od po 250 kg na visini od 500 mm iznad poda u središtu svakog prostora za invalidska kolica; ili

mase koja odgovara broju putnika koji sjede i putnika koji stoje te korisnika invalidskih kolica, kao i njihove kombinacije, koji mogu zauzeti to područje.

7.4.3. Visina graničnika, koji se upotrebljavaju za sprečavanje bočnog klizanja kotača vozila na napravi za ispitivanje, ne smije biti veća od dvije trećine razmaka između površine na kojoj vozilo stoji prije naginjanja i dijela naplatka kotača koji je najbliži površini kad je vozilo opterećeno u skladu s točkom 7.4.2.

7.4.4. Tijekom ispitivanja, dijelovi vozila koji ne smiju biti u dodiru pri uobičajenoj vožnji moraju ostati razdvojeni i nijedan dio ne smije se oštetiti ili pomaknuti.

7.4.5. Umjesto tog može se pomoću proračuna dokazati da se vozilo neće prevrnuti u uvjetima opisanim u točkama 7.4.1. i 7.4.2. Kod takvog proračuna u obzir treba uzeti sljedeće parametre:

7.4.5.1. mase i dimenzije;

7.4.5.2. visinu težišta;

7.4.5.3. značajku ovjesa;

7.4.5.4. vertikalnu i vodoravnu konstantu krutosti guma;

7.4.5.5. značajke naprave za regulaciju tlaka zraka u zračnim ovjesima;

7.4.5.6. položaj momentnih polova;

7.4.5.7. torzijsku krutost karoserije.

Postupak proračuna opisan je u ovom Prilogu, Dodatku 1.

7.5. Zaštita od opasnosti požara

7.5.1. Motorni prostor

7.5.1.1. Zapaljiv materijal zvučne izolacije ili materijal koji se može impregnirati gorivom, mazivom ili drugim gorivim materijalom ne smije se upotrijebiti u motornom prostoru, osim ako je materijal pokriven nepropusnom prevlakom.

7.5.1.2. Moraju se poduzeti zaštitne mjere, i to ili odgovarajućom konstrukcijom motornog prostora ili predviđenim odvodnim otvorima, radi izbjegavanja, koliko je moguće, sakupljanja goriva, ulja za podmazivanje ili drugoga gorivog materijala u bilo kojem dijelu motornog prostora.

7.5.1.3. Pregrada od vatrootpornog materijala mora biti ugrađena između motornog prostora ili bilo kojeg drugog toplinskog izvora (poput naprave za apsorbiranje energije koja se oslobađa kad se vozilo spušta po dugoj nizbrdici, npr. retarder, ili naprave za grijanje unutrašnjosti karoserije koja međutim ne koristi cirkulaciju vruće vode) i ostalog dijela vozila. Svi dijelovi za pričvršćivanje, brtve itd. koji se upotrebljavaju s tom pregradom moraju biti otporni na vatru.

7.5.1.4. Naprava za grijanje koja kao izvor topline ne koristi toplu vodu može se nalaziti u prostoru za putnike ako je oklopljena materijalom otpornim na temperature koje može proizvesti ta naprava, ne ispušta otrovne pare i ako je ugrađena tako da nije vjerojatno da putnik može doći u dodir s bilo kojom vrućom površinom.

7.5.2. Električna oprema i ožičenje

7.5.2.1. Svi kabeli moraju biti dobro izolirani i svi kabeli i električna oprema moraju imati mogućnost podnošenja uvjeta temperature i vlažnosti kojima su izloženi. U motornom prostoru posebnu pažnju treba obratiti na sposobnost da izdrže okolnu temperaturu i djelovanje svih mogućih štetnih tvari.

7.5.2.2. Struja u kabelu koji je upotrijebljen u nekom električnom krugu ne smije biti veća od one koja je dopuštena za takav kabel, uzimajući u obzir način njegove ugradbe i najveću okolnu temperaturu.

7.5.2.3. Svaki električni krug koji napaja neki uređaj, osim pokretača, kruga paljenja (vanjski izvor paljenja), žarnice, naprave za isključivanje motora, kruga za punjenje akumulatora i mase akumulatora mora imati električni osigurač ili prekidač kruga. Međutim, oni mogu biti zaštićeni zajedničkim osiguračem ili zajedničkim prekidačem kruga, pod uvjetom da njihova nazivna struja ne prekoračuje 16 A.

7.5.2.4. Svi kabeli moraju biti zaštićeni i sigurno pričvršćeni u takvom položaju da ne mogu biti oštećeni rezanjem, abrazijom ili guljenjem.

7.5.2.5. Kad je efektivna vrijednost napona veća od 100 V (RMS) u jednom ili više električnih krugova u vozilu, ručna sklopka koja može isklopiti sve takve krugove iz glavnog izvora električnog napajanja mora biti spojena na svaki pol tog izvora napajanja koji nije električno spojen na masu, a mora se nalaziti u vozilu u položaju koji je lako dostupan vozaču, pod uvjetom da nijedna takva sklopka ne može isklopiti nijedan električni krug koji napaja obvezna vanjska svjetla vozila. Ova se točka ne primjenjuje na visokonaponske krugove za paljenje ili na samostalne krugove u sklopu neke opreme u vozilu.

7.5.2.6. Svi električni kabeli moraju biti postavljeni tako, da nijedan njihov dio ne može doći u dodir s vodom za gorivo ili bilo kojim dijelom ispušnog sustava, odnosno ne može biti izložen prekomjernoj toplini, osim ako postoji posebna izolacija i zaštita, kao na primjer elektromagnetni ispušni ventil.

7.5.3. Akumulatori

7.5.3.1. Svi akumulatori moraju biti dobro osigurani i lako pristupačni.

7.5.3.2. Prostor za akumulatore mora biti odvojen od prostora za putnike i vozačeva prostora i mora biti prozračivan zrakom izvana.

7.5.3.3. Polovi akumulatora moraju biti zaštićeni od opasnosti kratkog spoja.

7.5.4. Vatrogasni aparati i pribor prve pomoći

7.5.4.1. Mora se predvidjeti prostor za smještaj jednog ili više vatrogasnih aparata, od kojih jedan mora biti u blizini vozačeva sjedala. U vozilima razreda A. ili B. taj prostor ne može biti manji od 8 dm3, a u vozilima razreda I., II. ili III. manji od 15 dm3.

7.5.4.2. Mora se predvidjeti prostor za smještaj jednog ili više pribora prve pomoći. Predviđeni prostor ne može biti manji od 7 dm3, niti najmanja dimenzija manja od 80 mm.

7.5.4.3. Vatrogasni aparati i pribori prve pomoći moraju biti zaštićeni od krađe ili uništavanja (npr. u unutarnjem ormariću ili iza stakla koje se može razbiti), pod uvjetom da je njihov položaj jasno označen i da ih se može lako izvaditi u slučaju opasnosti.

7.5.5. Materijali

Na razmaku do 100 mm od ispušne cijevi, ili nekog drugog značajnog izvora topline, nisu dopušteni zapaljivi materijali, osim ako ti materijali nisu učinkovito zaštićeni. Prema potrebi, zaštitom se sprečava da mazivo ili drugi zapaljivi materijali dođu u dodir s ispušnom cijevi ili drugim značajnim izvorima topline. U svrhu ove točke, zapaljivim materijalom smatra se materijal koji nije predviđen da izdrži temperature koje se mogu pojaviti na tom mjestu.

7.6. Izlazi

7.6.1. Broj izlaza

Svako vozilo mora imati najmanje dvoja vrata, tj. dvoja vrata za putnike ili jedna vrata za slučaj opasnosti i jedna vrata za putnike. Najmanji broj zahtijevanih vrata za putnike je sljedeći:





Broj putnika Broj vrata za putnike Razred I. i A. Razred II. Razred III. i B. 9 – 45 1 1 1 46 – 70 2 1 1 71 – 100 3 2 1 > 100 4 3 1

7.6.1.2. U svakoj krutoj sekciji zglobnog vozila moraju biti najmanje jedna vrata za putnike, osim u prednjoj sekciji zglobnog vozila razreda I., u kojoj moraju biti najmanje dvoja.

7.6.1.3. U vezi s tim zahtjevom, vrata za putnike sa sustavom za servo upravljanje ne smatraju se vratima za slučaj opasnosti, osim ako se ne mogu lako ručno otvoriti, nakon što se u slučaju potrebe uključi uređaj za upravljanje kako je propisano u točki 7.6.5.1.

Najmanji broj izlaza mora biti takav, da je ukupni broj izlaza u zasebnom prostoru sljedeći:





Broj putnika i posade koji mogu biti u svakom prostoru Najmanji ukupni broj izlaza 1 – 8 2 9 – 16 3 17 – 30 4 31 – 45 5 46 – 60 6 61 – 75 7 76 – 90 8 91 – 110 9 111 – 130 10 > 130 11

Otvori za spašavanje mogu se računati samo kao jedan od gore navedenih sigurnosnih izlaza.

7.6.1.5. Svaki kruti dio zglobnog vozila smatra se zasebnim vozilom u svrhu određivanja najmanjeg broja i položaja izlaza, osim za točku 7.6.2.4. Nužnici ili čajne kuhinje ne smatraju se zasebnim prostorima u svrhu određivanja broj sigurnosnih izlaza. Utvrđuje se broj putnika za svaku krutu sekciju.

7.6.1.6. Dvostruka vrata računaju se kao dvoja vrata, a dvostruki ili višestruki prozor kao dva prozora za slučaj opasnosti.

