PRILOG

1. UVOD

Direktivom 2010/31/EU (dalje u tekstu: Direktiva o energetskim svojstvima zgrada) promiče se poboljšanje energetskih svojstava zgrada, uključujući tehničke sustave zgrade. Konkretno, u Direktivi je pojašnjeno na koje se sustave primjenjuju zahtjevi i navode se posebne odredbe kojima se osigurava projektiranje, dimenzioniranje, ugradnja i podešavanje sustavâ na način kojim se optimiziraju svojstva. Direktivom je utvrđena i obveza provedbe pregleda kojima se redovito prati učinkovitost u slučaju sustava koji imaju osobito velik utjecaj na energetska svojstva. Elektronički nadzor i upravljanje smatraju se mogućim alternativama pregledima.

Direktiva 2012/27/EU (dalje u tekstu: Direktiva o energetskoj učinkovitosti) sadržava odredbe o obnovi zgrada i dugoročnim strategijama za poticanje ulaganja u obnovu nacionalnog fonda zgrada.

Direktiva o energetskim svojstvima zgrada i Direktiva o energetskoj učinkovitosti izmijenjene su Direktivom (EU) 2018/844 koja je stupila na snagu 9. srpnja 2018. i kojom se jačaju prethodno navedeni elementi i proširuju vrste sustava čija se svojstva trebaju optimizirati. Njome se jača i uloga elektroničkog nadzora, automatizacije i kontrole te su u njoj utvrđeni dodatni zahtjevi za potporu uspostavi infrastrukture za punjenje električnih vozila na parkiralištima zgrada.

Zbog širenja opsega definicije tehničkih sustava zgrada na više sustava i, općenitije, zbog potrebe za odražavanjem razvoja zgrada i energetskog sustava potrebno je ažurirati okvir Direktive o energetskim svojstvima zgrada za izračun energetskih svojstava zgrada. To se posebno odnosi na poboljšanje transparentnosti izračuna energetskih svojstava i energetskih certifikata, osobito u pogledu izračuna faktorâ primarne energije.

Ovom se Preporukom nastoji pomoći u osiguranju potpune provedbe i primjene zakonodavstva Unije u području energetike. U njoj se navode smjernice o tome kako tumačiti i prenijeti Direktivu o energetskim svojstvima zgrada, osobito one odredbe koje se odnose na tehničke sustave zgrade i njihove preglede, uključujući: zahtjeve za ugradnju uređaja za samoreguliranje i sustavâ automatizacije i kontrole zgrada (članak 8. i članci 14. i 15. Direktive o energetskim svojstvima zgrada), infrastrukturu za punjenje u području elektromobilnosti (članak 8. Direktive o energetskim svojstvima zgrada) i izračun faktorâ primarne energije (Prilog I. Direktivi o energetskim svojstvima zgrada).

Smjernice iz ovog Priloga stajalište su službi Komisije. Njime se ne mijenjaju učinci Direktive i ne dovodi se u pitanje obvezujuće tumačenje Suda Europske unije članaka 2., 8., 14., 15. i Priloga I. Direktivi o energetskim svojstvima zgrada.

2. TEHNIČKI SUSTAVI ZGRADE I NJIHOVI PREGLEDI, UKLJUČUJUĆI ZAHTJEVE ZA UGRADNJU UREĐAJA ZA SAMOREGULIRANJE I SUSTAVÂ AUTOMATIZACIJE I KONTROLE ZGRADA

2.1. Cilj: osigurati optimalna svojstva tehničkih sustava zgrade i podržati upravljanje energijom i unutarnjim okruženjem

U Direktivi o energetskim svojstvima zgrada navode se odredbe o zahtjevima za tehničke sustave zgrade i o procjeni i dokumentiranju svojstava sustava, koji imaju dvostruki cilj. Prvo, procjenom i dokumentiranjem svojstava sustava nastoji se osigurati odgovarajuće projektiranje, ugradnja i stavljanje u pogon tehničkih sustava zgrade radi optimiziranja njihovih stvarnih svojstava. Drugo, nastoji se osigurati da se svaku intervenciju koja može utjecati na svojstva tehničkog sustava zgrade prati i dokumentira. To je važno jer su takve informacije vrlo korisne za vlasnika, ali i za olakšavanje procjene svojstava zgrade u cjelini (npr. u kontekstu energetskog certificiranja).

Izmjenom Direktive o energetskim svojstvima zgrada širi se područje primjene redovitog pregleda tehničkih sustava zgrade. Tim se pregledima nastoje ocijeniti svojstva sustava. Uz to, pregledima bi se trebala utvrditi pitanja ili problemi, predložiti rješenja ili mjere za poboljšanje i zabilježiti rezultati pregleda u izvješću za buduću uporabu.

U Direktivi o energetskim svojstvima zgrada navode se zahtjevi za ugradnju uređaja za samoreguliranje kojima se može regulirati unutarnja temperatura u zgradama s ciljem poboljšanja upravljanja potrošnjom energije i istodobnog ograničavanja troškova. Utvrđena je i obveza ugradnje sustavâ automatizacije i kontrole zgrada u svim (postojećim i novim) nestambenim zgradama s efektivnom nazivnom snagom sustava grijanja, ventilacije i klimatizacije većom od određenog praga. Naime, sustavi automatizacije i kontrole zgrada omogućavaju znatne uštede energije, poboljšavaju upravljanje unutarnjim okruženjem i, kao takvi, korisni su i vlasnicima i korisnicima zgrada, osobito u velikim nestambenim zgradama.

2.2. Područje primjene odredbi o tehničkim sustavima zgrade i njihovim pregledima, uređajima za samoreguliranje i sustavima automatizacije i kontrole zgrada

U ovom se pododjeljku podsjeća na područje primjene i sadržaj tih odredbi i prema potrebi ističu se razlike uvedene izmjenama iz Direktive (EU) 2018/844.

2.2.1. Tehnički sustavi zgrade: zahtjevi za sustave, procjena i dokumentiranje ukupnih energetskih svojstava (članak 2., članak 8. stavak 1. i članak 8. stavak 9. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

Prije izmjene: prije izmjene člankom 8. stavkom 1. Direktive o energetskim svojstvima zgrada zahtijevalo se od država članica da postave zahtjeve za sustave u pogledu ukupnih svojstava, ispravne ugradnje i odgovarajućeg dimenzioniranja, podešavanja i nadzora tehničkih sustava zgrade. Ta se obveza primjenjivala na tehničke sustave ugrađene u postojećim zgradama, a države članice mogle su je primijeniti i na tehničke sustave ugrađene u novim zgradama. Osim toga, prije izmjene u članku 2. stavku 3. Direktive o energetskim svojstvima zgrada tehnički sustav zgrade definirao se kao „tehnička oprema za grijanje, hlađenje, ventilaciju, pripremu tople vode i rasvjetu zgrade ili građevinske cjeline ili kombinaciju navedenog”.

Nakon izmjene: u pogledu tehničkih sustava zgrade zamijenjen je članak 8. Direktive o energetskim svojstvima zgrada te treba naglasiti sljedeće:

(a) odredbe o zahtjevima za tehničke sustave zgrade iz članka 8. stavka 1. u velikoj mjeri ostaju nepromijenjene (osim u slučaju sustava na koje su se primjenjivali zahtjevi za sustave, navedenih u podstavku 2. koji je stavljen izvan snage);

(b) izmjenom se ažurira i proširuje definicija pojma „tehnički sustavi zgrade” (članak 2. stavak 3.);

(c) izmjenom se uvode nove odredbe o procjeni i dokumentiranju ukupnih svojstava tehničkih sustava zgrade (članak 8. stavak 9.).

2.2.2. Tehnički sustavi zgrade: pregledi (članci 14. i 15. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

Prije izmjene:

U članku 14. Direktive o energetskim svojstvima zgrada utvrđeni su zahtjevi za pregled za sustave grijanja s nazivnom snagom većom od 20 kW. Države članice morale su odrediti učestalost pregleda na temelju vrste sustava, efektivne nazivne snage, troškova pregleda i procijenjene uštede energije. Sustave grijanja s nazivnom snagom većom od 100 kW moralo se pregledati barem svake dvije godine. Države članice mogle su i smanjiti učestalost pregleda ako se koriste sustavi elektroničkog nadzora i upravljanja. U skladu s člankom 14. stavkom 4. države članice mogle su umjesto pregleda poduzeti mjere radi savjetovanja korisnika u pogledu zamjene kotlova, drugih izmjena sustava grijanja i alternativnih rješenja za procjenu učinkovitosti i odgovarajućeg dimenzioniranja kotla. Ukupni učinak tog pristupa morao je biti istovjetan očekivanom učinku pregleda.

U članku 15. Direktive utvrđuju se zahtjevi za pregled za sustave klimatizacije s nazivnom snagom većom od 12 kW. Države članice morale su odrediti učestalost pregleda na temelju vrste sustava, efektivne nazivne snage, troškova pregleda i procijenjene uštede energije. Države članice mogle su smanjiti učestalost pregleda ako se koriste sustavi elektroničkog nadzora i upravljanja. U skladu s člankom 15. stavkom 4. države članice mogle su umjesto pregleda poduzeti mjere radi savjetovanja korisnika u pogledu zamjene sustavâ klimatizacije ili drugih povezanih izmjena, uključujući preglede za procjenu učinkovitosti i odgovarajućeg dimenzioniranja sustava. Ukupni učinak tog pristupa morao je biti istovjetan očekivanom učinku pregleda.

Nakon izmjene:

Člankom 1. stavkom 7. Direktive (EU) 2018/844 zamjenjuju se odredbe povezane s pregledima iz članaka 14. i 15. Direktive o energetskim svojstvima zgrada.

Prema članku 14. Direktive o energetskim svojstvima zgrada više ne treba pregledavati sustave grijanja i kombinirane sustave grijanja i ventilacije s nazivnom snagom od 70 kW ili manjom. Prema tom članku i dalje se moraju redovito pregledavati sustavi grijanja i kombinirani sustavi grijanja i ventilacije s nazivnom snagom većom od 70 kW. Direktivom o energetskim svojstvima zgrada predviđena su izuzeća za: (a) sustave koji su obuhvaćeni ugovornim sporazumima o energetskom učinku (ili sličnim instrumentima), u skladu s člankom 14. stavkom 2.; (b) sustave kojima upravlja operator komunalnih usluga ili mrežni operator, u skladu s člankom 14. stavkom 2.; (c) sustave u nestambenim zgradama opremljene sustavima automatizacije i kontrole, u skladu s člankom 14. stavkom 4. i člankom 14. stavkom 6.; (d) sustave u stambenim zgradama s konkretnim funkcijama nadzora i kontrole, u skladu s člankom 14. stavkom 5. i člankom 14. stavkom 6.

Prema članku 15. Direktive o energetskim svojstvima zgrada više ne treba pregledavati sustave klimatizacije i kombinirane sustave klimatizacije i ventilacije s nazivnom snagom od 70 kW ili manjom. Prema tom članku i dalje se moraju redovito pregledavati sustavi klimatizacije i kombinirani sustavi klimatizacije i ventilacije s nazivnom snagom većom od 70 kW. Direktivom o energetskim svojstvima zgrada predviđena su izuzeća za: (a) sustave obuhvaćene ugovornim sporazumima o energetskom učinku (ili sličnim instrumentima), u skladu s člankom 15. stavkom 2.; (b) sustave kojima upravlja operator komunalnih usluga ili mrežni operator, u skladu s člankom 15. stavkom 2.; (c) sustave u nestambenim zgradama opremljene sustavima automatizacije i kontrole, u skladu s člankom 15. stavkom 4. i člankom 15. stavkom 6.; (d) sustave u stambenim zgradama s konkretnim funkcijama nadzora i kontrole, u skladu s člankom 15. stavkom 5. i člankom 15. stavkom 6.

2.2.3. Zahtjevi povezani s ugradnjom uređaja za samoreguliranje (članak 8. stavak 1. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

Prije izmjene: nije primjenjivo (te su odredbe uvedene izmjenom).

Nakon izmjene: Člankom 1. Direktive (EU) 2018/844 uvode se novi zahtjevi povezani s ugradnjom uređaja za samoreguliranje i sustavâ automatizacije i kontrole zgrade u zgradama koje ispunjavaju određene uvjete. Točnije, prema trećem podstavku članka 8. stavka 1. Direktive o energetskim svojstvima zgrada države članice moraju zahtijevati ugradnju uređaja za samoreguliranje u svim novim zgradama i postojećim zgradama, ako je to tehnički i gospodarski izvedivo, u slučaju zamjene generatora topline.

2.2.4. Zahtjevi povezani s ugradnjom sustavâ automatizacije i kontrole zgrade (članak 14. stavak 4. i članak 15. stavak 4. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

Prije izmjene: nije primjenjivo (te su odredbe uvedene izmjenom).

Nakon izmjene: Prema članku 14. stavku 4. i članku 15. stavku 4. Direktive o energetskim svojstvima zgrada države članice moraju zahtijevati ugradnju sustavâ automatizacije i kontrole zgrade u svim nestambenim zgradama čija je efektivna nazivna snaga sustava grijanja, sustava klimatizacije, kombiniranog sustava grijanja i ventilacije i kombiniranog sustava klimatizacije i ventilacije veća od 290 kW. U skladu s člankom 14. stavkom 4. i člankom 15. stavkom 4. Direktive o energetskim svojstvima zgrada rok za to je 31. prosinca 2025. ako je to tehnički i gospodarski izvedivo (vidjeti odjeljak 2.3.4. za više smjernica o izvedivosti ispunjavanja zahtjevâ).

