31997L0024



DIREKTIVA 97/24/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

od 17. lipnja 1997.

o pojedinim sastavnim dijelovima i značajkama motornih vozila na dva ili tri kotača

EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 100.a,

uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),

uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (2),

postupajući u skladu s postupkom utvrđenim u članku 189.b Ugovora (3), u kontekstu zajedničkog teksta koji je potvrdio Odbor za mirenje 4. veljače 1997.,

budući da je s obzirom na aspekte koji se odnose na zaštitu okoliša, to jest onečišćenje zraka i emisiju buke, potrebno ustrajati na cilju stalnog poboljšanja zaštite okoliša; budući da se u tu svrhu moraju utvrditi granične vrijednosti za štetne sastojke i razinu buke i da ih se mora što prije početi primjenjivati; budući da se o narednim smanjivanjima graničnih vrijednosti i izmjenama postupka ispitivanja može odlučivati samo na osnovi budućih studija i istraživanja ili onih već provedenih o dostupnim ili vjerojatnim tehnološkim mogućnostima i analizama njihovih troškova i koristi, kako bi se omogućila serijska proizvodnja vozila koja mogu zadovoljavati ta stroža ograničenja; budući da odluku o narednom smanjivanju moraju donijeti Europski parlament i Vijeće najmanje tri godine prije stupanja na snagu tih graničnih vrijednosti kako bi se industriji omogućilo da poduzme potrebne mjere da njezini proizvodi do predviđenog datuma mogu zadovoljavati nove propise Zajednice; budući da će se odluka Europskoga parlamenta i Vijeća temeljiti na prijedlozima koje dostavi Komisija u propisanom roku;

budući da države članice ne mogu odbiti registraciju ili uporabu vozila tako dugo dok one zadovoljavaju zahtjeve ove Direktive; budući da predmet zahtjeva ove Direktive ne obvezuje one države članice, koje na svom teritoriju ne dopuštaju motornim vozila na dva ili tri kotača da vuku prikolicu, da izmijene svoje propise,

DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:

Članak 1.

Ova Direktiva i njezin Prilog primjenjuju se na:

za sve tipove vozila prema definiciji u članku 1. Direktive 92/61//EEZ.

Članak 2.

U roku od tri godine nastavno na datum naveden u trećem podstavku članka 8. stavka 1. Komisija provodi detaljnu studiju kako bi utvrdila trebaju li se mjere protiv neovlaštene izmjene vozila, posebno onih u kategorijama A i B navedenim u poglavlju 7. Priloga ovoj Direktivi, smatrati odgovarajućima, neodgovarajućima ili pretjeranima s obzirom na postavljene ciljeve. U osnovi zaključaka studije Komisija će, prema potrebi, predložiti nove zakonske mjere.

Članak 3.

1. Postupci prema kojima se dodjeljuje homologacija tipa sastavnog dijela za gume, uređaje za osvjetljavanje i svjetlosnu signalizaciju, retrovizore, spremnike goriva, ispušne sustave, sigurnosne pojase i sigurnosna stakla za tip motornog vozila na dva ili tri kotača i homologacija tipa sastavnog dijela za tip gume, uređaja za osvjetljavanje i svjetlosnu signalizaciju, retrovizora, spremnika goriva, ispušnog sustava, sigurnosnog pojasa i sigurnosnog stakla, i uvjeti koji se primjenjuju na slobodno kretanje takvih vozila i za slobodno stavljanje sastavnih dijelova na tržište onakvi su kako se navode u poglavljima II. odnosno III. Direktive 92/61/EEZ.

2. Postupak prema kojem se dodjeljuje homologacija tipa sastavnog dijela za vanjske izbočine, mjere za ograničenje zagađivanja zraka, mjere za ograničenje neovlaštenog zahvata na vozilu, elektromagnetsku kompatibilnost, dopuštenu razinu buke, vučne naprave za prikolice i pričvršćenja bočne prikolice, i ispušne sustave, sidrišta sigurnosnih pojaseva, brisače vjetrobranskog stakla i naprave za pranje, odmrzavanje i odmagljivanje za tip motornog vozila na dva ili tri kotača, i uvjeti koji se primjenjuju na slobodno kretanje takvih vozila onakvi su kako se navodi u odgovarajućim poglavljima II. i III. Direktive 92/61/EEZ.

