HR Službeni list Europske unije 120

32001Y0106(01)



SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE 06.01.2001.

OBAVIJEST KOMISIJE

Smjernice o primjenljivosti članka 81. Ugovora o EZ na horizontalne sporazume o suradnji

(2001/C 3/02)

(Tekst značajan za EGP)

1. UVOD

1.1. Svrha

1. Ove Smjernice postavljaju načela za procjenu horizontalnih sporazuma o suradnji iz članka 81. Ugovora. Suradnja je „horizontalne prirode” kada je do nje došlo sporazumom ili usklađenim djelovanjem između poduzetnika koji posluju na istoj razini/razinama nekog tržišta. Najčešća je horizontalna suradnja između tržišnih natjecatelja. Primjerice, suradnja se događa na područjima poput istraživanja i razvoja (I & R), proizvodnje, nabave ili komercijalizacije.

2. Horizontalna suradnja može dovesti do problema u tržišnom natjecanju. Takav je slučaj, na primjer, kada se sudionici koji surađuju dogovore o cijenama ili outputu, podjeli tržišta, ili ako takva suradnja omogućuje sudionicima da održe, steknu ili povećaju svoju tržišnu snagu te na taj način dovode do negativnih tržišnih učinaka na području cijena, outputa, inovacija te raznovrsnosti i kvalitete proizvoda.

3. S druge strane, horizontalna suradnja može omogućiti znatne gospodarske prednosti. Poduzetnici moraju odgovoriti na povećani konkurentni pritisak, na tržišne promjene koje uzrokuju globalizacija, brzina tehnološkog razvitka i općenito dinamičnija priroda tržišta. Suradnja može biti sredstvo podjele rizika, smanjenja troškova, udruživanja potrebnih znanja i vještina te bržeg izbacivanja inovacija. Suradnja je osobito važna za manje i srednje velike poduzetnike, kako bi se prilagodili tržišnim promjenama.

4. Komisija, uzimajući u obzir gospodarske prednosti koje može generirati suradnja, mora osigurati održanje djelotvornog tržišnog natjecanja. Članak 81. daje pravni okvir za uravnoteženu procjenu, uzimajući u obzir i nekonkurentske učinke, kao i gospodarske koristi.

5. U prošlosti su dvije obavijesti Komisije te dvije uredbe o skupnim izuzećima dale putokaz za procjenu horizontalne suradnje prema članku 81. Uredba Komisije (EEZ) br. 417/85 (1), kako je zadnje izmijenjena Uredbom (EZ) br. 2236/97 (2), i Uredba Komisije (EEZ) br. 418/85 (3), kako je zadnje izmijenjena Uredbom (EZ) br. 2236/97, kojima se predviđa izuzimanje određenih oblika sporazuma o specijalizaciji i sporazuma o istraživanjima i razvoju (I & R). Te dvije Uredbe sada su zamijenjene Uredbom Komisije (EZ) br. 2658/2000 od 29. studenoga 2000. o primjeni članka 81. stavka 3. Ugovora na kategorije sporazuma o specijalizaciji (4) („Uredba o skupnim izuzećima za sporazume o specijalizaciji”) te Uredbom Komisije (EZ) br. 2659/2000 od 29. studenoga 2000. o primjeni članka 81. stavka 3. Ugovora na kategorije sporazuma o istraživanjima i razvoju (5) („Uredba o skupnim izuzećima za I & R sporazume”). Dvije popratne obavijesti dale su Smjernice u pogledu nekih vrsta sporazuma o suradnji koji ostaju izvan područja primjene članka 81 (6). te u pogledu procjene suradnje zajedničkih pothvata (7).

6. Tržišne promjene proizvele su povećanje raznolikosti i uporabe horizontalne suradnje. Potpunije i suvremenije smjernice potrebne su zbog unapređenja jasnoće i transparentnosti u pogledu primjenjivosti članka 81. u tom području. Pri procjeni je potrebno veći naglasak staviti na gospodarske kriterije, kako bi se dobio kvalitetniji pogled na suvremeni razvoj u provedbi i sudskoj praksi Suda EZ i Prvostupanjskog suda Europskih zajednica.

7. Svrha je ovih Smjernica osigurati analitički okvir za najučestalije vrste horizontalnih suradnji. Okvir se prvenstveno temelji na kriterijima koji pomažu analizirati gospodarski kontekst sporazuma o suradnji. Gospodarski kriteriji kao što su tržišna snaga sudionika i drugi čimbenici vezani uz strukturu tržišta čine ključni element procjene utjecaja na tržište kojeg bi mogla proizvesti suradnja, pa tako i procjene prema članku 81. Imajući u vidu golemu raznovrsnost tipova i kombinacija horizontalne suradnje i tržišnih prilika u kojima se ovi pojavljuju, nemoguće je dati poseban odgovor za svaki mogući scenarij. Postojeći analitički okvir temeljen na gospodarskim kriterijima pomoći će poduzetnicima u procjeni sukladnosti pojedinih sporazuma o suradnji s člankom 81.

8. Smjernice ne samo da zamjenjuju obavijesti iz stavka 5., već također pokrivaju i širi opseg najučestalijih vrsta horizontalnih sporazuma. One dopunjavaju Uredbu o skupnim izuzećima za sporazume o specijalizaciji te Uredbu o skupnim izuzećima za I & R sporazume.

1.2. Područje primjene Smjernica

9. Ove se Smjernice odnose na sporazume ili usklađena djelovanja (dalje u tekstu „sporazumi”) sklopljene između dva ili više poduzetnika koji djeluju na istoj razini (razinama) tržišta, npr. na istoj razini proizvodnje ili distribucije. U tom smislu fokus je na suradnji između tržišnih natjecatelja. Pojam „tržišni natjecatelji” u ovim se Smjernicama odnosi i na stvarne (8) i na potencijalne (9) tržišne natjecatelje.

10. Smjernice u pitanju se, međutim, ne odnose na sve moguće horizontalne sporazume. One se odnose samo na one vrste suradnje koje potencijalno mogu stvoriti povećane prihode, naročito sporazume o I & R, proizvodnji, nabavi, komercijalizaciji, standardizaciji i sporazume o zaštiti okoliša. Druge vrste horizontalnih sporazuma između tržišnih natjecatelja, poput sporazuma o razmjeni podataka ili o manjinskom udjelničarstvu, moraju se razmatrati odvojeno.

11. Sporazumi koje sklope poduzetnici koji djeluju na različitim razinama proizvodnog ili distribucijskog lanca, odnosno vertikalni sporazumi, načelno su isključeni iz područja primjene ovih Smjernica i na njih se primjenjuje Uredba Komisije (EZ) br. 2790/1999 (10) („Uredba o skupnim izuzećima za vertikalna ograničenja”) i Smjernice o vertikalnim ograničenjima (11). Međutim, ako su vertikalni sporazumi, npr. sporazumi o distribuciji, sklopljeni između tržišnih natjecatelja, učinci sporazuma na tržište, kao i potencijalni problemi tržišnog natjecanja, mogu biti slični horizontalnim sporazumima. Takvi se sporazumi, stoga, moraju procjenjivati u skladu s načelima iz ovih Smjernica. Time se ne isključuje dodatna primjena Smjernica o vertikalnim ograničenjima na te sporazume kako bi se procijenila vertikalna ograničenja koje takvi sporazumi sadržavaju (12).

12. Sporazumi mogu kombinirati različite stupnjeve suradnje, primjerice I & R i proizvodnju rezultata koji iz toga proizađu. Osim ako nisu u području primjene Uredbe Vijeća (EEZ) br. 4064/89 od 21. prosinca 1989. o kontroli koncentracija između poduzetnika (13), izmijenjenoj Uredbom (EZ) br. 1310/97 (14) („Uredba o koncentracijama”), takvi su sporazumi u području primjene ovih Smjernica. Središnja značajka suradnje određuje koji će se odjeljak ovih Smjernica primijeniti na sporazum u pitanju. Pri određivanju središnje značajke naročito se u obzir uzimaju dva faktora: prvo, početna točka suradnje, i drugo, stupanj integracije različitih funkcija koje se kombiniraju. Suradnja koja uključuje i I & R i zajedničku proizvodnju rezultata bit će, stoga, obično podvedena pod odjeljak „Sporazumi o istraživanjima i razvoju”, jer će do zajedničke proizvodnje doći jedino ako su zajednički I & R bili uspješni. Tu se podrazumijeva kako su rezultati zajedničkog I & R bili odlučujući za proizvodnju. Sporazum o I & R potrebno je, stoga, promatrati kao početnu točku suradnje. Takva procjena bi se izmijenila ako bi sporazum predvidio punu integraciju na području proizvodnje i samo djelomičnu integraciju na području nekih I & R aktivnosti. U tom slučaju mogući protukonkurentni učinci i gospodarske prednosti suradnje velikim bi se dijelom odnosili na zajedničku proizvodnju te bi se sporazum stoga preispitivao u skladu s načelima iz odjeljka „Sporazumi o proizvodnji”. Složeniji sporazumi poput strateških savezništava koji kombiniraju brojna područja i instrumente suradnje na različite načine nisu u području primjene ovih Smjernica. Procjena svakog pojedinačnog područja suradnje unutar takvog savezništva mogla bi se napraviti uz pomoć odgovarajućih poglavlja ovih Smjernica. Međutim, složeni se sporazumi moraju također analizirati u njihovoj ukupnosti. Kako savezništvo može sadržavati i kombinirati razna područja, nemoguće je dati općenite smjernice za tako sveobuhvatnu procjenu. Savezništvo ili drugi oblici suradnje koji prvenstveno izražavaju namjere, nepodobni su za procjenu prema pravilima prava tržišnog natjecanja, dokle god im nedostaje jasno područje primjene.

13. Kriteriji iz ovih Smjernica primjenjuju se na suradnju u pogledu roba i usluga, koji se zajedno smatraju „proizvodima”. Međutim, Smjernice se ne primjenjuju tamo gdje se primjenjuju posebna strukovna pravila, kao u slučaju poljoprivrede, prijevoza ili osiguranja (15). Djelovanja u smislu Uredbe o koncentracijama također nisu predmet ovih Smjernica.

14. Članak 81. primjenjuje se samo na one horizontalne sporazume o suradnji koji mogu utjecati na trgovinu između država članica. Ove Smjernice ne prave razliku u pogledu analize sposobnosti danih sporazuma da utječu na trgovinu. Sljedeća načela o primjenjivosti članka 81. su, stoga, temeljena na pretpostavci da je trgovina između država članica doista ugrožena. Međutim, u praksi se ovo pitanje mora preispitati u svakom pojedinom slučaju.

15. Članak 81. ne primjenjuje se na sporazume od manjeg značaja, jer takvi ne mogu osjetno ograničiti tržišno natjecanje, bilo stvarno ili potencijalno. Ove Smjernice ne dovode u pitanje primjenu postojećih ili budućih obavijesti o sporazumima male vrijednosti (sporazumi de minimis) (16).

16. Procjena prema članku 81., kako je opisano u ovim Smjernicama, ne dovodi u pitanje moguću istovremenu primjenu članka 82. Ugovora na horizontalne sporazume o suradnji. Nadalje, ove Smjernice ne dovode u pitanje tumačenje koje može dati Prvostupanjski sud i Sud EZ u pogledu primjene članka 81. na horizontalne sporazume o suradnji.

1.3. Osnovna načela za procjenu prema članku 81.

1.3.1. Članak 81. stavak 1.

17. Članak 81. stavak 1. primjenjuje se na one horizontalne sporazume o suradnji koji kao cilj ili posljedicu imaju sprječavanje, ograničavanje ili narušavanje tržišnog natjecanja (dalje u tekstu: „ograničavanja tržišnog natjecanja”).

18. U nekim slučajevima priroda suradnje upućuje od samog početka na primjenu članka 81. stavka 1. To je slučaj kod sporazuma koji za svoj cilj imaju ograničenje tržišnog natjecanja putem dogovora o cijenama, ograničavanje outputa te podjele tržišta ili kupaca. Za te se sporazume pretpostavlja da imaju negativne posljedice na tržištu. Stoga nije potrebno ispitivati njihove stvarne posljedice na tržišno natjecanje i na tržište kako bi se utvrdilo da su u području primjene članka 81. stavka 1.

19. Međutim, mnogi horizontalni sporazumi o suradnji nemaju za svoj cilj ograničenje tržišnog natjecanja. Stoga je kod njih potrebna analiza njihovih posljedica. Za potrebe analize nije dovoljno da sporazum ograničava tržišno natjecanje između sudionika. On također mora biti takav da potencijalno utječe na tržišno natjecanje do te razine da je razumno očekivati negativne tržišne posljedice u pogledu cijena, outputa, inovacija ili raznovrsnosti i kvalitete robe i usluga.

20. Je li sporazum u stanju uzrokovati takve negativne posljedice na tržištu ovisi o gospodarskom kontekstu gdje je u obzir potrebno uzeti i prirodu sporazuma i zajedničku tržišnu snagu sudionika, koja pak – zajedno s drugim strukturalnim čimbenicima – određuje sposobnost sporazuma da utječe na sveukupno tržišno natjecanje do tako značajne razine.

Priroda sporazuma

21. Priroda nekog sporazuma povezana je s takvim čimbenicima kao što su područje i ciljevi suradnje, konkurentni odnosi između sudionika te stupanj do kojeg oni kombiniraju svoje aktivnosti. Ovi čimbenici ukazuju na vjerojatnost da će sudionici koordinirati svoje ponašanje na tržištu.

22. Kod nekih vrsta sporazuma, primjerice većina I & R sporazuma, ili suradnja na određivanju standarda ili unapređenju zaštite okoliša, manje je vjerojatno da će sadržavati ograničenja u pogledu cijena ili outputa. Ako takve vrste sporazuma uopće imaju negativnih posljedica, najčešće je riječ o posljedicama na inovacije ili raznovrsnost proizvoda. Također se mogu javiti i problemi oko prekluzije.

23. Ostale vrste suradnje poput sporazuma o proizvodnji ili nabavi najčešće uzrokuju određeni stupanj preklapanje (ukupnih) troškova. Ako je taj stupanj značajan, sudionici mogu lako koordinirati cijene i output na tržištu. Značajan stupanj preklapanja troškova može se postići samo pod određenim uvjetima: prvo, područje suradnje, npr. proizvodnja i nabava, mora predstavljati visok udjel u ukupnim troškovima na danom tržištu. Drugo, sudionici moraju u značajnoj mjeri usklađivati svoje aktivnosti na području suradnje. Primjerice, kada se zajednički proizvodi ili nabavlja važan poluproizvod ili velik dio njihovog ukupnog outputa gotovog proizvoda.