2.3. Razumijevanje odredbi o tehničkim sustavima zgrade i njihovim pregledima, uređajima za samoreguliranje i sustavima automatizacije i kontrole zgrada

2.3.1. Zahtjevi za tehničke sustave zgrade i procjena i dokumentiranje ukupnih energetskih svojstava tehničkih sustava zgrade (članak 2., članak 8. stavak 1. i članak 8. stavak 9. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

2.3.1.1. Proširenje definicije pojma „tehnički sustav zgrade” (članak 2. stavak 3. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

Obveze koje proizlaze iz članka 8. stavka 1. i članka 8. stavka 9. Direktive o energetskim svojstvima zgrada primjenjuju se na tehničke sustave zgrade kako su definirani u članku 2. stavku 3. Prema toj definiciji pojam „tehnički sustav zgrade” znači „tehnička oprema zgrade ili samostalne uporabne cjeline zgrade za grijanje prostora, hlađenje prostora, ventilaciju, grijanje vode za kućanstva, ugrađenu rasvjetu, automatizaciju i kontrolu zgrade, proizvodnju električne energije u krugu zgrade ili kombinaciju navedenog, uključujući sustave koji upotrebljavaju energiju iz obnovljivih izvora”.

„Tehnički sustav zgrade” već je definiran u Direktivi o energetskim svojstvima zgrada prije posljednje izmjene. U Direktivi o energetskim svojstvima zgrada definicija se ažurira: upotrebom različitih naziva za neke sustave kako bi se razjasnio njihov opseg; i proširenjem definicije tako da uključuje dodatne sustave („tehnička oprema za automatizaciju i kontrolu zgrade” i „tehnička oprema za proizvodnju električne energije u krugu zgrade”).

U sljedećoj tablici sažeto su prikazane promjene definicije prema Direktivi o energetskim svojstvima zgrada:

Tablica 1.

Promjene definicije pojma „tehnički sustav zgrade” uvedene u okviru Direktive o energetskim svojstvima zgrada

Prije izmjene Izmjena Vrsta promjene grijanje grijanje prostora razjašnjenje opsega hlađenje hlađenje prostora razjašnjenje opsega ventilacija ventilacija bez promjena priprema tople vode grijanje vode za kućanstva razjašnjenje opsega rasvjeta ugrađena rasvjeta razjašnjenje opsega (1) nije primjenjivo automatizacija i kontrola zgrade novi tehnički sustav zgrade nije primjenjivo proizvodnja električne energije u krugu zgrade novi tehnički sustav zgrade

Koncept „proizvodnje električne energije u krugu zgrade” iz Direktive o energetskim svojstvima zgrada trebao bi se tumačiti u vezi s člankom 15. Direktive (2) o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije kojima se uređuju status, prava i obveze potrošača električne energije koji posjeduju i proizvodne jedinice te „aktivnih potrošača” kako su definirani u toj Direktivi.

2.3.1.2. Novi tehnički sustavi zgrade u Direktivi o energetskim svojstvima zgrada (članak 2. stavak 3. i članak 2. stavak 3.a Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

Tehnička oprema za automatizaciju i kontrolu zgrade i tehnička oprema za proizvodnju električne energije u krugu zgrade dodane su definiciji tehničkih sustava zgrade.

(a) „Sustavi automatizacije i kontrole zgrada” definirani su u članku 2. stavku 3.a Direktive o energetskim svojstvima zgrada: „‚sustav automatizacije i kontrole zgrade’ znači sustav, koji obuhvaća sve proizvode, softver i inženjerske usluge, kojim se može poduprijeti energetski učinkovito, ekonomično i sigurno funkcioniranje tehničkih sustava zgrade putem automatskih kontrola i olakšavanjem ručnog upravljanja tim tehničkim sustavima zgrade”;

(b) „sustavi proizvodnje električne energije u krugu zgrade” odnose se na sustave koji su osmišljeni za proizvodnju električne energije, postavljeni u ograničenom području prostora na kojem se nalazi zgrada odnosno unutar njega i koji su na određenoj razini integrirani sa zgradom i njezinim električnim instalacijama (3). Takvi sustavi osobito uključuju fotonaponske ploče (npr. krovne fotonaponske ploče), mikrokogeneracijska (CHP) postrojenja i male vjetroturbine.

2.3.1.3. Korisne definicije: „sustav grijanja” i „sustav klimatizacije” (članak 2. stavak 15.a i članak 2. stavak 15. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

Osim definicije tehničkog sustava zgrade u članku 2. Direktive o energetskim svojstvima zgrada navode se definicije sustava grijanja i sustava klimatizacije (4):

(a) „‚Sustav grijanja’ znači kombinacija komponenti koje su potrebne za određeni način obrade zraka u prostoriji pomoću koje se povisuje temperatura (5)”.

(b) „‚Sustav klimatizacije’ znači kombinacija komponenti koje su potrebne za određeni oblik obrade zraka u prostoriji pomoću koje se nadzire temperatura odnosno pomoću koje se temperatura može sniziti (6)”.

2.3.1.4. Kada se primjenjuju obveze? (članak 8. stavak 1. i članak 8. stavak 9. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

Odredbe o tehničkom sustavu zgrade iz članka 8. stavka 1. i članka 8. stavka 9. Direktive o energetskim svojstvima zgrada primjenjuju se pri ugradnji, zamjeni ili modernizaciji tehničkog sustava zgrade.

Imajte na umu da se uvjeti koje treba ispuniti da bi se te obveze primjenjivale odnose samo na tehničke sustave zgrade, a ne na vrstu razmatrane zgrade ili samostalne uporabne cjeline zgrade. Iz definicije tehničkog sustava zgrade jasno je da je tehnički sustav zgrade oprema u zgradi ili samostalnoj uporabnoj cjelini zgrade, što znači da se odredbe koje se primjenjuju na tehničke sustave zgrade primjenjuju u predmetnim zgradama ili samostalnim uporabnim cjelinama zgrade bez obzira na vrstu ili značajke zgrade.

Međutim, odredba o postavljanju zahtjevâ za sustave obvezna je samo u pogledu tehničkih sustava u postojećim zgradama. Na državama je članicama hoće li odlučiti proširiti obvezu na tehničke sustave u novim zgradama.

2.3.1.5. Značenje pojmova (članak 8. stavak 1. i članak 8. stavak 9. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

U novim odredbama o dokumentiranju svojstava sustava (članak 8. stavak 9. Direktive o energetskim svojstvima zgrada) upotrebljavaju se neki od istih koncepata kao i u odredbama o postavljanju zahtjevâ za sustave: „ukupna energetska svojstva”, „ugradnja”„zamjena” i „modernizacija”. Značenje tih pojmova ostaje isto u novim odredbama. Te bi pojmove stoga trebalo prenijeti na nacionalnoj razini na isti način kao i u odredbama o postavljanju zahtjevâ za sustave.

U odredbama o dokumentiranju svojstava sustava upotrebljava se i pojam „izmijenjeni dio” koji se odnosi na određeni dio (tj. komponentu) sustava na koji se utječe modernizacijom sustava. To je važno samo u kontekstu modernizacije sustava, a ne u kontekstu ugradnje ili zamjene sustava.

2.3.2. Pregled sustava grijanja, sustava klimatizacije, kombiniranog sustava grijanja i ventilacije i kombiniranog sustava klimatizacije i ventilacije (članci 14. i 15. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

2.3.2.1. Razvoj odredbi o pregledima iz Direktive o energetskim svojstvima zgrada (članci 14. i 15. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

Ukratko, glavne promjene u zahtjevima za pregled koje se uvode Direktivom o energetskim svojstvima zgrada odnose se na: 1. različite pragove za preglede, 2. uvođenje pregleda sustavâ ventilacije za kombinirane sustave grijanja (klimatizacije) i ventilacije, 3. veću usmjerenost na normalne uvjete rada i 4. veću ulogu sustavâ automatizacije i kontrole zgrada i sustavâ elektroničkog nadzora i upravljanja.

U skladu s člankom 14. stavkom 3. i člankom 15. stavkom 3. Direktive o energetskim svojstvima zgrada države članice mogu umjesto pregleda poduzeti alternativne mjere radi savjetovanja korisnika. Odredbe Direktive o energetskim svojstvima zgrada o alternativnim mjerama slične su onima navedenima u toj direktivi prije posljednje izmjene.

Međutim, države članice koje odluče primijeniti alternativne mjere moraju osigurati da je njihov učinak istovjetan učinku koji bi imali pregledi provedeni u skladu s člankom 14. stavkom 1. i člankom 15. stavkom 1. Direktive o energetskim svojstvima zgrada (to uključuje elemente kao što su novi pragovi, kombinirani sustavi grijanja i ventilacije, izuzeća itd.).

Odredbe članka 15. Direktive o energetskim svojstvima zgrada gotovo su istovjetne onima iz članka 14. Jedina je razlika u tome što se članak 14. primjenjuje na sustave grijanja, dok se članak 15. primjenjuje na sustave klimatizacije. Države članice stoga bi trebale primijeniti preporuke navedene za pregled sustava grijanja iz članka 14. na pregled sustava klimatizacije iz članka 15. (ili alternativne mjere ako postoje). Iz toga slijedi da se upućivanja na sustave grijanja primjenjuju i na sustave klimatizacije te da se upućivanja na generatore topline ili kotlove primjenjuju i na generatore hladnoće ili rashladne uređaje. Kako bi se izbjegle zalihosti, sljedeći odjeljci uglavnom se odnose na pregled sustava grijanja iz članka 14.; posebna upućivanja na sustave klimatizacije iz članka 15. navode se samo prema potrebi.

2.3.2.2. Efektivna nazivna snaga (članak 2. stavak 17., članak 14. i članak 15. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

Definicija „efektivne nazivne snage” navodi se u članku 2. stavku 17. Direktive o energetskim svojstvima zgrada.

Za grijanje i klimatizaciju efektivna nazivna snaga znači maksimalna snaga (u kW) tijekom rada prema specifikacijama proizvođača sustava (7):

(a) nazivna toplinska snaga za sustav grijanja;

(b) nazivna snaga hlađenja za sustav klimatizacije.

Kada je to primjenjivo, prag efektivne nazivne snage primjenjuje se zasebno na svaki sustav (grijanje, klimatizacija, kombinirano grijanje ili klimatizacija i ventilacija).

Tamo gdje su ugrađeni kombinirani sustavi, efektivna nazivna snaga trebala bi odražavati kapacitet kombinacije sustava, kako je razjašnjeno u odjeljcima 2.3.2.3. i 2.3.2.4.

Sustav obično obuhvaća više od jedne jedinice koje zajednički rade. U tom je slučaju efektivna nazivna snaga jednaka zbroju efektivnih nazivnih snaga pojedinačnih jedinica.

2.3.2.3. Sustavi grijanja i kombinirani sustavi grijanja i ventilacije (članak 14. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

Posljednjom izmjenom Direktive o energetskim svojstvima zgrada proširuje se područje primjene pregleda kako bi se njime obuhvatila i ventilacija koja je sastavni dio kombiniranih sustava grijanja i ventilacije.

Države članice koje već imaju uspostavljene sustave pregleda trebale su već pri prenošenju utvrditi opseg samog sustava grijanja. U skladu s člankom 14. stavkom 1. Direktive o energetskim svojstvima zgrada taj sustav mora uključivati sve dostupne dijelove, kao što su generator topline, sustav kontrole i cirkulacijske pumpe.

U Direktivi o energetskim svojstvima zgrada utvrđena je i obveza pregleda ventilacije u kombiniranim sustavima grijanja i ventilacije. Budući da je to novi zahtjev, države članice trebale bi utvrditi vrste sustava koje će se od sada smatrati kombiniranim sustavima grijanja i ventilacije.

Pri tumačenju pojma „kombinirani sustav grijanja i ventilacije” trebalo bi podrazumijevati da on uključuje sljedeće kategorije:

(a) 1. vrsta: sustav ventilacije povezan sa sustavom grijanja. To su sustavi u kojima je sustav ventilacije sastavljen od jedne ili više klima komora kojima se obrađeni zrak dovodi u grijani prostor odnosno prostore odnosno u kojima su te klima komore priključene na jedan ili više generatora topline kako bi se toplinom iz generatora obradio zrak. Primjeri te vrste sustava: kotao + klima komora + priključne jedinice (ventilatorske cijevne vijuge/ventilatorski konvektori/radijatori) ili kotao + sustavi s promjenjivim volumenom zraka;

(b) 2. vrsta: sustav ventilacije koordiniran sa sustavom grijanja. To su sustavi u kojima postoji jedna ili više klima komora kojima se obrađeni zrak dovodi u grijani prostor odnosno prostore. Sustav ventilacije povezan je s neovisnim izvorom topline (npr. namjenski kotao ili dizalica topline) ili se u njemu upotrebljava unutarnji izvor topline (npr. električni otpor). Prostor se uglavnom grije sustavom koji upotrebljava drugačiji izvor topline. Iako sustavi grijanja i ventilacije nemaju isti izvor topline, djeluju integrirano i koordinirano (npr. u pogledu vremenskog rasporeda, temperatura protoka ili brzine protoka). Primjeri te vrste sustava: krovne jedinice (varijabilni volumen rashladnog sredstva ili varijabilni protok rashladnog sredstva) + klima komore;

(c) 3. vrsta: sustav ventilacije neovisan od sustava grijanja. To su sustavi u kojima je sustav ventilacije potpuno neovisan od grijanja, kako u pogledu izvora topline, tako i u pogledu rada. Primjeri te vrste sustava: sustavi samo za odvod zraka, sustavi za dovod i odvod zraka (bez prethodnog grijanja).

Sustave 1. vrste trebalo bi smatrati kombiniranim sustavima grijanja i ventilacije. To znači da se primjenjuju zahtjevi iz Direktive o energetskim svojstvima zgrada (to je utvrđeno u uvodnoj izjavi 35. Direktive (EU) 2018/844). Bez obzira na udio topline koji se upotrebljava u sustavu ventilacije, i sustav grijanja i sustav ventilacije u potpunosti su uključeni u dovod topline unutar zgrade. Za tu je vrstu sustava potrebna pažljiva integracija ventilacije i grijanja kako bi se na najučinkovitiji način osiguralo odgovarajuće unutarnje okruženje, osobito u tipičnim ili prosječnim uvjetima rada. Pregledi tih sustava dobra su prilika za utvrđivanje načina za uštedu energije uz manji trošak (lako ostvarivi ciljevi).