7.6.1.7. Ako vozačev prostor nije povezan s prostorom za putnike hodnikom koji zadovoljava jedan od zahtjeva opisanih u točki 7.7.5.1.1., on mora zadovoljavati sljedeće zahtjeve:

7.6.1.7.1. prostor za vozača mora imati dva izlaza koji ne smiju biti na istom bočnom zidu; kad je jedan od izlaza prozor, on mora zadovoljavati zahtjeve utvrđene u točkama 7.6.3.1. i 7.6.8. za prozore za slučaj opasnosti;

7.6.1.7.2. jedno ili dva sjedala dozvoljena su za dodatne osobe pored vozača; u tom slučaju oba izlaza navedena u točki 7.6.1.7.1. moraju biti vrata. Vozačeva vrata smatraju se vratima za slučaj opasnosti za osobe na tim sjedalima, pod uvjetom da vozačevo sjedalo, kolo upravljača, pokrov motora, ručica mjenjača, ručica ručne kočnice itd. ne predstavljaju odveć veliku smetnju prolazu. Vrata za dodatne osobe smatraju se vratima za slučaj opasnosti za vozača. U prostor u kojem se nalazi i vozačev prostor mogu se ugraditi do pet sjedala kad ta sjedala i prostor predviđen za njih zadovoljavaju zahtjeve ove Direktive i kad najmanje jedna od tih vrata kroz koja se može ući u prostor za putnike zadovoljavaju zahtjeve točke 7.6.3. za vrata u slučaju opasnosti;

7.6.1.7.3. u uvjetima opisanim u točkama 7.6.1.7.1. i 7.6.1.7.2., izlazi predviđeni u vozačevom prostoru ne računaju se kao jedna od vrata zahtijevanih u točkama 7.6.1.1. i 7.6.1.2., niti kao jedan od izlaza zahtijevanih u točki 7.6.1.4., osim u slučaju navedenom u točkama 7.6.1.7.1. i 7.6.1.7.2. Točke od 7.6.3. do 7.6.7., 7.7.1., 7.7.2. i 7.7.7. ne primjenjuju se na takve izlaze.

7.6.1.8. Ako su prostor za vozača i sjedala u njegovoj blizini povezana s glavnim prostorom za putnike pomoću prolaza koji zadovoljava jedan od zahtjeva opisanih u točki 7.7.5.1.1., nije potreban vanjski izlaz iz prostora za vozača.

7.6.1.9. Ako vrata za vozača ili neki drugi izlaz iz prostora za vozača ispunjavaju uvjete iz točke 7.6.1.8., oni se mogu računati kao izlaz za putnike samo pod uvjetom:

7.6.1.9.1. da se nije potrebno provlačiti između kola upravljača i sjedala za vozača da bi se koristio taj izlaz;

7.6.1.9.2. da zadovoljavaju zahtjeve za dimenzije za vrata za slučaj opasnosti navedene u točki 7.6.3.1.

7.6.1.10. Točke 7.6.1.8. i 7.6.1.9. ne isključuju mogućnost postojanja vrata ili neke druge zapreke između sjedala za vozača i prostora za putnike, pod uvjetom da vozač u slučaju opasnosti može brzo ukloniti tu zapreku. Vozačeva vrata u prostoru koji je zaštićen takvom pregradom ne računaju se kao izlaz za putnike.

Otvori za spašavanje, osim vrata i prozora za slučaj opasnosti, moraju biti ugrađeni u vozila razreda II., III. i B. Oni također mogu biti ugrađeni u vozila razreda I. i A. Najmanji broj otvora za spašavanje mora biti:





Broj putnika Broj otvora za spašavanje do 50 1 više od 50 2

7.6.2. Bočni izlazi

Vozila za prijevoz više od 22 putnika moraju zadovoljavati niže navedene zahtjeve. Vozila za prijevoz do 22 putnika mogu zadovoljavati niže navedene zahtjeve ili zahtjeve iz točke 1.2. Priloga VI.

7.6.2.1. Vrata za putnike moraju biti postavljena na bočnoj strani vozila koja je bliža rubu ceste, koja odgovara smjeru prometa u državi u kojoj će biti registrirano za uporabu, i barem jedna od njih moraju biti u prednjoj polovici vozila. To ne sprečava postojanje vrata na stražnjoj strani vozila za osobe u invalidskim kolicima.

7.6.2.2. Dvoja od vrata navedenih u točki 7.6.1.1. moraju biti međusobno toliko udaljena, da razmak između vertikalnih poprečnih ravnina kroz njihova središta nije manji od 40 % ukupne duljine prostora za putnike. Ako su jedna od tih dvaju vrata dio dvostrukih vrata, taj se razmak mjeri između dvaju vrata koja su međusobno najudaljenija.

7.6.2.3. Izlazi moraju biti postavljeni tako da njihov broj na bočnim stranama vozila bude približno jednak.

7.6.2.4. Barem po jedan sigurnosni izlaz mora biti na stražnjoj ili prednjoj strani vozila. Za vozila razreda I. i vozila čiji je stražnji dio trajno odvojen od prostora za putnike, taj se zahtjev smatra zadovoljenim ako je ugrađen otvor za spašavanje.

7.6.2.5. Izlazi koji su na istoj strani vozila, moraju biti prikladno raspoređeni po cijeloj duljini vozila.

7.6.2.6. Dopušteno je postavljanje vrata na stražnjoj strani vozila pod uvjetom da to nisu vrata za putnike.

7.6.2.7. Ako su ugrađeni otvori za spašavanje, oni se trebaju postaviti na sljedeći način: ako ima samo jedan otvor za spašavanje, on se postavlja u srednjoj trećini vozila; ako postoje dva otvora za spašavanje, razmak između njih treba biti najmanje 2 m, mjereno između najbližih rubova otvora usporedno s uzdužnom osi vozila.

7.6.3. Najmanje dimenzije izlaza:

Različite vrste izlaza moraju imati sljedeće najmanje dimenzije:





Razred I. Razredi II. i III. Napomene Vrata za putnike Otvor vrata Visina (mm) 1 800 1 650 — Širina (mm) Jednostruka vrata: 650 Dvostruka vrata: 1 200 Ta se dimenzija može smanjiti za 100 mm kad se mjerenje obavlja na razini rukohvata Vrata za slučaj opasnosti Visina (mm) 1 250 — Širina (mm) 550 Prozor za slučaj opasnosti Površina (mm2) 400 000 U tu površinu mora biti moguće upisati pravokutnik 500 mm × 700 mm Prozor za slučaj opasnosti koji je postavljen na stražnjoj strani vozila. Kad proizvođač nije predvidio prozor za slučaj opasnosti gore propisanih najmanjih dimenzija U otvor prozora za slučaj opasnosti mora biti moguće upisati pravokutnik visine 350 mm i širine 1 550 mm. Uglovi tog pravokutnika mogu biti zaobljeni polumjerom zakrivljenosti koji nije veći od 250 mm. Otvor za spašavanje Otvor Površina (mm2) 400 000 U tu površini mora biti moguće upisati pravokutnik 500 mm × 700 mm

7.6.3.2. Vozila za prijevoz do najviše 22 putnika mogu zadovoljavati zahtjeve iz točke 7.6.3.1. ili zahtjeve iz točke 1.1. Priloga VI.

7.6.4. Tehnički zahtjevi za sva vrata za putnike

7.6.4.1. Mora biti moguće lako otvoriti svaka vrata za putnike iznutra i izvan vozila, kad vozilo stoji (ali to nije obvezatno kad se vozilo kreće). Međutim, taj zahtjev ne treba protumačiti tako da on isključuje mogućnost zaključavanja vrata izvan vozila ako se vrata uvijek mogu otvoriti iznutra.

7.6.4.2. Svaki uređaj za upravljanje ili naprava za otvaranje vrata za putnike izvana moraju biti između 1 000 i 1 500 mm iznad tla i najviše 500 mm od vrata. Kod vozila razreda I., II. i III. uređaj za upravljanje ili naprava za otvaranje vrata iznutra moraju biti između 1 000 i 1 500 mm iznad poda ili stube koja je najbliža uređaju za upravljanje i najviše 500 mm od vrata. To se primjenjuje na uređaje za upravljanje koji su postavljeni u prostoru za vozača.

7.6.4.3. Svaka jednostruka vrata za putnike s ručnim otvaranjem, koja su na šarkama ili su okretna, moraju se okretati ili zakretati tako da se nastoje zatvoriti u slučaju da otvorena vrata dotaknu nepomični predmet kad se vozilo kreće prema naprijed.

7.6.4.4. Kad je na vrata za putnike s ručnim otvaranjem ugrađena brava sa zaključavanjem na udar, ta brava mora biti dvostupanjskog tipa.

7.6.4.5. Na unutarnjoj strani vrata za putnike ne smije biti nikakva naprava koja bi bila predviđena da pokrije unutarnje stube kad su vrata zatvorena. Kad su vrata zatvorena, u tom prostoru to ne isključuje prisutnost mehanizma za otvaranje vrata i druge opreme pričvršćene na unutrašnjoj strani vrata, koji se ne nastavljaju na pod na kojem putnici mogu stajati. Taj mehanizam i oprema ne smiju biti opasni za putnike.

7.6.4.6. Kad izravna vidljivost nije odgovarajuća, moraju biti ugrađene optičke ili druge naprave koje omogućuju vozaču da sa svog mjesta provjeri prisutnost putnika u neposrednoj unutarnjoj ili vanjskoj blizini svih bočnih vrata za putnike koja se ne pokreću automatski. U slučaju vrata za putnike na stražnjoj strani vozila za prijevoz najviše 22 putnika, smatra se da je taj zahtjev zadovoljen ako vozač može uočiti prisutnost osobe visoke 1,3 m, koja stoji 1 m iza vozila.

7.6.4.7. Sva vrata za putnike koja se otvaraju prema unutrašnjosti vozila i njihov mehanizam moraju biti proizveden tako da nije vjerojatno da će njihovo otvaranje ozlijediti putnike u uobičajenim uvjetima uporabe. Kad je potrebno, trebaju biti ugrađene odgovarajuće zaštitne naprave.

7.6.4.8. Kad su vrata za putnike postavljena blizu vrata nužnika ili drugog unutrašnjeg prostora, ona trebaju biti zaštićena od nenamjernog otvaranja. Međutim, taj se zahtjev ne primjenjuje ako se vrata za putnike automatski zaključavaju kad se vozilo kreće brzinom većom od 5 km/h.