Sporazumi koji nisu u području primjene članka 81. stavka 1.

24. Neke kategorije sporazuma nisu u području primjene članka 81. stavka 1. zbog svoje same naravi. To je najčešće slučaj tamo gdje suradnja ne dovodi do koordinacije konkurentnog ponašanja sudionika na tržištu, poput: — suradnja između tržišnih nenatjecatelja, — suradnja između konkurentskih poduzetnika koji ne mogu samostalno izvoditi projekte ili aktivnosti koje proizlaze iz suradnje, — suradnja u pogledu aktivnosti koje ne utječu na mjerodavne parametre tržišnog natjecanja. Ove kategorije sporazuma mogu biti u području primjene članka 81. stavka 1. samo ako uključuju poduzetnike sa značajnom tržišnom snagom (17), i koji mogu vjerojatno utjecati na isključivanje trećih strana.

Sporazumi koji su gotovo uvijek u područje primjene članka 81. stavka 1.

25. Sljedeća kategorija sporazuma od početka se može smatrati da je uobičajena u području primjene članka 81. stavka 1. Odnosi se na sporazume o suradnji koji za svoj cilj imaju ograničenje tržišnog natjecanja pomoću određivanja cijena, ograničavanja outputa ili podjele tržišta ili kupaca. Ova se ograničenja smatraju kao najštetnija jer izravno utječu na rezultat konkurentnog procesa. Određivanje cijena i ograničavanje proizvodnje izravno dovode do toga da kupci plaćaju više cijene ili ih se ne opskrbljuje sa željenim količinama. Podjela tržišta ili kupaca smanjuje izbor koji je kupcima inače dostupan, te stoga također dovodi do viših cijena ili smanjene outputa. Stoga se može pretpostaviti da ova ograničenja imaju negativne posljedice na tržište, pa su kao takvi gotovo uvijek zabranjeni (18).

Sporazumi koji mogu biti u području primjene članka 81. stavka 1.

26. Sporazumi koji ne pripadaju prije navedenim kategorijama zahtijevaju daljnju analizu, kako bi se moglo odlučiti jesu li u području primjene članka 81. stavka 1. Analiza mora uključiti kriterije koji se odnose na tržište, poput položaja sudionika na tržištu i drugih strukturalnih čimbenika.

Tržišna moć i struktura tržišta

27. Početna točka za analizu je položaj sudionika na tržištima na koje utječe suradnja. To određuje hoće li one vjerojatno održati, steći ili uvećati svoju tržišnu moć kroz suradnju, tj. hoće li biti u poziciji prouzročiti negativne posljedice na tržištu u pogledu cijena, outputa, inovacija, raznovrsnosti i kvalitete robe i usluga. Da bi se takve analize provele, mjerodavna tržišta moraju se odrediti koristeći metodologiju iz Obavijesti Komisije o pojmu tržišta (19). Kod posebnih vrsta tržišta, poput tržišta nabave ili tehnoloških tržišta ove će Smjernice osigurati dodatno usmjeravanje.

28. Ako sudionici zajednički drže niski tržišni udjel (20), ograničavajuća posljedica suradnje nije vjerojatna, te se obično ne zahtijeva daljnja analiza. Ako jedan od samo dva sudionika ima beznačajan tržišni udjel, a ne posjeduje niti ikakve bitne resurse, u tom slučaju čak niti visok zajednički tržišni udjel ne ukazuje na ograničavajuće posljedice na tržišno natjecanje na tom tržištu (21). Uzimajući u obzir brojnost vrsti suradnje i različite posljedice koje one na raznim tržištima mogu izazvati, nemoguće je odrediti opći prag za tržišne udjele iznad kojeg bi se pretpostavljalo da postoji značajna tržišna moć pomoću koje bi se mogle izazvati ograničavajuće posljedice.

29. Uz tržišni položaj sudionika i tržišne udjele, kao dodatni čimbenik za procjenu utjecaja suradnje na tržišno natjecanje može se uzeti tržišna koncentriranost, tj. položaj i brojnost tržišnih natjecatelja. Kao jedan od pokazatelja može se uzeti Herfindahl-Hirshmanov indeks („HHI”), koji zbraja kvadrate pojedinačnih tržišnih udjela svih tržišnih natjecatelja (22): HHI ispod 1 000 karakterizira nisku tržišnu koncentraciju, između 1 000 i 1 800 umjerenu, te iznad 1 800 jaku tržišnu koncentraciju. Još jedan mogući pokazatelj bio bi omjer koncentracije poduzetnika-tržišnog lidera, koji zbraja pojedinačne tržišne udjele vodećih tržišnih natjecatelja (23).

30. Ovisno o tržišnom položaju sudionika i koncentriranosti tržišta, i drugi se čimbenici, poput stabilnosti tržišnih udjela kroz duži period, ulazne prepreke i vjerojatnost budućeg ulaska na tržište, izjednačenost moći kupaca/opskrbljivača ili priroda proizvoda (npr. istovrsnost, zrelost), moraju također uzeti u obzir. Gdje je utjecaj na tržišno natjecanje kod inovacija vjerojatan, a ne može se valjano procijeniti na temelju postojećih tržišta, mogu se za potrebe analize tih utjecaja u obzir uzeti posebni čimbenici (vidjeti 2. Poglavlje, I & R sporazumi).

1.3.2. Članak 81. stavak 3.

31. Sporazumi koji su u području primjene članka 81. stavka 1. mogu se izuzeti ako su ispunjeni uvjeti iz članka 81. stavka 3. To je slučaj ako sporazum: — pridonosi poboljšanju proizvodnje ili distribucije proizvoda, ili promiče tehnički ili gospodarski napredak, — osigurava potrošačima primjereno sudjelovanje u koristima koji iz njega proizlaze, te ne — nameće ograničenja koja nisu nužna za postizanje gore navedenih ciljeva — ostavlja mogućnost uklanjanja tržišnog natjecanja u pogledu značajnog dijela proizvoda u pitanju.

Gospodarske koristi

32. Prvi uvjet zahtijeva da sporazum pridonosi poboljšanju proizvodnje ili distribucije proizvoda, ili promiče tehnički ili gospodarski napredak. Kako su ove koristi vezane uz statična ili dinamična djelovanja, može ih se smatrati „gospodarskim koristima”. Gospodarske koristi mogu nadići ograničavajuće posljedice na tržišno natjecanje. Primjerice, suradnja može omogućiti poduzetnicima da nude robe i usluge po nižim cijenama, da one budu bolje kvalitete, ili da brže uvode inovacije. Učinkovitosti najčešće proizlaze iz kombinacije i integracije raznih vještina ili sredstava. Sudionici moraju dokazati da će učinkovitosti proizaći iz suradnje, a ne iz nekih drugih ograničavajućih učinaka (vidjeti u nastavku). Tvrdnje o učinkovitosti moraju biti valjano potkrijepljene. Nagađanja ili uopćene izjave o smanjenju troškova nisu dovoljne.

33. Komisija ne uzima u obzir uštede na troškovima koje proizlaze iz smanjenja outputa, podjele tržišta, ili iz pukog korištenja tržišne snage.

Primjereno sudjelovanje potrošača

34. Gospodarske koristi moraju imati ne samo sudionici, već i potrošači. Općenito, prijenos koristi na potrošače ovisit će o intenzitetu konkurentnosti unutar mjerodavnog tržišta. Konkurentni pritisci obično dovode do toga da se uštede u troškovima prenose dalje u obliku nižih cijena ili tako što poduzetnici stavljaju na tržište nove proizvode što je brže moguće. Stoga, ako se dostatno tržišno natjecanje koje djelotvorno primorava sudionike uspješno održava na tržištu, konkurentni proces će obično osigurati da potrošači dobiju primjeren udjel u gospodarskim koristima.

Nužnost

35. Ograničenje tržišnog natjecanja mora biti nužno za postizanje gospodarskih koristi. Ako je na raspolaganju manje ograničavajućih sredstava za postizanje podjednakih koristi, proklamirana produktivnost ne može opravdati ograničenja tržišnog natjecanja. Jesu li ili nisu pojedinačna ograničenja nužna, ovisi o prilikama na tržištu i o trajanju sporazuma. Primjerice, isključivi ugovori mogu spriječiti sudionika da bude „slijepi” putnik te stoga mogu biti prihvatljivi. Pod određenim okolnostima ne moraju biti nužni i k tome mogu pogoršati ograničavajuću posljedicu.

Održanje tržišnog natjecanja

36. Posljednji kriterij – onaj o održanju tržišnog natjecanja u pogledu pretežnog dijela proizvoda u pitanju - povezan je s pitanjem vladajućeg položaja. Kada je poduzetnik kao posljedica sudjelovanja u horizontalnom sporazumu u vladajućem položaju, ili će doći u vladajući položaj, sporazum koji proizvodi protukonkurentne posljedice u smislu članka 81. u načelu se ne može izuzeti.

Uredbe o skupnim izuzećima za I & R i specijalizaciju

37. Pod određenim okolnostima može se smatrati da su za neke kategorije sporazuma ispunjeni kriteriji iz članka 81. stavka 3. To je naročito slučaj kod sporazuma o I & R i sporazuma o proizvodnji, gdje kombinacija međusobno nadopunjavajućih vještina ili sredstava može biti izvor značajnih prednosti. Ove se Smjernice smatraju dopunama Uredbi o skupnim izuzećima za I & R i specijalizaciju. Te uredbe o skupnim izuzećima izuzimaju najučestalije oblike sporazuma na području proizvodnje/specijalizacije do tržišnog udjela od 20 % i na području I & R do tržišnog udjela od 25 %, ako ti sporazumi ispunjavaju uvjete za primjenu skupnog izuzeća, i ne sadržavaju apsolutno zabranjena ograničenja („crne odredbe”) koja čine skupna ograničenja neprimjenjivima. Uredbe o skupnim izuzećima ne predviđaju ništavost apsolutno zabranjenih ograničenja. Ako sporazum sadržava jedno ili više apsolutno zabranjeno ograničenje, pogodnost iz Uredbe o skupnom izuzeću gubi se za sporazum u cjelini.

1.4. Struktura narednih poglavlja o vrstama suradnje

38. Ove Smjernice podijeljene su na poglavlja koja se odnose na određene vrste sporazuma. Svako je poglavlje ustrojeno u skladu s analitičkim okvirom iz točke 1.3. Posebne Smjernice o definiciji mjerodavnog tržišta daju se gdje je to potrebno (npr. na području I & R, ili u vezi s tržištem nabave).

2. SPORAZUMI O ISTRAŽIVANJU I RAZVOJU

2.1. Pojam

39. Sporazumi o I & R mogu se razlikovati po svojoj formi i području primjene. Raspon se kreće od izdvajanja određenih aktivnosti I & R, pa sve do zajedničkog unapređivanja postojećih tehnologija, ili pak do suradnje u pogledu istraživanja, razvoja i oglašavanja potpuno novih proizvoda. Ovi sporazumi mogu biti u obliku sporazuma o suradnji, ili u obliku zajedničke kontrole nad nekim društvom. Ovo se poglavlje primjenjuje na sve oblike sporazuma o I & R, uključivo i s njima povezane sporazume o proizvodnji ili komercijalizaciji rezultata I & R, ako je njihovo težište na I & R, s iznimkom spajanja društava i zajedničkih pothvata u smislu Uredbe o koncentracijama.

40. Suradnja u I & R može smanjiti dvostruke, nepotrebne troškove, može dovesti do značajne međusobne oplodnje ideja i iskustava, te na taj način postići brži razvoj proizvoda i tehnologija, no što bi to inače bio slučaj. Kao opće pravilo, suradnja I & R suradnja vodi povećanju ukupnih aktivnosti I & R.

41. Mali i srednji poduzetnici (MSP) tvore dinamičnu i raznovrsnu zajednicu suočenu s mnogim izazovima, među kojima je i rastuća potražnja velikih poduzetnika, za koje MSP često rade kao podizvođači. U sektorima koji su intenzivni u I & R, brzorastući MSP-i, češće nazivani novoosnovana poduzeća („start-up companies”), također streme tomu da postanu lideri na brzo razvijajućim tržištima. Kako bi se nosili s takvim izazovima i ostali konkurentni, MSP-i moraju neprekidno uvoditi nove proizvode. Kroz suradnju I & R, veća je vjerojatnost da će ukupni I & R MSP-ova porasti, te da će oni biti u mogućnosti učinkovitije se natjecati s jačim igračima na tržištu.

42. Pod određenim okolnostima, međutim, sporazumi I & R mogu prouzročiti probleme u tržišnom natjecanju poput ograničavajućih učinaka na cijene, output, inovacije, te na raznolikost i kvalitetu proizvoda.

2.2. Mjerodavna tržišta

43. Ključ za definiranje mjerodavnog tržišta kod procjene učinaka sporazuma I & R je prepoznavanje onih proizvoda, tehnologija ili napora u I & R koje će predstavljati konkurentno ograničenje prema sudionicima. Na jednom kraju spektra mogućih situacija, inovacija može rezultirati proizvodom (ili tehnologijom) koji se natječe na postojećem proizvodnom (ili tehnološkom) tržištu. To je slučaj s I & R usmjerenima na mala unapređenja ili razlike, poput novog modela nekog proizvoda. Pritom, mogući se učinci odnose na tržišta za već postojeće proizvode. Na drugom kraju, inovacija može rezultirati potpuno novim proizvodom koji sam za sebe čini novo tržište (npr. novo cjepivo za do tada neizlječive bolesti). U takvom slučaju, postojeća tržišta su mjerodavna samo ako su na neki način povezana s dotičnom inovacijom. Posljedično, i ako to bude moguće, potrebno je procijeniti učinke koje je suradnja imala na inovaciju. Međutim, većina će se slučajeva vjerojatno odnositi na situacije smještene između ovih dviju krajnosti, tj. na situacije gdje inovativni napori mogu proizvesti proizvode (ili tehnologije) koji, vremenom, zamjenjuju one postojeće (npr. CD-i koji su zamijenili vinilne ploče). Pomna analiza takvih situacija može obuhvatiti kako postojeća tržišta, tako i utjecaj sporazuma na inovacije.