Sustave 2. vrste također bi trebalo smatrati kombiniranim sustavima grijanja i ventilacije. To je uglavnom zbog potrebe da se na prikladan način integrira rad sustavâ grijanja i ventilacije. Slično kao i sa sustavima 1. vrste, pregled je dobra prilika za utvrđivanje načina za uštedu energije uz manji trošak provedbe.

Sustave 3. vrste ne bi trebalo smatrati kombiniranim sustavima grijanja i ventilacije. Sa sustavom grijanja i sustavom ventilacije trebalo bi postupati kao s pojedinačnim i zasebnim sustavima za potrebe Direktive o energetskim svojstvima zgrada.

Općenito, sustavi 1. i 2. vrste češći su u nestambenim zgradama (kao što su uredi, trgovački centri itd.), dok su sustavi 3. vrste češći u stambenim zgradama.

Efektivna nazivna snaga kombiniranog sustava grijanja i ventilacije trebala bi biti zbroj efektivnih nazivnih snaga različitih generatora topline ugrađenih u sustav (8).

Izračun nazivne snage sustava ovisi o vrsti sustava. U sustavima 1. i 3. vrste veličina generatora topline odlučujući je čimbenik. U sustavima 2. vrste veličinu generatora topline trebalo bi dodati veličini zasebnog generatora topline u sustavu ventilacije (npr. električne grijalice, solarne termalne ploče itd.). To je zbog toga što se kapacitet grijanja obaju elemenata upotrebljava za kompenzaciju gubitaka topline u grijanom prostoru.

U Direktivi o energetskim svojstvima zgrada nije određeno u kojoj se mjeri pregled odnosi na aspekte upravljanja zrakom i obrade zraka u sustavu (kao što su kanalni razvod, zaklopke ili zračni filtri). Međutim, bila bi dobra praksa da ih neovisni stručnjak i dalje obuhvati pregledom, barem u određenoj mjeri, na temelju dostupnosti sustava i dostupnih mogućnosti za uštedu energije. U kombiniranom sustavu grijanja i ventilacije različiti dijelovi sustava mogu u praksi biti smješteni zajedno ili u neposrednoj blizini. Budući da inspektor fizički posjećuje zgradu, dodatno radno opterećenje i trošak su ograničeni, dok su mogućnosti za uštedu energije dobre.

2.3.2.4. Kombinirani sustavi grijanja ili klimatizacije i ventilacije (članci 14. i 15. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

Uobičajeno je da se sustav ventilacije priključi i na sustav grijanja i sustav klimatizacije.

U državama članicama koje su se odlučile za preglede sustava grijanja i sustava klimatizacije moglo bi doći do dvostrukog pregleda ventilacije (jednom sa sustavom grijanja i još jednom sa sustavom klimatizacije). Taj scenarij dvostrukih pregleda trebalo bi izbjegavati kako bi se ograničilo opterećenje za zgradu i korisnike.

Poželjno je da kombinirane sustave grijanja ili klimatizacije i ventilacije pregleda stručnjak kvalificiran za provjeru oba sustava tijekom jednog posjeta. U suprotnom se preporučuje da sustav ventilacije pregleda stručnjak kvalificiran za preglede sustavâ klimatizacije.

U državama članicama koje su se odlučile za preglede jedne vrste sustava i alternativne mjere za drugu vrstu sustava ne postoji rizik od dvostrukog pregleda. Međutim, pregledom bi trebalo osigurati da su ciklusi grijanja odnosno hlađenja u sustavu ventilacije međusobno usklađeni za optimalan rad.

Kako bi se utvrdilo je li sustav iznad ili ispod praga od 70 kW, efektivnu nazivnu snagu grijanja odnosnu efektivnu nazivnu snagu hlađenja trebalo bi smatrati zasebnim elementima. Primjerice, kombinirani sustav grijanja i klimatizacije s nazivnom snagom grijanja od 50 kW i nazivnom snagom hlađenja od 30 kW bio bi ispod praga za preglede grijanja i klimatizacije. Kombinirani sustav s nazivnom snagom grijanja od 80 kW i nazivnom snagom hlađenja od 30 kW bio bi iznad praga za preglede grijanja, a ispod praga za preglede klimatizacije.

Razlog za takvo odvojeno postupanje u tome je što se prema Direktivi o energetskim svojstvima zgrada sustavi grijanja i klimatizacije razmatraju zasebno (članak 14. odnosno članak 15.). Ne postoje odredbe u Direktivi o energetskim svojstvima zgrada u kojima se takvi sustavi razmatraju zajedno. Prema tome, iako u praksi mogu postojati, u skladu s člancima 14. i 15. Direktive o energetskim svojstvima zgrada takvi kombinirani sustavi ipak se moraju razmatrati zasebno u pogledu odgovarajućih zahtjeva za pregled, obveza izvješćivanja, učestalosti, certifikata inspektora itd.

2.3.2.5. Dizalice topline i krovne jedinice (članak 2. stavak 18., članak 14. i članak 15. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

U članku 2. stavku 18. Direktive o energetskim svojstvima zgrada dizalice topline definirane su kao „uređaj, naprava ili postrojenje koje prenosi toplinu iz prirodnog okruženja kao što su zrak, voda ili tlo, u zgrade ili industrijske aplikacije obrtanjem prirodnog tijeka topline tako da ona teče od niže temperaturne razine prema višoj. Kod reverzibilnih dizalica topline toplina se može prenositi iz zgrade u prirodno okruženje”. Dizalice topline stoga mogu djelovati kao generatori i za sustave grijanja i za sustave klimatizacije, iako u nekim primjenama mogu osigurati samo jednu ili drugu funkciju. Zbog te sposobnosti osiguravanja i grijanja i hlađenja dizalice topline mogu biti obuhvaćene i člankom 14. i člankom 15.

Ako se dizalica topline upotrebljava kao generator topline u sustavu koji osigurava samo grijanje, tada bi sustav trebao biti obuhvaćen člankom 14. Primjerice, to bi bila situacija kada dizalica topline proizvodi toplinu za grijanje i za grijanje vode za kućanstva.

Ako se dizalica topline upotrebljava kao generator topline ili hladnoće u sustavu koji osigurava i grijanje i klimatizaciju, tada bi sustav trebao biti obuhvaćen člankom 15.

Krovne jedinice posebna su kategorija dizalica topline i obično se upotrebljavaju u relativno velikim nestambenim zgradama. Rade kao dizalice topline i imaju dodatnu sposobnost istodobnog osiguravanja grijanja i hlađenja. Uvijek se treba smatrati da su obuhvaćene člankom 15.

2.3.2.6. Svojstva u tipičnim ili prosječnim uvjetima rada (uvodna izjava 36., članak 14. stavak 1. i članak 15. stavak 1. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

Prije izmjene u uvodnoj izjavi 26. Direktive o energetskim svojstvima zgrada navodilo se da „redovito održavanje i pregled sustava grijanja i klimatizacije putem kvalificiranog osoblja doprinosi održavanju ispravne podešenosti sustava, u skladu sa specifikacijama proizvoda, i na taj način osigurava optimalnu učinkovitost s okolišnog, sigurnosnog i energetskog stajališta”, a u članku 14. stavku 1. navodilo se da pregled mora uključivati procjenu veličine kotla u odnosu na zahtjeve zgrade.

Direktiva o energetskim svojstvima zgrada se nakon izmjene ne odnosi samo na kotao, već i na sustav u cjelini, a posebno na generator topline. Stoga je veći naglasak na uobičajenim uvjetima rada. U uvodnoj izjavi 36. Direktive (EU) 2018/844 navodi se da je bolje da se u pregledima usmjeri na stvarne uvjete uporabe, uzimajući u obzir različite uvjete rada za koje može biti potreban samo dio nazivnog izlaznog kapaciteta. To je zbog toga što se samo mali dio potrošnje energije u sustavu grijanja odvija pod uvjetima sličnima projektnim uvjetima. Umjesto toga najveći dio energije troši se kada sustav radi pod „djelomičnim opterećenjem” (tj. kada sustav ne radi punim kapacitetom). Stoga bi cilj trebao biti osigurati da sustav može učinkovito i djelotvorno raditi u svim uvjetima.

Prema članku 14. stavku 1. Direktive o energetskim svojstvima zgrada pregled sustava grijanja prema potrebi uključuje procjenu sposobnosti sustava da optimizira svoja svojstva u tipičnim ili prosječnim uvjetima rada. Države članice moraju ažurirati svoje zakonodavstvo kako bi osigurale da se ta procjena svojstava prema potrebi obuhvati područjem primjene pregleda.

Rad sustava grijanja ovisi o mnogim čimbenicima, među ostalim: vanjskim uvjetima, značajkama zgrade, uporabi zgrade i značajkama sustava. Utvrđivanje tipičnih ili prosječnih uvjeta rada za sve moguće kombinacije složeno je i vjerojatno nepraktično.

Sustavi rijetko rade punim kapacitetom i umjesto toga rade pod takozvanim djelomičnim opterećenjem. Moguće je navesti neke okvirne smjernice o tipičnim ili prosječnim uvjetima rada na temelju postotka upotrijebljenog kapaciteta sustava u određenom razdoblju. Na primjer, u pravilu bi se moglo reći da je rezultat tipičnih ili prosječnih uvjeta sustav čiji kapacitet u određenom razdoblju (npr. dan) iznosi između 20 % i 40 % projektnog kapaciteta. Međutim, time se dobiva nepotpuna slika. Čak i u tipičnom ili prosječnom danu najučinkovitije postavke za sustav mogu se znatno razlikovati ovisno o dobu dana. Stoga se ne preporučuje da se u nacionalnom zakonodavstvu tipični ili prosječni uvjeti rada utvrde kao funkcija opterećenja sustava.

Također je moguće navesti neke opće smjernice za utvrđivanje tipičnih ili prosječnih uvjeta rada na temelju vanjske temperature i odrediti kako se oni razlikuju od projektnih uvjeta. Na primjer, ako su projektni uvjeti postavljeni na – 10 °C, tipični ili prosječni uvjeti rada mogu se utvrditi kao funkcija manje zahtjevne vanjske temperature (npr. između 5 i 10 °C) ili na temelju temperaturne razlike između zatvorenog i otvorenog prostora (npr. temperaturna razlika od 60 % između zatvorenog i otvorenog prostora u projektnim uvjetima). Međutim, isti se sustav može ponašati potpuno drukčije ovisno o zgradi u kojoj je ugrađen, načinu uporabe i vremenu u određenom trenutku. Stoga se ne preporučuje da se u nacionalnom zakonodavstvu utvrde ili tablično prikažu tipični ili prosječni uvjeti rada kao funkcija vanjskih uvjeta (npr. standardni dan). Isto se može reći i za značajke zgrade ili uporabu zgrade (npr. 80 % popunjenosti).

Tehničke pojedinosti o tome kako provesti procjenu mogu se utvrditi tijekom osposobljavanja ili u dokumentaciji koja se dostavlja inspektorima.

Tehnička tijela i udruženja dobro znaju da je potrebno razjasniti rad sustavâ u tipičnim ili prosječnim uvjetima. Postoji niz objavljenih priručnika i smjernica koji se odnose na rad sustavâ pod djelomičnim opterećenjem (za razliku od punog opterećenja ili projektnog opterećenja). Preporučuje se da države članice slijede ili upotrijebe te smjernice prilikom izrade svojih materijala za obuku (9).

2.3.2.7. Funkcije elektroničkog nadzora i učinkovite funkcije kontrole u stambenim zgradama (članak 14. stavak 5. i članak 15. stavak 5. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

Ugradnja funkcija elektroničkog nadzora i učinkovitih funkcija kontrole u stambenim zgradama može dovesti do znatne uštede energije, poboljšati upravljanje unutarnjim okruženjem i biti korisna za vlasnike i korisnike zgrada. To je osobito slučaj za velike zgrade gdje je pristup kontrolnim mehanizmima sustava i informacijama o sustavu ograničen za većinu korisnika.

Člankom 14. stavkom 5. Direktive o energetskim svojstvima zgrada o funkcijama elektroničkog nadzora i kontrole obuhvaćene su samo stambene zgrade. Prema tom članku, na državama je članicama da odluče hoće li se odlučiti za utvrđivanje zahtjevâ kako bi se osiguralo da su stambene zgrade opremljene takvim funkcijama tako da ih uvedu u svoje nacionalne mjere za prenošenje.

Članak 14. stavak 5. točka (a) Direktive o energetskim svojstvima zgrada odnosi se na osiguravanje trajnog elektroničkog nadzora. Sustavi kojima se to radi mjere vlastitu potrošnju energije i upotrebljavaju je za izračun svojstava sustava, što bi trebalo biti dostupno vlasniku ili upravitelju sustava. Ako se svojstva sustava znatno pogoršaju ili ako se javi potreba za servisiranjem, vlasnik ili upravitelj sustava obavještava se o tome putem sustava. Sustav bi trebao raditi neprekidno, a ne periodično (na primjer, svakih tri mjeseca).

Članak 14. stavak 5. točka (b) Direktive o energetskim svojstvima zgrada odnosi se na pružanje učinkovitih funkcija kontrole kako bi se osiguralo optimalno generiranje, distribucija, pohrana i korištenje energije. U tim funkcijama kontrole trebao bi se uzeti u obzir scenarij višestambene zgrade s jednim sustavom grijanja, u kojem bi pojedinačni korisnici mogli upravljati sustavom samo unutar granica svoje samostalne uporabne cjeline zgrade.

Članak 14. stavak 5. Direktive o energetskim svojstvima zgrada odnosi se na neobvezno uvođenje obiju funkcija u stambene zgrade.

Za razliku od članka 14. stavka 1. i članka 14. stavka 4. Direktive o energetskim svojstvima zgrada, kojima se predviđaju određeni pragovi za ispunjenje obveze koji se moraju odraziti u nacionalnim mjerama prenošenja, članak 14. stavak 5. neobvezujuće je prirode (sadrži riječ „mogu”) i stoga se u njemu ne navode pojedinosti o pragovima efektivne nazivne snage i njime se implicitno obuhvaćaju sve stambene zgrade bez obzira na veličinu. Preporučuje se da države članice pri utvrđivanju zahtjevâ uzmu u obzir razlike u vrstama sustava i zgrada.