Članak 4.

1. U skladu s odredbama članka 11. Direktive 92/61/EEZ priznaje se istovrijednost zahtjeva u poglavljima 1. (gume), 2. (uređaji za osvjetljavanje i svjetlosnu signalizaciju), 4. (retrovizori) i 11. (sigurnosni pojasevi) Priloga ovoj Direktivi i u pravilnicima Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu, pod brojevima 30 (5), 54 (6), 64 (7), i 75 (8) za gume, 3 (9), 19 (10), 20 (11), 37 (12), 38 (13), 50 (14), 56 (15), 57 (16), 72 (17) i 82 (18) za uređaje za osvjetljavanje i svjetlosnu signalizaciju, 81 (19) za retrovizore i 16 (20) za sigurnosne pojase, u verzijama koje su bile na snazi na datum donošenja ove Direktive.

U smislu primjene istovrijednosti predviđene u prvom podstavku, ugradbeni zahtjevi u poglavljima 1. do 11. također se primjenjuje za uređaje homologirane u skladu s odgovarajućim UN-ECE pravilnicima.

2. Tijela država članica nadležna za dodjeljivanje homologacije tipa sastavnog dijela prihvaćaju homologacije tipa sastavnog dijela dodijeljene u skladu sa zahtjevima pravilnika navedenih u stavku 1. te oznake homologacije tipa sastavnog dijela, umjesto odgovarajućih homologacija tipa sastavnog dijela i oznaka homologacije tipa sastavnog dijela izdanih u skladu sa zahtjevima ove Direktive.

Članak 5.

1. U roku od 24 mjeseca od datuma donošenja ove Direktive, Komisija će Europskom parlamentu i Vijeću dostaviti prijedlog sastavljen na temelju istraživanja i ocjene troškova i koristi koji bi proizašli iz primjene strožih graničnih vrijednosti i uvođenja naredne faze u kojoj će biti donesene mjere s ciljem daljnjeg postrožavanja graničnih vrijednosti za štetne sastojke i razinu buke dotičnih vozila, kako je predviđeno u poglavlju 5., tablicama I. i II. Priloga II., odnosno u poglavlju 9. Priloga I. Komisija u svojem prijedlogu uzima u obzir i procjenjuje isplativost troškova raznih mjera za smanjenje emisija štetnih sastojaka i buke i predstavlja mjere koje su razmjerne i razumne u odnosu na postavljene ciljeve.

2. Odluka Europskog parlamenta i Vijeća, donesena na temelju prijedloga Komisije navedenog u stavku 1., koja se donosi do 1. siječnja 2001., uzima u obzir i potrebu uključivanja drugih elemenata osim samih strožih graničnih vrijednosti. Troškovi i koristi koji proizlaze iz primjene mjera predviđenih u spomenutoj Odluci istražuju se i ocijenjuju, kao i zainteresirane strane kao što su industrija, korisnici i potrošačke ili javne udruge i razmjerni i razumni su u odnosu na postavljene ciljeve.

Članak 6.

1. Države članice mogu donijeti odredbe za poticajne poreze samo za motorna vozila sukladna s mjerama protiv onečišćenja zraka i buke predviđenim u poglavlju 5. točki 2.2.1.1.3. Priloga I. i tablicama I. i II. Priloga II., odnosno u poglavlju 9. Prilogu I. ovoj Direktivi.

2. Inicijative navedene u stavku 1. moraju biti u skladu s odredbama Ugovora i zadovoljavati sljedeće uvjete:

3. Komisiju se pravodobno obaviještava o svim namjerama za uvođenje ili promjenu poticajnih poreza navedenih u stavku 1., kako bi ona mogla dostaviti svoje komentare.

Članak 7.

Promjene koje su potrebne:

donose se u skladu s postupkom predviđenim u članku 13. Direktive Vijeća 70/156/EEZ od 6. veljače 1970. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na homologaciju tipa motornih vozila i njihovih prikolica (21).