Postojeća tržišta

(a) Tržišta proizvoda

44. Kada se suradnja odnosi na I & R za unapređenje postojećih proizvoda, ti isti postojeći proizvodi, zajedno s najbližim zamjenjivim proizvodima, čine mjerodavno tržište na koje se odnosi suradnja (24).

45. Ako napori I & R imaju za cilj značajnije izmijeniti postojeći proizvod, ili čak novi proizvod koji bi zamijenio postojeći, zamjena postojećim proizvodom može biti manjkava ili dugoročna. Posljedično, stari i potencijalno novi proizvodi vjerojatno neće pripadati istom mjerodavnom tržištu. Tome usprkos, u obzir se može uzeti tržište za postojeće proizvode, ako će sjedinjavanje napora za I & R vjerojatno dovesti do usklađenog ponašanja sudionika, kao opskrbljivača postojećim proizvodima. Iskorištavanje tržišne snage na postojećem tržištu je međutim moguće samo ako sudionici zajedno drže jake položaje u pogledu kako tržišta postojećeg proizvoda, tako i napora za I & R.

46. Ako se I & R odnosi na bitan dio konačnog proizvoda, za procjenu neće biti mjerodavno samo tržište tog sastavnog dijela, već i postojeće tržište konačnog proizvoda. Primjerice, ako proizvođači automobila surađuju na I & R u pogledu nove vrste motora, takva suradnja može utjecati na tržište automobila. S druge strane, tržište za konačne proizvode biti će jedino mjerodavno za procjenu ako je sastavni dio na koji I & R cilja, tehnički ili gospodarski, ključni element za te konačne proizvode, te ako su sudionici iz sporazuma o I & R pravi tržišni natjecatelji u pogledu konačnih proizvoda.

(b) Tržišta tehnologija

47. Suradnja u I & R može se, uz proizvode, odnositi također i na tehnologije. Kada su prava intelektualnog vlasništva tržišno odvojena od proizvoda na koje se odnose, također je potrebno odrediti i mjerodavno tehnološko tržište. Tržišta tehnologija sastoje se od licenciranog intelektualnog vlasništva i njemu bliskih zamjena, tj. drugih tehnologija koje bi korisnici usluga mogli upotrijebiti kao zamjenske.

48. Metodologija za definiranje tržišta tehnologija prati jednaka načela kao i pojam tržišta proizvoda (25). Počevši od tehnologije kojom sudionici trguju, potrebno je utvrditi takve druge tehnologije na koje bi se korisnici usluga mogli prebaciti kao odgovor na malo, ali stalno povećanje relativnih cijena. Kada se utvrde te tehnologije, mogu se izračunati tržišni udjeli tako što će se podijeliti prihod od licenciranja koji su ostvarile sudionici s ukupnim prihodom od licenciranja svih prodavatelja zamjenskih tehnologija.

49. Položaj sudionika na tržištu postojećih tehnologija mjerodavan je kriterij za procjenu kada se suradnja na području I & R tiče značajnog unapređenja postojećih tehnologija ili na nove tehnologije koje će izgledno zamijeniti postojeću tehnologiju. Tržišni udjel sudionika može se, međutim, uzeti samo kao početna točka za ovu analizu. Kod tehnoloških tržišta poseban je naglasak potrebno staviti na potencijalno tržišno natjecanje. Ako su poduzetnici, koji trenutno ne licenciraju svoju tehnologiju, potencijalni sudionici koji ulaze na tehnološko tržište, oni bi time mogli ograničiti sposobnost sudionika da povećaju cijene za svoju tehnologiju (vidjeti primjer 3. u nastavku).

Tržišno natjecanje u inovacijama (napori I & R)

50. Suradnja u I & R ne mora (samo) utjecati na tržišno natjecanje na postojećim tržištima, već i na tržišno natjecanje u inovacijama. To je slučaj kada se suradnja odnosi na razvoj novih proizvoda/tehnologija koji će, ako se probiju na tržište jednog dana zamijeniti postojeće proizvode, ili će, ako se razvijaju za novu uporabu stvoriti potpuno novu potražnju, a neće zamijeniti postojeće proizvode. Posljedice na tržišno natjecanje u inovacijama vrlo su bitne u ovim situacijama, ali se u nekim slučajevima ne mogu dovoljno procijeniti analizom stvarnih ili potencijalnih tržišnih natjecatelja na postojećim tržištima proizvoda/tehnologija. S tim u vezi mogu se razlikovati dva scenarija, ovisno o prirodi procesa inovacije u nekoj industriji.

51. U prvom scenariju, koji je prisutan primjerice u farmaceutskoj industriji, proces inovacije tako je postavljen da je već u njegovoj ranoj fazi moguće utvrditi polove za I & R. Polovi I & R jesu napori I & R usmjereni prema nekom novom proizvodu ili tehnologiji, te zamjene za taj I & R: tj. I & R usmjeren na razvoj zamjenskih proizvoda ili tehnologija za one koji su razvijeni suradnjom u pitanju te koji imaju usporediv pristup izvorima, kao i sličan vremenski raspored. U ovom slučaju moguća je analiza, ali ako u razdoblju nakon sporazuma preostane dovoljan broj polova I & R. Polazna točka analize bit će I & R sudionika. Zatim, potrebno je utvrditi vjerodostojne polove za I & R. Kako bi se utvrdila vjerodostojnost polova, u obzir je potrebno uzeti sljedeće: prirodu, djelokrug i veličinu mogućih drugih napora I & R, njihov pristup financijskim i ljudskim resursima, znanje i iskustvo/patenti ili druga posebna sredstva, kao i vremenski raspored i njihova sposobnost iskorištavanja mogućih rezultata. Pol I & R nije vjerodostojan tržišni natjecatelj ako ga se ne može gledati kao zamjenu za napore I & R sudionika po pitanju, primjerice, pristupa izvorima ili vremenskog rasporeda.

52. U drugom scenariju, inovacijski napori u nekoj industriji nisu dovoljno jasno postavljeni da bi omogućili utvrđivanje polova I & R. U takvoj situaciji, Komisija, osim u izvanrednim okolnostima, neće pokušavati procijeniti utjecaj suradnje u I & R na inovativnost, ali će ograničiti svoju procjenu na ona tržišta proizvoda ili tehnologije koja su povezana dotičnom suradnjom u I & R.

Izračun tržišnih udjela

53. Izračun tržišnih udjela, kako za potrebe Uredbe o skupnom izuzeću za sporazume o I & R, tako i za potrebe ovih Smjernica, mora odražavati razliku između postojećih tržišta i tržišnog natjecanja u inovacijama. Na početku suradnje, polazna točka je tržište onih proizvoda koji su podobni za daljnje unapređenje, ili pak za zamjenu onim proizvodima pod razvojem. Ako sporazum o I & R cilja samo na unapređenje ili poboljšanje postojećih proizvoda, onda mjerodavno tržište uključuje one proizvode na koje se I & R odnosi. Tržišni udjeli mogu se tu izračunati na temelju vrijednosti prodaje postojećih proizvoda. Ako pak I & R cilja na zamjenu postojećih proizvoda, novi će proizvod ako bude uspješan postati zamjena za postojeće proizvode. Kako bi se procijenila konkurentna pozicija sudionika, i tu je moguće izračunati tržišne udjele na temelju vrijednosti prodaje postojećih proizvoda. Posljedično, Uredba o skupnom izuzeću za sporazume o I & R temelji svoja izuzeća u navedenim slučajevima na tržišnim udjelima na „mjerodavnom tržištu za proizvode koji su pogodni za poboljšanja ili zamjenu ugovorenim proizvodima”. Da bi se primijenilo automatsko izuzeće, ovaj tržišni udjel ne smije prelaziti 25 % (26).

54. Ako I & R ima za cilj razviti proizvod koji će predstavljati potpuno novu potražnju, tržišni udjeli koji bi se temeljili na prodaji ne bi se mogli izračunati. U tom je slučaju moguća samo analiza posljedica sporazuma na tržišno natjecanje u inovacijama. Posljedično, Uredba o skupnom izuzeću za sporazume o I & R izuzima ove sporazume bez obzira na razdoblje od sedam godina od prvog stavljanja proizvoda na tržište (27). Međutim, pogodnost izuzimanja može se povući ako bi sporazum prijetio ukinuti tržišno natjecanje u inovacijama (28). Po proteku razdoblja od sedam godina, tržišni udio može se izračunati na temelju vrijednosti prodaje, te se onda za tržišni udjel primjenjuje prag od 25 % (29).

2.3. Procjena u skladu s člankom 81. stavkom 1.

2.3.1. Priroda sporazuma

2.3.1.1. Sporazumi koji nisu u području primjene članka 81. stavka 1.

55. Većina sporazuma o I & R nije u području primjene članka 81. stavka 1. Kao prvo, to se može reći za sporazume koji se odnose na suradnju u I & R na teoretskoj razini, a koji su još daleko od iskorištavanja potencijalnih rezultata.

56. Nadalje, I & R suradnja između tržišnih nenatjecatelja uglavnom ne ograničava tržišno natjecanje (30). Konkurentski odnos između sudionika moraju se analizirati u smislu postojećeg tržišta i/ili inovacije na koje suradnja utječe. Ako sudionici nisu u mogućnosti provoditi neovisno potrebna I & R, onda niti ne postoji tržišno natjecanje koje se može ograničiti. To se može primijeniti npr. kod poduzetnika koji zajedno koriste komplementarne vještine, tehnologije i druga sredstva. Pitanje potencijalnog tržišnog natjecanja mora se procijeniti na stvarnim temeljima. Primjerice, sudionici se ne mogu odrediti kao potencijalni tržišni natjecatelji samo zato što im suradnja omogućuje provođenje djelatnosti I & R. Odlučno je pitanje ima li svaki sudionik zasebno dovoljno potencijala u pogledu imovine, znanja i iskustva i drugih sredstava.

57. Suradnja u I & R u smislu izdvajanja prethodno zadržavanih I & R često se provodi putem specijaliziranih poduzetnika, istraživačkih instituta ili sveučilišnih tijela koja nisu aktivna u iskorištavanju postignutih rezultata. Obično se takvi sporazumi kombiniraju s prijenosom znanja i iskustva i/ili s klauzulom isključivosti u pribavljanju mogućih rezultata. Zbog komplementarne prirode odnosa ugovornih strana u ovakvim slučajevima, članak 81. stavak 1. se ne primjenjuje.

58. Suradnja u I & R koja ne uključuje zajedničko iskorištavanje mogućih rezultata kroz licenciranje, proizvodnju i/ili trgovinu rijetko je u području primjene članka 81. stavka 1. Takvi „čisti” sporazumi o I & R mogu prouzročiti probleme u tržišnom natjecanju samo ako je značajno smanjeno tržišno natjecanje u pogledu inovacija.

2.3.1.2. Sporazumi koji su gotovo uvijek u području primjene članka 81. stavka 1.

59. Ako stvarni predmet sporazuma nije I & R, već stvaranje prikrivenog kartela, tj. inače zabranjenog utvrđivanja cijena, ograničenja outputa ili podjela tržišta, taj će sporazum biti u području primjene članka 81. stavka 1. Međutim, sporazum o I & R koji među ostalim predviđa i zajedničko iskorištavanje mogućih budućih rezultata, samim time nije nužno i ograničavajući za tržišno natjecanje.

2.3.1.3. Sporazumi koji mogu biti u području primjene članka 81. stavka 1.

60. Sporazumi o I & R koji se ne mogu od samog početka okarakterizirati kao sigurno neograničavajući, mogu biti u području primjene članka 81. stavka 1 (31). i moraju se analizirati u svom gospodarskom kontekstu. To se primjenjuje na suradnju u I & R dogovorenu na razini bliskoj samom uvođenju proizvoda na tržište, i koja je dogovorena između poduzetnika koji su tržišni natjecatelji bilo na postojećim tržištima proizvoda/tehnologije, bilo na tržištima inovacija.

2.3.2. Tržišna moć i tržišne strukture

61. Suradnja u I & R može izazvati negativne tržišne posljedice na tri načina: prvo, može ograničiti inovacije; drugo, može prouzročiti usklađena ponašanja sudionika na postojećim tržištima; i treće, mogu se javiti problemi oko davanja pristupa u stadiju iskorištavanja mogućih rezultata. Međutim, ove vrste negativnih tržišnih posljedica vjerojatno će se pojaviti samo ako sudionici suradnje imaju značajnu moć na postojećim tržištima, te ako je tržišno natjecanje u pogledu inovacija značajno smanjeno. Bez dovoljne tržišne snage nema niti poticaja za usklađenim ponašanjem na postojećim tržištima, odnosno smanjenjem ili usporavanjem inovacija. Problemi oko davanja pristupa mogu se pojaviti samo u smislu suradnje gdje najmanje jedan poduzetnik posjeduje značajnu tržišnu moć u pogledu ključne tehnologije i isključivog iskorištavanja rezultata.

62. Ne postoji apsolutni prag za tržišne udjele koji bi ukazivao da sporazum o I & R stvara određenu razinu tržišne snage, te da je na taj način u području primjene članka 81. stavka 1. Međutim, sporazumi o I & R izuzimaju se od primjene navedenog članka ako su sklopljeni između poduzetnika čiji zajednički tržišni udjel ne prelazi 25 %, te ako su ispunjeni i drugi uvjeti potrebni za primjenu Uredbe o skupnom izuzeću za sporazume o I & R. Stoga, za većinu sporazuma o I & R, ograničavajući se učinci moraju analizirati samo ako zajednički tržišni udjel sudionika prelazi 25 %.

63. Sporazumi koji nisu u području primjene Uredbe o skupnom izuzeću za sporazume o I & R zbog jače tržišne pozicije sudionika, nisu nužno i ograničavajući za tržišno natjecanje. Međutim, što je jača zajednička pozicija sudionika na postojećim tržištima, te što su veća ograničenja tržišnog natjecanja u inovacijama, to je vjerojatnija primjena članka 81. stavka 1. i procjena zahtijeva detaljniju analizu.