2.3.2.8. Izuzeće od pregleda (članak 14. stavak 2., članak 14. stavak 4., članak 14. stavak 5., članak 15. stavak 2., članak 15. stavak 4. i članak 15. stavak 5. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

Prije izmjene države članice mogle su u skladu s Direktivom smanjiti učestalost pregleda ili ih prema potrebi ublažiti ako se koriste sustavi elektroničkog nadzora i upravljanja.

Izmjenom Direktive o energetskim svojstvima zgrada uvode se izuzeća:

(a) ako je tehnički sustav zgrade obuhvaćen ugovorom o energetskom učinku (ili sličnim instrumentom) ili njime upravlja operator komunalnih usluga ili mrežni operator (izuzeće utvrđeno u članku 14. stavku 2.); ili

(b) ako sustav grijanja ima određene značajke kontrole i nadzora kako je definirano u članku 14. stavcima 4. i 5. (izuzeće utvrđeno u članku 14. stavku 6.).

(a) Tehnički sustavi zgrade obuhvaćeni ugovorima o energetskom učinku (ili sličnim instrumentima) (članak 14. stavak 2. i članak 15. stavak 2. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

U članku 14. stavku 2. Direktive o energetskim svojstvima zgrada iz pregleda se izuzimaju oni tehnički sustavi zgrade koji su izričito obuhvaćeni dogovorenim kriterijem energetskih svojstava ili ugovornim sporazumom u kojem se navodi dogovorena razina poboljšanja energetskih svojstava. Ugovor o energetskom učinku kako je definiran u članku 2. stavku 27. Direktive o energetskoj učinkovitosti ispunjava te zahtjeve.

Izuzete su i zgrade kojima upravlja operator komunalnih usluga ili mrežni operator i na koje se stoga primjenjuju mjere praćenja svojstava na strani sustava.

Izuzeća iz članka 14. stavka 2. Direktive o energetskim svojstvima zgrada primjenjuju se samo ako je ukupni učinak pristupa istovjetan učinku koji proizlazi iz provedbe pregleda u skladu s člankom 14. stavkom 1. Direktive o energetskim svojstvima zgrada.

U Direktivi o energetskim svojstvima zgrada ne navodi se kako bi se ta istovjetnost trebala utvrditi. Jedna je mogućnost da se utvrdi provode li se već redoviti pregledi tehničkog sustava zgrade u okviru nekog ugovora ili sporazuma te jesu li ti pregledi slični pregledima u skladu s člankom 14. stavkom 1. Ako se provode takvi pregledi tehničkog sustava zgrade, sustav se može izuzeti od zahtjeva utvrđenih u članku 14. stavku 1.

Može se pretpostaviti da većina ugovora ili sporazuma o energetskom učinku već uključuje određenu razinu redovitih pregleda. Međutim, puni opseg tih pregleda možda nije u potpunosti u skladu sa zahtjevima Direktive o energetskim svojstvima zgrada. U uobičajenim okolnostima države članice ne bi mogle pojedinačno provjeriti svaki ugovor o energetskim uslugama kako bi utvrdile jesu li učinci istovjetni ili ne. Osim toga, budući da takve ugovore mogu potpisati dva privatna trgovačka društva, uvjeti i odredbe mogu se znatno razlikovati ovisno o ugovoru. Stoga države članice mogu odlučiti pojednostavniti i normirati takve ugovore.

U članku 2. stavku 27. Direktive o energetskoj učinkovitosti ugovor o energetskom učinku definira se kao „ugovorni sporazum između korisnika i pružatelja mjere za poboljšanje energetske učinkovitosti, koji se provjerava i prati tijekom čitavog trajanja ugovora, pri čemu su ulaganja (radovi, opskrba ili usluge) u tu mjeru plaćena s obzirom na ugovorom dogovorenu razinu poboljšanja energetske učinkovitosti ili drugi dogovoreni kriterij energetskog učinka, kao što je financijska ušteda”.

Među ostalim mjerama Direktivom o energetskoj učinkovitosti uvode se i odredbe o energetskim uslugama. U članku 16. Direktive o energetskoj učinkovitosti od država članica zahtijeva se da, gdje je to potrebno, razviju certifikacijske i/ili akreditacijske sustave.

U članku 18. Direktive o energetskoj učinkovitosti od država članica zahtijeva se da podupiru javni sektor osiguravanjem obrazaca ugovora o energetskom učinku. Prema članku 18. Direktive o energetskoj učinkovitosti ti obrasci ugovora o energetskom učinku moraju uključivati najmanje stavke navedene u Prilogu XIII.

Za potrebe zahtjevâ za istovjetnost iz članka 14. stavka 2. Direktive o energetskim svojstvima zgrada može se smatrati da ugovori o energetskom učinku koje je potpisalo akreditirano/certificirano poduzeće i koji odgovarajuće prate obrazac kao što je onaj naveden u Prilogu XIII. Direktivi o energetskoj učinkovitosti imaju učinak istovjetan učinku pregleda.

Stoga bi države članice trebale imati javno dostupan popis akreditiranih ili certificiranih trgovačkih društava zajedno s javno dostupnim obrascima ugovora.

U svrhu vođenja evidencije status sustava izuzetog od pregleda zbog ugovora o energetskom učinku trebalo bi zabilježiti u bazi podataka pregleda. To bi trebalo uključivati upućivanje na trajanje ugovora i, prema tome, na razdoblje tijekom kojeg se izuzeće primjenjuje.

U državama članicama u kojima obrasci ugovora i popis akreditiranih ili certificiranih trgovačkih društava nisu javno dostupni nadležna tijela će morati pojedinačno provjeravati ugovore kako bi utvrdila jesu li učinci istovjetni ili ne. Ugovorne strane to bi mogle olakšati dodavanjem priloga svojim ugovorima u kojima se jasno i nedvosmisleno navode najmanje sljedeće točke navedene u Prilogu XIII. Direktivi o energetskoj učinkovitosti:

(a) zajamčene uštede koje treba ostvariti provedbom mjera iz ugovora;

(b) trajanje i ključne točke ugovora, uvjeti i otkazni rok;

(c) referentni datum za utvrđivanje ostvarenih ušteda;

(d) obveza potpune provedbe mjera iz ugovora i dokumentiranje svih promjena napravljenih tijekom projekta;

(e) jasne i transparentne odredbe o mjerenju i provjeri ostvarenih zajamčenih ušteda, provjeri kakvoće i jamstvima (u idealnom slučaju s upućivanjem na nacionalne ili EU-ove norme).

Državama članicama mogla bi biti korisna upućivanja na postojeće norme (10), smjernice (11) i obrasce ugovora (12).

(b) Funkcija sustava automatizacije i kontrole zgrada, funkcija trajnog elektroničkog nadzora i učinkovite funkcije kontrole (članak 14. stavak 4., članak 14. stavak 5., članak 15. stavak 4. i članak 15. stavak 5. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

U članku 14. stavku 6. Direktive o energetskim svojstvima zgrada od pregleda iz članka 14. stavka 1. izuzimaju se one zgrade koje su u skladu sa zahtjevima iz članka 14. stavka 4. i članka 14. stavka 5.

Prema članku 14. stavku 4. Direktive o energetskim svojstvima zgrada u nestambene zgrade sa sustavom grijanja ili kombiniranim sustavom grijanja i ventilacije s efektivnom nazivnom snagom većom od 290 kW sustavi automatizacije i kontrole zgrada moraju se ugraditi do 2025. ako je to tehnički i gospodarski izvedivo (13).

Na nestambene zgrade sa sustavima s efektivnom nazivnom snagom između 70 kW i 290 kW ne primjenjuje se obveza ugradnje sustava automatizacije i kontrole zgrada iako države članice mogu odlučiti smanjiti prag i zahtijevati da su sustavi grijanja s manjim sustavima opremljeni sustavima automatizacije i kontrole zgrada. Zgrade koje su obuhvaćene novim zahtjevom i opremljene sustavom automatizacije i kontrole zgrada također bi trebale biti izuzete od pregleda.

Pojedinačni vlasnici zgrada mogu odlučiti ugraditi sustav automatizacije i kontrole zgrada koji je u skladu s materijalnim zahtjevima iz članka 14. stavka 4. Direktive o energetskim svojstvima zgrada. U takvim slučajevima države članice mogu odlučiti izuzeti te zgrade čak i ako njihovi sustavi ne dosežu prag od 290 kW. Ako države članice odluče to učiniti, trebale bi ipak to uključiti u svoje mjere prenošenja Direktive o energetskim svojstvima zgrada.

Člankom 14. stavkom 5. Direktive o energetskim svojstvima zgrada omogućuje se državama članicama da osiguraju opremljenost stambenih zgrada funkcijom trajnog elektroničkog nadzora i učinkovitim funkcijama kontrole. U scenariju sličnom sustavu automatizacije i kontrole zgrada neki od tih elemenata mogu već biti prisutni na tržištu u nekom obliku. Međutim, možda nisu u potpunosti u skladu sa zahtjevima iz članka 14. stavka 5. Direktive o energetskim svojstvima zgrada. Stoga bi se u definiciji tih sustava i načinu na koji se uvode u nacionalno zakonodavstvo trebale jasno objasniti razlike.

Kao što je navedeno u uvodnoj izjavi 39. Direktive (EU) 2018/844, države članice mogu odlučiti da će i dalje primjenjivati sustave pregleda koji se već koriste. Ipak, i dalje treba uzeti u obzir izuzeća koja se primjenjuju u skladu s člankom 14. stavkom 2. i člankom 14. stavkom 6.

2.3.2.9. Alternativne mjere

U članku 14. stavku 3. Direktive o energetskim svojstvima zgrada utvrđene su odredbe i obveze država članica koje odluče poduzeti alternativne mjere koje se odnose na sustave grijanja ili kombinirane sustave grijanja i hlađenja. U takvim slučajevima države članice moraju osigurati da je ukupni učinak tih mjera istovjetan učinku koji bi se postigao da je uspostavljen sustav pregleda, kako je utvrđeno u članku 14. stavku 1. To znači da bi trebalo izračunati polaznu vrijednost onoga što bi se postiglo mjerama iz članka 14. stavka 1. kako bi se znalo hoće li alternativne mjere imati isti učinak.

Postoje četiri scenarija koji odražavaju različite situacije s kojima se države članice mogu susresti pri primjeni alternativnih mjera.

(a) Scenarij 1.: države članice već su primijenile alternativne mjere prije izmjene i odluče da će ih i dalje primjenjivati

Izmjenom Direktive o energetskim svojstvima zgrada ne mijenja se znatno odredbe o alternativnim mjerama za preglede. Međutim, na njih utječu izmjene odredbi iz drugih stavaka članka 14. Te odredbe imaju različite učinke na članak 14. stavak 3. Direktive o energetskim svojstvima zgrada, kako je opisano u daljnjim stavcima.

Uvođenje novog praga (70 kW) u Direktivi o energetskim svojstvima zgrada znači da države članice koje odluče primijeniti alternativne mjere moraju primijeniti te mjere u pogledu sustava koji su obuhvaćeni novim povećanim pragom. To bi moglo dovesti do smanjenja broja sustava koji će biti obuhvaćeni alternativnim mjerama i, posljedično, može dovesti do smanjenja ostvarenih ušteda energije.

Nasuprot tome, novim zahtjevom za pregled ventilacije koja je sastavni dio kombiniranih sustava grijanja i ventilacije trebao bi se povećati učinak u smislu ušteda energije po pregledu. Države članice to bi trebale uzeti u obzir pri postavljanju polazne vrijednosti koju bi trebale postići svojim alternativnim mjerama.

Odredbe o izuzećima iz članka 14. stavka 2. Direktive o energetskim svojstvima zgrada (izuzeća sustavâ obuhvaćenih kriterijima energetskih svojstava) i članka 14. stavka 6. (izuzeća sustavâ sa sustavom automatizacije i kontrole zgrada) također mogu dovesti do smanjenja broja pregleda.

U skladu s člankom 14. stavkom 5. Direktive o energetskim svojstvima zgrada države članice mogu utvrditi zahtjeve povezane s elektroničkim nadzorom i poboljšanim funkcijama kontrole u stambenim zgradama. Prema članku 14. stavku 6. Direktive o energetskim svojstvima zgrada zgrade obuhvaćene sustavima kojima se osiguravaju te funkcije bile bi izuzete od pregleda. Stoga bi države članice koje primjenjuju alternativne mjere morale isključiti tu skupinu zgrada ako odluče primijeniti te zahtjeve.

Niz mjera koje države članice mogu poduzeti kako bi primijenile članak 14. stavak 3. Direktive o energetskim svojstvima zgrada nije se promijenio s izmjenom.

S obzirom na prethodno navedeno države članice koje odluče da će i dalje primjenjivati alternativne mjere na temelju Direktive o energetskim svojstvima zgrada obvezne su osigurati da je ukupni učinak tih mjera istovjetan učinku koji bi se postigao da je uspostavljen sustav pregleda, kako je utvrđeno u članku 14. stavku 1. Zbog toga se polazna vrijednost onoga što bi se postiglo sustavom pregleda iz članka 14. stavka 1. mora ponovno izračunati s obzirom na članak 14. stavak 1. i s obzirom na prethodno navedene izmjene i zahtjeve iz Direktive o energetskim svojstvima zgrada. Taj ponovni izračun omogućit će predmetnoj državi članici da sazna imaju li uspostavljene alternativne mjere isti učinak koji bi imao pregled ili jesu li one nedostatne te da u skladu s tim izmijeni mjere kako bi se osigurao istovjetan učinak.

Države članice trebale bi uključiti rezultate tog procesa u izvješće u kojem se dokumentira istovjetnost i koje moraju podnijeti Komisiji u skladu s člankom 14. stavkom 3. prije nego što država članica primijeni alternativne mjere.