7.6.4.9. U slučaju prijevoza najviše 22 putnika, na vratima za putnike koja se nalaze na stražnjoj strani vozila, krila vrata ne smiju se moći otvoriti više od 115° niti manje od 85° i, kad su otvorena, moraju automatski zadržati taj položaj. To ne isključuje mogućnost da se to zaustavljanje premosti i vrata otvore više od tog kuta ako je to moguće sigurno izvršiti; na primjer, voziti unatrag do visokog platoa za utovar ili otvoriti vrata do 270° kako bi se postigao slobodan prostor za utovar iza vozila.

7.6.5. Dodatni tehnički zahtjevi za vrata za putnike sa servo upravljanjem

7.6.5.1. U slučaju opasnosti, sva vrata za putnike sa servo upravljanjem mora biti moguće otvoriti iz vozila kad vozilo stoji (to nije obvezatno kad se vozilo kreće), i izvan vozila, kad nisu zaključana, pomoću uređaja za upravljanje koji djeluje bez obzira je li napajanje energijom aktivno, i koji:

7.6.5.1.1. premošćuje sve druge uređaje za upravljanje;

7.6.5.1.2. je u slučaju unutarnjih uređaja za upravljanje postavljenih na vratima ili na razmaku 300 mm od njih, na visini koja nije manja od 1 600 mm iznad prve stube;

7.6.5.1.3. je lako uočljiv i jasno prepoznatljiv kad se približava vratima i kad se stoji ispred njih, a dodatni uređaj za upravljanje za otvaranje mora biti označen za uporabu u slučaju opasnosti;

7.6.5.1.4. može uključiti osoba koja stoji izravno ispred vrata;

7.6.5.1.5. uzrokuje otvaranje vrata ili omogućuje lako ručno otvaranje vrata;

7.6.5.1.6. može biti zaštićen napravom koja se može lako skinuti ili slomiti kako bi se omogućio pristup uređaju za upravljanje u slučaju opasnosti; uključivanje uređaja za upravljanje u slučaju opasnosti ili skidanje zaštitnog poklopca na upravljanju mora biti signalizirano vozaču, zvučno i vizualno, i

7.6.5.1.7. u slučaju vrata kojima upravlja vozač i koja ne zadovoljavaju zahtjeve iz točke 7.6.5.6.2., on mora biti takav da nakon što bude uključen da otvori vrata i vrati ih u njihov uobičajen položaj, vrata se ponovno ne zatvore dok vozač sljedeći put ne uključi uređaj za upravljanje zatvaranjem vrata.

7.6.5.2. Uređaj za isključivanje vanjskog upravljanja može biti predviđen za slučaj opasnosti kojim upravlja vozač sa svog sjedala s ciljem zaključavanja vrata za putnike s vanjske strane. U tom slučaju, vanjski uređaj za upravljanje za slučaj opasnosti mora se ponovno uključiti automatski pokretanjem motora ili prije nego vozilo postigne brzinu od 20 km/h. Nakon toga, isključivanje vanjskog uređaja za upravljanje za slučaj opasnosti ne smije biti automatsko, već to zahtijeva novo posredovanje vozača.

7.6.5.3. Mora biti moguće da vozač upravlja svim vratima za putnike, kad sjedi u vozačevu sjedalu, uređajem za upravljanje koji je jasno i raspoznatljivo označen, osim u slučaju nožnog uređaja za upravljanje.

7.6.5.4. Sva vrata za putnike sa servo upravljanjem moraju uključiti pokaznu svjetiljku koja mora biti u cijelosti vidljiva vozaču kad sjedi u uobičajenom položaju za vožnju, u svim uvjetima okolnog osvjetljenja, radi signalizacije kad neka vrata nisu potpuno zatvorena. Ta se pokazna svjetiljka mora upaliti svaki put kad se kruti dio vrata nađe između potpuno otvorenog položaja i 30 mm od potpuno zatvorenog položaja. Ista pokazna svjetiljka može služiti za jedna ili više vrata. Međutim, pokazna svjetiljka takvog tipa ne smije se ugraditi u slučaju prednjih vrata za putnike koja ne zadovoljavaju zahtjeve iz točaka 7.6.5.6.1.1. i 7.6.5.6.1.2.

7.6.5.5. Kad su za vozača predviđeni uređaji za upravljanje za otvaranje i zatvaranje vrata za putnike sa servo upravljanjem, oni moraju biti takvi da vozač može u svakom trenutku promijeniti smjer kretanja vrata za vrijeme njihova zatvaranja ili otvaranja.

7.6.5.6. Konstrukcija i sustav uređaja za upravljanje svim vratima za putnike sa servo upravljanjem moraju biti takvi da nije vjerojatno da vrata mogu ozlijediti putnika ili ukliještiti ga pri zatvaranju.

7.6.5.6.1. Ovaj će se zahtjev smatrati ispunjenim, ako su zadovoljena ova dva zahtjeva:

7.6.5.6.1.1. Prvi je zahtjev da se vrata, kad se zatvaranje vrata zaustavi u bilo kojoj mjernoj točki opisanoj u Prilogu V. silom zadržavanja koja nije veća od 150 N, automatski ponovno otvore do krajnjeg položaja i, osim u slučaju vrata za putnike s automatskim pokretanjem, ostaju otvorena dok se ne uključi naredba za zatvaranje. Sila zadržavanja može se izmjeriti bilo kojom metodom koju odobri nadležno tijelo. Smjernice se nalaze u Prilogu V. ovoj Direktivi. Vršna sila kratko vrijeme može biti veća od 150 N, pod uvjetom da ne prekorači 300 N. Sustav ponovnog otvaranja može se provjeriti pomoću ispitnog alata u obliku šipke poprečnog presjeka visine 60 mm i širine 30 mm, sa zaobljenim uglovima polumjera 5 mm.

7.6.5.6.1.2. Drugi je zahtjev, kad vrata prilikom zatvaranja zahvate putnikov ručni zglob ili prst, da:

7.6.5.6.1.2.1. se automatski potpuno otvore do krajnjeg položaja i, osim u slučaju vrata za putnike s automatskim pokretanjem, ostanu otvorena dok se ne uključi naredba za zatvaranje; ili

7.6.5.6.1.2.2. se zglob ili prst mogu lako izvući iz vrata bez opasnosti od ozljede putnika. Ovaj se zahtjev može provjeriti ručno, ili pomoću ispitne šipke navedene u točki 7.6.5.6.1.1., koja je na duljini od 300 mm stanjena sa debljine od 30 mm na debljinu od 5 mm. Šipka ne smije biti polirana ni podmazana. Ako vrata zadrže šipku, treba biti moguće lako je izvući; ili

7.6.5.6.1.2.3. se vrata zadrže u položaju koji omogućuje slobodan prolaz ispitnog alata u obliku šipke poprečnog presjeka visine 60 mm i širine 20 mm, s zaobljenim uglovima polumjera 5 mm. Taj položaj ne smije biti udaljen više od 30 mm od potpuno zatvorenog položaja.

7.6.5.6.2. U slučaju prednjih vrata za putnike, zahtjev iz točke 7.6.5.6. smatra se zadovoljenim ako vrata:

7.6.5.6.2.1. zadovoljavaju zahtjeve iz točaka 7.6.5.6.1.1. i 7.6.5.6.1.2.; ili

7.6.5.6.2.2. imaju ugrađene meke rubove; ti rubovi, međutim, ne smiju biti tako meki da, kad su vrata zatvorena i drže ispitni alat u obliku šipke koji je naveden u točki 7.6.5.6.1.1., kruta konstrukcija vrata može doći u potpuno zatvoren položaj.

7.6.5.7. Kad se vrata za putnike sa servo upravljanjem drže zatvorenim samo sa stalnim napajanjem energijom, mora biti predviđena upozoravajuća naprava za optičku signalizaciju radi upozorenja vozaču o svakoj neispravnosti u napajanju vrata energijom.

7.6.5.8. Naprava za zaštitu od pokretanja, ako je ugrađena, mora raditi samo kod brzina koje su manje od 5 km/h i ne smije raditi kod brzine veće od navedene.

7.6.5.9. Ako vozilo nema ugrađenu napravu za zaštitu od pokretanja, zvučna signalizacija za vozača smije se uključiti ako vozilo polazi sa stajališta, kad bilo koja vrata za putnike sa servo upravljanjem nisu potpuno zatvorena. Ta zvučna signalizacija mora se uključiti kod brzine veće od 5 km/h za vrata koja zadovoljavaju zahtjeve iz točke 7.6.5.6.1.2.3.

7.6.6. Dodatni tehnički zahtjevi za vrata za putnike s automatskim pokretanjem

7.6.6.1. Uključivanje uređaja za upravljanje za otvaranje vrata

7.6.6.1.1. Osim u slučaju predviđenom u točki 7.6.5.1., samo vozač sa svog sjedala smije moći uključiti i isključiti uređaj za upravljanje za otvaranje svakih vrata za putnike s automatskim pokretanjem.

7.6.6.1.2. Uključivanje i isključivanje može biti izravno pomoću prekidača ili posredno, npr. otvaranjem ili zatvaranjem prednjih vrata za putnike.

7.6.6.1.3. Uključenje uređaja za upravljanje otvaranjem od strane vozača mora biti signalizirano unutar vozila i, u slučaju vrata koja se otvaraju izvana, također na vanjskoj strani vozila; pokazivač (npr. osvijetljena tipka, svjetlosni signal) mora biti na vratima na koja se odnosi, ili blizu njih.

7.6.6.1.4. U slučaju izravnog uključivanja pomoću prekidača, radno stanje sustava mora biti jasno prikazano vozaču, npr. položajem prekidača, pokaznom svjetiljkom ili osvijetljenim prekidačem. Prekidač mora biti posebno označen i postavljen tako da se ne može zamijeniti drugim uređajem za upravljanje.

7.6.6.2. Otvaranje vrata za putnike s automatskim pokretanjem

7.6.6.2.1. Nakon što vozač uključi uređaj za upravljanje, putnici moraju moći otvoriti vrata na ovaj način:

7.6.6.2.1.1. iznutra, npr. pritiskom na tipku ili presijecanjem svjetlosne zapreke; i

7.6.6.2.1.2. izvana, osim u slučaju vrata koja su predviđena samo za izlaz i koja su kao takva označena, npr. pritiskom na osvijetljenu tipku, na tipku ispod osvijetljenog znaka ili na sličnu napravu označenu prikladnim uputama.