64. Ako je I & R usmjereno na poboljšanje ili oplemenjivanje postojećih proizvoda/tehnologija, neke moguće posljedice mogle bi utjecati na mjerodavno tržište za te proizvode/tehnologije. Posljedice na cijene, output i/ili inovacije na postojećim tržištima su međutim vjerojatni samo ako sudionici posjeduju jak tržišni položaj, ulazak na tržište je inače težak, a ustanovljeno je i nekoliko drugih inovacijskih aktivnosti. Nadalje, ako se I & R odnosi samo na relativno manji input krajnjeg proizvoda, učinci na tržišno natjecanje u pogledu tih krajnjih proizvoda su, ako su ovi postojani, vrlo ograničeni. Općenito, mora se praviti razlika između čistih sporazuma o I & R, i onih sveobuhvatnih suradnji koje uključuju različite faze iskorištavanja rezultata (tj. licenciranje, proizvodnja, marketing). Kako je prethodno već navedeno, na čiste se sporazume o I & R vrlo rijetko primjenjuje članak 81. stavak 1. To posebno vrijedi za I & R usmjerene k ograničenom poboljšanju postojećih proizvoda/tehnologija. Ako dakle, u takvom slučaju, suradnja u I & R uključuje i zajedničko iskorištavanje samo u smislu licenciranja, ograničavajući učinci poput sprječavanja pristupa nisu baš izgledni. Ako je međutim uključena zajednička proizvodnja i/ili trgovina neznatno poboljšanog proizvoda/tehnologije, suradnja se mora pobliže ispitati. Kao prvo, negativni učinci u pogledu cijena ili outputa puno su izgledniji ako su u sporazum uključeni jaki tržišni natjecatelji. Kao drugo, takva suradnja može se po svojim karakteristikama približiti sporazumu o proizvodnji, jer aktivnosti I & R činjenično više ne moraju predstavljati okosnicu takve suradnje.

65. Ako je I & R usmjeren na potpuno novi proizvod (ili tehnologiju) koje će stvoriti svoje novo zasebno tržište, malo su vjerojatni učinci na cijene i obujam outputa na postojećim tržištima. Analiza se tu mora usredotočiti na moguća ograničenja u inovacijama u pogledu, primjerice, kvalitete i raznovrsnosti budućih proizvoda/tehnologija te na brzinu daljnjih inovacija. Takvi ograničavajući učinci mogu se pojaviti kada dva ili više poduzetnika, od samo nekoliko, uključenih u razvoj novog proizvoda, započnu suradnju u fazi gdje je svaki od njih samostalno bliži predstavljanju novog proizvoda. U takvom slučaju, čak i čisti sporazumi o I & R mogu ograničavati inovacije. Međutim uzevši općenito, suradnja o I & R u pogledu posve novog proizvoda je pozitivna u smislu konkurentnosti. Tomu je većinom tako i kad je u suradnju uključeno i zajedničko iskorištavanje rezultata, pa čak i zajednička trgovina. Doista, pitanje zajedničkog iskorištavanja je u ovim situacijama jedino bitno gdje ulogu ima isključivanje od pristupa ključnim tehnologijama. Ti se problemi, međutim, neće pojaviti ako sudionici omoguće davanje licence trećim stranama.

66. Većina sporazuma o I & R pozicionirat će se negdje između dviju prije opisanih situacija. Stoga mogu djelovati i na inovacije, te imati posljedice po postojeća tržišta. Posljedično, za procjenu mogu biti važni i postojeće tržište i posljedica na inovacije, uzimajući u obzir i zajednički tržišni položaj sudionika, razmjere koncentracije, brojnost sudionika na tržištu i uvjete za ulazak na tržište. U nekim slučajevima može doći do ograničavajućih učinaka na cijene i obujam outputa na postojećem tržištima te negativnih učinaka na inovacije u smislu usporavanja tempa razvoja. Primjerice, ako značajni tržišni natjecatelji na nekom postojećem tržištu tehnologije surađuju na razvoju nove tehnologije koja će jednog dana zamijeniti postojeće proizvode, takva će suradnja vrlo vjerojatno imati ograničavajuće učinke ako sudionici posjeduju značajnu tržišnu moć na postojećem tržištu (što će im dati poticaj da ju onda i iskoriste), te također i jaku poziciju u pogledu I & R. Do sličnog učinka može doći ako veliki igrač na postojećem tržištu surađuje s puno manjim ili čak samo potencijalnim tržišnim natjecateljem koji upravo mora ući na tržište s novim proizvodom/tehnologijom, što bi moglo ugroziti pozicije onog prvog.

67. Sporazumi također mogu ostati izvan područja primjene skupnog izuzeća bez obzira na tržišnu moć sudionika. To se primjenjuje primjerice kod sporazuma koji sudioniku ograničavaju pristup rezultatima rada, iz razloga što isti, kao opće pravilo, ne promiču tehnički i gospodarski napredak širenjem tehničkog znanja između sudionika (32). Skupno izuzeće predviđa posebno izuzeće od ovog općeg pravila, a odnosi se na sveučilišna tijela, istraživačke institute ili specijalizirane poduzetnike koji pružaju I & R kao svoju uslugu i nisu aktivni u industrijskom iskorištavanju rezultata istraživanja i razvoja (33). Ipak, potrebno je napomenuti kako sporazumi koji sadrže isključiva prava pristupa mogu, kada i ako su u području primjene članka 81. stavka 1., imati koristi od izuzeća iz članka 81. stavka 3., a naročito gdje je isključivo pravo pristupa gospodarski neophodno u pogledu tržišta, rizika i potrebne investicijske skale, a da bi se iskorištavali rezultati istraživanja i razvoja.

2.4. Procjena u skladu s člankom 81. stavkom 3.

2.4.1. Gospodarske koristi

68. Većina sporazuma o I & R – uključivali oni ili ne i zajedničko iskorištavanje mogućih rezultata – donose određene gospodarske koristi u smislu uštede troškova i međusobne razmjene ideja i iskustava, što u konačnici rezultira u poboljšanom ili pak potpuno novom proizvodu, odnosno tehnologiji, koji se razvijaju puno brže nego što bi to inače bio slučaj. Pod ovim uvjetima, čini se razumnim pružiti izuzeće od primjene članka 81. stavka 3. za takve sporazume koji rezultiraju ograničavanjem tržišnog natjecanja do ispod postavljenih granica tržišnih udjela, ako se pretpostavlja da će pozitivne posljedice sporazuma o istraživanjima i razvoju nadići negativne posljedice na tržišno natjecanje. Stoga, Uredba o skupnim izuzećima za sporazume o I & R izuzima one sporazume o I & R koji ispunjavaju određene uvjete (vidjeti članak 3.), te koji ne sadrže apsolutne zabrane ograničenja (vidjeti članak 5.), pod uvjetom da zajednički tržišni udjel sudionika na odnosnom postojećem tržištu ne prelazi 25 %.

69. Ako je suradnjom došlo do stvaranja ili uvećanja znatne tržišne snage, sudionici moraju dokazati značajne koristi koje proizlaze iz provođenja I & R, brže predstavljanje novih proizvoda/tehnologija ili druge koristi.

2.4.2. Nužnost

70. Sporazum o I & R ne može se izuzeti ako nameće ograničenja koja nisu nužna za postignuće gore navedenih koristi. Pojedinačne klauzule navedene u članku 5. Uredbe o skupnom izuzeću za sporazume o I & R u većini će slučajeva učiniti izuzeće, kao i pojedinačnu procjenu, nemogućim, pa se iste mogu smatrati dobrim pokazateljem ograničenja koja nisu nužna za suradnju.

2.4.3. Održanje tržišnog natjecanja

71. Nikakvo izuzeće nije moguće ako je sudionicima pružena mogućnost isključenja tržišnog natjecanja u pogledu značajnog dijela odnosnog proizvoda (ili tehnologije). Kada kao posljedica sporazuma o I & R, poduzetnik je došao ili bi mogao doći u vladajući položaj bilo na postojećem tržištu, bilo u pogledu inovacija, takav sporazum koji proizvodi nekonkurentske posljedice u smislu članka 81. načelno se ne može izuzeti. Kod inovacija to će, primjerice, biti slučaj kad sporazum povezuje jedina dva postojeća pola istraživanja.

Razdoblje procjene i trajanje izuzeća

72. Sporazumi o I & R koji se protežu na zajedničku proizvodnju i trgovinu novih proizvoda/tehnologija zahtijevaju naročitu pažnju u pogledu vremena kada se procjena vrši.

73. Na početku suradnje za I & R, njezin uspjeh kao i faktori poput budućeg tržišnog položaja sudionika ili razvoja budućeg tržišta proizvoda ili tehnologije često u tom trenutku nisu poznati. Posljedično, procjena u trenutku kada je suradnja tek započela je ograničena na (tada) postojeća tržišta proizvoda ili tehnologija i/ili tržišta inovacija, kako su opisana u ovom poglavlju. Ako, na temelju ovih analiza, nije vjerojatno da će se ukloniti tržišno natjecanje, sporazum o I & R može se okoristiti izuzećem. Ono će obično pokriti trajanje faze za I & R kao i dodatne faze potrebne za predstavljanje proizvoda i upoznavanje tržišta s njim, u onoj mjeri koliko se to odnosi na zajedničku proizvodnju i trgovinu zajedničkog rezultata. Razlog za ovu dodatnu fazu izuzeća je taj što će prvi poduzetnici koji uđu na tržište s novim proizvodom/tehnologijom često držati vrlo visoke početne tržišne udjele, a uspješan I & R je također često nagrađen i zaštitom intelektualnog vlasništva. Jak tržišni položaj zahvaljujući „prednosti prvog pristupa” ne može se obično smatrati uklanjanjem tržišnog natjecanja. Stoga, skupno izuzeće obuhvaća sporazume o I & R u dodatnom razdoblju od sedam godina (tj. nakon faze za I & R) bez obzira održavaju li sudionici sa svojim novim proizvodima/tehnologijama visok udjel kroz cijelo to razdoblje ili ne. To se također primjenjuje na pojedinačnu procjenu onih slučajeva koji su izvan primjene skupnog izuzeća, pod uvjetom da su kriteriji iz članka 81. stavka 3. u pogledu ostalih aspekata sporazuma ispunjeni. Navedeno ne isključuje mogućnost da se i nakon razdoblja od sedam godina ispune kriteriji iz članka 81. stavka 3. ako se dokaže kako je to bilo najmanje razdoblje nužno za primjeren povrat uloženih sredstava.

74. Ako je nova procjena suradnje u I&R napravljena nakon proteka tog razdoblja – primjerice povodom nečije pritužbe – analiza se mora temeljiti na (tada) postojećoj situaciji na tržištu. Skupno se izuzeće i nadalje primjenjuje ako udjeli sudionika na (tada) mjerodavnom tržištu ne prelaze 25 %. Slično, članak 81. stavak 3. i dalje se primjenjuje na sporazume o I & R na koje se ne primjenjuje skupno izuzeće, pod uvjetom da su ispunjeni kriteriji za izuzeće.

2.5. Primjeri

75. Prvi primjer

Situacija: Na europskom tržištu proizvodnje postojećih elektroničkih komponenti djeluju dva veća poduzetnika: A (30 %) i B (30 %). Oba poduzetnika izvršila su značajna ulaganja u I & R koja su nužna za razvoj minijaturnih elektroničkih komponenti, te su razvile i prve prototipove istih. Sada se sporazume kako će ujediniti svoje napore u I & R tako što će osnovati zajednički pothvat radi dovršetka I & R i proizvoditi komponente, koje će pak prodavati nazad društvima-majkama, a koje će one zasebno na kraju komercijalizirati. Ostatak tržišta drže mali poduzetnici bez dovoljnih resursa za poduzimanje nužnih ulaganja.

Analiza: Minijaturne elektroničke komponente, iako će se vjerojatno natjecati s postojećim komponentama na nekim područjima, su u osnovi nova tehnologija, i analiza mora krenuti od polova za istraživanje tog budućeg tržišta. Ako će se zajednički pothvat nastaviti, tada će ostati samo jedan pravac prema namjeravanoj tehnologiji proizvodnje, te s obzirom na to potrebno je pretpostaviti da su A i B mogli doći na tržište samostalno s različitim proizvodima. Iako bi sporazum mogao imati tu prednost tako što bi se znatno brže omogućila nova tehnologija, on također ograničava raznovrsnost i stvara preklapanje troškova između sudionika. Nadalje, u obzir se mora uzeti i mogućnost stranaka da iskoriste svoj jaki položaj na postojećem tržištu. Kako se ne susreću s tržišnim natjecanjem na razini I & R, njihova se nastojanja za nastavljanjem unapređivanja novih tehnologija ubrzanim tempom mogu posve izgubiti. Iako se neka od ovih pitanja mogu riješiti na način da se zahtijeva od sudionika da licenciraju ključna znanja o proizvodnji minijaturnih komponenti trećim stranama po razumnim uvjetima, često neće biti moguće riješiti sva pitanja i ispuniti sve uvjete potrebne za izuzeće.

76. Drugi primjer

Situacija: Mali poduzetnik koji se bavi istraživanjem A, koji nema vlastitu tržišnu organizaciju, otkrio je i patentirao farmaceutsku supstancu temeljenu na novoj tehnologiji koja će revolucionizirati liječenje nekih bolesti. Poduzetnik A sklapa sporazum o I & R s velikim farmaceutskim proizvođačem B koji proizvodi lijekove koji su do sada bili korišteni pri liječenju tih bolesti. Poduzetnik B nema nikakav sličan program I & R. Poduzetnik B drži oko 75 % udjela u svim državama članicama na tržištu postojećih proizvoda, ali patenti istječu tijekom razdoblja od pet godina. Postoje i dva druga pola istraživanja na približno istom stupnju razvoja koja koriste isti temelj za novu tehnologiju. Društvo B će omogućiti znatna sredstva i znanja kojima raspolaže za razvoj proizvoda, kao i budući pristup na tržište. Društvu B dana je licenca za isključivu proizvodnju i distribuciju dobivenog proizvoda za razdoblje trajanja patenta. Očekuje se da bi sudionici mogli zajednički iznijeti proizvod na tržište u idućih pet do sedam godina.