(b) Scenarij 2.: nakon prenošenja države članice koje su već primijenile alternativne mjere odluče promijeniti prirodu svojih alternativnih mjera

Ovaj scenarij odražava situaciju u kojoj nakon početnog prenošenja članka 14. stavka 3. u nacionalno pravo država članica odluči promijeniti područje primjene i/ili prirodu istovjetnih alternativnih mjera koje je uspostavila. Primjerice: država članica koja primjenjuje mjere A, B i C odlučila ih je promijeniti i početi primjenjivati mjere C, E i D.

Kao što je objašnjeno u prethodno navedenom scenariju 1., u članku 14. stavku 3. Direktive o energetskim svojstvima zgrada navodi se da države članice moraju obavijestiti Komisiju o svojoj namjeri da poduzmu alternativne mjere prije njihove primjene. Kako bi to učinila, država članica mora u skladu s člankom 14. stavkom 3. Komisiji podnijeti dodatno izvješće u kojem se pokazuje da je učinak izmijenjenih alternativnih mjera istovjetan učinku sustava pregleda iz članka 14. stavka 1. Komisija će zatim ocijeniti to dodatno izvješće kako bi osigurala da će predmetna država članica i dalje postizati istovjetnu razinu ušteda.

(c) Scenarij 3.: promjene fonda zgrada utječu na područje primjene članka 14. stavka 1. i posljedično utječu na područje primjene alternativnih mjera

Kako se fond zgrada mijenja i razvija, područje primjene sustava pregleda kako je utvrđeno u članku 14. stavku 1. mijenja se u skladu s tim. Na primjer, kako sve više i više zgrada gotovo nulte energije dolazi na tržište, vjerojatno je da će se udio zgrada sa sustavima iznad 70 kW smanjiti. Osim toga, zgrade opremljene sustavom automatizacije i kontrole zgrada (vidjeti poglavlje 2.8.) bit će izuzete od pregledâ. S vremenom bi ta dva elementa mogla imati znatan učinak na područje primjene sustava pregleda, a time i na sve istovjetne alternativne mjere koje su države članice već uspostavile.

Na primjer, države članice mogu utvrditi takve promjene samostalnom studijom ili stalnim ocjenjivanjem sustava alternativnih mjera. Pregled tih promjena mogu dati i u okviru integriranog nacionalnog energetskog i klimatskog izvješća o napretku koje se u skladu s člankom 17. Uredbe (EU) 2018/1999 Europskog parlamenta i Vijeća (14) („Uredba (EU) 2018/1999”) mora podnositi svake dvije godine.

Ako su promjene u nacionalnom fondu zgrada takve da područje primjene ili intenzitet alternativnih mjera više nije istovjetan području primjene ili intenzitetu sustava pregleda, tada bi predmetna država članica trebala prilagoditi alternativne mjere. Države članice to mogu učiniti izmjenom postojećih ili uvođenjem novih mjera.

U članku 14. stavku 3. Direktive o energetskim svojstvima zgrada zahtijeva se od država članica da obavijeste Komisiju o svojoj namjeri da poduzmu alternativne mjere prije njihove primjene. Zbog promjena fonda zgrada države članice možda će trebati izmijeniti svoje istovjetne mjere. U takvim slučajevima, u skladu s člankom 14. stavkom 3. Direktive o energetskim svojstvima zgrada, predmetna država članica mora obavijestiti Komisiju o svim promjenama prije primjene izmijenjenih alternativnih mjera.

U skladu s člankom 14. stavkom 3. Direktive o energetskim svojstvima zgrada države članice moraju obavijestiti Komisiju podnošenjem izvješća u kojem se pokazuje da je učinak izmijenjenih alternativnih mjera istovjetan učinku sustava pregleda iz članka 14. stavka 1. Komisija će zatim ocijeniti to dodatno izvješće kako bi osigurala da će predmetna država članica i dalje postizati istovjetnu razinu ušteda.

(d) Scenarij 4.: države članice odlučuju prvi put poduzeti alternativne mjere

Taj se scenarij odnosi na situaciju u kojoj se država članica koja je do sada upotrebljavala sustave pregleda odluči prvi put prijeći na alternativne mjere.

U članku 14. stavku 3. Direktive o energetskim svojstvima zgrada zahtijeva se od država članica da obavijeste Komisiju o svojoj namjeri da iskoriste tu mogućnost prije primjene alternativnih mjera. Kako bi to učinile, države članice moraju u skladu s člankom 14. stavkom 3. Direktive o energetskim svojstvima zgrada Komisiji podnijeti izvješće u kojem se pokazuje da je učinak alternativnih mjera istovjetan učinku sustavâ pregleda iz članka 14. stavka 1. Komisija će zatim ocijeniti izvješće kako bi osigurala da će predmetna država članica i dalje postizati istovjetnu razinu ušteda.

(e) Podnošenje izvješćâ

U skladu s člankom 14. stavkom 3. Direktive o energetskim svojstvima zgrada država članica mora Komisiji podnijeti izvješće o istovjetnosti prije nego što primijeni bilo koju alternativnu mjeru. Komisija će ocijeniti izvješće i poduzeti odgovarajuće mjere u odnosu na državu članicu.

Prema članku 14. stavku 3. Direktive o energetskim svojstvima zgrada države članice moraju podnijeti i sva izvješća o istovjetnosti u okviru svojih integriranih nacionalnih energetskih i klimatskih planova (NECP-ovi). Prema članku 17. Uredbe (EU) 2018/1999 svaka ga država članica mora podnijeti pri sljedećem odgovarajućem koraku ciklusa izvješćivanja (15). Ako se vrijeme ciklusa izvješćivanja poklapa s vremenom uvođenja novih ili izmijenjenih alternativnih mjera, država članica može jednostavno podnijeti izvješće o istovjetnosti kao prilog NECP-u.

Ako se vrijeme ne poklapa na prethodno opisani način, država članica u svakom slučaju mora u skladu s člankom 14. stavkom 3. Direktive o energetskim svojstvima zgrada podnijeti svoje izvješće Komisiji prije nego što uspostavi mjere. Države članice mogu podnijeti svoje izvješće izravno Glavnoj upravi za energetiku iako ga moraju u skladu s člankom 17. Uredbe (EU) 2018/1999 podnijeti i tijekom sljedećeg ciklusa NECP-a.

2.3.3. Zahtjevi povezani s ugradnjom uređaja za samoreguliranje i sustava automatizacije i kontrole zgrada (članak 8. stavak 1., članak 14. stavak 4. i članak 15. stavak 4. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

2.3.3.1. Sustavi automatizacije i kontrole zgrada (članak 2. stavak 3.a, članak 14. stavak 4. i članak 15. stavak 4. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

Sustavi automatizacije i kontrole zgrada široko je poznat i korišten koncept čije se značenje može znatno razlikovati. Prije nego što razmotrimo zahtjeve za sustave automatizacije i kontrole zgrada, važno je istaknuti na što se taj pojam odnosi u konkretnom području primjene članaka 14. i 15. Direktive o energetskim svojstvima zgrada.

Prije svega, sustav automatizacije i kontrole zgrada je sustav koji je u skladu s definicijom navedenom u članku 2. stavku 3.a Direktive o energetskim svojstvima zgrada, koja glasi kako slijedi (16):

„3a. ‚sustav automatizacije i kontrole zgrade’ znači sustav, koji obuhvaća sve proizvode, softver i inženjerske usluge, kojim se može poduprijeti energetski učinkovito, ekonomično i sigurno funkcioniranje tehničkih sustava zgrade putem automatskih kontrola i olakšavanjem ručnog upravljanja tim tehničkim sustavima zgrade;”

Osim toga, sustav automatizacije i kontrole zgrada u području primjene članaka 14. i 15. Direktive o energetskim svojstvima zgrada mora imati sve sposobnosti navedene u članku 14. stavku 4. i članku 15. stavku 4. Direktive o energetskim svojstvima zgrada, a to su:

(a) neprekidno praćenje, bilježenje, analiza i omogućavanje prilagodbe korištenja energije;

(b) vrednovanje energetske učinkovitosti zgrade s obzirom na referentne vrijednosti, otkrivanje gubitaka u pogledu učinkovitosti tehničkih sustava zgrade te obavješćivanje osobe odgovorne za prostore ili tehničko upravljanje zgradom o mogućnostima poboljšanja energetske učinkovitosti; i

(c) omogućivanje komunikacije s povezanim tehničkim sustavima zgrade i drugim uređajima unutar zgrade te interoperabilnost s tehničkim sustavima zgrade za različite vrste patentiranih tehnologija, uređaja i proizvođača.

Sustavi automatizacije i kontrole zgrada koji su ugrađeni u nestambenim zgradama u skladu s obvezama iz članka 14. stavka 4. i članka 15. stavka 4. Direktive o energetskim svojstvima zgrada moraju oba biti u skladu s definicijom iz članka 2. stavka 3.a te direktive i uključivati prethodno navedene sposobnosti. Te bi se sposobnosti trebale osigurati barem za tehničke sustave zgrade koji su obuhvaćeni područjem primjene članaka 14. i 15. Direktive o energetskim svojstvima zgrada: sustave grijanja, sustave klimatizacije, kombinirane sustave grijanja i ventilacije, kombinirane sustave klimatizacije i ventilacije.

Iako su sustavi za automatizaciju i kontrolu uobičajeni za neke kategorije zgrada (npr. nestambene), većina zgrada nema takve napredne sposobnosti, a one koje moraju ispuniti prethodno navedene obveze trebat će se modernizirati, što može biti znatan pothvat.

Stoga je od osobite važnosti da se zainteresirane strane (npr. upravitelji objekta za zgrade koje moraju ispuniti te obveze) obavijesti o tome da je područje primjene zahtjevâ šire od onoga što je obično obuhvaćeno takvim sustavima.

2.3.3.2. Uređaji za samoreguliranje (članak 8. stavak 1. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

U Direktivi o energetskim svojstvima zgrada navodi se „uređaj za samoreguliranje”, no u njoj se ne navodi nikakva konkretna definicija tog pojma. Međutim u članku 8. stavku 1. te direktive pojašnjava se da takav uređaj mora omogućivati zasebno reguliranje temperature u svakoj sobi (ili, u slučajevima u kojima je to opravdano, u određenoj zoni) samostalne uporabne cjeline zgrade. Uređaji ugrađeni kao rezultat provedbe tih odredbi trebali bi stoga:

(a) omogućivati automatsko prilagođavanje toplinske snage ovisno o unutarnjoj temperaturi (i, neobvezno, dodatnim parametrima (17));

(b) omogućivati reguliranje toplinske snage u svakoj sobi (ili zoni) u skladu s postavkama grijanja u razmatranoj prostoriji (ili zoni).

To posebice znači da:

(a) svako rješenje koje se temelji na ručnom reguliranju toplinske snage ne bi bilo u skladu sa zahtjevima, čak i ako se podešavanje može izvesti na razini sobe (ili zone);

(b) bilo koje rješenje koje omogućava automatsko reguliranje temperature, ali ne na razini sobe (ili zone), npr. automatsko reguliranje na razini stanova, ne bi bilo u skladu sa zahtjevima.

Bez obzira na broj ili vrste ugrađenih sustava, važno je da sustavi omogućavaju korisnicima da podese postavke temperature i da osiguravaju pridržavanje tih postavki (18).

U sljedećoj tablici navode se neki indikativni primjeri uređaja koji su u skladu sa zahtjevima za različite vrste sustava (19):

Tablica 2.

Primjeri uređaja za samoreguliranje

Uređaj Vrsta sustava Sposobnost reguliranja Termostatski ventil za radijator Hidronički sustav grijanja i radijatori Reguliranje protoka tople vode u grijaćim tijelima u skladu s postavkom temperature Sobni termostat Hidronički sustav grijanja i površinsko grijanje (npr. podno grijanje) Reguliranje protoka tople vode u površinskom grijanju zahvaljujući regulacijskom ventilu u sobi Termostat ventilatorskog konvektora Hidronički sustav grijanja/hlađenja Upravljanje protokom tople/hladne vode i zraka na temelju postavke temperature Pojedinačni termostat Samostalni grijači ili klimatski uređaji Upravljanje toplinskom snagom ovisno o postavci temperature

(a) Grijanje, klimatizacija ili oboje?

Drugi i treći podstavak članka 8. stavka 1. Direktive o energetskim svojstvima zgrada odnosi se na tehničke sustave zgrade u širem smislu, tj. kao u definiciji iz članka 2. Direktive o energetskim svojstvima zgrada. S obzirom na posebne odredbe o uređajima za samoreguliranje (podstavak 3.) u tekstu se ne navodi o kojoj je vrsti sustava riječ, ali se spominje reguliranje temperature, što se odnosi i na grijanje i na sustave za hlađenje prostora.

Stoga bi ne samo sustavi grijanja, već i sustavi klimatizacije i sustavi za hlađenje prostora, trebali biti u skladu sa zahtjevima koji se odnose na uređaje za samoreguliranje.

Posebice, upućivanje na „grijanu zonu” u tekstu ne bi se trebalo tumačiti kao implicitno ograničavanje zahtjevâ samo na sustave grijanja.

Međutim, te su odredbe zapravo usmjerene na grijanje jer je velika većina sustava klimatizacije/hlađenja već opremljena nadzorom i kontrolom na razini sobe ili zone.

Osim toga, pri zamjeni generatora topline u postojećim zgradama zahtjev za ugradnju uređaja za samoreguliranje trebalo bi primijeniti samo na sustave grijanja (20).

Nadalje, člankom 8. stavkom 1. trećim podstavkom Direktive o energetskim svojstvima zgrada ne zahtijeva se ugradnja uređaja za samoreguliranje u slučaju zamjene generatora hladnoće u postojećim zgradama. Međutim, države članice mogu razmotriti postavljanje takvog dodatnog zahtjeva (21) jer bi to bilo u skladu s općim ciljem tih odredbi, a to je: osiguranje odgovarajuće sposobnosti reguliranja i izbjegavanje gubitka energije.