Članak 8.

1. Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s odredbama ove Direktive do 18. prosinca 1998. One odmah o tome obavješćuju Komisiju.

Od datuma navedenog u prvom podstavku, države članice ne mogu dalje zabranjivati prvo stavljanje u uporabu vozila koja su u skladu s odredbama ove Direktive ili nekog od njezinih poglavlja.

One primjenjuju te odredbe od 17. lipnja 1999.

Međutim, primjena određenih odredbi u poglavljima 5., 8. i 9. odlaže se kako je navedeno u tim poglavljima.

2. Kada države članice donose mjere navedene u stavku 1., te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.

Članak 9.

1. Direktiva Vijeća 80/780/EEZ od 22. srpnja 1980. o usklađivanju zakonodavstava država članica o retrovizorima za motorna vozila na dva kotača sa ili bez bočne prikolice i o njihovoj ugradbi na takva vozila (22) stavlja se izvan snage početkom primjene ove Direktive.

2. Međutim, sastavni dijelovi za koje su bile dodijeljene homologacije predviđene u Prilogu I. Direktivi navedene u stavku 1. mogu se i dalje upotrebljavati.

3. Direktiva Vijeća 78/1015/EEZ od 23. studenoga 1978. o usklađivanju zakonodavstava država članica o dopuštenoj razini buke i ispušnim sustavima motocikala (23) stavlja se izvan snage na datum naveden u prvom podstavku članka 8.

4. Do datuma navedenog u prvom podstavku članka 8. stavka 1., homologacije navedene u Direktivi 78/1015/EEZ mogu biti dodijeljene za homologacije tipa vozila navedenih u Direktivi 92/61/EEZ. Primjenjuju se granične vrijednosti predviđene za razine buke u Prilogu I. točki 2.1.1. Direktive 78/1015/EEZ.

Članak 15. stavak 4. točka (c) Direktive 92/61/EEZ stoga se primjenjuje kad se takva vozila prvi put stavljaju u uporabu.

5. Stupanjem na snagu ove Direktive, odredbe Direktive Vijeća 89/336/EEZ od 3. svibnja 1989. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na elektromagnetsku kompatibilnost (24) prestaju se primjenjivati na vozila na koja se odnosi ova Direktiva.

Članak 10.

Ova Direktiva stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europskih zajednica.

Članak 11.

Ova je Direktiva upućena država članicama.

(1) SL C 177, 29.6.1994., str. 1. i

SL C 21, 25.1.1996., str. 23.

(2) SL C 195, 18.7.1994., str. 77.

(3) Mišljenje Europskog parlamenta od 18. svibnja 1995. (SL C 151, 19.6.1995., str. 184.), Zajedničko stajalište Vijeća od 23. studenoga 1995. (SL C 190, 29.6.1996., str. 1.) i Odluka Europskog parlamenta od 19. lipnja 1996. (SL C 198, 9.7.1996., str. 23.). Odluka Europskog parlamenta od 24. travnja 1997.; Odluka Vijeća od 12. svibnja 1997.

(4) SL L 225, 10.8.1992., str. 72.

(5) E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 29.

(6) E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 53.

(7) E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 63.

(8) E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 74.

(9) E/ECE/TRANS/324/ADD 2.

(10) E/ECE/TRANS/324/REV 1/ADD 18.

(11) E/ECE/TRANS/324/REV 1/ADD 19.

(12) E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 36.

(13) E/ECE/TRANS/324/REV 1/ADD 37.

(14) E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 49.

(15) E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 55.

(16) E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 56.

(17) E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 71.

(18) E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 81.

(19) E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 80.

(20) E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 15.

(21) SL L 42, 23.2.1970. str. 1. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 96/27/EZ (SL L 169, 8.7.1996., str. 1.).

(22) SL L 229, 30.8.1980., str. 49. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 80/1272/EEZ (SL L 375, 31.12.1980., str. 73.).

(23) SL L 349, 13.12.1978., str. 21. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 89/235/EEZ (SL L 98, 11.4.1989., str. 1.).