7.6.6.2.2. Pritiskivanjem tipki navedenih u točki 7.6.6.2.1.1., komuniciranjem s vozačem načinima navedenima u točki 7.7.9.1., može se poslati signal koji se pohrani u memoriji i koji, nakon vozačeva uključivanja uređaja za upravljanje otvaranjem, otvara vrata.

7.6.6.3. Zatvaranje vrata za putnike s automatskim pokretanjem

7.6.6.3.1. Kad se vrata za putnike s automatskim pokretanjem otvore, ona se moraju ponovo automatski zatvoriti nakon što istekne određeno vremensko razdoblje. Ako putnik ulazi u vozilo ili ga napušta u tom vremenskom razdoblju, sigurnosna naprava (npr. dodir poda stopalom, svjetlosna zapreka, jednosmjerna zapreka) treba osigurati da se vrijeme do zatvaranja vrata dovoljno produlji.

7.6.6.3.2. Ako putnik ulazi u vozilo ili ga napušta dok se vrata zatvaraju, proces zatvaranja mora se automatski prekinuti i vrata se moraju vratiti u otvoreni položaj. Vraćanje vrata može uključiti jedna od sigurnosnih naprava navedenih u točki 7.6.6.3.1. ili neka druga naprava.

7.6.6.3.3. Putnik mora moći, prema odredbama iz točke 7.6.6.2., ponovno otvoriti vrata koja se automatski zatvore prema odredbi iz točke 7.6.6.3.1.; to se ne primjenjuje kad vozač isključi uređaj za upravljanje otvaranjem vrata.

7.6.6.3.4. Nakon što vozač isključi uređaj za upravljanje otvaranjem vrata za putnike s automatskim pokretanjem, otvorena vrata moraju se zatvoriti sukladno odredbama iz točaka 7.6.6.3.1. do 7.6.6.3.2.

7.6.6.4. Zaustavljanje procesa automatskog zatvaranja kod vrata označenih za posebnu namjenu, npr. za putnike s dječjim kolicima, za osobe s poteškoćama u kretanju itd.

7.6.6.4.1. Vozač mora moći zaustaviti proces automatskog zatvaranja uključivanjem posebnog uređaja za upravljanje. Putnik, također, mora moći zaustaviti proces automatskog zatvaranja izravno, pritiskom na posebnu pritisnu tipku.

7.6.6.4.2. Zaustavljanje procesa automatskog zatvaranja mora biti signalizirano vozaču, npr. pomoću pokazne svjetiljke.

7.6.6.4.3. Ponovno uspostavljanje procesa automatskog zatvaranja mora u svim slučajevima biti omogućeno samo vozaču.

7.6.6.4.4. Kod zatvaranja vrata koje slijedi, treba primijeniti točku 7.6.6.3.

7.6.7. Tehnički zahtjevi za vrata za slučaj opasnosti

7.6.7.1. Mora biti moguće lako otvoriti vrata za slučaj opasnost izvana i iznutra kad vozilo miruje. Međutim, ne treba smatrati da taj zahtjev isključuje mogućnost zaključavanja vrata izvana, pod uvjetom da se vrata uvijek mogu otvoriti iznutra pomoću uobičajenog mehanizma za otvaranje.

7.6.7.2. Vrata za slučaj opasnosti, kad se koriste kao takva, ne smiju biti sa servo upravljanjem, osim u slučaju da se, nakon što se uređaj za upravljanje iz točke 7.6.5.1. uključi i vrati u uobičajeni položaj, vrata ponovno ne zatvore dok vozač ne uključi uređaj za upravljanje zatvaranjem. Također ona ne smiju biti klizna, osim u slučaju vozila za prijevoz najviše 22 putnika. Za takva vozila klizna vrata mogu se smatrati vratima za slučaj opasnosti, ako se dokaže da se mogu otvoriti bez uporabe alata nakon ispitivanja čelnim sudarom sa zaprekom u skladu s Direktivom 74/297/EEZ.

7.6.7.3. Svaki uređaj za upravljanje ili naprava za otvaranje vrata za slučaj opasnosti izvana moraju biti između 1 000 i 1 500 mm iznad tla i najviše 500 mm udaljeni od vrata. Na vozilima razreda I., II. i III. svaki uređaj za upravljanje ili naprava za otvaranje vrata za slučaj opasnosti iznutra moraju biti između 1 000 i 1 500 mm iznad površine poda ili stube koja je najbliža uređaju za upravljanje i najviše 500 mm udaljena od vrata. To se ne primjenjuje za uređaje za upravljanje koji su postavljeni u vozačevom prostoru.

7.6.7.4. Vrata za slučaj opasnosti sa šarkama koja su ugrađena na bočnoj strani vozila moraju imati šarke na prednjem rubu i moraju se otvarati prema van. Remen za držanje, lanac ili druge naprave za zadržavanje dopušteni su pod uvjetom da dopuštaju otvaranje vrata, i da ona ostanu otvorena, do kuta od 100°. Ako postoji neki način koji osigurava slobodan prolaz prilazu vratima za slučaj opasnosti, ne primjenjuje se zahtjev za najmanji kut od 100°.

7.6.7.5. Vrata za slučaj opasnosti moraju biti zaštićena od nenamjernog pokretanja. Međutim, taj se zahtjev ne primjenjuje ako se vrata za slučaj opasnosti automatski zaključavaju kad se vozilo kreće brzinom većom od 5 km/h.

7.6.7.6. Sva vrata za slučaj opasnosti moraju imati ugrađenu zvučnu napravu za upozorenje vozaču kad nisu dobro zatvorena. Upozorna naprava mora se uključiti pokretanjem zapora vrata ili ručke, a ne pokretanjem samih vrata.

7.6.8. Tehnički zahtjevi za prozore za slučaj opasnosti

7.6.8.1. Svaki prozor za slučaj opasnosti, sa šarkama ili izbacivi, treba se otvarati prema van. Izbacivi prozori ne smiju se potpuno odvojiti od vozila kad se upotrijebe. Djelovanje izbacivog otvora za spašavanje mora biti takvo da se djelotvorno onemogući nenamjerno izbacivanje.

7.6.8.2. Svaki prozor za slučaj opasnosti mora:

7.6.8.2.1. se moći lako i trenutačno otvoriti iznutra i izvana pomoću naprave koja je prikladna namjeni; ili

7.6.8.2.2. biti izrađen od lako lomljivog sigurnosnog stakla. Ova posljednja odredba isključuje mogućnost uporabe prozora od slojevitog stakla ili plastičnog materijala. U blizini svakog prozora za slučaj opasnosti mora biti postavljena naprava, lako dostupna osobama u vozilu, s kojom se može razbiti prozor.

7.6.8.3. Svaki prozor za slučaj opasnosti koji se može zaključati izvana mora biti proizveden tako da se uvijek može otvoriti iz vozila.

7.6.8.4. Ako je prozor za slučaj opasnosti tipa sa šarkama na gornjoj stranici, on mora imati odgovarajući mehanizam koji ga drži potpuno otvorenim. Prozori za slučaj opasnosti sa šarkama trebaju se otvarati tako ne ometaju slobodan prolaz iz vozila i u vozilo.

7.6.8.5. Visina između donjeg ruba prozora za slučaj opasnosti koji je ugrađen bočno na vozilu i razine poda neposredno ispod prozora (izuzimajući mjestimična odstupanja poput izbočine iznad kotača ili mjenjača) ne smije biti veća od 1 200 mm ni manja od 650 mm u slučaju prozora za slučaj opasnosti sa šarkama, ili 500 mm u slučaju prozora koji je izrađen od lomljivog stakla.

Međutim, u slučaju prozora za slučaj opasnosti sa šarkama, visina donjeg ruba može se smanjiti do 500 mm, pod uvjetom da je na otvor prozora ugrađena zaštita do visine od 650 mm radi sprečavanja mogućnosti ispadanja putnika iz vozila. Kad je na otvor prozora ugrađena zaštita, visina otvora prozora iznad te zaštite ne smije biti manja od najmanje vrijednosti propisane za prozor za slučaj opasnosti.

7.6.8.6. Svaki prozor za slučaj opasnosti sa šarkama koji nije lako vidljiv iz vozačeva sjedala mora imati ugrađenu zvučnu napravu za upozorenje vozaču kad nije dobro zatvoren. Ta se naprava mora uključiti pokretanjem brave prozora, a ne pokretanjem samog prozora.

7.6.9. Tehnički zahtjevi za otvore za spašavanje

7.6.9.1. Svaki otvor za spašavanje mora biti takav da ne ometa slobodni prolaz iz vozila i u vozilo.

7.6.9.2. Krovni otvori za spašavanje moraju biti izbacivi, sa šarkama ili biti izrađeni od lako lomljivog sigurnosnog stakla. Podni otvori za spašavanje moraju biti sa šarkama ili izbacivi i moraju imati ugrađenu zvučnu napravu za upozorenje vozaču kad nisu dobro zatvoreni. Ta se naprava mora uključiti pokretanjem brave otvora za spašavanje, a ne pokretanjem samog otvora za spašavanje. Otvori za spašavanje moraju biti zaštićeni od nenamjernog pokretanja. Međutim, taj se zahtjev ne primjenjuje ako se podni otvori za spašavanje automatski zaključaju kad se vozilo kreće brzinom većom od 5 km/h.

7.6.9.3. Izbacivi otvori za spašavanje ne smiju se potpuno odvojiti od vozila kad se upotrijebe, tako da otvor za spašavanje ne ugrozi druge korisnike ceste. Djelovanje izbacivog otvora za spašavanje mora biti takvo da se učinkovito onemogući nenamjerno izbacivanje. Podne izbacive otvore za spašavanje treba biti moguće izbaciti samo u prostor za putnike.

7.6.9.4. Izbacivi otvori za spašavanje sa šarkama moraju se otvarati prema prednjoj ili stražnjoj strani vozila, s kutom otvaranja od najmanje 100°. Podni otvori za spašavanje sa šarkama moraju se otvarati u prostor za putnike.