U sljedećoj je tablici naveden sažetak različitih slučajeva koji se mogu pojaviti.

Tablica 3.

Slučajevi u kojima bi trebalo primijeniti zahtjev za ugradnju uređaja za samoreguliranje

Nova ili postojeća zgrada Vrsta intervencije Je li primjenjiv zahtjev za ugradnju uređaja za samoreguliranje? Nova Ugradnja sustava grijanja Da Nova Ugradnja sustava za hlađenje prostora Da Postojeća Zamjena generatora topline Da, samo za sustav grijanja Postojeća Zamjena generatora hladnoće Prema nahođenju države članice

(b) Na razini sobe ili zone?

Glavni je zahtjev mogućnost reguliranja temperature na razini sobe. Međutim, ugradnja uređaja za samoreguliranje na razini zone mora biti opravdana.

„Soba” znači dio ili odjeljak zgrade omeđen zidovima, podom i stropom.

„Grijana zona” znači zona zgrade ili samostalne uporabne cjeline zgrade koja je smještena na jednom katu, ima homogene toplinske parametre i odgovarajuće potrebe reguliranja temperature (tj. ekvivalent „toplinske zone”, što je zajednički koncept u području izračuna energetskih svojstava).

U nastavku se navode dva primjera slučajeva (22) u kojima je opravdano uzeti u obzir razinu zone umjesto razine sobe za primjenu zahtjevâ:

(a) susjedni uredi s istovjetnim zahtjevima za unutarnje okruženje u poslovnoj zgradi;

(b) susjedne sobe/prostori koji nisu fizički odvojeni jedan od drugog (npr. kuhinja i dnevni boravak otvorenog tlocrta u stanu).

Procjena najprikladnijeg područja reguliranja (soba ili zona) općenito će ovisiti o konstrukciji i namjeni određene zgrade ili samostalne uporabne cjeline zgrade i o prostorima u njima. Pri izradi te procjene općenito je glavni parametar koji se mora razmotriti mogu li za nekoliko soba vrijediti isti zahtjevi za unutarnje okruženje i mogu li se stoga one spojiti u jednu zonu (u kontekstu reguliranja temperature). Takvi slučajevi trebali bi se dobro opravdati.

Međutim, uzimajući u obzir određene nacionalne, regionalne ili lokalne posebnosti, države članice mogu dopustiti reguliranje temperature na razini zone za neke kategorije zgrada ili samostalnih uporabnih cjelina zgrade ako za to postoji primjereno opravdanje. U tim slučajevima države članice trebale bi jasno navesti kategorije ciljnih zgrada ili samostalnih uporabnih cjelina zgrade i nacionalne, regionalne ili lokalne posebnosti koje se uzimaju u obzir. Trebale bi i navesti opravdanje (23) za omogućivanje izravnog odstupanja od glavnog zahtjeva za te kategorije zgrada ili samostalnih uporabnih cjelina zgrade.

2.3.3.3. Kada se primjenjuju obveze? (članak 8. stavak 1., članak 14. stavak 4. i članak 15. stavak 4. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

(a) Uređaji za samoreguliranje (članak 8. stavak 1. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

Direktivom se utvrđuje obveza opremanja novih zgrada uređajima za samoreguliranje. Ista se obveza utvrđuje i za postojeće zgrade u slučaju zamjene generatora topline.

Te se obveze primjenjuju na sve vrste zgrada i na sve vrste sustava, osim ako to nije tehnički i gospodarski izvedivo (vidjeti odjeljak (b)).

U članku 2. stavku 15.b Direktive o energetskim svojstvima zgrada „generator topline” definira se kako slijedi:

„‚generator topline’ znači dio sustava grijanja koji proizvodi korisnu toplinu primjenom jednog od niže navedenih postupaka ili više njih: (a) izgaranjem goriva, primjerice u kotlu; (b) Jouleovim učinkom koji se odvija u elektrootpornim grijačima; (c) izvlačenjem topline iz okolnog zraka, odsisnog zraka ili vode ili tla kao izvora topline s pomoću dizalice topline”.

Važno je napomenuti da se tom definicijom ne radi razlika između generatora topline koji se razlikuju od grijaćih tijela (npr. kotao i radijator) i onih koji su integrirani s grijaćim tijelima u samostalnom sustavu grijanja (npr. elektootporski grijači). To znači da bi se obveze (o samoreguliranju) trebale primjenjivati i u potonjem slučaju (tj. u slučaju zamjene samostalnog sustava grijanja u postojećoj zgradi).

Kada su zgrade opremljene s više generatora topline, može doći do zamjene samo jednog od ugrađenih generatora topline. U takvim situacijama zahtjev za ugradnju uređaja za samoreguliranje također bi se trebao primjenjivati ako je to tehnički i gospodarski izvedivo. Konkretno, ako je nekoliko generatora topline povezano i namijenjeno istom prostoru, a zamijenjen je najmanje jedan od generatora topline, tada se primjenjuje zahtjev. Ako je zgrada opremljena s nekoliko generatora topline koji su neovisni i namijenjeni različitim prostorima, države članice mogu dopustiti da se zahtjev primjenjuje samo na prostor odnosno prostore u kojima se upotrebljava zamijenjeni generator odnosno generatori topline.

Ako su postojeće zgrade priključene na daljinsko grijanje i nisu opremljene generatorima topline na razini zgrade, zahtjev za ugradnju uređaja za samoreguliranje obično se primjenjuje u slučaju zamjene generatora topline. U nekim slučajevima to može dovesti do poteškoća, npr. u pogledu vlasništva (24) ili gospodarske izvedivosti (25). U takvim slučajevima države članice mogu razmotriti alternativne načine za osiguranje ugradnje uređaja za samoreguliranje, na primjer:

(a) obvezu ugradnje uređaja za samoreguliranje u slučaju zamjene izmjenjivača topline u zgradama;

(b) izradu i provedbu plana za progresivno uvođenje uređaja za samoreguliranje, čiji je cilj obuhvaćanje svih zgrada, ali i raspodjela troškova u dovoljnom vremenskom razdoblju.

Ugradnjom novog sustava grijanja u postojećoj zgradi ili samostalnoj uporabnoj cjelini zgrade koja je već opremljena sustavom grijanja (npr. ugradnja sustava centralnog grijanja koji će zamijeniti pojedinačne sustave grijanja u zgradi) trebala bi se aktivirati primjena zahtjeva za ugradnju uređaja za samoreguliranje jer podrazumijeva zamjenu generatora topline.

Ugradnjom sustava grijanja u građevinskom objektu koji prije nije bio zgrada u smislu Direktive o energetskim svojstvima zgrada, ali koji, primjerice naknadno, zbog restauratorskih radova postane zgrada u smislu Direktive o energetskim svojstvima zgrada, također bi se trebala aktivirati primjena zahtjeva za ugradnju uređaja za samoreguliranje.

(b) Sustavi automatizacije i kontrole zgrada (članak 14. stavak 4. i članak 15. stavak 4. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

Odredbe o ugradnji sustava automatizacije i kontrole zgrada primjenjuju se na sve (tj. nove i postojeće) nestambene zgrade sa sustavima grijanja, sustavima klimatizacije, kombiniranim sustavima grijanja i ventilacije, kombiniranim sustavima klimatizacije i ventilacije s efektivnom nazivnom snagom većom od 290 kW.

Prag od 290 kW primjenjuje se na svaki sustav pojedinačno, tj. obveze se primjenjuju u svim sljedećim slučajevima, u skladu s člankom 14. stavkom 4. i člankom 15. stavkom 4.:

(a) kada je efektivna nazivna snaga sustava grijanja veća od 290 kW;

(b) kada je efektivna nazivna snaga kombiniranog sustava grijanja i ventilacije veća od 290 kW;

(c) kada je efektivna nazivna snaga sustava klimatizacije veća od 290 kW;

(d) kada je efektivna nazivna snaga kombiniranog sustava klimatizacije i ventilacije veća od 290 kW.

Dodatna pojašnjenja o tome kako odrediti efektivnu nazivnu snagu navedena su u odjeljku 2.3.2.2.

2.3.4. Tehnička, gospodarska i funkcionalna izvedivost (članak 8. stavak 1., članak 14. stavak 4. i članak 15. stavak 4. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

Pojam „izvedivost” važan je za:

(a) primjenu zahtjevâ za sustave iz članka 8. stavka 1. Direktive o energetskim svojstvima zgrada u kojem se navodi da se zahtjevi za sustave moraju primijeniti „u mjeri u kojoj je to tehnički, gospodarski i funkcionalno izvedivo (26)” i

(b) ugradnju uređaja za samoreguliranje (članak 8. stavak 1. Direktive o energetskim svojstvima zgrada) i sustava automatizacije i kontrole zgrada (članak 14. stavak 4. i članak 15. stavak 4. Direktive o energetskim svojstvima zgrada) jer se povezani zahtjevi primjenjuju samo „ako je to tehnički i gospodarski izvedivo”.

Imajte na umu da je na državama članicama da detaljno utvrde konkretne slučajeve u kojima ispunjavanje zahtjevâ nije tehnički, gospodarski i/ili funkcionalno izvedivo. Države članice trebale bi osigurati da su ti slučajevi jasno utvrđeni, uokvireni i opravdani (27).

Tumačenje tehničke, gospodarske i funkcionalne izvedivosti ne bi trebalo prepustiti isključivo prosudbi zainteresiranih strana (npr. vlasnik ili instalater sustava (28)). Uvjete za ocjenjivanje izvedivosti trebalo bi utvrditi na razini države članice ili, ako regionalni uvjeti utječu samo na dio područja države članice, na regionalnoj razini. Međutim, u potonjem slučaju regionalne uvjete trebalo bi utvrditi u nacionalnim mjerama prenošenja. U svim slučajevima te uvjete trebalo bi dokumentirati (npr. u okviru tehničkih smjernica) i oni bi se trebali primjenjivati jednako na nacionalnom, ili, prema potrebi, regionalnom području. Konačno, neprimjenu zahtjevâ za sustave trebalo bi procijeniti jasnim postupcima koje uspostavljaju i nadziru tijela javne vlasti.

U okviru tih postupaka mogu se razlikovati različite vrste zgrada, posebice kako bi se uzele u obzir posebne vrste za koje je problem tehnička, gospodarska ili funkcionalna izvedivost.

Jedan su primjer povijesne zgrade ili zgrade koje su zaštićeni spomenici, na koje se mogu primjenjivati posebna ograničenja kojima se otežava primjena nekih zahtjeva. U tom kontekstu imajte na umu da se poštovanjem tih zahtjeva u načelu ne bi promijenila priroda ni izgled povijesnih zgrada ili zgrada koje su zaštićeni spomenici.

Kako bi se izbjegla svaka sumnja, imajte na umu da se zahtjevi primjenjuju i na sve kategorije zgrada za koje države članice u skladu s Direktivom mogu uvesti odstupanja u primjeni minimalnih zahtjeva energetskih svojstava (članak 4. stavak 2. Direktive o energetskim svojstvima zgrada).

Posebnosti pojedinih zgrada mogu se ipak uzeti u obzir pri ocjenjivanju tehničke, gospodarske i/ili funkcionalne izvedivosti ispunjavanja zahtjevâ. U iznimnim slučajevima, kada dokazi navode na zaključak da je sukladnost sa zahtjevima tehnički, ekonomski ili funkcionalno nemoguća za određenu zgradu, zahtjevi se mogu zanemariti. Taj zaključak može se donijeti zasebno za svaki pojedinačni slučaj, pa države članice ne bi trebale uvoditi sustavna izuzeća za bilo koju kategoriju zgrada.

U sljedećoj tablici opisuje se kako se svaka vrsta izvedivosti može tumačiti i navode se primjeri.

Tablica 4.

Tumačenje tehničke, gospodarske i funkcionalne izvedivosti

Vrsta izvedivosti (29) Značenje Primjeri Tehnička izvedivost Tehnička izvedivost postoji kada tehničke značajke sustava i zgrade (ili samostalne uporabne cjeline zgrade) omogućuju primjenu zahtjevâ. Tehničke izvedivosti nema kada ih je nemoguće primijeniti iz tehničke perspektive, tj. kada tehničke karakteristike sustava onemogućuju primjenu zahtjevâ. Tehnička izvedivost bila bi problem kada sustav ne bi omogućavao ugradnju uređaja potrebnih za ispunjavanje zahtjevâ, na primjer ako: — u slučaju zahtjevâ za povrat topline za sustave ventilacije ulazni i izlazni otvori nisu smješteni na istim područjima, — u slučaju zahtjevâ za izolaciju cijevi dijelovi cijevi nisu dostupni. Gospodarska izvedivost Gospodarska izvedivost odnosi se na troškove primjene zahtjeva i jesu li: i. ti troškovi proporcionalni s obzirom na troškove planirane intervencije (npr. modernizacija sustava); ii. očekivane koristi veće od troškova (30), uzimajući u obzir očekivani vijek trajanja sustava. Gospodarska izvedivost može se npr. izračunati na temelju: — maksimalnog omjera troškova primjene zahtjevâ i troškova planirane intervencije (npr. zamjena generatora topline), — maksimalnog razdoblja povrata, uzimajući u obzir novčane koristi od primjene zahtjevâ. Funkcionalna izvedivost (31) Primjena zahtjevâ nije funkcionalno izvediva ako oni dovode do promjena kojima bi se mogao ugroziti rad sustava ili uporaba zgrade (ili samostalne uporabne cjeline zgrade), uzimajući u obzir posebna ograničenja (npr. propisi) koja se mogu primjenjivati na sustav i/ili zgradu. Primjena zahtjevâ za sustave možda neće biti funkcionalno izvediva, na primjer kada: — primjenjivi propisi (npr. o sigurnosti) u suprotnosti su sa zahtjevima, — primjena zahtjevâ dovela bi do znatnog gubitka upotrebljivosti zgrade ili samostalne uporabne cjeline zgrade (npr. znatan gubitak prostora zgrade).