(24) SL L 139, 23.5.1989., str. 19. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 93/97/EEZ (SL L 290, 24.11.1993., str. 1.).

POGLAVLJE 1.

GUME ZA MOTORNA VOZILA NA DVA ILI TRI KOTAČA I NJIHOVA UGRADBA

POPIS PRILOGA

POGLAVLJE 2.

UREĐAJI ZA OSVJETLJAVANJE I SVJETLOSNU SIGNALIZACIJU ZA MOTORNA VOZILA NA DVA ILI TRI KOTAČA

POPIS PRILOGA

2.2. U slučaju pokazivača smjera koji u skladu s točkom 4.7.1. na jednoj strani ne postiže najmanju propisanu svjetlosnu jakost do kuta H = 80°, ispod pravokutnika s oznakom homologacije tipa sastavnog dijela, mora se postaviti vodoravna strelica čiji vrh pokazuje smjer u kojemu je prema točki 4.7.1. postignuta najmanja svjetlosnu jakost najmanje do kuta H = 80°.

4.4.2. Polazeći od točke HV u vodoravnom smjeru u desno i u lijevo, osvijetljenost koju pravi dugi svjetlosni snop mora biti najmanje 12 luksa do udaljenosti 1,125 m i ne manja od 3 luksa do udaljenosti 2,25 m.

3.3.2.2. Polazeći iz točke HV, vodoravno u desno i u lijevo, osvijetljenost ne smije biti manja od 16 lx do udaljenosti 1,125 m, ni manja od 4 lx do udaljenosti 2,25 m;

3.3.2.2. Polazeći iz točke HV, vodoravno u desno i u lijevo, osvijetljenost ne smije biti manja od 24 lx do udaljenosti 1,125 m, niti manja od 6 lx do udaljenosti 2,25 m.

3.2.7. Vrijednosti osvijetljenosti u područjima „A” i „B” kao što su prikazane na slici C u Prilogu IV., moraju se provjeriti mjerenjem fotometrijskih vrijednosti u točkama od 1 do 8 na toj slici. Te se vrijednosti moraju nalaziti unutar sljedećih granica:

Mješavina vode i sredstva onečišćenja koja se stavlja na glavno svjetlo u svrhu ovog ispitivanja mora se sastojati od devet dijelova (masenih) kremenog pijeska veličine zrna od 0 do 100 μm, jednog dijela (masenog) biljne ugljene prašine veličine zrna od 0 do 100 μm, 0,2 dijela (masena) NaCMC (38) i primjerene količine destilirane vode koja ima vodljivost manju od 1 mS/m.

Zatamnjenje treba sezati najmanje do kuta γ3 te najmanje do cilindričnog dijela balona koji je određen kutom γ1.

Zatamnjenje treba sezati najmanje do kuta γ3 te najmanje do cilindričnog dijela balona na cijelom gornjem obodu balona.

POGLAVLJE 3.

VANJSKE IZBOČINE NA MOTORNIM VOZILIMA NA DVA ILI TRI KOTAČA

POPIS PRILOGA

POGLAVLJE 4.

RETROVIZORI ZA MOTORNA VOZILA NA DVA ILI TRI KOTAČA

POPIS PRILOGA

POGLAVLJE 5.

MJERE PROTIV ONEČIŠĆAVANJA ZRAKA KOJE PROUZROKUJU MOTORNA VOZILA NA DVA ILI TRI KOTAČA

POPIS PRILOGA

CO u g/km = CO masa/S

3.7. Faze opisane u točkama 3.3. do 3.6. ponavljaju se da pokriju područje brzina od 10 do 50 km/h, stupnjevano po 10 km/h.

4.3.2.1. Nedisperzijski infracrveni apsorpcijski analizator upotrebljava se za mjerenje koncentracije ugljikovog monoksida CO i ugljikovog dioksida CO2 u uzorcima sakupljenim tijekom ispitivanja u vrećama Sa in Sb.

4.2.5.3. Za poznatu duljinu Lo napunjenu s istim ispitnim plinom, očitanje na linearnoj ljestvici je No i prosječna temperatura plinova izražena u kelvinima, To.