7.6.9.5. Otvori za spašavanje moraju biti takvi da ih je moguće lako otvoriti ili skinuti izvana ili iznutra. Međutim, ne treba smatrati da taj zahtjev isključuje mogućnost zaključavanja otvora za spašavanje s ciljem osiguranja vozila kad nije pod nadzorom, pod uvjetom da se otvor za spašavanje uvijek može otvoriti ili ukloniti iznutra pomoću uobičajenog mehanizma za otvaranje ili uklanjanje. U slučaju lako lomljivog otvora za spašavanje, u blizini otvora za spašavanje mora se nalaziti naprava, lako dostupna osobi unutar vozila, kojom se taj otvor za spašavanje može lako razbiti.

7.6.10. Tehnički zahtjevi za uvlačive stube

Ako su ugrađene uvlačive stube, one moraju zadovoljavati sljedeće zahtjeve:

7.6.10.1. djelovanje uvlačivih stuba mora biti usklađeno s djelovanjem odgovarajućih vrata za putnike ili vrata za slučaj opasnosti;

7.6.10.2. kad su vrata zatvorena, nijedan dio uvlačivih stuba ne smije stršiti više od 10 mm iznad obrisa karoserije koja ih okružuje;

7.6.10.3. kad su vrata otvorena i uvlačive su stube u izvučenom položaju, površina plohe mora zadovoljavati zahtjeve iz točke 7.7.7. ovog Priloga;

7.6.10.4. u slučaju stuba sa servo pokretanjem, zaustavljeno vozilo ne smije se moći pokrenuti vlastitim pogonom dok su stube u izvučenom položaju. U slučaju stuba s ručnim pokretanjem, zvučni signal mora upozoriti vozača da stube nisi potpuno uvučene;

7.6.10.5. kad se vozilo kreće, stuba sa servo pokretanjem se ne smije moći izvući. Ako je naprava koja pokreće stubu u kvaru, stuba se mora uvući i ostati u uvučenom položaju. Međutim, djelovanje odgovarajućih vrata ne smije biti spriječeno u slučaju takvog kvara, ili ako je stuba oštećena ili zapriječena;

7.6.10.6. kad putnik stoji na uvlačivoj stubi sa servo upravljanjem, odgovarajuća vrata ne smije se moći zatvoriti. Zadovoljavanje tog zahtjeva treba provjeriti postavljanjem mase od 15 kg, koja predstavlja malo dijete, na središte stube. Taj se zahtjev ne primjenjuje na svaka vrata koja su u izravnome vozačevom vidnom polju;

7.6.10.7. pokretanje uvlačivih stuba ne smije moći prouzročiti tjelesnu ozljedu putnika ili osoba koje čekaju na autobusnim stajalištima;

7.6.10.8. uglovi uvlačivih stuba koji su okrenuti prema naprijed ili prema unatrag moraju biti zaobljeni polumjerom koji nije manji od 5 mm; rubovi moraju biti zaobljeni polumjerom koji nije manji od 2,5 mm;

7.6.10.9. kad su vrata za putnike otvorena, uvlačiva stuba mora se držati osigurana u izvučenom položaju. Kad se masa od 136 kg postavi u središte jednostruke stube ili masa od 272 kg u središte dvostruke stube, deformacija u bilo kojoj točki stube ne smije prijeći 10 mm.

7.6.11. Oznake

7.6.11.1. Svaki izlaz za slučaj opasnosti mora na unutrašnjoj i vanjskoj strani vozila biti označen natpisom, npr.:

„Emergency exit”

„Issue de secours”

„Salida de emergencia”

„Nødudgang”

„Notausstieg”

„Εξοδος κινδΰνου”

„Uscita di sicurezza”

„Nooduitgang”

„Saida de emergência”

„Hätäuloskäynti”

„Nödutgång”

dopunjenim, prema potrebi, jednim od simbola prikazanih u točki 3.4. Priloga II. Direktivi Vijeća 92/58/EEZ.

7.6.11.2. Uređaj za upravljanje vratima za slučaj opasnosti i svim izlazima za slučaj opasnosti mora biti označen na unutrašnjoj i vanjskoj strani vozila prepoznatljivim simbolom ili jasnim natpisom.

7.6.11.3. Jasne upute koje se odnose na radni postupak moraju biti postavljene na svaki uređaj za upravljanje izlazom za slučaj opasnosti ili u njegovoj blizini.

7.6.11.4. Jezik na kojem moraju biti oznake namijenjene da zadovolje zahtjeve u točkama 7.6.11.1. do 7.6.11.3., određuje tijelo za homologaciju imajući u vidu državu/države u kojima podnositelj zahtjeva namjerava prodavati vozilo u dogovoru, ako je to potrebno, s nadležnim tijelima odgovarajuće države/država. Ako nadležno tijelo države/država u kojima će se registrirati vozilo promijeni jezik, to ne smije povlačiti novi postupak homologacije tipa.

7.7. Unutarnji raspored

7.7.1. Pristup vratima za putnike (vidjeti sliku 1. u Prilogu III.)

7.7.1.1. Slobodni prostor koji se proteže prema unutrašnjosti vozila od bočnog zida na kojem su ugrađena vrata mora omogućavati slobodan prolaz vertikalne pravokutne ploče debljine 20 mm, širine 400 mm i visine 700 mm iznad poda, koja na sebi ima drugu ploču širine 550 mm, koja je simetrično postavljena iznad nje; visina druge ploče propisana je za odgovarajući razred vozila. Tu dvodijelnu ploču treba držati usporedno s otvorom vrata dok je se pomiče iz početnog položaja, u kojem njezina čelna ravnina koja je najbliža unutrašnjosti vozila dodiruje najudaljeniji rub otvora, do položaja kad ploča dodirne prvu stubu, nakon čega je treba držati pod pravim kutovima u odnosu na mogući smjer kretanja osobe koja upotrebljava ulaz.

7.7.1.2. Visina gornjeg dijela pravokutne ploče za odgovarajući razred i kategoriju vozila mora biti kao što je propisano u tablici niže. Kao druga mogućnost može se upotrijebiti ploča u obliku trapeza, visine 500 mm, koja čini prijelaz između širine gornje i donje ploče. U tom slučaju ukupna visina pravokutnog i trapezoidnog dijela gornje ploče mora biti 1 100 mm za sve razrede vozila za prijevoz više od 22 putnika i 950 mm za razrede vozila za prijevoz najviše 22 putnika.

Razred vozila Visina gornjeg dijela ploče (mm) (Dimenzija „A” na slici 1.) Ukupna visina Širina Alternativni trapezoidni dio Razred A. (1) 950 950 1 650 550 (2) Razred B. (1) 700 950 1 400 Razred I. 1 100 1 100 1 800 Razred II. 950 1 100 1 650 Razred III. 850 1 100 1 550

7.7.1.3. Kad središnja crta te dvodijelne ploče prijeđe razmak od 300 mm od svog početnog položaja i dvodijelna ploča dodirne površinu stube, ploču treba zadržati u tom položaju.

7.7.1.4. Valjkasto tijelo (vidjeti sliku 6. u Prilogu III.) koje se upotrebljava za provjeru prolaznosti hodnika zatim treba pomicati, počevši od hodnika, u mogućem smjeru kretanja osobe koja napušta vozilo, dok njegova središnja crta ne dotakne vertikalnu ravninu u kojoj se nalazi gornji rub zadnje stube, ili dok tangencijalna ravnina na gornjem valjku ne dodirne dvodijelnu ploču, ovisno što se dogodi prvo, te ga zadržati u tom položaju (vidjeti sliku 2. u Prilogu III.).

7.7.1.5. Između valjkastog tijela, u položaju koji je određen u točki 7.7.1.4. i dvodijelne ploče, u položaju koji je određen u točki 7.7.1.3., mora postojati slobodan prostor čije su gornje i donje granice prikazane na slici 2. u Prilogu III. Taj slobodni prostor mora dopuštati slobodan prolaz vertikalne ploče najveće debljine 20 mm, čiji su oblik i dimenzije jednaki središnjem presjeku valjkastog tijela (vidjeti točku 7.7.5.1.). Tu ploču treba pomicati iz položaja u kojem dodiruje valjkasto tijelo, dok njezina vanjska strana ne dodirne unutrašnju stranu dvodijelne ploče, dodirivanjem ravnine ili ravnina koje su određene gornjim rubovima stube, u mogućem smjeru kretanja osobe koja upotrebljava ulaz (vidjeti sliku 2. u Prilogu III.).

7.7.1.6. Slobodni prilazni prostor za to tijelo ne smije uključiti bilo koji prostor koji doseže do 300 mm ispred nepritisnutog sjedišta bilo kojeg sjedala okrenutog prema naprijed ili straga ili do 225 mm u slučaju sjedala ugrađenih na izbočinama iznad kotača te do visine gornje strane sjedišta.

7.7.1.7. U slučaju sklopivog sjedala, taj se prostor određuje kad je sjedalo u položaju uporabe.

7.7.1.8. Međutim, sklopivo sjedalo namijenjeno posadi može sprečavati prilaz vratima za putnike kad je u položaju uporabe, pod uvjetom da:

7.7.1.8.1. je jasno naznačeno, u vozilu i na EZ certifikatu o homologaciji tipa (vidjeti Prilog II. Dodatak 2.), da je sjedalo namijenjeno samo posadi;

7.7.1.8.2. se sjedalo automatski sklopi kad nije u uporabi, što je potrebno da se zadovolje zahtjevi u točkama 7.7.1.1. ili 7.7.1.2. i 7.7.1.3., 7.7.1.4. i 7.7.1.5.;

7.7.1.8.3. se vrata ne smatraju obveznim izlazom prema točki 7.6.1.4.; i

7.7.1.8.4. kad je sjedalo u položaju uporabe i kad je sklopljeno, nijedan njegov dio nije ispred vertikalne ravnine koja prolazi kroz središte sjedeće površine vozačeva sjedala u svojem krajnjem stražnjem položaju i kroz središte vanjskog retrovizora ugrađenog na suprotnoj strani vozila.