(a) Dodatna razmatranja povezana s tehničkom i gospodarskom izvedivošću ugradnje uređaja za samoreguliranje

U velikoj većini slučajeva pitanje tehničke i gospodarske izvedivosti ugradnje uređaja za samoreguliranje neće se odnositi na nove zgrade jer se potreba za samoreguliranjem temperature na razini sobe (ili zone) može riješiti u fazi projektiranja, čime se sprječava pojavljivanje tehničkih prepreka u kasnijim koracima i osigurava optimalnost povezanih troškova. Jedan izravan primjer slučaja u kojem ne bi bilo tehnički izvedivo ugraditi uređaje za samoreguliranje u sobu ili zonu jest kada se ta soba ili zona neće grijati (ili hladiti).

Za postojeće zgrade tehnička izvedivost može biti problem kada nije moguće ugraditi uređaje za samoreguliranje bez znatnih izmjena sustava i/ili zgrade, što bi neminovno dovelo do iznimno visokih troškova (to može biti npr. slučaj s nekim vrstama sustava podnog grijanja u postojećim zgradama).

Gospodarska izvedivost može biti problem i za postojeće zgrade kada su troškovi ugradnje uređaja za samoreguliranje previsoki u usporedbi s troškovima zamjene generatora topline. Ako se odluče za ocjenu izvedivosti na temelju troškova, države članice trebale bi pojasniti kako se troškovi izračunavaju i u kojoj su mjeri usporedivi. Mogu se uzeti u obzir sljedeća dva pristupa:

(a) usporedba preliminarnih troškova ugradnje uređaja za samoreguliranje s troškovima zamjene generatorâ topline i postavljanje praga za maksimalni omjer između njih; Taj je pristup u skladu s uvodnom izjavom 21. Direktive (EU) 2018/844, koja glasi kako slijedi: „Postavljanje uređaja za samoreguliranje u postojećim zgradama koji zasebno reguliraju temperaturu u svakoj sobi ili, u slučajevima u kojima je to opravdano, u određenoj grijanoj zoni samostalne uporabne cjeline zgrade trebalo bi razmotriti kada je to gospodarski izvedivo, primjerice ako trošak iznosi manje od 10 % ukupnih troškova zamijenjenih generatora topline.”

(b) usporedba preliminarnih troškova ugradnje uređaja za samoreguliranje s očekivanim uštedama troškova energije koji proizlaze iz njihove ugradnje i postavljanje praga za maksimalno razdoblje za nadoknadu troškova (npr. pet godina).

Iako su oba pristupa moguća, posljednje navedeni poželjniji je jer će se u velikoj većini slučajeva početni troškovi nadoknaditi u kratkom vremenskom razdoblju (obično u roku od dvije do tri godine).

Tablica 5.

Moguće tumačenje tehničke i gospodarske izvedivosti ugradnje uređaja za samoreguliranje

Vrsta izvedivosti Kako se može protumačiti Može se primijeniti na Nove zgrade Postojeće zgrade Tehnička izvedivost Soba (zona) nema grijanje/hlađenje. Da (no rijetko) Da (no rijetko) Sustav grijanja onemogućava ugradnju uređaja za samoreguliranje. Ne Da (no ne često) Gospodarska izvedivost Preliminarni troškovi previsoki su u usporedbi s drugim troškovima. Ne Da (no ne često) Ulaganje se ne može u dovoljnoj mjeri vratiti. Ne Da (no rijetko)

(b) Dodatna razmatranja povezana s tehničkom i gospodarskom izvedivošću ugradnje sustava automatizacije i kontrole zgrada

U velikoj većini slučajeva pitanje tehničke i gospodarske izvedivosti ugradnje sustava automatizacije i kontrole zgrada neće se odnositi na nove zgrade jer:

(a) pri projektiranju zgrada i sustava može se osigurati da ne postoje tehničke prepreke za ugradnju sustava automatizacije i kontrole zgrada;

(b) pri projektiranju zgrada i sustava može se osigurati da se troškovi ugradnje sustava automatizacije i kontrole zgrada svedu na minimum;

(c) ugradnja sustava automatizacije i kontrole zgrada već je dio uobičajene prakse za nove velike nestambene zgrade.

Jedini slučajevi u kojima tehnička izvedivost može biti problem u postojećim zgradama oni su slučajevi u kojima se tehnički sustavi zgrade ne mogu kontrolirati ili u kojima bi trebalo znatno izmijeniti sustav i/ili zgradu da bi se omogućila njihova kontrola, što bi neizbježno dovelo do previsokih troškova. Takve su situacije ograničene na zgrade koje su opremljene starim sustavima i rijetko bi se trebale pojavljivati.

Gospodarska izvedivost ugradnje sustava automatizacije i kontrole u postojeće zgrade može se povezati i s preliminarnim i tekućim troškovima i/ili s razdobljem potrebnim za nadoknadu troškova. Jedan od mogućih pristupa jest ocjenjivanje gospodarske izvedivosti na temelju očekivane uštede troškova energije koju generira sustav automatizacije i kontrole zgrada te njihova usporedba s preliminarnim i tekućim troškovima ugradnje sustava automatizacije i kontrole zgrada tijekom vijeka trajanja sustava. To se može dopuniti ocjenjivanjem proporcionalnosti preliminarnih troškova ugradnje sustava automatizacije i kontrole u predmetnu zgradu na temelju parametara kao što su npr. veličina zgrade ili potrošnja energije (32).

Tablica 6.

Moguće tumačenje tehničke i gospodarske izvedivosti ugradnje sustava automatizacije i kontrole zgrada

Vrsta izvedivosti Kako se može protumačiti Može se primijeniti na Nove zgrade Postojeće zgrade Tehnička izvedivost Tehnički sustavi zgrade ne mogu se kontrolirati bez znatnih izmjena. Ne Da (ali rijetko) Gospodarska izvedivost Preliminarni su troškovi previsoki u usporedbi sa značajkama zgrade. Ne Da (ali rijetko) Ulaganje se ne može u dovoljnoj mjeri vratiti. Ne Da (ali rijetko)

2.4. Smjernice o prenošenju odredbi o tehničkim sustavima zgrade i njihovim pregledima, uređajima za samoreguliranje i sustavima automatizacije i kontrole zgrada

2.4.1. Zahtjevi za tehničke sustave zgrade te procjena i dokumentiranje ukupnih energetskih svojstva tehničkih sustava zgrade (članak 2., članak 8. stavak 1., članak 14. i članak 15. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

2.4.1.1. Prenošenje definicija (članak 2. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

Države članice trebale bi prema potrebi razmotriti davanje dodatnih pojašnjenja kao dopunâ definicija tehničkih sustava zgrade, na primjer, kako bi se podrobnije opisale očekivane sposobnosti sustavâ automatizacije i kontrole zgrada.

2.4.1.2. Postavljanje zahtjevâ za sustave (članak 8. stavak 1. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

(a) Novi tehnički sustavi zgrade

U slučaju sustava koji prije izmjene nisu razmatrani (sustavi automatizacije i kontrole zgrada te proizvodnja električne energije u krugu zgrade) države članice morat će utvrditi i propisati zahtjeve za sustave na nacionalnoj razini i osigurati da su tim zahtjevima obuhvaćeni svi aspekti iz članka 8. stavka 1. Direktive o energetskim svojstvima zgrada: „ukupna energetska svojstva”, „ispravna ugradnja”, „odgovarajuće dimenzioniranje”, „podešavanje” i „nadzor”. U sljedećoj tablici navodi se značenje svakog od tih područja zahtjevâ s primjerima (samo za ilustraciju) za dvije vrste sustava koji su dodani na popis tehničkih sustava zgrade u Direktivi o energetskim svojstvima zgrada.

Tablica 7.

Različita područja zahtjevâ za sustave

Vrsta zahtjeva Na što se odnosi Primjeri Sustavi automatizacije i kontrole zgrada Proizvodnja električne energije u krugu zgrade „ukupna energetska svojstva” Svojstva sustava u cjelini (ne treba miješati sa svojstvima na razini proizvoda ili komponente i svojstvima cijele zgrade) Sposobnosti nadzora koje utječu na energetska svojstva zgrade (npr. prema normi EN 15232 (33)) Faktor učinkovitosti sustava fotonaponskog (PV) sustava (npr. prema normi EN 15316-4-6 (34)) „odgovarajuće dimenzioniranje” Prikladnost veličine ili kapaciteta sustava s obzirom na potrebe i značajke zgrade u očekivanim uvjetima uporabe Odredite optimalne sposobnosti nadzora na temelju vrste zgrade, očekivane uporabe, potencijalne uštede energije. Odredite optimalnu veličinu fotonaponskog sustava na temelju smanjenja troškova električne energije, dostupnog područja montaže i drugih ograničenja koja bi se mogla primijeniti. „ispravna ugradnja” Način na koji bi sustav trebao biti ugrađen u zgradi kako bi ispravno radio Ugradnja koju provodi osposobljeni i/ili certificirani instalater Ugradnja koju provodi osposobljeni i/ili certificirani instalater „odgovarajuće podešavanje” Ispitivanje i precizno podešavanje sustava, nakon ugradnje, u stvarnim uvjetima uporabe Redoslijed ispitivanja koja se moraju obaviti nakon ugradnje kako bi se provjerilo radi li sustav u skladu sa svojim specifikacijama Redoslijed ispitivanja koja se moraju obaviti nakon ugradnje kako bi se provjerilo radi li sustav u skladu sa svojim specifikacijama „odgovarajući nadzor” Željene ili potrebne sposobnosti nadzora sustava Područje primjene funkcija nadzora (Ako je primjenjivo) nadzor napajanja električnom energijom (npr. mreža, vlastita potrošnja ili pohrana)

(b) Sustavi koji su već obuhvaćeni prije izmjene

U slučaju sustava koji su već obuhvaćeni prije izmjene države članice mogle bi prenošenje Direktive (EU) 2018/844 iskoristiti kao priliku za ponovni pregled i moguće ažuriranje primjenjivih zahtjevâ za sustave. Taj ponovni pregled može prije svega biti prilika da se provjeri obuhvaćaju li se primjenjivim zahtjevima u dovoljnoj mjeri područja navedena u Direktivi o energetskim svojstvima zgrada i da se procijeni mogu li se zahtjevi dalje razviti. U povratnim informacijama europske mreže projekta Concerted Action EPBD (35) predlaže se sljedeće: i. primjenjivi zahtjevi uglavnom su usmjereni na svojstva na razini komponente; i ii. rješenja za druga područja (tj. ispravna ugradnja, odgovarajuće dimenzioniranje, podešavanje i nadzor) mogu se razlikovati diljem EU-a. Države članice stoga se potiče na sudjelovanje u tom ponovnom pregledu i, prema potrebi, oslanjanje na dostupne primjere dobre prakse.

(c) Razmatranje uredbi o pojedinačnim proizvodima iz Direktive o ekološkom dizajnu

Tehnički sustavi zgrade uključuju mnogo proizvoda koji se uređuju uredbama o pojedinačnim proizvodima kojima se provodi Direktiva 2009/125/EZ („Direktiva o ekološkom dizajnu”). Kad je riječ o uredbama o pojedinačnim proizvodima kojima se provodi Direktiva o ekološkom dizajnu i koje se odnose na proizvode koji mogu biti dio tehničkih sustava zgrade kako je definirano u članku 2. stavku 3. Direktive o energetskim svojstvima zgrada, treba naglasiti da se zahtjevi iz članka 8. stavka 1. Direktive o energetskim svojstvima zgrada primjenjuju na cijele sustave, kako su ugrađeni u zgradama, a ne na svojstva samostalnih komponenti, koje su obuhvaćene područjem primjene uredbi o pojedinačnim proizvodima kojima se provodi Direktiva o ekološkom dizajnu. Primjerice, područje primjene zahtjevâ iz članka 8. stavka 1. Direktive o energetskim svojstvima zgrada za hidronički sustav grijanja zgrade obuhvaćalo bi cijeli sustav (kotlovi, komponente povezane s distribucijom i emisijama), dok bi područje primjene zahtjevâ za ekološki dizajn za proizvode koji su dio istog sustava bilo ograničeno na zahtjeve koji se primjenjuju na kotlove.

Općenito je korisno poticati ugradnju proizvoda visoke učinkovitosti, no, kada se zahtjevi iz članka 8. stavka 1. Direktive o energetskim svojstvima zgrada primjenjuju na proizvode koji su već obuhvaćeni uredbama o pojedinačnim proizvodima kojima se provodi Direktiva o ekološkom dizajnu, ti zahtjevi ne smiju prelaziti zahtjeve utvrđene u tim uredbama jer su uredbe o pojedinačnim proizvodima kojima se provodi Direktiva o ekološkom dizajnu izravno primjenjive mjere usklađivanja.

Zabrana određenih vrsta proizvoda koji ispunjavaju primjenjive zahtjeve za ekološki dizajn prelazila bi ono što se Direktivom o energetskim svojstvima zgrada zahtijeva i dopušta jer se proizvodi iz drugih država članica koji ispunjavaju sve zahtjeve za ekološki dizajn ne bi mogli prodati na drugim nacionalnim tržištima, čime se krši osnovno načelo slobodnog kretanja robe.

Međutim, države članice mogu u određenim slučajevima ograničiti slobodno kretanje robe iz ekoloških razloga, ali samo nakon što o tome obavijeste Komisiju (36). To je u skladu s uvodnom izjavom 35.a (37) i člankom 6. (38) okvira za ekološki dizajn.

2.4.1.3. Prenošenje odredbi o procjeni i dokumentiranju svojstava sustava (članak 8. stavak 1. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

(a) Sustav ili izmijenjeni dio?

U članku 8. stavku 9. Direktive o energetskim svojstvima zgrada utvrđeno je da se pri ugradnji, zamjeni ili modernizaciji tehničkog sustava zgrade moraju procijeniti i dokumentirati ukupna svojstva „izmijenjenog dijela i, prema potrebi, cjelokupnog izmijenjenog sustava”.