2.3. Pokazivač mjerenih vrijednosti na uređaju za mjerenje zacrnjenja mora imati dvije ljestvice, jednu u apsolutnim jedinicama apsorpcije svjetlosti od 0 do (m–1) i drugu s linearnom podjelom od 0 do 100; na obje ljestvice 0 pokazuje ukupno propuštanje svjetlosti, a najveća vrijednost potpuno zatamnjenje.

POGLAVLJE 6.

SPREMNICI ZA GORIVO MOTORNIH VOZILA NA DVA ILI TRI KOTAČA

POPIS PRILOGA

Spremnik treba napuniti do 50 % njegovog nazivnog obujma ispitnim gorivom te ga ostaviti otvorenog na temperaturi okoline od 313 K ± 2 K dok se ne ustali gubitak težine. To razdoblje mora iznositi najmanje četiri tjedna (razdoblje prethodnog pohranjivanja). Potom spremnik treba isprazniti i ponovno napuniti ispitnim gorivom do 50 % njegovog nazivnog obujma.

4.3.6. Ako uzorak ne izgori do oznake zbog kapanja, topljenja ili otkidanja u obliku izgorjelih čestica, to se mora navesti.

4.1. Ako dva uzorka izgore do oznake 100 mm, srednja brzina izgaranja (u mm/s) koju treba navesti je srednja vrijednost brzina izgaranja svih uzoraka koji su izgorjeli do oznake.

Ako jedan od 10 uzoraka izgori do ili preko oznake 100 mm, ispitivanje (3.1. do 3.8.) treba ponoviti na 10 novih uzoraka.

3.9. Ispitivanje (3.1. do 3.8.) treba ponoviti dok tri uzorka ne izgore do ili preko oznake 100 mm ili dok se ne ispita deset uzoraka.

POGLAVLJE 7.

MJERE PROTIV NEOVLAŠTENOG ZAHVATA ZA MOTORNA VOZILA NA DVA ILI TRI KOTAČA

POGLAVLJE 8.

ELEKTROMAGNETSKA KOMPATIBILNOST MOTORNIH VOZILA NA DVA ILI TRI KOTAČA I ELEKTRIČNIH ILI ELEKTRONIČKIH ZASEBNIH TEHNIČKIH JEDINICA

POPIS PRILOGA

PRILOG I.

UVJETI KOJI SE PRIMJENJUJU ZA VOZILA I ELEKTRIČNE I ELEKTRONIČKE ZASEBNE TEHNIČKE JEDINICE

1. DEFINICIJE

1.1. U smislu ovog poglavlja:

1.1. „Elektromagnetska kompatibilnost” znači mogućnost nekog vozila ili jednog od njegovih električnih/elektroničkih sustava da funkcioniraju zadovoljavajuće u svojoj elektromagnetskoj okolini bez unošenja nedopuštenih elektromagnetskih smetnji na bilo što u toj okolini.

Složeni sastavni dijelovi i podsklopovi (elektromotori, termostati, elektroničke ploče (ploče s elektroničkim krugovima), itd.) koji se izravno prodaju krajnjem korisniku i nisu konstruirani isključivo za vozila na dva ili tri kotača, moraju zadovoljavati odredbe ove Direktive ili Direktive Vijeća 89/336/EEZ od 3. svibnja 1989. o usklađivanju zakonodavstava o elektromagnetskoj kompatibilnosti.

1.2. „Elektromagnetska smetnja” znači svaka elektromagnetska pojava koja može umanjiti radne značajke vozila ili jednog od njegovih električnih/elektroničkih sustava. Elektromagnetska smetnja može biti elektromagnetski šum, neželjeni signal ili promjena u samom mediju širenja vala.

1.3. „Elektromagnetska otpornost” znači sposobnost vozila ili jednog od njegovih električnih/elektroničkih sustava da djeluju u prisutnosti posebnih elektromagnetskih smetnja bez pogoršanja radnih značajka.

1.4. „Elektromagnetska okolina” znači ukupnost elektromagnetskih pojava koje postoje u danoj situaciji.

1.5. „Referentna granica” znači nazivna razina na koju se pozivaju homologacija tipa sastavnog dijela i granične vrijednosti za sukladnost proizvodnje.