7.7.1.9. Prilaz vratima i prolaz kroz koji putnici mogu prići vratima, u slučaju vozila za prijevoz najviše 22 putnika, smatra se slobodnim ako imaju:

7.7.1.9.1. slobodni prolaz, izmjeren usporedno uzdužnoj osi vozila, koji nije manji od 220 mm u bilo kojoj točki i od 550 mm u bilo kojoj točki koja je više od 500 mm iznad poda ili stuba (vidjeti sliku 3. u Prilogu III.);

7.7.1.9.2. slobodni prolaz, izmjeren okomito na uzdužnu os vozila, koji nije manji od 300 mm u bilo kojoj točki i od 550 mm u bilo kojoj točki koja je više od 1 200 mm iznad poda ili stuba ili manje od 300 mm ispod krova (vidjeti sliku 4. u Prilogu III.).

7.7.1.10. Dimenzija vrata za putnike i vrata za slučaj opasnosti iz točke 7.6.3.1. i zahtjevi iz točaka 7.7.1.1. do 7.7.1.7., 7.7.2.1. do 7.7.2.3., 7.7.5.1. i 7.7.8.5. ne primjenjuju se na vozila razreda B. čija tehnički dopuštena masa ne prelazi 3,5 tone i koja imaju najviše 12 sjedala za putnike, od kojih svako sjedalo ima nesmetan pristup barem dvojim vratima.

7.7.1.11. Najveći nagib poda u pristupnom prilazu ne smije biti veći od 5 % kad vozilo s masom koja odgovara voznome stanju stoji na vodoravnoj površini. Bilo kakva naprava za spuštanje razine ne smije biti uključena.

7.7.2. Pristup vratima za slučaj opasnosti (vidjeti sliku 5. u Prilogu III.)

Sljedeći se zahtjevi ne primjenjuju na vozačeva vrata koja se upotrebljavaju kao izlaz u slučaju opasnosti u vozilima namijenjenim za prijevoz najviše 22 putnika.

7.7.2.1. Slobodni prostor između hodnika i otvora vrata za slučaj opasnosti mora omogućavati slobodan prolaz vertikalnog valjka promjera 300 mm i visine od poda 700 mm koji nosi drugi vertikalni valjak promjera 550 mm, tako da im je ukupna visina 1 400 mm.

Promjer gornjeg valjaka može se na vrhu smanjiti na 400 mm, kad skošenje u odnosu na vodoravnu ravninu ne prelazi 30°.

7.7.2.2. Osnova prvog valjka mora se nalaziti u projekciji drugog valjka.

7.7.2.3. Kad su sklopiva sjedala ugrađena bočno uzduž tog prolaza, slobodni prostor za valjak treba odrediti kad je sjedalo u položaju uporabe.

7.7.2.4. Kao druga mogućnost za dvostruki valjak, može se upotrijebiti kontrolna naprava opisana u točki 7.7.5.1. (vidjeti sliku 6. u Prilogu III.).

7.7.3. Pristup prozorima za slučaj opasnosti

7.7.3.1. Kontrolnik za provjeru mora biti moguće izvući iz vozila kroz svaki prozor za slučaj opasnosti.

7.7.3.2. Smjer pomicanja kontrolnika za provjeru mora biti u smjeru u kojem bi se očekivalo da će ići putnik koji napušta vozilo. Kontrolnik za provjeru treba držati okomito na taj smjer kretanja.

7.7.3.3. Kontrolnik za provjeru mora biti u obliku tanke ploče dimenzija 600 × 400 mm, s uglovima zaobljenima polumjerom 200 mm. Međutim, kod prozora za slučaj opasnosti koji je na stražnjoj strani vozila, kao drugu mogućnost, kontrolnik za provjeru može imati dimenzije 1 400 mm × 350 mm, s uglovima zaobljenima polumjerom 175 mm.

7.7.4. Pristup otvorima za spašavanje

7.7.4.1. Pristup otvorima za spašavanje na krovu

7.7.4.1.1. Osim u slučaju vozila razreda I., najmanje jedan otvor za spašavanje mora biti postavljen tako da krnja četverostrana piramida s bočnim kutom od 20° i visinom od 1 600 mm dodiruje dio sjedala ili odgovarajući oslonac. Os piramide treba biti vertikalna i njezin vrh (gornja površina) mora dodirivati otvor površine otvora za spašavanje. Nosači mogu biti sklopivi ili odvojivi, pod uvjetom da se mogu zabraviti u položaju uporabe. Taj se položaj upotrebljava kod provjere.

7.7.4.1.2. Kad je debljina krovne konstrukcije veća od 150 mm, vrh piramide mora dodirivati otvor površine otvora za spašavanje na razini vanjske površine krova.

7.7.4.2. Otvor za spašavanje u podu

U slučaju otvora za spašavanje koji su ugrađeni u pod, otvor mora omogućavati izravan i slobodan prolaz do vanjske strane vozila i mora biti postavljen tako da slobodan prostor iznad otvora odgovara visini hodnika. Bilo koji izvor topline ili pomični dijelovi moraju od svakog dijela otvora za spašavanje biti udaljeni najmanje 500 mm.

Kontrolnik za provjeru u obliku tanke ploče dimenzija 600 mm × 400 mm s uglovima zaobljenim polumjerom od 200 mm koji je u vodoravnom položaju, treba biti moguće pomaknuti s visine iznad poda vozila 1 m od poda.

7.7.5. Hodnici (vidjeti sliku 6. u Prilogu 3.)

Hodnik u vozilu mora biti konstruiran i proizveden tako da omogućava slobodan prolaz kontrolne naprave, koja se sastoji od dva suosna valjka međusobno spojena obrnutim krnjim stošcem, koja ima sljedeće dimenzije (u mm):





Razred I. Razred II. Razred III. Razred A. Razred B. Promjer donjeg valjka „A” 450 350 300 350 300 Visina donjeg valjka 900 900 900 900 900 Promjer gornjeg valjka „C” 550 550 450 550 450 Visina gornjeg valjka „B” 500 (3) 500 (3) 500 (3) 500 (3) 300 Ukupna visina „H” 1 900 (3) 1 900 (3) 1 900 (3) 1 900 (3) 1 500

Promjer gornjeg valjka može se na vrhu smanjiti na 300 mm kad postoji skošenje pod kutom do 30° u odnosu na horizontalu.

Kontrolna naprava smije dodirnuti remene držače, ako su ugrađeni, ili druge savitljive predmete kao što su dijelovi sigurnosnog pojasa, i pomaknuti ih.

7.7.5.1.1. Ako ispred sjedala ili reda sjedala nema izlaza:

7.7.5.1.1.1. u slučaju naprijed okrenutih sjedala, prednji rub valjkastog kontrolnika, određenog u točki 7.7.5.1., mora doseći najmanje do poprečne vertikalne ravnine koja dodiruje krajnju prednju točku naslona krajnjeg prednjeg reda sjedala i on mora ostati u tom položaju. Od te ravnine mora biti moguće pomicati ploču prikazanu na slici 7. u Prilogu III., tako, da se počevši od položaja dodira s valjkastim kontrolnikom, strana ploče koja je okrenuta prema vanjskoj strani vozila pomakne naprijed za 660 mm.

7.7.5.1.1.2. u slučaju bočno okrenutih sjedala, prednji dio valjkastog kontrolnika mora doseći najmanje do poprečne vertikalne ravnine, koja se podudara s vertikalnom ravninom koja prolazi kroz središte prednjeg sjedala (slika 7. u Prilogu III.).

7.7.5.1.1.3. u slučaju sjedala okrenutih prema straga, prednji dio valjkastog kontrolnika mora doseći najmanje do poprečne vertikalne ravnine koja dodiruje prednji dio sjedišta prednjeg reda ili prednjeg sjedala (slika 7. u Prilogu III.).

7.7.5.2. Na vozilima I. razreda, promjer donjeg valjka može biti smanjen s 450 mm na 400 mm u stražnjem dijelu hodnika iza:

7.7.5.2.1. poprečna uspravna ravnina koja prolazi 1,5 m ispred središnje osi stražnje osovine (stražnje osovine koja je najbliža prednjem kraju u slučaju vozila s više stražnjih osovina); i

7.7.5.2.2. poprečne uspravne ravnine koja prolazi krajnjom stražnjom točkom vrata za putnike koja su najbliža stražnjem kraju.

7.7.5.3. Na vozilima razreda III. sjedala na jednoj ili obje strane hodnika mogu biti bočno pomična, što kao posljedicu može imati smanjenje širine hodnika do dimenzije koja odgovara promjeru donjeg valjka od 220 mm, pod uvjetom da na svakom sjedalu naprava za upravljanje, lako dostupna putniku koji stoji u hodniku, bude dostatna da prouzroči vraćanje sjedala, ako je moguće automatski, čak i ako je zauzeto, u položaj koji odgovara najmanjoj širini od 300 mm.

7.7.5.4. Na zglobnim autobusima, kontrolna naprava prema definiciji u točki 7.7.5.1. mora moći bez zapinjanja proći kroz zglobni dio. Nijedan dio mekog dijela obloge u toj sekciji, uključujući i harmoniku, ne smije stršiti u hodnik.

7.7.5.5. Stube mogu biti ugrađene u hodnik. Širina tih stuba ne smije biti manja od širine hodnika na vrhu stuba.

7.7.5.6. Nisu dopuštena sklopiva sjedala koja omogućuju putnicima sjedenje u hodniku.

7.7.5.7. Bočno pomična sjedala koja u nekom položaju zadiru u hodnik nisu dopuštena, osim u vozilima razreda III. na koja se primjenjuju uvjeti propisani u točki 7.7.5.3.

7.7.5.8. U slučaju vozila na koja se primjenjuje točka 7.7.1.9. nije potreban hodnik, pod uvjetom da su zadovoljene dimenzije za prolaz navedene u toj točki.