Analiza: Dotični proizvod vjerojatno će pripadati novom mjerodavnom tržištu. Sudionici u međusobnu suradnju donose komplementarna sredstva i vještine. pa se tako i mogućnost da će proizvod doista biti stavljen na tržište značajno povećava. Iako društvo B ima znatnu tržišnu moć na postojećem tržištu, ta će se moć smanjivati nedugo potom, a postojanje drugih polazišta istraživanja isključiti će mogućnost smanjenja I & R napora. Prava iskorištavanja kroz preostalo razdoblje patenta bit će vjerojatno nužna kako bi društvo B učinilo potrebna nužna ulaganja, a društvo A i tako nema vlastitih tržišnih resursa. Stoga je za pretpostaviti da ovakav sporazum ne bi djelovao ograničavajuće po tržišne natjecatelje.

77. Treći primjer

Situacija: Dva inženjerska trgovačka društva koja proizvode dijelove za vozila, dogovore se osnovati zajednički pothvat kako bi ujedinili svoje napore u I & R s ciljem unaprjeđenja proizvodnje i performanse postojećih dijelova. Oni također udruže i svoje postojeće licencirane poslove iz ovog područja, ali će nastaviti odvojenu proizvodnju. Dva trgovačka društva imaju tržišni udjel u Europi od 15 %, te udjel od 20 % OEM proizvodnom tržištu. Na tržištu su također prisutna još dva velika tržišna natjecatelja, kao i nekoliko velikih proizvođača vozila s vlastitim razvojnim programima. Na svjetskom tržištu licenciranja tehnologije za ove proizvode imaju udjele od 20 % i 25 % mjereno ukupnim prihodom, a uz ove postoje još dvije važnije tehnologije. Proizvodni životni ciklus za dijelove obično iznosi dvije do tri godine. U svakoj od posljednjih pet godina, jedan od velikih poduzetnika uveo je na tržište novu ili poboljšanu verziju.

Analiza: Kako napori u I & R niti jednog trgovačkog društva nisu usmjerena na potpuno novi proizvod, tržišta koja je potrebno uzeti u obzir su ona za postojeće dijelove i za licenciranje relevantne tehnologije. Iako se njihovi postojeći programi I & R umnogome preklapaju, smanjeno podvostručenje koje je ostvareno kroz suradnju omogućava im veća ulaganja u I & R nego bi to pojedinačno bio slučaj. Postoji i nekoliko drugih tehnologija, pa zajednički tržišni udjel sudionika na OEM tržištu ne stavlja ih u vladajući položaj. Iako je njihov tržišni udjel na tržištu tehnologije od 45 % vrlo visok, postoje i natjecateljske tehnologije. Uz to, proizvođači vozila, koji trenutno ne licenciraju svoje tehnologije, su također potencijalni natjecatelji na ovom tržištu, što će otkloniti mogućnost podizanja cijena od strane sudionika. Kao što je opisano, zajednički pothvat će vjerojatno ostvariti pogodnosti od izuzeća.

3. SPORAZUMI O PROIZVODNJI (UKLJUČUJUĆI I SPORAZUME O SPECIJALIZACIJI)

3.1. Definicija

78. Sporazumi o proizvodnji mogu se razlikovati po svom obliku i području primjene. Mogu biti u obliku sporazuma o zajedničkoj proizvodnji kroz zajedničke pothvate (34), tj. zajednički kontroliranog trgovačkog društva koje upravlja jednim ili više proizvodnih postrojenja, ili se mogu izvesti kroz sporazume o specijalizaciji ili podugovaranju gdje jedan sudionik pristaje na proizvodnju određenog proizvoda.

79. Općenito, mogu se razlikovati tri kategorije sporazuma o proizvodnji: sporazumi o zajedničkoj proizvodnji kojim se sudionici sporazume o zajedničkoj proizvodnji određenih proizvoda (jednostrano ili uzajamno); sporazumi o specijalizaciji kojim se sudionici jednostrano ili uzajamno sporazume da ukinu proizvodnju nekog proizvoda i isti dalje kupuju od drugog sudionika; Sporazumi o podugovaranju kojim jedan sudionik („ugovaratelj”) povjerava drugom sudioniku („podugovaratelju”) proizvodnju nekog proizvoda.

80. Sporazumi o podugovaranju su vertikalni sporazumi. Dakle, oni su, u opsegu u kojem sadrže ograničavanja tržišnog natjecanja, obuhvaćeni Uredbom o skupnom izuzeću i Smjernicama za vertikalna ograničenja. Međutim, postoje dvije iznimke od toga pravila: sporazumi o podugovaranju sklopljeni između tržišnih natjecatelja (35), i sporazumi o podugovaranju između tržišnih nenatjecatelja koji uključuju i prijenos znanja i iskustva na podugovarača (36).

81. Sporazumi o podugovaranju sklopljeni između tržišnih natjecatelja obuhvaćeni su ovim Smjernicama (37). Smjernice za ocjenu sporazuma o podugovaranju između tržišnih nenatjecatelja koji uključuju prijenos znanja i iskustva na podugovaratelje sadržane su u posebnoj Obavijesti (38).

3.2. Mjerodavna tržišta

82. Kako bi se procijenili konkurentski odnosi između sudionika koji surađuju, prvo se moraju odrediti mjerodavna proizvodna i zemljopisna tržišta na koje se suradnja izravno odnosi (tj. ona tržišta kojima proizvodi koji su predmeti sporazuma pripadaju). Drugo, sporazum o proizvodnji na jednom tržištu može također utjecati na konkurentno ponašanje sudionika na tržištu koje je „nizvodno”, „uzvodno” ili pak susjedno od tržišta usko povezanog s tržištem na koje se suradnja izravno odnosi (39) (tzv. „tržišta s učincima prelijevanja”). Međutim, učinci prelijevanja javljaju se samo ako suradnja na jednom tržištu nužno rezultira u usklađenosti konkurentnog ponašanja na drugom tržištu, tj. ako su tržišta međusobno povezana i ako sudionici imaju jaku poziciju na tržištu s učincima prelijevanja.

3.3. Procjena u skladu s člankom 81. stavkom 1.

3.3.1. Priroda sporazuma

83. Glavni izvor problema u tržišnom natjecanju koji mogu proizaći iz sporazuma o proizvodnji jest usklađivanje konkurentnih ponašanja sudionika kao opskrbljivača. Ova vrsta problema u tržišnom natjecanju javlja se kada su sudionici koji surađuju stvarni ili potencijalni tržišni natjecatelji na barem jednom od mjerodavnih tržišta, tj. na tržištima na koja se suradnja izravno odnosi i/ili na potencijalnim tržištima s učincima prelijevanja.

84. Činjenica da su sudionici tržišni natjecatelji ne uzrokuje automatski i usklađenost njihovog ponašanja. Dodatno, sudionici obično moraju surađivati u pogledu značajnog dijela svojih aktivnosti kako bi postigli znatno preklapanje troškova. Što je viši stupanj preklapanja troškova veće, to je veća i mogućnost ograničavanja tržišnog natjecanja u pogledu cijena, naročito kod istovrsnih proizvoda.

85. Pored opisanih problema usklađenosti, sporazumi o proizvodnji mogu također prouzročiti probleme u pogledu omogućavanja pristupa i druge negativne posljedice naspram trećih strana. Isti nisu uzrokovani konkurentskim odnosima između sudionika, već jakom tržišnom pozicijom barem jednog od sudionika (npr. na uzvodnom tržištu za ključni sastavni dio, koji omogućuje sudionicima da povećaju troškove svojih takmaca na nizvodnom tržištu) u smislu jačih vertikalnih ili komplementarnih odnosa između sudionika koji surađuju. Iz tih razloga, mogućnost odbijanja pristupa uglavnom se mora ispitati u slučaju zajedničke proizvodnje nekog važnog sastavnog dijela, te u slučaju sporazuma o podugovaranju (vidjeti u nastavku).

3.3.1.1. Sporazumi koji nisu obuhvaćeni člankom 81. stavkom 1.

86. Osim kada se pojave problemi u pogledu odbijanja pristupa, sporazumi o proizvodnji između tržišnih nenatjecatelja obično nisu u području primjene članka 81. stavka 1. Tome je također tako i kod sporazuma gdje se inputi ili dijelovi, koji su se do tada proizvodili za vlastitu potrošnju (proizvodnja za vlastitu uporabu), kupuju od treće strane kroz odnos podugovaranja ili jednostrane specijalizacije, osim ako ne postoje naznake da bi poduzetnik koji je do sada proizvodio samo za vlastite potrebe mogao ući na tržište trgovine za prodaje trećim stranama bez izlaganja značajnijim dodatnim troškovima ili rizicima u odnosu na male i stalne promjene u relativnim tržišnim cijenama.

87. Čak niti sporazumi o proizvodnji između tržišnih natjecatelja nisu nužno obuhvaćeni člankom 81. stavkom 1. Kao prvo, suradnja između poduzetnika koji se natječu na tržištima usko vezanim s tržištem na koje se suradnja izravno odnosi, ne može se smatrati ograničavajućom za tržišno natjecanje ako je suradnja jedini tržišno opravdan i moguć način da se uđe na novo tržište, da se predstavi novi proizvod ili usluga, ili da se izvede neki određeni projekt.

88. Kao drugo, utjecaj na konkurentno ponašanje sudionika kao opskrbljivača na tržištu malo je vjerojatno ako sudionici imaju zajednički mali udio svojih ukupnih troškova. Primjerice, niska razina preklapanja ukupnih troškova može se pretpostaviti kada se dva ili više poduzetnika dogovore o specijalizaciji/zajedničkoj proizvodnji nekog poluproizvoda koji sudjeluje u malom omjeru u troškovima u odnosu na troškove konačnog proizvoda i, posljedično, u ukupnim troškovima. Isto se primjenjuje na sporazume o podugovaranju između tržišnih natjecatelja gdje je input onoga što ti tržišni natjecatelji jedni od drugih kupuju relativno mali u odnosu na trošak proizvodnje konačnog proizvoda. Niska razina preklapanja ukupnih troškova može se također pretpostaviti i u situaciji kada sudionici zajednički proizvode konačni proizvod, ali to predstavlja samo mali udjel istoga kada se usporedi s njihovim ukupnim outputom tog konačnog proizvoda. Čak iako je značajan udio zajednički proizveden, stupanj preklapanja ukupnih troškova može svejedno biti nizak ili umjeren ako se suradnja odnosi na različite proizvode koji zahtijevaju skupi marketing.

89. Kao treće, sporazumi o podugovaranju između tržišnih natjecatelja nisu obuhvaćeni člankom 81. stavkom 1. ako su ograničeni na pojedinačnu prodaju ili kupovinu na tržištu trgovine, bez daljnjih obveza i bez stvaranja dijela šire trgovinske veze između sudionika (40).

3.3.1.2. Sporazumi koji su gotovo uvijek obuhvaćeni člankom 81. stavkom 1.

90. Sporazumi koji utvrđuju cijene za opskrbu tržišta sudionika, ograničavaju output ili pak dijele tržište ili skupine potrošača, imaju za cilj ograničavanje tržišnog natjecanja i gotovo su uvijek obuhvaćeni člankom 81. stavkom 1. Međutim, to se ne primjenjuje na slučajeve: — kada se sudionici dogovore o outputu koji je izravno povezan sa sporazumom o proizvodnji (npr. kapacitet ili obujam proizvodnje zajedničkog pothvata, ili dogovoreni iznos izdvojenih proizvoda), ili — kada proizvodni zajednički pothvat, koji također vrši i distribuciju proizvedenih proizvoda, određuje i prodajne cijene za te proizvode, pod uvjetom da je utvrđivanje cijene od strane zajedničkog pothvata posljedica integriranja različitih funkcija (41). U oba slučaja, sporazum o outputu ili o cijenama neće se procjenjivati zasebno, već u svjetlu sveukupnih posljedica zajedničkog pothvata na tržištu kako bi se odlučilo o primjeni članka 81. stavka 1.

3.3.1.3. Sporazumi koji mogu biti obuhvaćeni člankom 81. stavkom 1.

91. Sporazumi o proizvodnji koji se ne mogu okarakterizirati kao očito ograničavajući ili pak neograničavajući na temelju navedenih čimbenika mogu biti obuhvaćeni člankom 81. stavkom 1. (42), te se moraju analizirati u svom gospodarskom smislu. To se primjenjuje na sporazume o suradnji između tržišnih natjecatelja koji stvaraju značajnu razinu preklapanja troškova, ali koji ne uključuju apsolutno zabranjena ograničenja prethodno opisana.

3.3.2. Tržišna moć i struktura tržišta

92. Polazna točka za analizu je stajalište sudionika na određenom tržištu. Tome je tako zbog činjenice što bez tržišne snage sudionika sporazuma o proizvodnji oni nemaju razloga usklađivati svoja konkurentno ponašanja kao opskrbljivača. Drugo, nema posljedica na tržišno natjecanje na tržištu bez tržišne snage sudionika, čak i kad bi sudionici uskladili svoje ponašanje.

93. Ne postoji apsolutni prag tržišnog udjela koji ukazuje da sporazum o proizvodnji stvara određeni stupanj tržišne snage, te je tako obuhvaćen člankom 81. stavkom 1. Međutim, sporazumi koji se odnose na jednostranu ili uzajamnu specijalizaciju, kao i zajedničku proizvodnju, su skupno izuzeti pod uvjetom da su sklopljeni između sudionika čiji zajednički tržišni udjel na mjerodavnom tržištu ne prelazi 20 %, te ako su ispunjeni i drugi uvjeti za primjenu Uredbe o skupnom izuzeću za sporazume o specijalizaciji. Stoga, za sporazume obuhvaćene skupnim izuzećem, ograničavajuće se posljedice moraju analizirati samo ako zajednički tržišni udjel sudionika prelazi 20 %.

94. Sporazumi koji nisu obuhvaćeni Uredbom o skupnom izuzeću zahtijevaju detaljniju analizu. Polazišna točka je tržišni položaj sudionika. Obično će se uzeti u obzir omjer koncentriranosti i brojnost natjecatelja, kao i drugi čimbenici iz Poglavlja 1.

95. Uobičajeno će analiza uključivati samo mjerodavna tržišta na koja se suradnja izravno odnosi. Pod određenim okolnostima, kao npr. ako sudionici imaju vrlo jak zajednički položaj na uzvodnim ili nizvodnim tržištima, ili na drugim tržištima usko povezanim s tržištima na koje se suradnja izravno odnosi, može se, međutim, analizirati i ova tržišta s učincima prelijevanja. Ovo se naročito odnosi na suradnju na uzvodnim tržištima od strane poduzetnika koji također imaju i jak zajednički tržišni položaj na nizvodnim tržištima. Slično, možda će biti potrebno ispitati i moguće probleme oko odbijanja pristupa ako sudionici zasebno imaju jak položaj bilo kao dobavljači ili kupci sirovina.