1.6. „Referentna antena” znači simetrični poluvalni dipol ugođen na frekvenciju na kojoj se izvodi mjerenje.

1.7. „Širokopojasna emisija” znači emisija koja ima širinu pojasa veću od one za dani mjerni uređaj ili prijamnik.

1.8. „Uskopojasna emisija” znači svaka emisija koja ima širinu pojasa manju od one za dani mjerni uređaj ili prijamnik

1.9. „Elektronička/električna zasebna tehnička jedinica (STU)” znači elektronički i/ili električni sastavni dio ili komplet sastavnih dijelova koji su zajedno sa svim električnim spojevima i pridruženim ožičenjem namijenjeni za ugradbu u neko vozilo i da obavljaju jednu ili više specifičnih funkcija.

1.10. „Ispitivanje STU” znači ispitivanje jedne ili više specifičnih zasebnih tehničkih jedinica.

1.11. „Tip vozila u odnosu na elektromagnetsku kompatibilnost”, znači vozila koja se međusobno bitno ne razlikuju, posebno, s obzirom na sljedeće:

1.11.1. opći razmještaj električnih i/ili elektroničkih sastavnih dijelova;

1.11.2. ukupnu veličinu, smještaj i oblik motornog prostora te položaj visokonaponskih kabela, kad postoje;

1.11.3. osnovni materijal od kojeg je proizvedena šasija ili nadogradnja vozila (npr., šasija ili karoserija izrađena od staklenih vlakana, aluminija ili čelika).

1.12. „tip zasebne tehničke jedinice s obzirom na elektromagnetsku kompatibilnost” znači zasebna tehnička jedinica koja se od drugih jedinica ne razlikuje u bitnim značajkama kao što su:

1.12.1. funkcija koju zasebna tehnička jedinica vrši;

1.12.2. opći razmještaj elektroničkih i/ili električnih sastavnih dijelova.

1.13. „izravno upravljanje vozilom” znači upravljanje vozilom koje obavlja vozač djelovanjem na upravljač, kočnice i upravljačku napravu za snagu.

2. ZAHTJEV ZA HOMOLOGACIJU TIPA SASTAVNOG DIJELA

2.1. Uz zahtjev za homologaciju tipa sastavnog dijela za tip vozila s obzirom na elektromagnetsku kompatibilnost moraju se dostaviti ne samo podaci propisani u Prilogu VIII. (Dodatak 1.) već i sljedeće:

2.1.1. katalog koji opisuje sve specifične kombinacije elektroničkih/električnih sustava ili zasebnih tehničkih jedinica, vrste nadogradnje za tip vozila koji treba homologirati kao sastavni dio i predviđene razmake osovina. Elektronički/električni sustavi i zasebne tehničke jedinice smatraju se specifičnim ako mogu emitirati snažna širokopojasna i uskopojasna zračenja i/ili ometati izravno upravljanje nad cijelom vozilom (vidi točku 5.4.2.2. ovog Priloga);

2.1.2. zasebnu tehničku jedinicu koja je kao predstavnik za ispitivanje kompatibilnosti izabrana između različitih kombinacija elektroničkih/električnih sustava konstruiranih za serijsku proizvodnju.

2.2. Uz zahtjev za homologaciju tipa sastavnog dijela s obzirom na elektromagnetsku kompatibilnost za tip zasebne tehničke jedinice mora se dostaviti:

2.2.1. dokumentacija s opisom tehničkih značajki zasebne tehničke jedinice;

2.2.2. zasebna tehnička jedinica koja predstavlja tip. Nadležno tijelo može zahtijevati dodatni uzorak kad to smatra potrebnim.

3. OZNAČIVANJE

3.1. Svaka zasebna tehnička jedinica, s iznimkom kabela koji nisu spojni kabeli za paljenje, mora nositi:

3.1.1. marku ili naziv proizvođača zasebnih tehničkih jedinica i njihovih sastavnih dijelova;

3.1.2. trgovačku oznaku.