7.7.5.9. Površina hodnika i pristupnih prilaza mora biti protuklizna.

7.7.6. Nagib hodnika

Nagib hodnika, izmjeren u neopterećenom vozilu na vodoravnoj podlozi i bez sustava za spuštanje, ne smije prelaziti:

7.7.6.1. 8 % u slučaju vozila razreda I., II. i A.;

7.7.6.2. 12,5 % u slučaju niskopodnih vozila razreda I. ili II. navedenih u članku 2. stavku 2., s obzirom na unutrašnji dio hodnika, 2 m s obje strane središnje osi druge osovine i, prema potrebi, treće osovine, na ukupnoj duljini od 2 m;

7.7.6.3. 12,5 % u slučaju vozila razreda III. i B.; i

7.7.6.4. 5 % u slučaju ravnine okomite na uzdužnu os simetrije vozila.

7.7.7. Stube (vidjeti sliku 8. u Prilogu III.)

Najveća i najmanja visina, s neuključenim sustavom za spuštanje, i najmanja dubina stuba za putnike na vratima za putnike i za slučaj opasnosti, kao i u unutrašnjosti vozila, trebaju biti sljedeće:





Razredi I. i A. II., III. i B. Prva stuba od tla „D” najveća visina (mm) 340 (5) 380 (5) (6) (9) najmanja dubina (mm) 300 (4) Ostale stube „E” najveća visina (mm) 250 (7) 350 (8) najmanja visina (mm) 120 najmanja dubina (mm) 200 1. Kod dvostrukih vrata odvojeno treba promatrati stube u svakoj polovici stubišta. 2. Dimenzija E na slici 8. u Prilogu III. ne treba biti ista za svaku stubu.

7.7.7.1.1. Svaki prijelaz od ulegnuća u hodniku do područja sjedala ne treba smatrati stubom. Međutim, vertikalni razmak između površine hodnika i poda u području sjedala ne smije prijeći 350 mm.

7.7.7.2. U svrhu odjeljka 7.7.7., visinu stube treba izmjeriti u središtu njezine širine. Osim toga, proizvođači moraju naročito voditi računa o prilazu za osobe sa smanjenom pokretljivošću, posebno u odnosu na visinu stuba koja treba biti najmanja moguća.

7.7.7.3. Visina prve stube u odnosu na tlo mora se izmjeriti na vozilu koje stoji na ravnoj podlozi, s masom koja odgovara voznome stanju prema definiciji u točki 2.18. i s gumama i tlakom u njima prema specifikaciji proizvođača za najveću tehnički dopuštenu ukupnu masu (M) određenu u skladu s točkom 2.19.

7.7.7.4. U slučaju kad ima više stuba, svaka se stuba može preklapati do 100 mm s područjem vertikalne projekcije sljedeće stube, a te projekcije na gazištu ispod moraju ostaviti slobodnu površinu po dubini od najmanje 200 mm (vidjeti sliku 8. u Prilogu III.) sa svim rubovima stuba konstruiranima tako da se opasnost od spoticanja i kontrastne boje svedu na najmanju mjeru.

7.7.7.5. Širina i oblik svake stube moraju biti takvi da se na nju može postaviti pravokutnik određen u tablici niže, tako da najviše 5 % površine odgovarajućeg pravokutnika strši izvan stube. Kod dvostrukih vrata, svaka polovica tih vrata mora zadovoljavati taj zahtjev.

Broj putnika > 22 ≤ 22 Površina prva stuba (mm) 400 × 300 400 × 200 ostale stube (mm) 400 × 200 400 × 200

7.7.7.6. sve stube moraju imati protukliznu površinu.

7.7.7.7. Najveći nagib stube u bilo kojem smjeru ne smije prijeći 5 % kad neopterećeno vozilo stoji na ravnoj i vodoravnoj površini u njegovom uobičajenom položaju kod putovanja (uz napomenu da bilo koji sustav za spuštanje nije uključen).

7.7.8. Sjedala za putnike i prostor za putnike koji sjede

7.7.8.1. Najmanja širina sjedala

7.7.8.1.1. Najmanja širina sjedišta sjedala, dimenzija F (vidjeti sliku 9. u Prilogu III.), mjerena od vertikalne ravnine koja prolazi kroz središte mjesta za sjedenje, mora biti:

kod vozila razreda I., II., A. i B.; 200 mm kod vozila razreda III. 225 mm

7.7.8.1.2. Najmanja širina raspoloživog prostora za svako mjesto za sjedenje, dimenzija G (vidjeti sliku 9. u Prilogu III.), mjereno od vertikalne ravnine koja prolazi kroz središte mjesta za sjedenje na visini između 270 i 650 mm iznad sjedišta kad nije pritisnuto, ne smije biti manje od:

250 mm kod pojedinačnih sjedala; 225 mm kod sastavljenih sjedala za dva ili više putnika.

7.7.8.1.3. Kod vozila širine 2,35 m ili manje, širina raspoloživog prostora za svako mjesto za sjedenje, mjerena od vertikalne ravnine koja prolazi kroz središte sjedala na visini između 270 i 650 mm iznad površine nepritisnutog sjedala, mora biti 200 mm (vidjeti sliku 9.a u Prilogu III.). Kad je taj zahtjev zadovoljen, ne primjenjuju se zahtjevi točke 7.7.8.1.2.

7.7.8.1.4. Kod vozila za prijevoz najviše 22 putnika, za sjedala uz zid vozila, raspoloživi prostor u njegovome gornjem dijelu ne uključuje površinu trokuta osnovice 20 mm i visine 100 mm (vidjeti sliku 10. u Prilogu III.). Dodatno se izuzima prostor potreban za sigurnosne pojaseve i njihova sidrišta te za štitnik od sunca.

7.7.8.2. Najmanja dubina sjedišta sjedala (dimenzija K, vidjeti sliku 11. u Prilogu III.)

Najmanja dubina sjedišta sjedala mora biti:

7.7.8.2.1. 350 mm u vozilima razreda I., A. i B.; i

7.7.8.2.2. 400 mm u vozilima razreda II i III.

7.7.8.3. Visina sjedišta sjedala (dimenzija H, vidjeti sliku 11. u Prilogu III.)

Visina sjedišta sjedala, kad nije pritisnuto, u odnosu na pod mora biti takva da je razmak od poda do vodoravne ravnine koja dodiruje prednju gornju površinu sjedišta sjedala između 400 i 500 mm: međutim, ta se visina može smanjiti do 350 mm u području iznad kotača i motornog prostora.

7.7.8.4. Razmak između sjedala (vidjeti sliku 12. u Prilogu III.)

U slučaju sjedala koja su okrenuta u istom smjeru, razmak između prednje površine naslona sjedala i stražnje površine naslona sjedala koje je ispred (dimenzija H), mjeren vodoravno i na svim visinama iznad poda između gornje razine sjedišta sjedala i točke 620 mm iznad poda, mora biti najmanje:





H Razred I., A. i B. 650 mm Razred II. i III. 680 mm

7.7.8.4.2. Sva mjerenja treba provesti kad sjedište sjedala i naslon nisu pritisnuti, u vertikalnoj ravnini koja prolazi kroz središnju crtu pojedinačnog mjesta za sjedenje.

7.7.8.4.3. Kod sjedala koja su okrenuta jedno prema drugome, najmanji razmak između prednjih površina naslona tih sjedala, mjeren preko najviših točaka sjedišta sjedala, ne smije biti manji od 1 300 mm.

7.7.8.4.4. U slučaju sjedala za putnike koja se mogu naginjati i namjestivih sjedala za vozača, mjerenja se obavljaju u uobičajenim položajima uporabe naslona sjedala i naprava za namještanje, prema podacima proizvođača.

7.7.8.4.5. Mjerenja se obavljaju sa sklopivim plohama koje su ugrađene na naslonu sjedala u sklopljenom položaju.

7.7.8.4.6. Kad su sjedala ugrađena na uzdužnom nosaču ili na drugom sustavu, tako da serviser ili korisnik može lako mijenjati unutrašnji raspored vozila, mjerenja se obavljaju u uobičajenom položaju uporabe koji određuje proizvođač u zahtjevu za homologaciju.

7.7.8.5. Prostor za putnike koji sjede (vidjeti sliku 13. u Prilogu III.)

7.7.8.5.1. Najmanji slobodni prostor ispred svakog sjedala za putnika mora biti predviđen kao što je prikazano na slici 13. u Prilogu III. Stražnja strana naslona sjedala ispred ili pregrada čiji oblik približno odgovara stražnjoj strani naslona sjedala kad je nagnut, može ulaziti u taj prostor pod uvjetima iz točke 7.7.8.4. Oslonac sjedala može mjestimično zadirati u taj prostor, pod uvjetom da ostane odgovarajući prostor za putnikova stopala. U slučaju sjedala pored vozačevog sjedala u vozilima za prijevoz najviše 22 putnika, mogu u taj prostor ulaziti ploča s instrumentima, vjetrobransko staklo, štitnik od sunca, sigurnosni pojasevi i sidrišta sigurnosnih pojasa.

7.7.8.5.2. Međutim, vozila razreda I. i II. moraju imati najmanje dva, a razreda A. najmanje jedno sjedalo okrenuto prema naprijed ili prema straga, posebno namijenjena putnicima sa smanjenom pokretljivošću osim korisnika invalidskih kolica i označena kao takva, u onom dijelu vozila koji je najpogodniji za ulaženje. Ta sjedala moraju biti konstruirana za putnike sa smanjenom pokretljivošću tako da je osiguran dovoljan prostor, ona moraju imati odgovarajuće konstruirane i ugrađene rukohvate za olakšan prilaz sjedalu i odlazak s njega te moraju imati ugrađen sustav za komunikaciju iz sjedećeg položaja, sukladno točki 7.7.10.

7.7.8.5.2.1. Ta sjedala moraju imati barem 110 % prostora propisanog u točki 7.7.8.5.1.

7.7.8.6. Slobodni prostor iznad mjesta za sjedenje

7.7.8.6.1. Iznad svakog mjesta za sjedenje i, osim za sjedala u prednjem redu vozila za najviše 22 putnika, s njim povezan prostor za noge, mjerit će se slobodni prostor visine od najmanje 900 mm, i to od najviše točke sjedišta kad nije pritisnuto i najmanje 1 350 mm od prosječne visine poda u prostoru za stopala. U slučaju vozila na koja se primjenjuje točka 7.7.1.10., ta se dimenzija može smanjiti na 1 200 mm, mjereno od poda.