To znači sljedeće:

(a) u svim se slučajevima svojstva izmijenjenog dijela moraju procijeniti i dokumentirati. Na primjer, ako se zamijeni generator topline sustava grijanja, što se može smatrati modernizacijom sustava, potrebno je procijeniti i dokumentirati svojstva novog generatora topline;

(b) u nekim slučajevima (tj. „prema potrebi”) moraju se procijeniti i dokumentirati svojstva cijelog sustava. To bi trebalo biti obvezno u sljedeće tri situacije: i. ugrađen je novi sustav; ii. zamijenjen je cijeli sustav; iii. dio ili dijelovi sustava podvrgavaju se znatnoj modernizaciji kojom se može uvelike utjecati na ukupna svojstva sustava.

Slučajevi navedeni u točkama i. i ii. podstavka (b) jednostavni su: kada je ugrađen novi ili zamijenjen cijeli sustav (bilo u novoj zgradi ili u postojećoj zgradi), postoji jasna potreba za procjenom i dokumentiranjem svojstava cijelog (novog) sustava.

U slučaju navedenom u točki iii. podstavka (b) dio ili dijelovi sustava zamjenjuju se ili poboljšavaju, čime se poboljšavaju njihova energetska svojstva. Budući da je dio toliko važan, to dovodi do poboljšanja svojstava cijelog sustava. U tom scenariju potrebno je procijeniti svojstva cijelog sustava. Na primjer:

(a) zamjenu jedne bitne komponente (npr. generatora topline u sustavu) ili velikog broja manjih komponenti (npr. svih grijaćih tijela u zgradi) trebalo bi u načelu smatrati znatnom modernizacijom jer bi mogla znatno utjecati na ukupna svojstva;

(b) promjenu aspekata cijelog sustava (npr. poboljšana izolacija cijevi, zamjena cijevi, zamjena svih izvora svjetlosti, zamjena svih radijatora) trebalo bi u načelu smatrati značajnom modernizacijom;

(c) to vrijedi za svaku modernizaciju ili izmjenu koja utječe na ravnotežu sustava.

U sljedećim primjerima ne bi se trebala aktivirati obveza procjene:

(a) održavanje i popravci kojima je cilj samo osigurati siguran i optimalan rad sustava;

(b) zamjena manje komponente sustava (npr. zamjena grijaćih tijela).

U svakom je slučaju na državama članicama (a ne na vlasnicima zgrada i stanova) da u svojem nacionalnom zakonodavstvu utvrde slučajeve u kojima je relevantno procijeniti učinkovitost cijelog sustava i one u kojima je potrebna samo procjena svojstava izmijenjenog dijela.

U tom kontekstu države članice mogu razlikovati različite zgrade i samostalne uporabne cjeline zgrade na koje te odredbe mogu utjecati. Primjerice, to se može odnositi na vrstu zgrada (na primjer, stambene ili nestambene, zgrade za pojedince ili više obitelji). To se također može odnositi na veličinu sustava jer bi podrobnija procjena mogla biti prikladnija kada je sustav veći i složeniji.

(b) Ukupna svojstva

U okviru područja primjene odredbi o procjeni i dokumentiranju svojstava sustava procjena ukupnih svojstava (izmijenjenog dijela ili cijelog sustava) znači poduzimanje potrebnih koraka za procjenu i iskazivanje energetskih svojstava (izmijenjenog dijela ili cijelog sustava).

Pojmom „ukupno” naglašava se, gdje je primjenjivo, potreba za procjenom svojstava sustava u cjelini umjesto za procjenom svojstava na razini proizvoda ili komponente. To je manje bitno kada se procjenjuju svojstva izmijenjenog dijela.

Države članice trebale bi osigurati da, u svrhu procjene i dokumentiranja, ukupna energetska svojstva tehničkog sustava zgrade iz članka 8. stavka 9. Direktive o energetskim svojstvima zgrada obuhvaćaju barem ukupna energetska svojstva iz članka 8. stavka 1. za zahtjeve za sustave, kao i one aspekte koji mogu utjecati na ukupna energetska svojstva u drugim područjima zahtjevâ (posebno nadzor). Time se osigurava procjena i dokumentiranje usklađenosti sa zahtjevima za sustave, da je vlasnik upoznat s tom usklađenošću i da se usklađenost može dokazati (npr. kada se zgrada ili samostalna uporabna cjelina zgrade prodaje novom vlasniku).

Svojstva se mogu procijeniti na različite načine. Države članice trebale bi pojasniti koji pristup treba slijediti. Oni se mogu razlikovati ovisno o različitim čimbenicima (npr. vrsta razmatranog sustava, vrsta intervencije: ugradnja, zamjena, modernizacija itd.). U slučaju modernizacije koja je ograničena po opsegu i utjecaju pristup procjeni mogao bi biti jednostavniji, npr. bilježenje intervencije i osiguravanje da se prikupe svi relevantni tehnički dokumenti o komponenti odnosno komponentama na koje se utječe. Kod većih intervencija (obično ugradnja ili zamjena) mogla bi biti potrebna temeljitija procjena utjecaja na sustav u cjelini, npr. na temelju simulacije svojstava sustava nakon projektiranja sustava i na temelju provjere ključnih sposobnosti sustava nakon ugradnje.

Pri utvrđivanju pristupa procjeni svojstava države članice trebale bi osigurati usklađenost sa zahtjevima iz članka 14. i 15. Direktive o energetskim svojstvima zgrada za preglede sustava grijanja, klimatizacije i ventilacije, posebno u pogledu zahtjeva za procjenu (prema potrebi) sposobnosti sustava u tipičnim ili prosječnim uvjetima rada. Na primjer, ako su dostupne smjernice ili predlošci za provjeru tehničkih sustava zgrade iz članaka 14. i 15. Direktive o energetskim svojstvima zgrada, u procjeni svojstava u skladu s člankom 8. Direktive o energetskim svojstvima zgrada može se uputiti na te smjernice ili predloške.

(c) Dokumentiranje svojstava sustava

Člankom 8. stavkom 9. Direktive o energetskim svojstvima zgrada zahtijeva se da se rezultati procjene svojstava sustava (ili izmijenjenog dijela sustava) dokumentiraju i predaju vlasniku zgrade. Države članice mogu same utvrditi oblik i sadržaj te dokumentacije, koja se može razlikovati ovisno o vrsti razmatrane intervencije. Međutim, države članice trebale bi u tom kontekstu osigurati da dokumentacija obuhvaća opseg provedene procjene i da može biti korisna za provjeru usklađenosti s minimalnim zahtjevima energetskih svojstava utvrđenih u skladu s člankom 8. stavkom 1. Direktive o energetskim svojstvima zgrada, kao i za energetsko certificiranje (vidjeti sljedeći pododjeljak). Države članice mogu same utvrditi i način predaje dokumentacije vlasniku zgrade.

(d) Odnos sa zahtjevima u pogledu energetskih svojstava zgrade i energetskim certifikatima

Obvezama iz članka 8. stavka 9. Direktive o energetskim svojstvima zgrada o dokumentiranju svojstava sustava (ili izmijenjenog dijela) cilj je osigurati da vlasnici zgrada imaju na raspolaganju ažurne informacije o svojstvima tehničkih sustava zgrade. Na primjer, te se informacije mogu upotrijebiti za energetsko certificiranje ili za provjeru usklađenosti s minimalnim zahtjevima energetskih svojstava (npr. u slučaju veće rekonstrukcije zgrade). Na državama je članicama da odluče hoće li se novi energetski certifikat morati izdati kao rezultat procjene energetskih svojstava tehničkog sustava zgrade (ili izmijenjenog dijela sustava).

2.4.2. Pregled sustava grijanja, sustava klimatizacije, kombiniranog sustava grijanja i ventilacije i kombiniranog sustava klimatizacije i ventilacije (članci 14. i 15. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

2.4.2.1. Pregledi sustava grijanja i kombiniranog sustava grijanja i ventilacije (članak 14. Direktive o energetskim svojstvima zgrada)

(a) Sustavi koje treba pregledati

Izmjenom Direktive o energetskim svojstvima zgrada proširuju se vrste sustava koje treba pregledati prema članku 14. stavku 1. i sada uključuju kombinirane sustave grijanja i ventilacije.

Države članice trebale bi uključiti definiciju „kombiniranog sustava grijanja i ventilacije” u svoje nacionalno zakonodavstvo.

Države članice trebale bi osigurati da definicija takvih sustava uključuje dizalice topline i utvrditi jesu li one obuhvaćene područjem primjene članka 14. ili 15. Direktive o energetskim svojstvima zgrada (vidjeti odjeljak 2.3.2.4.).

(b) Efektivna nazivna snaga

Člankom 14. stavkom 1. Direktive o energetskim svojstvima zgrada zahtijeva se pregled sustava čija je efektivna nazivna snaga veća od 70 kW. Prije izmjene Direktive o energetskim svojstvima zgrada prag iz članka 14. stavka 1. za pregled efektivne snage kotla iznosio je samo 20 kW.

Ta promjena utječe i na prag snage (povećanje sa 20 kW na 70 kW) i na područje primjene koje se razmatra pri određivanju snage. Prije izmjene snaga se odnosila samo na kotao, dok se snaga u Direktivi o energetskim svojstvima zgrada sada odnosi na sustav u cjelini. Na sustave s više generatora topline (npr. sustavi 1. i 2. vrste kako su opisani u odjeljku 2.2.) trebala bi se također primjenjivati obveza iz članka 14. stavka 1. Direktive o energetskim svojstvima zgrada ako je ukupna snaga više generatora topline koji su namijenjeni istom području ili samostalnoj uporabnoj cjelini zgrade veća od 70 kW.

Kao što je navedeno u uvodnoj izjavi 39. Direktive (EU) 2018/844, države članice mogu odlučiti da će nastaviti primjenjivati već utvrđene sustave pregleda, uključujući preglede za manje sustave grijanja (tj. s pragom efektivne nazivne snage između 20 kW i 70 kW). Kada bi odlučile da će nastaviti provoditi te sustave pregleda, države članice ne bi bile obvezne obavijestiti Komisiju o tom strožim zahtjevima.

(c) Svojstva u tipičnim ili prosječnim uvjetima rada

U skladu s člankom 14. stavkom 1. Direktive o energetskim svojstvima zgrada države članice moraju proširiti opseg pregleda kako bi prema potrebi uključivao procjenu sustava u tipičnim ili prosječnim uvjetima rada.

Države članice trebale bi odrediti koje su promjene potrebne u metodologiji pregleda. Trebalo bi se usmjeriti na zahtjeve i smjernice pregleda.

(d) Izuzeća na temelju energetskih ugovora ili sporazuma

Države članice mogu ažurirati svoje nacionalno zakonodavstvo kako bi uključile izuzeća za zgrade obuhvaćene dogovorenim kriterijem energetskih svojstava ili ugovornim sporazumom u kojem se navodi dogovorena razina poboljšanja energetskih svojstava. Države članice mogu također uključiti izuzeća za zgrade kojima upravlja operator komunalnih usluga ili mrežni operator.

Ako odluče dopustiti takva izuzeća, države članice trebale bi osigurati da se novim zakonodavstvom obuhvati definicija „kriterija energetskih svojstava” ili „ugovornog sporazuma u kojem se navodi dogovorena razina poboljšanja energetskih svojstava”.

Ako odluče uključiti izuzeća iz članka 14. stavka 2. Direktive o energetskim svojstvima zgrada, države članice moraju osigurati da je ukupni učinak pristupa istovjetan učincima pregleda koji proizlaze iz članka 14. stavka 1. Direktive o energetskim svojstvima zgrada.

Kako bi se osigurala ta istovjetnost, preporučuje se da države članice iskoriste mogućnosti za provedbu članka 18. Direktive o energetskoj učinkovitosti stvaranjem javno dostupnog popisa certificiranih/akreditiranih trgovačkih društava. Osim toga, države članice trebale bi izraditi javno dostupne obrasce ugovora o energetskom učinku u skladu s Prilogom XIII. Direktivi o energetskoj učinkovitosti.

U državama članicama koje nemaju popis certificiranih/akreditiranih trgovačkih društava ili javno dostupne obrasce ugovora o energetskom učinku istovjetnost bi trebalo utvrditi zasebno za svaki slučaj. U tom scenariju ugovorne strane mogle bi olakšati taj postupak dodavanjem priloga svojem ugovoru u kojem se jasno utvrđuju sljedeće točke iz Priloga XIII. Direktivi o energetskoj učinkovitosti:

(a) zajamčene uštede koje treba ostvariti provedbom mjera iz ugovora;

(b) trajanje i ključne točke ugovora, uvjeti i otkazni rok;

(c) referentni datum za utvrđivanje ostvarenih ušteda;

(d) obveza potpune provedbe mjera iz ugovora i dokumentiranje svih promjena napravljenih tijekom projekta;

(e) jasne i transparentne odredbe o mjerenju i provjeri ostvarenih zajamčenih ušteda, provjeri kakvoće i jamstvima (u idealnom slučaju s upućivanjem na nacionalne ili EU-ove norme).

(e) Dobrovoljni zahtjevi za stambene zgrade

Članak 14. stavak 5. Direktive o energetskim svojstvima zgrada odnosi se na mogućnost uvođenja obiju funkcija (tj. funkcija elektroničkog nadzora i učinkovite funkcije kontrole) za stambene zgrade.

Države članice koje odluče uvesti zahtjeve za stambene zgrade trebale bi uključiti jasnu definiciju značenja funkcije trajnog elektroničkog nadzora i učinkovitih funkcija kontrole.

Članak 14. stavak 5. Direktive o energetskim svojstvima zgrada neobvezujuće je prirode (tj. u tekstu je upotrijebljen izraz „mogu”) i ne uključuje pojedinosti o pragovima u smislu efektivne nazivne snage. Umjesto toga implicitno se odnosi na sve stambene zgrade bez obzira na veličinu. Preporučuje se da države članice prilikom utvrđivanja zahtjevâ uzmu u obzir razlike u vrstama sustava ili zgrada.

(f) Izuzeća koja se temelje na sustavima automatiz