Tržišni položaj sudionika, omjer koncentriranosti, brojnost natjecatelja i drugi strukturalni čimbenici.

96. Ako je zajednički tržišni udjel sudionika veći od 20 %, mora se procijeniti vjerojatni učinak sporazuma o proizvodnji na mjerodavno tržište. S tim u vezi vrlo bitni čimbenici biti će koncentriranost tržišta i tržišni udjeli. Što je veći zajednički tržišni udjel sudionika, veća je i koncentriranost promatranog tržišta. Međutim, umjereno viši tržišni udjel od onog dopuštenog skupnim izuzećem, ne znači automatski i visoki omjer koncentriranosti. Primjerice, zajednički tržišni udjel sudionika koji neznatno prelazi 20 % može se dogoditi i na tržištu umjerene koncentriranosti (HHI ispod 1800). U tom je slučaju teško očekivati ograničavajući učinak. Međutim, na znatno više koncentriranom tržištu, tržišni udjel od preko 20 % može, uz druge elemente, dovesti do ograničenja natjecanja (vidjeti također primjer 1. u nastavku). No i ta se slika može izmijeniti, primjerice ako je tržište vrlo dinamično, sa stalnim ulaskom novih natjecatelja, i čestim izmjenama pozicija.

97. Kod zajedničke proizvodnje, važnu ulogu mogu imati mrežni učinci poput veza i odnosa između značajnog broja tržišnih natjecatelja. Na koncentriranom tržištu, stvaranje dodatne poveznice može poremetiti ravnotežu i učiniti tajne dogovore na tom tržištu vrlo vjerojatnom, čak i ako sudionici imaju značajan, ali još uvijek umjeren, zajednički tržišni udjel (vidjeti primjer 2. u nastavku).

98. Pod određenim okolnostima suradnja između potencijalnih tržišnih natjecatelja može izazvati probleme u tržišnom natjecanju. To je ipak ograničeno na one slučajeve gdje jaki natjecatelj na jednom tržištu surađuje s realnim potencijalnim tržišnim natjecateljem, primjerice sa jakim dobavljačem istog proizvoda ili usluge na susjednom zemljopisnom tržištu. Smanjenje potencijalnog tržišnog natjecanja naročito stvara probleme ako je trenutačno tržišno natjecanje već samo po sebi slabo, a opasnost od ulaska novih natjecatelja na tržište je glavni izvor tržišnog natjecanja.

Suradnja na uzvodnim tržištima

99. Zajednička proizvodnja nekog važnog sastavnog dijela ili drugog inputa za konačni proizvod obiju sudionika, može pod određenim okolnostima prouzročiti negativne tržišne posljedice: — probleme oko odbijanja pristupa (vidjeti primjer 3. u nastavku), ako sudionici imaju jak položaj na mjerodavnom ulaznom tržištu (proizvodnja za daljnju prodaju) i ako prelazak između proizvodnje za vlastitu uporabu i za daljnju uporabu neće dovesti do malog, ali stalnog povećanja relativne cijene proizvoda u pitanju. — učinci prelijevanja (vidjeti primjer 4. u nastavku) ako je input značajna komponenta u troškovima, te ako sudionici imaju jak položaj na nizvodnom tržištu konačnog proizvoda.

Sporazumi o podugovaranju između tržišnih natjecatelja

100. Slični se problemi pojavljuju kada jedan tržišni natjecatelj kroz sporazum o podugovaranju dogovori proizvodnju nekog važnog sastavnog dijela ili drugog inputa svog konačnog proizvoda od strane tržišnog natjecatelja. To može dovesti do: — problema oko odbijanja pristupa ako sudionici imaju jak položaj na mjerodavnom ulaznom tržištu bilo kao dobavljači ili kupci (proizvodnja za daljnju prodaju). Podugovaranje tada može dovesti bilo do toga da drugi tržišni natjecatelji više neće biti u stanju nabavljati taj input po konkurentnoj cijeni, ili do toga da drugi dobavljači neće više moći konkurentno opskrbljivati inputom ako će gubiti veliki dio svoje potražnje. — učinaka prelijevanja pod uvjetom da je input značajna komponenta troškova, te ako sudionici imaju jak položaj na nizvodnom tržištu konačnog proizvoda.

Sporazumi o specijalizaciji

101. Uzajamni sporazumi o specijalizaciji s tržišnim udjelima preko pragova postavljenih u skupnom izuzeću će gotovo uvijek biti obuhvaćeni člankom 81. stavkom 1., te se moraju pažljivo preispitati zbog opasnosti od podjele tržišta (vidjeti primjer 5. u nastavku).

3.4. Procjena u skladu s člankom 81. stavkom 3.

3.4.1. Gospodarske koristi

102. Za većinu se uobičajenih vrsta sporazuma o proizvodnji može pretpostaviti da će dovesti do neke gospodarske koristi, poput ekonomije obujma ili boljih proizvodnih tehnologija, osim ako ti sporazumi nisu samo sredstvo za određivanje cijena, ograničenje outputa ili podjelu tržišta po grupama kupaca. Pod određenim uvjetima čini se razboritim osigurati izuzimanje onih sporazuma koji rezultiraju ograničenjem tržišnog natjecanja, ali ne prelaze prag tržišnog udjela za koji se općenito, a za potrebe primjene članka 81. stavka 3., može pretpostaviti da će pozitivne posljedice takvih sporazuma o proizvodnji nadići negativne posljedice tržišnog natjecanja. Stoga su sporazumi koji se odnose na jednostranu ili uzajamnu specijalizaciju te zajedničku proizvodnju skupno izuzeti (Uredba o skupnom izuzeću za sporazume o specijalizaciji), pod uvjetom da ne sadrže apsolutno zabranjena ograničenja (vidjeti članak 5.) te da su sklopljeni među sudionicima čiji zajednički tržišni udjel na mjerodavnom tržištu ne prelazi 20 %.

103. Kod onih sporazuma koji nisu obuhvaćeni skupnim izuzećem, sudionici moraju dokazati poboljšanja u proizvodnji ili druge prednosti. Prednosti od kojih koristi imaju samo sudionici, ili pak uštede u troškovima koje su postignute ograničenjem outputa ili podjelom tržišta, neće se uzimati u obzir.

3.4.2. Nužnost

104. Ograničenja koja premašuju ono nužno za postizanje gore opisanih gospodarskih koristi, neće se prihvatiti. Primjerice, sudionici se ne smiju ograničiti konkurentnom postupanju kod outputa izvan odnosa suradnje.

3.4.3. Održanje tržišnog natjecanja

105. Nikakvo izuzimanje neće biti moguće ako je sudionicima pružena mogućnost uklanjanja tržišnog natjecanja u pogledu značajnog dijela proizvoda u pitanju. Kada kao posljedica sporazuma o proizvodnji dođe do situacije da jedan poduzetnik stekne ili će steći vladajući položaj, takav sporazum koji proizvodi protukonkurentne posljedice u smislu članka 81. u načelu se ne može izuzeti. To se mora analizirati na mjerodavnom tržištu proizvoda koji je predmet suradnje, kao i na mogućim tržištima s učincima prelijevanja.

3.5. Primjeri

Zajednička proizvodnja

106. Sljedeća dva primjera odnose se na hipotetski slučajeve koji uzrokuju probleme u tržišnom natjecanju na mjerodavnom tržištu kojem pripadaju zajednički izrađeni proizvodi.

107. Primjer 1.

Situacija: Dva dobavljača, A i B, temeljnog kemijskog proizvoda X, odluče izgraditi novi proizvodni pogon kojim bi upravljao zajednički pothvat. To postrojenje će proizvoditi približno 50 % njihovih ukupnih outputa. X je istovrstan proizvod i nije zamjenjiv s bilo kojim drugim proizvodima, tj. X je sam za sebe mjerodavno tržište. Tržište je prilično stagnantno. Sudionici neće značajno povećati ukupne outpute, već će zatvoriti dvije stare tvornice i prebaciti te kapacitete na novo postrojenje. A i B svaki pojedinačno imaju tržišni udjel od 20 %. Na mjerodavnom tržištu postoje još tri veća dobavljača, od kojih svaki drži 10 – 15 % tržišnog udjela, te nekoliko manjih dobavljača.

Analiza: Vjerojatno je da će zajedničko ulaganje imati posljedicu na konkurentno ponašanje sudionika, iz razloga što će im međusobna suradnja pružiti značajnu tržišnu moć, pa čak i vladajući položaj. Vrlo su izvjesne teške ograničavajuće posljedice. Visok porast učinkovitosti koji bi mogao nadići ove posljedice nije baš vjerojatan u situaciji kada se ne može očekivati značajniji porast outputa.

108. Primjer 2.

Situacija: Dva dobavljača, A i B, čine proizvodni zajednički pothvat na mjerodavnom tržištu iz prvog primjera. Zajednički pothvat također proizvodi 50 % ukupnog outputa sudionika. A i B svaki pojedinačno imaju tržišni udjel od 15 %. Na istom su tržištu još tri poduzetnika: C s tržišnim udjelom od 30 %, D s tržišnim udjelom od 25 % i E s tržišnim udjelom od 15 %. B već otprije ima postrojenje za zajedničku proizvodnju s E.

Analiza: U ovom je slučaju tržište okarakterizirano s malim brojem natjecatelja i prilično simetričnom strukturom. Zajednički pothvat predstavlja dodatnu poveznicu između natjecatelja. Usklađenost između A i B će zapravo nadalje povećati koncentriranost te će također povezati E sa A i B. Ova će suradnja vjerojatno prouzročiti ozbiljne ograničavajuće učinke, te se – kao i u prvom primjeru – ne mogu očekivati značajnije koristi.

109. Treći primjer se također odnosi na mjerodavno tržište kojem pripadaju zajednički izrađeni proizvodi, ali također ukazuje i na važnost drugih kriterija, osim tržišnog udjela (ovdje: prelazak između proizvodnje za vlastitu uporabu i proizvodnje za daljnju prodaju).

110. Primjer 3.

Situacija: A i B osnuju zajednički pothvat za proizvodnju poluproizvoda X, i to kroz preustroj postojećih postrojenja. Zajednički pothvat isključivo prodaje X poduzetnicima A i B. Proizvodi 40 % ukupnog outputa X-a poduzetnika A, i 50 % ukupnog outputa X-a poduzetnika B. A i B su nužni korisnici X-a, ali su također i opskrbljivači udjelima disperziranog tržišta. Tržišni udjel poduzetnika A u ukupnom industrijskom outputu X-a je 10 %, poduzetnika B pak 20 %, dok je tržišni udjel zajedničkog pothvata u ukupnoj industrijskoj proizvodnji X-a 14 %. Na disperziranom tržištu, međutim, A i B imaju pojedinačno 25 % i 35 % tržišnog udjela.

Analiza: Unatoč jakom položaju sudionika na disperziranom tržištu, njihova suradnja vjerojatno neće ukloniti djelotvorno tržišno natjecanje na tržištu proizvoda X, ako su troškovi za prelazak s vlastite uporabe i one koja to nije mali. Međutim, samo bi doista brz prelazak mogao neutralizirati tržišni udjel od 60 %. Inače, ovakav bi proizvodni pothvat doveo do ozbiljnih problema u tržišnom natjecanju koji se ne bi mogli nadići niti vrlo značajnim gospodarskim koristima.

111. Četvrti primjer odnosi se na suradnju u pogledu važnog poluproizvoda, s učincima prelijevanja na nizvodnom tržištu.

112. Primjer 4.

Situacija: A i B osnuju zajednički pothvat za proizvodnju poluproizvoda X. Zatvoriti će svoje vlastite tvornice koje su do tada proizvodile X, te će sve svoje potrebe za X-om pokrivati isključivo iz zajedničkog pothvata. Na poluproizvod X otpada 50 % ukupnih troškova konačnog proizvoda Y. A i B svaki pojedinačno imaju na tržištu za Y udjel od 20 %. NA tržištu postoje još dva značajnija dobavljača za Y, svaki s tržišnim udjelom od 15 %, te nekoliko manjih tržišnih natjecatelja.

Analiza: U ovom je slučaju visoko preklapanje troškova; nadalje, sudionici će uvećati svoju tržišnu moć kroz usklađenost svojih ponašanja na tržištu za Y. Ovaj slučaj izaziva probleme u tržišnom natjecanju, a ocjena je gotovo identična onoj iz prvog primjera, iako je ovdje riječ o suradnji na uzvodnom tržištu.

Uzajamna specijalizacija

113. Primjer 5.

Situacija: A i B svaki proizvode i nude istovrsne proizvode X i Y, koji pripadaju različitim mjerodavnim tržištima. Udjel A na tržištu proizvoda X je 28 %, a na tržištu proizvoda Y 10 %. Udjel B na tržištu proizvoda X je 10 %, a na tržištu proizvoda Y 30 %. Zbog ekonomije obujma oni sklope uzajamni sporazum o specijalizaciji, u skladu s kojim će ubuduće A proizvoditi samo X, a B samo Y. Dogovore se o prekograničnoj nabavi, tako da će obojica ostati na oba tržišta kao dobavljači. Zbog istovrsne prirode proizvoda, troškovi distribucije su neznatni. Na tržištu postoje još dva proizvođača za X i Y s tržišnim udjelom od približno 15 % svaki, dok ostali dobavljači imaju udjel od 5-10 %.

Analiza: Stupanj preklapanja troškova ovdje je iznimno visok, odvojeni ostaju samo neznatni troškovi distribucije. Kao posljedica toga, ostaje jako malo prostora za tržišno natjecanje. Sudionici će uvećati svoju tržišnu moć kroz usklađenost svojih ponašanja na tržištima za X i Y. Nadalje, vrlo je vjerojatno da će ponuda na tržištu proizvoda Y od strane A, te proizvoda X od strane B vremenom smanjiti. I ovaj slučaj izaziva probleme po tržišno natjecanje koje ekonomika obujma teško da može nadići. Situacija se može promijeniti da su X i Y istovrsni proizvodi s visokim postotkom troškova trgovine i distribucije (npr. 65-70 % ukupnih troškova). Nadalje, kada bi uvjet za uspješno tržišno natjecanje bila ponuda čitavog spektra različitih proizvoda, ne bi bilo vjerojatno povlačenje jedne ili više sudionika kao dobavljača proizvoda X i/ili Y. U takvom slučaju bilo bi moguće ispuniti kriterije za izuzeće (pod uvjetom da su količine značajne) unatoč visokim tržišnim udjelima.