7.7.8.6.2. Taj se slobodni prostor mora protezati iznad površine koja je ograničena:

7.7.8.6.2.1. vertikalnim uzdužnim ravninama na 200 mm s obje strane uzdužne srednje ravnine sjedala, i

7.7.8.6.2.2. vertikalnom poprečnom ravninom koja prolazi kroz krajnju stražnju gornju točku naslona sjedala i poprečnom vertikalnom ravninom 280 mm ispred krajnje prednje točke nepritisnutog sjedišta sjedala, u oba slučaju izmjerenih u središnjoj vertikalnoj ravnini mjesta za sjedenje.

7.7.8.6.3. Na rubovima slobodnog prostora određenog u točkama 7.7.8.6.1. i 7.7.8.6.2. mogu se isključiti sljedeća područja:

7.7.8.6.3.1. iznad vanjskih sjedala, područje s pravokutnim poprečnim presjekom 150 mm visine i 100 mm širine (vidjeti sliku 14. u Prilogu III.);

7.7.8.6.3.2. iznad vanjskih sjedala, područje s poprečnim presjekom u obliku trokuta, čije se tjeme nalazi 650 mm iznad poda, a osnovnica je širine 100 mm (vidjeti sliku 15. u Prilogu III.);

7.7.8.6.3.3. u prostoru za noge vanjskog sjedala, područje s površinom poprečnog presjeka najviše 0,02 m2 (0,03 m2 za niskopodna vozila razreda I.) i s najvećom širinom od 100 mm (150 mm za niskopodna vozila razreda I.) (vidjeti sliku 16. u Prilogu III.);

7.7.8.6.3.4. u vozilu za prijevoz najviše 22 putnika, u slučaju mjesta za sjedenje koja su najbliža stražnjim uglovima karoserije, vanjski stražnji rub slobodnog prostora, gledano u tlocrtu, može biti zaobljen s polumjerom do 150 mm (vidjeti sliku 17. u Prilogu III.).

7.7.8.6.4. U slobodan prostor koji je određen u točkama 7.7.8.6.1., 7.7.8.6.2. i 7.7.8.6.3. dopušteni su sljedeći prodori:

7.7.8.6.4.1. prodor naslona drugog sjedala, njegovih oslonaca i njegovih dodataka (npr. sklopivog stolića);

7.7.8.6.4.2. u slučaju vozila za prijevoz najviše 22 putnika, prodor izbočine iznad kotača pod uvjetom da je ispunjen jedan od sljedećih uvjeta:

7.7.8.6.4.2.1 da prodor ne prolazi kroz središnju vertikalnu ravninu mjesta za sjedenje (vidjeti sliku 18. u Prilogu III.), ili

7.7.8.6.4.2.2. da najbliži rub 300 mm dubokog područja za noge putnika koji sjedi nije pomaknut naprijed za više od 200 mm od ruba nepritisnutog sjedišta sjedala i ne više od 600 mm od prednje površine naslona sjedala, kad se ta mjerenja obave u središnjoj vertikalnoj ravnini mjesta za sjedenje (vidjeti sliku 19. u Prilogu III.). U slučaju dvaju sjedala koja su licem okrenuta jedno prema drugom, ta se odredba primjenjuje samo za jedno od tih sjedala, a preostali prostor za stopala putnika koji sjede mora biti najmanje 400 mm.

7.7.8.6.4.3. u slučaju sjedala pored vozačevog sjedala u vozilima za prijevoz najviše 22 putnika, prodor nagibnog tipa prozora, kad su otvoreni, i njihovih držača, ploče s instrumentima, vjetrobrana, štitnika od sunca, sigurnosnih pojaseva, sidrišta sigurnosnih pojasa i unutrašnjeg dijela krova.

7.7.9. Komunikacija s vozačem

7.7.9.1 U vozilima razreda I., II. i A. mora biti predviđena naprava s kojom putnici mogu dojaviti vozaču da zaustavi vozilo. Za upravljanje svim takvim napravama za komunikaciju moraju biti predviđene izbočene tipke kontrastnih boja koje su u vozilima razreda I. i A. nalaze najviše 1 200 mm iznad poda. Uređaji za upravljanje moraju biti odgovarajuće jednakomjerno raspoređeni po cijelom vozilu. Uključivanje uređaja za upravljanje mora biti signalizirano putnicima jednim ili više svjetlosnih signala. Na signalu se pojavljuju riječi, kao na primjer:

„bus stopping”

„arrêt demandé”

„parada solicitada”

„standser”

„Bus hält”

„στάση”

„fermata richiesta”

„bus stopt”

„paragem”

„pysähtyy”

„stannar”,

ili slična obavijest i/ili odgovarajući piktogram te oni moraju svijetliti dok se ne otvore vrata za putnike. Zglobna vozila moraju imati takve signale u svakom krutom dijelu vozila. Katna vozila moraju ih imati na obje razine.

7.7.9.2. Komunikacija s prostorom za posadu. Ako je prostor za posadu izveden bez mogućnosti prilaza vozaču ili prostorima za putnike, treba biti predviđena naprava za komunikaciju između vozača i tog prostora za posadu.

7.7.10. Uređaji za tople napitke i čajna kuhinja

7.7.10.1. Uređaji za tople napitke i čajna kuhinja moraju biti ugrađeni ili zaštićeni tako da ne postoji opasnost da se toplo jelo ili napitak prospe na putnika zbog naglog kočenja ili centrifugalnih sila.

7.7.10.2. U vozilima opremljenim uređajima za tople napitke i čajnom kuhinjom sva sjedala za putnike moraju imati odgovarajuće naprave za odlaganje vrućih jela ili napitka dok je vozilo u vožnji.

7.7.11. Vrata na unutarnjim prostorijama

Svaka vrata na nužniku ili unutarnjoj prostoriji:

7.7.11.1. moraju biti sa samozatvaranjem i ne smiju imati napravu koja ih drži otvorenim ako bi to, kad su otvorena, smetalo putnicima u slučaju opasnosti;

7.7.11.2. ne smiju, kad su otvorena, prikrivati bilo koju ručku, uređaj za upravljanje otvaranjem ili obvezne oznake za bilo koja vrata za putnike, vrata za slučaj opasnosti, sigurnosni izlaz, vatrogasni aparat ili pribor prve pomoći;

7.7.11.3. moraju biti opremljena napravom koja u slučaju opasnosti omogućuje otvaranje vrata izvan prostorije;

7.7.11.4. ne smiju se moći zaključati izvana, osim ako ih je uvijek moguće otvoriti iznutra.

7.8. Umjetna rasvjeta

7.8.1. Unutarnja električna rasvjeta mora biti predviđena za osvjetljenje:

7.8.1.1. svih prostora za putnike, prostora za posadu, nužnika i zglobne sekcije kod zglobnog autobusa;

7.8.1.2. sve stube;

7.8.1.3. prilaza svakom izlazu i prostoru u izravnoj blizini vrata za putnike;

7.8.1.4. unutrašnjih oznaka i unutrašnjih uređaja za upravljanje na svim izlazima;

7.8.1.5. svih mjesta gdje ima zapreka.

7.8.2. Za unutrašnju rasvjetu moraju postojati najmanje dva kruga tako da kvar jednog ne utječe na drugoga. Krug koji služi samo za stalno osvjetljavanje ulaza i izlaza može se smatrati jednim od tih krugova.

7.8.3. Treba se osigurati zaštita vozača od bliještenja ili refleksija koje može prouzročiti unutrašnja umjetna rasvjeta.

7.9. Zglobna sekcija zglobnih vozila

7.9.1. Zglobna sekcija koja povezuje krute dijelove vozila mora biti konstruirana i proizvedena tako da dopušta najmanje jedno zakretanje najmanje oko jedne vodoravne i najmanje jedne vertikalne osi.

7.9.2. Kad zglobno vozilo mase vozila u voznome stanju stoji na ravnoj vodoravnoj površini, između poda obiju krutih sekcija i poda zakretnog dijela ili elementa koji zamjenjuje taj dio ne smije postojati nepokriven otvor širine veće od:

7.9.2.1. 10 mm kad su svi kotači vozila u istoj ravnini; ili

7.9.2.2. 20 mm kad se kotači osovine koja se nalazi uz zglobnu sekciju oslanjaju na površinu koja je 150 mm iznad površine na koju se oslanjaju kotači ostalih osovina.

7.9.3. Razlika između razine poda krutih dijelova i poda zakretnog dijela, mjereno u spoju, ne smije prelaziti:

7.9.3.1. 20 mm u uvjetima koji su opisani u točki 7.9.2.1.; ili

7.9.3.2. 30 mm u uvjetima koji su opisani u točki 7.9.2.2.

7.9.4. Na zglobnim autobusima moraju se ugraditi naprave koje fizički sprečavaju prilaz putnika svakom dijelu zglobne sekcije gdje:

7.9.4.1. na podu postoji nepokriveni otvor koji ne zadovoljava zahtjeve iz točke 7.9.2.;

7.9.4.2. pod ne može nositi masu putnika;

7.9.4.3. pomicanje predstavlja opasnost za putnike.

7.10. Držanje pravca kod zglobnih vozila

Kad vozilo vozi pravocrtno, uzdužne središnje ravnine njegovih krutih dijelova moraju se poklapati i činiti istu neprekinutu ravninu bez ikakvog odstupanja.

7.11. Prečke i rukohvati

7.11.1. Opći zahtjevi

7.11.1.1. Prečke i rukohvati moraju imati odgovarajuću čvrstoću.

7.11.1.2. Oni moraju biti tako konstruirani i ugrađeni da za putnika ne predstavljaju opasnost od ozljeda.

7.11.1.3. Prečke i rukohvati moraju imati presjek koji omogućuje putnicima da ih lako i čvrsto obuhvate. Svaka prečka mora osigurati duljinu od najmanje 100 mm za držanje rukom. Dimenzija presjeka ne