Podugovaranje između tržišnih natjecatelja

114. Primjer 6.

Situacija: A i B su tržišni natjecatelji na tržištu konačnog proizvoda X. A ima tržišni udjel od 15 %, a B od 20 %. Oba poduzetnika proizvode također i poluproizvod Y, koji je input u proizvodnji X-a, ali se također koristi i za proizvodnju drugih proizvoda. U ukupnim troškovima X-a sudjeluje sa 10 %. A proizvodi Y samo za osobnu potrošnju, dok B prodaje Y i trećim potrošačima. Njegov tržišni udjel za Y je 10 %. A i B sklope sporazum o podugovaranju po kojem će A kupovati 60 % svojih potreba za Y od B. A će nastaviti proizvoditi 40 % svojih potreba za Y osobno, kako ne bi izgubio znanje i iskustvo vezano uz proizvodnju Y.

Analiza: Kako je A proizvodio Y samo za osobne potrebe, prvo se mora utvrditi je li A uopće potencijalni natjecatelj na tržištu prodaje Y-a trećim stranama. Ako to nije slučaj, onda sporazum ne ograničava tržišno natjecanje u pogledu Y. Prelijevajući učinci na tržište za X također nisu vjerojatni, iz razloga niskog stupnja preklapanja troškova koje je stvorio sporazum.

Ako bi A bio stvarni potencijalni natjecatelj na tržištu prodaje Y-a trećim stranama, u obzir bi se morala uzeti i tržišni položaj B-a na tržištu Y-a. Kako je B-ov tržišni udjel prilično nizak, krajnji ishod analize ne bi se promijenio.

4. SPORAZUMI O NABAVI

4.1. Definicija

115. Ovo se poglavlje usredotočuje na sporazume koji se odnose na zajedničku nabavu proizvoda. Zajednička nabava može se izvesti putem zajednički kontroliranog trgovačkog društva, putem trgovačkog društva u kojem puno poduzetnika ima male udjele, putem ugovora, pa čak i putem nekih labavijih oblika suradnje.

116. Sporazumi o nabavi često se sklapaju između malih i srednjih poduzetnika, kako bi se postigli obujam i rabati slični onima koje imaju njihovi veliki tržišni natjecatelji. Takvi sporazumi između malih i srednjih poduzetnika stoga najčešće potiču konkurentnost. Čak i ako je tako postignut umjeren stupanj tržišne snage, to se može opravdati s ekonomijom obujma, pod uvjetom da sudionici doista gomilaju obujam.

117. Zajednička nabava može uključiti i horizontalne i vertikalne sporazume. U takvim je slučajevima nužna dvostupanjska analiza. Prvo, horizontalni se sporazumi moraju ocijeniti u skladu s postavkama iz ovih Smjernica. Ako ova ocjena dovede do zaključka da je suradnja između tržišnih natjecatelja u pogledu nabave prihvatljiva, daljnja je procjena nužna kako bi se ispitali vertikalni sporazumi sklopljeni s dobavljačima ili pojedinačnim prodavateljima. Zadnja procjena slijediti će pravila zadana u Uredbi o skupnom izuzeću i Smjernicama o vertikalnim ograničenjima (43).

118. Za primjer možemo uzeti udruženje za zajedničku nabavu proizvoda koju je osnovala grupa trgovaca na malo. Horizontalni sporazumi sklopljeni između članova udruženja, ili odluke koje je donijelo samo udruženje, moraju se prvo procijeniti kao horizontalni sporazum u skladu s ovim Smjernicama. Samo ako je ta procjena pozitivna, mogu se procjenjivati vertikalni sporazumi između udruženja i pojedinog člana ili između udruženja i nabavljača. Ti sporazumi su obuhvaćeni – do određene granice –skupnim izuzećem za vertikalna ograničenja (44). Oni sporazumi koji nisu obuhvaćeni vertikalnim skupnim izuzećem neće se unaprijed smatrati nezakonitima, već mogu biti predmetom pojedinačnih ispitivanja.

4.2. Mjerodavna tržišta

119. Postoje dva tržišta na koje može utjecati zajednička kupnja: Prvo, tržište (tržišta) koje se izravno odnosi na suradnju, tj. mjerodavno tržište nabave. Drugo, tržište (tržišta) prodaje, tj. nizvodno tržište na kojem kao prodavatelji djeluju sudionici sporazuma o zajedničkoj nabavi.

120. Pojam mjerodavnog tržišta nabave slijedi postavke opisane u Obavijesti Komisije o definiranju mjerodavnog tržišta, i temelji se na konceptu zamjenjivosti kako bi se prepoznala ograničenja konkurentnosti. Jedina razlika prema definiciji „tržišta prodaje” je u tome što se zamjenjivost mora odrediti s gledišta ponude, a ne s gledišta potražnje. Drugim riječima: mogućnosti dobavljača presudne su pri prepoznavanju konkurentnih ograničenja naspram nabavljača. To se može analizirati, primjerice, ispitivanjem reakcije dobavljača na malo, ali kontinuirano snižavanje cijena. Kad je tržište definirano, tržišni udjel može se izračunati kao postotak u kojem iznos nabavljenih proizvoda od strane članova udruženja sudjeluje u ukupnom iznosu prodaje nabavljenih proizvoda ili usluga na mjerodavnom tržištu.

121. Primjer 1.

Grupacija proizvođača automobila dogovori se o zajedničkoj nabavi proizvoda X. Njihov ukupni iznos kupnje X-a je 15 jedinica. Cjelokupna prodaja X-a proizvođačima automobila je 50 jedinica. Međutim, X se također prodaje i drugim proizvođačima, a ne samo proizvođačima automobila. Ukupna prodaja X-a iznosi 100 jedinica. Stoga, tržišni udjel (u nabavi) grupacije je 15 %.

122. Ako su sudionici uz to i tržišni natjecatelji na jednom ili više tržišta prodaje, ta su tržišta također od važnosti za valjanu procjenu. Ograničenja tržišnog natjecanja na ovim tržištima su vjerojatnija ako će sudionici usklađivanjem svog ponašanja steći tržišnu moć, i ako imaju znatan udjel zajedničkih troškova u njihovim ukupnim troškovima. To je slučaj, primjerice, gdje trgovci na malo koji djeluju na istom mjerodavnom maloprodajnom tržištu zajednički nabavljaju značajan iznos proizvoda koji nude za daljnju prodaju. Također, takav je slučaj i gdje proizvođači i prodavatelji koji su u međusobnom tržišnom natjecanju u pogledu konačnog proizvoda zajednički nabavljaju veliki udjel njihovog zajedničkog inputa. Tržišta prodaje moraju se odrediti koristeći metodologiju iz Obavijesti Komisije o definiranju mjerodavnog tržišta.

4.3. Ocjena u skladu s člankom 81. stavkom 1.

4.3.1. Priroda sporazuma

4.3.1.1. Sporazumi koji nisu obuhvaćeni člankom 81. stavkom 1.

123. Već po svojoj prirodi, sporazumi o zajedničkoj kupnji bit će sklopljeni između trgovačkih društava koji su tržišni natjecatelji barem na tržištu nabave. Ako se međutim radi o suradnji između tržišnih natjecatelja na tržištu nabave koji ne djeluju na istim nizvodnim mjerodavnim tržištima (npr. trgovci na malo koji djeluju na različitim zemljopisnim tržištima te se stoga ne mogu smatrati potencijalnim tržišnim natjecateljima), vrlo će se rijetko primijeniti članak 81. stavak 1., osim ako sudionici nemaju vrlo jak položaj na tržištima nabave, a koji bi mogli iskoristiti tako da ugroze konkurentni položaj drugih natjecatelja na njihovim prodajnim tržištima.

4.3.1.2. Sporazumi koji su gotovo uvijek obuhvaćeni člankom 81. stavkom 1.

124. Sporazumi o nabavi su po svojoj prirodi u području primjene članka 81. stavka1. samo onda kada se suradnja ne odnosi doista na zajedničku kupnju, već služi kao sredstvo za funkcioniranje prikrivenog kartela, tj. služi ugovaranju inače zabranjenog utvrđivanja cijena, ograničenju outputa ili podjeli tržišta.

4.3.1.3. Sporazumi koji mogu biti obuhvaćeni člankom 81. stavkom 1.

125. Većina se sporazuma o nabavi mora analizirati u njihovom pravnom i gospodarskom smislu. Analiza mora obuhvatiti kako tržišta nabave, tako i tržišta prodaje.

4.3.2. Tržišna moć i struktura tržišta

126. Polazišna točka za analizu je ispitivanje kupovne moći sudionika. Kupovna se moć pretpostavlja tamo gdje se sporazum o nabavi odnosi na naročito veliki udjel ukupnog obujma tržišta nabave, tako da se cijene mogu spustiti i ispod konkurentnog nivoa, ili se tržište može zatvoriti za sve natjecateljske nabavljače. Visok stupanj kupovne moći naspram nabavljača može dovesti do neželjenih učinaka poput smanjenja kvalitete, opadanja inovacija, ili krajnje neoptimalne opskrbe. Međutim, primarna zabrinutost u pogledu kupovne moći je ta da se niže cijene neće prenijeti na kupce na nizvodnim tržištima, te bi to moglo uzrokovati porast troškova za nabavljačeve tržišne natjecatelje na tržištima prodaje, jer će se dogoditi da će ili opskrbljivači nastojati nadoknaditi smanjenje cijene za jednu skupinu potrošača povećanjem cijene za druge potrošače, ili će tržišni natjecatelji imati sužen pristup djelotvornim opskrbljivačima. Slijedom toga, tržišta nabave i tržišta prodaje karakteriziraju međusobna djelovanja, što se razrađuje u nastavku teksta.

Odnosi međuzavisnosti između tržišta nabave i prodaje

127. Suradnja između konkurentskih nabavljača može osjetno ograničiti tržišno natjecanje na način da stvori kupovnu moć. Iako stvaranje kupovne moći može dovesti do snižavanja cijena za potrošače, kupovna moć uvijek ne potiče konkurentnost i čak može, pod određenim okolnostima, prouzročiti ozbiljne negativne posljedice za tržišno natjecanje.

128. Kao prvo, smanjeni troškovi nabave do kojih dolazi korištenjem kupovne moći ne mogu se smatrati da potiču konkurentnost ako nabavljači zajedno imaju značajnu moć na tržištima prodaje. U tom slučaju, uštede u troškovima vjerojatno se ne prenose na potrošače. Što je veća zajednička moć koju sudionici imaju na tržištima prodaje, to je veći poticaj da oni usklade svoja ponašanja kao prodavatelji. To može biti olakšano ako postignu visok stupanj preklapanja troškova kroz zajedničku nabavu. Primjerice, ako skupina velikih trgovaca na malo kupuje zajednički veliki udjel proizvoda, imati će i visok udjel zajednički načinjenih troškova u ukupnim troškovima. Negativne posljedice zajedničke nabave u tom slučaju mogu biti vrlo slične onima kod zajedničke proizvodnje.

129. Kao drugo, moć na tržištima prodaje može se stvoriti ili ojačati kroz kupovnu moć koja se koristi za isključivanje tržišnih natjecatelja ili za povećanje njihovih troškova. Značajna kupovna moć koju posjeduje jedna grupa potrošača može dovesti do isključivanja drugih tržišnih natjecatelja tako što će im se ograničiti pristup djelotvornim opskrbljivačima. To može prouzročiti i povećanje troškova za tržišne natjecatelje, iz razloga što će opskrbljivači pokušati nadoknaditi smanjenje cijena za jednu skupinu kupaca kroz povećanje cijena za druge kupce (npr. diskriminacija u rabatima od strane opskrbljivača prema kupcima). To je moguće jedino ako opskrbljivači tržišta nabave posjeduju određen stupanj tržišne snage. U oba slučaja, tržišno natjecanje se dalje može ograničiti na tržištima prodaje pomoću kupovne moći.

130. Ne postoji neki apsolutni prag koji ukazuje da suradnji kod nabave stvara određeni stupanj tržišne snage, pa je tako u području primjene članka 81. stavka 1. Međutim, u većini slučajeva malo je vjerojatno da postoji tržišna moć ako sudionici imaju na tržištima nabave zajednički tržišni udjel ispod 15 %, odnosno ako na tržištima prodaje njihov zajednički tržišni udjel također ne prelazi 15 %. U svakom slučaju, na toj razini tržišnog udjela postoji mogućnost da će ugovor u pitanju ispunjavati uvjete iz članka 81. stavka 3., kako je objašnjeno u nastavku.

131. Tržišni udjel iznad navedenog praga ne upućuje automatski na to da je suradnjom došlo do negativnih posljedica na tržištu, ali ipak zahtijeva detaljniju procjenu utjecaja sporazuma o zajedničkoj nabavi na tržište, uključujući i pokazatelje poput koncentriranosti tržišta te moguće snage velikih opskrbljivača s druge strane. Zajednička nabava koja uključuje sudionike sa zajedničkim tržišnim udjelom znatno iznad 15 % na tržištu koje je koncentrirano vjerojatno će biti u području primjene članka 81. stavka 1., te bi u tom slučaju sudionici morali dokazati koje bi to koristi mogle nadići mogući ograničavajući učinak.

4.4. Procjena u skladu s člankom 81. stavkom 3.

4.4.1. Gospodarske koristi

132. Sporazumi o nabavi mogu dovesti do postizanja gospodarskih koristi poput ekonomije obujma kod naručivanja ili prijevoza, koji mogu nadići ograničavajuće učinke. Ako sudionici zajednički imaju znatnu kupovnu ili prodajnu moć, pitanje djelotvornosti mora se pažljivo ispitati. Uštede u troškovima koje su rezultat pukog korištenja takvih moći i koje ne donose korist potrošačima ne mogu se uzeti u obzir.

4.4.2. Nužnost

133. Sporazumi o nabavi ne mogu se izuzeti ako nameću takva ograničenja koja nisu nužna za postizanje gore navedene koristi. Obveza na isključivu nabavu putem suradnje može u određenim slučajevima biti nužna za postizanje neophodne ekonomije obujma. Međutim, takva se obveza mora procijeniti u smislu svakog pojedinačnog slučaja.

4.4.3. Održanje tržišnog natjecanja

134. Nikakvo izuzeće nije moguće ako su sudionici u mogućnosti ukloniti tržišno natjecanje u pogledu znatnog dijela dotičnog proizvoda. Ova procjena mora obuhvatiti i tržišta nabave i tržišta prodaje. Početnom točkom procjene može se uzeti zajednički tržišni udjeli sudionika. Nakon toga, potrebno je ocijeniti upućuju li ti tržišni udjeli na vladajući položaj, te postoje li kakvi olakotni čimbenici poput jednakovrijedne snage opskrbljivača na tržištima nabave, ili možda pak potencijala za tržišni proboj na tržištima prodaje. Kada, kao posljedica sporazuma o nabavi, poduzetnik ima vladajući položaj ili će ga ostvariti, bilo na tržištu nabave ili prodaje, takav se sporazum koji proizvodi protukonkurentske posljedice u smislu članka 81. u načelu ne može izuzeti.

4.5. Primjeri

135. Primjer 2.

Situacija: Dva proizvođača, A i B, odluče zajednički nabavljati sastavni dio X. A i B su tržišni natjecatelji na svojim tržištima prodaje. Njihova zajednička količina nabave predstavlja 35 % ukupne prodaje X-a unutar EEA, za koji se pretpostavlja da je mjerodavno tržište u zemljopisnom smislu. Postoji još 6 drugih proizvođača (koji su tržišni natjecatelji A-u i B-u na njihovim tržištima prodaje), a koji zauzimaju preostalih 65 % tržišta nabave: jedan od njih zauzima 25 %, dok drugi drže znatno manje udjele. Opskrbljivačka strana je poprilično koncentrirana, a čini ju 6 dobavljača sastavnog dijela X, od toga dva sa tržišnim udjelom od 30 % svaki, a ostali s udjelom između 10 i 15 % (HHI od 2300 – 2500). Na svom tržištu prodaje, A i B zauzimaju zajedno tržišni udjel od 35 %.

Analiza: Kako sudionici posjeduju značajnu tržišnu moć na svom tržištu prodaje, koristi od mogućih ušteda u troškovima možda neće biti prebačene na krajnje potrošače. Nadalje, zajednička nabava će vjerojatno povećati troškove manjih tržišnih natjecatelja iz razloga što će dva snažna opskrbljivača nadoknađivati smanjene cijene za sudionike tako što će cijene uvećati za manje kupce. Rezultat svega toga može biti povećanje koncentriranosti na nizvodnom tržištu. K tome, suradnja može dovesti i do daljnje koncentriranosti među opskrbljivačima iz razloga što će oni manji, koji su možda i do tada poslovali blizu ili čak ispod minimalno optimalne razine, biti izbačeni s tržišta ako nisu u stanju dodatno sniziti cijene. Takav slučaj vjerojatno bi uzrokovao znatno ograničenje tržišnog natjecanja koje ne bi moglo nadići moguću korisnu učinkovitost dobivenu iz povećanog obujma.

136. Primjer 3.

Situacija: 150 malih trgovaca na malo sklope sporazum o osnivanju tijela za zajedničku nabavu. Obvežu se da će svaki pojedinačno preko zajedničkog tijela nabavljati minimalno 50 % vrijednosti svog ukupnog prometa. Svaki trgovac na malo može preko zajedničkog tijeka nabavljati i više od dogovorenog minimuma, a nabavu mogu vršiti i mimo njega. Njihov zajednički tržišni udjel iznosi 20 %, i to na svakom od nabavnih i prodajnih tržišta. Njihova dva najveća tržišna natjecatelja su A i B, a A na svakom tržištu u pitanju ima udjel od 25 %, te B 35 %. I ostali mali tržišni natjecatelji osnovali su vlastitu skupinu za nabavu.

Analiza: Trgovci na malo mogu postići visoki stupanj preklapanja troškova ako u konačnici budu zajedno nabavljali proizvode u obujmu većem od dogovorenog minimuma. Međutim, zajedno oni drže samo umjereno jak tržišni položaj na tržištu nabave i prodaje. Nadalje, suradnja dovodi do određenog stupnja ekonomike obujma. Na ovu će se suradnju vjerojatno primijeniti izuzeće.

137. Primjer 4.

Situacija: Dva lanca supermarketa sklope sporazum o zajedničkoj kupnji proizvoda koji predstavljaju približno 50 % njihovih ukupnih troškova. Na mjerodavnim tržištima nabave za razne kategorije proizvoda stranke imaju tržišne udjele između 25 % i 40 %, a na mjerodavnom tržištu prodaje (pod pretpostavkom da postoji samo jedno zemljopisno tržište) dostižu udjel od 40 %. Na tržištu djeluje još pet drugih većih trgovaca na malo, svaki s tržišnim udjelom od 10 – 15 %. Novi ulasci na tržište nisu vjerojatni.

Analiza: Čini se vjerojatnim da će ovaj sporazum o zajedničkoj kupnji imati učinak na konkurentno ponašanje sudionika, jer će im koordinacija dati znatnu tržišnu moć. To je posebno slučaj ako su slabi izgledi za potencijalni ulazak na tržište. Pobuda za koordinacijom ponašanja tim je veća što su troškovi vrlo slični. Slične marže koje upotrebljavaju sudionici bit će poticaj za određivanje istih cijena. Iako će ova suradnja dovesti do povećanja djelotvornosti te koristi, zbog visokog stupnja tržišne snage vjerojatno se neće primijeniti izuzeće.

138. Primjer 5.

Situacija: Mali trgovci sklope sporazum o osnivanju organizacije za zajedničku nabavu. Njime se obvežu na kupnju minimalnog obujma preko organizacije. Sudionici mogu preko zajedničke organizacije kupovati i više od minimalnog obujma, ali također mogu nabavljati potrebne proizvode i izvan ove suradnje. Svaki od sudionika ima ukupni tržišni udjel od 5 % i na tržištu prodaje i na tržištu nabave, dok zajedno drže tržišni udjel od 25 %. Na tržištu djeluju dva značajnija trgovca svaki sa tržišnim udjelom od 20 – 25 %, te brojni drugi manji trgovci s tržišnim udjelom ispod 5 %.

Analiza: Osnivanje organizacije za zajednički nabavu vjerojatno će sudionicima osigurati bolji tržišni položaj na tržištima prodaje i nabave, u dovoljnoj mjeri da im osigura djelotvorno natjecanje s dva najveća trgovca na malo. Štoviše, prisutnost ova dva velika tržišna natjecatelja s približnim tržišnim udjelima vjerojatno će rezultirati time da će se koristi i ostvareni napredak iz ovog sporazuma prenijeti na krajnje potrošače. U takvom razvoju događaja, na ovaj će se sporazum vjerojatno primijeniti izuzeće.

5. SPORAZUMI O KOMERCIJALIZACIJI

5.1. Definicija

139. Sporazumi uređeni ovim odjeljkom odnose se na suradnju između tržišnih natjecatelja u prodaji, distribuciji i promociji njihovih proizvoda. Ovi sporazumi mogu široko varirati, ovisno o tržišnim funkcijama koje su obuhvaćene suradnjom. Na jednom kraju spektra nalazi se zajednička prodaja koja vodi ka zajedničkom uređenju svih trgovačkih vidova koji su povezani s prodajom, uključujući tu i cijenu. Na drugom se nalaze ograničeni sporazumi koji se odnose samo na neku pojedinu tržišnu funkciju poput distribucije, pružanja usluga ili oglašavanja.

140. Najvažniji od ovih ograničenih sporazuma bili bi ugovori o distribuciji. Ovi su sporazumi općenito uređeni Uredbom o skupnom izuzeću i Smjernicama o vertikalnim ograničenjima, osim kada su sudionici stvarni ili potencijalni tržišni natjecatelji. U tom slučaju, Uredba o skupnim izuzećima obuhvaća samo neuzajamne vertikalne sporazume između tržišnih natjecatelja, ako (a) kupac, kao i s njim povezani poduzetnici, imaju godišnji promet koji ne prelazi 100 milijuna EUR, ili (b) dobavljač je proizvođač i distributer proizvoda, a kupac je distributer koji nije ujedno i proizvođač proizvoda koji su konkurentni onim proizvodima koji su predmet sporazuma, ili (c) dobavljač je pružatelj usluga na različitim nivoima trgovanja, dok kupac ne pruža konkurentne usluge na nivou trgovanja na kojem nabavlja usluge koje su predmet sporazuma (45). Ako se tržišni natjecatelji dogovore o distribuciji svojih proizvoda na uzajamnoj osnovi, postoji mogućnost da u nekim slučajevima ti sporazumi za svoj cilj ili posljedicu imaju podjelu tržišta između sudionika, ili ponašanje u dosluhu. Jednako vrijedi i za uzajamne sporazume između tržišnih natjecatelja koji prelaze određeni obujam. Ovi se sporazumi stoga prvo moraju procijeniti u skladu s načelima koja su postavljena u nastavku teksta. Ako takva procjena dovede do zaključka da bi suradnja između tržišnih natjecatelja u području distribucije načelno bila prihvatljiva, onda je potrebna daljnja procjena kako bi se ispitala moguća vertikalna ograničenja koje takvi sporazumi sadržavaju. Ova procjena mora se temeljiti na načelima iz Smjernica o vertikalnim ograničenjima.

141. Daljnja se razlika mora postaviti između sporazuma kada se sudionici sporazume samo o zajedničkoj komercijalizaciji i o sporazumima kada je komercijalizacija vezana uz neku drugu suradnju. Primjerice, to je slučaj kod zajedničke proizvodnje ili zajedničke nabave. S tim će se sporazumima postupati kao pri procjeni tih tipova suradnje.

5.2. Mjerodavna tržišta

142. Kako bi se mogli procijeniti konkurenti odnosi između sudionika koji surađuju, prvo se moraju odrediti mjerodavna proizvodna i zemljopisna tržišta na koje se suradnja izravno odnosi (tj. tržišta kojima pripadaju proizvodi koji su predmet sporazuma). Kao drugo, sporazum o komercijalizaciji na jednom tržištu može također utjecati na konkurentna ponašanja sudionika na susjednom tržištu koje je usko povezano s tržištem na koje se suradnja izravno odnosi.

5.3. Procjena u skladu s člankom 81. stavkom 1.

5.3.1. Priroda sporazuma

5.3.1.1. Sporazumi koji nisu obuhvaćeni člankom 81. stavkom 1.

143. Sporazumi o trgovini koji su obuhvaćeni ovim odjeljkom u području su primjene pravila o tržišnom natjecanju samo onda kada su sudionici koji su ga sklopili tržišni natjecatelji. Ako je razvidno da sudionici nisu tržišni natjecatelji u pogledu proizvoda ili usluga na koje se sporazum odnosi, takav sporazum ne stvara probleme horizontalne prirode. Međutim, sporazum može biti obuhvaćen člankom 81. stavkom 1. ako sadrži vertikalna ograničenja, poput ograničenja kod pasivne prodaje, održavanja maloprodajne cijene, itd. To se također primjenjuje i ako je suradnja u komercijalizaciji objektivno nužna da bi jedan sudionik ušao na tržište na koje ne može ući samostalno, primjerice zbog visokih troškova koji su s time povezani. Posebna primjena ovog načela bili bi sporazumi o konzorciju koji omogućuju poduzetnicima koji ga sklope, da daju bolju ponudu za projekte koju inače samostalno ne bi mogli pružiti, odnosno da se javno natječu gdje to inače samostalno ne bi činili. Kako oni dakle nisu potencijalni tržišni natjecatelji za ponudu, nema niti ograničenja tržišnog natjecanja.

5.3.1.2. Sporazumi koji su gotovo uvijek obuhvaćeni člankom 81. stavkom 1.

144. Osnovno natjecateljsko pitanje koje se javlja kod sporazuma o komercijalizaciji između tržišnih natjecatelja je utvrđivanje cijena. Sporazumi ograničeni na zajedničku prodaju u pravilu kao cilj ili posljedicu imaju usklađenost cjenovne politike konkurentskih proizvođača. U tom slučaju ne samo da se uklanja tržišno natjecanje u cijenama između sudionika, već se smanjuje i količina proizvoda koje sudionici sporazuma moraju isporučiti unutar granica sustava razdijeljenih narudžbi. Takvi sporazumi stoga ograničavaju tržišno natjecanje između sudionika na strani opskrbe, umanjuju izbor nabavljača, te su obuhvaćeni člankom 81. stavkom 1.

145. Ova se procjena neće promijeniti ako sporazum nije isključiv. Članak 81. stavak 1. nastavlja se primjenjivati i kada sudionici mogu slobodno prodavati i izvan sporazuma, dokle god se može pretpostaviti da sporazum dovodi do opće usklađenosti cijena koje zaračunavaju sudionici.

5.3.1.3. Sporazumi koji mogu biti obuhvaćeni člankom 81. stavkom 1.

146. Kod sporazuma o komercijalizaciji koji imaju nedostatak zajedničke prodaje javljaju se dva glavna problema. Prvi je taj što zajednička komercijalizacija daje jasnu mogućnost izmjenjivanja osjetljivih trgovačkih podataka, naročito onih o strategiji trgovine te politici cijena. Drugi je taj da, ovisno o strukturi troškova komercijalizacije, znatan input od krajnjeg troška sudionika može biti zajednički. Kao rezultat svega toga može se dogoditi da stvarni raspon cjenovne konkurencije na krajnjem prodajnom nivou bude bitno ograničen. Sporazumi o zajedničkoj komercijalizaciji stoga mogu biti u području primjene članka 81. stavka 1. ako ili omogućuju razmjenu osjetljivih podataka o trgovini, ili pak utječu na znatan dio krajnjeg troška koji sudionici imaju.

147. Poseban problem koji se javlja kod sporazuma o distribuciji sklopljenih između tržišnih natjecatelja koji su aktivni na različitim zemljopisnim tržištima je taj što oni mogu poslužiti kao instrument za podjelu tržišta. U slučaju uzajamnih sporazuma za distribuciju proizvoda drugih, sudionici sporazuma na ta