3.2. Te oznake moraju biti neizbrisive i jasno čitljive.

4. HOMOLOGACIJA TIPA SASTAVNOG DIJELA ZA TIP VOZILA

4.1. Ako vozilo koje je dostavljeno na ispitivanje zadovoljava sve zahtjeve ovog poglavlja, mora se dodijeliti homologacija tipa sastavnog dijela koja će vrijediti za sve specifične kombinacije navedene u popisu iz točke 2.1.1.

4.2. Međutim, tijela nadležna za homologacijska ispitivanja tipa sastavnog dijela mogu odustati samo od ispitivanja otpornosti navedenog u točki 5.4. u slučaju vozila na koja su ugrađeni električni ili elektronički uređaji, ako u slučaju kvara takvih uređaja nisu narušene sigurnosne funkcije povezane s kočenjem, svjetlosnom signalizacijom, zvučno upozornim uređajima i uređajima za upravljanje. Takve iznimke, zajedno s obrazloženjima, trebaju biti izrijekom navedene u izvještaju o ispitivanju.

4.3. Homologacija tipa sastavnog dijela za vozilo

Na raspolaganju su sljedeće mogućnosti za homologaciju tipa sastavnog dijela za vozilo:

4.3.1. Homologacija tipa sastavnog dijela kompletne instalacije na vozilu.

Za kompletnu instalaciju na vozilu može se izravno dodijeliti homologacija tipa sastavnog dijela ako zadovoljava ispitivanja obavljena u skladu s granicama i postupcima navedenima u točki 5. Ako proizvođač vozila odabere taj put, nisu potrebna pojedinačna ispitivanja zasebnih tehničkih jedinica.

4.3.2. Homologacija tipa sastavnog dijela za tip vozila pojedinačnim ispitivanjima zasebnih tehničkih jedinica.

Proizvođač vozila može dobiti homologaciju tipa sastavnog dijela za vozilo kad dokaže tijelu za homologaciju da su sve odgovarajuće zasebne tehničke jedinice (vidi točku 2.1.1.) pojedinačno homologirane u skladu s ovim poglavljem te da su ugrađene prema svim uvjetima koji su u njemu predviđeni.

4.4. Homologacija tipa sastavnog dijela za zasebnu tehničku jedinicu

Zasebna tehnička jedinica se može homologirati kao tip sastavnog dijela ako zadovoljava ispitivanja obavljena u skladu s granicama i postupcima navedenim u točki 5. Homologacija se može dodijeliti za ugradbu na sve tipove vozila ili na jedan ili više određenih tipova vozila prema zahtjevu proizvođača.

5. ZAHTJEVI

5.1. Opći zahtjevi

Vozila i zasebne tehničke jedinice moraju biti konstruirani i proizvedeni tako da u uobičajenim uvjetima uporabe zadovoljavaju zahtjeve navedene u ovom poglavlju.

Međutim, metode mjerenja koje se upotrebljavaju za provjeru otpornosti vozila i zasebnih tehničkih jedinica na elektromagnetsko zračenje i opisane su u prilozima IV. i VII. obvezne su nakon tri godine od datuma stupanja na snagu ovog poglavlja.

5.2. Zahtjevi za širokopojasno zračenje iz vozila

5.2.1. Metoda mjerenja

Elektromagnetsko zračenje koje proizvodi tip vozila dostavljen na ispitivanje mjeri se metodom opisanom u Prilogu II.

5.2.2. Referentne granice za širokopojasno zračenje iz vozila

5.2.2.1. Kad su mjerenja izvedena uporabom metode opisane u Prilogu II., s razmakom vozilo/antena od 10,0 ± 0,2 m, referentna granica zračenja je 34 dB mikrovolta/m (50 mikrovolta/m) u frekvencijskom pojasu od 30 do 75 MHz i od 34 do 45 dB mikrovolta/m (od 50 do 180 mikrovolta/m) u frekvencijskom pojasu od 75 do 400 MHz. Kako je prikazano u Dodatku 1. ovog Priloga, ta se granica povećava s logaritmom frekvencije za frekvencije iznad 75 MHz. U frekvencijskom pojasu od 400 do 1 000 MHz granica je stalna na 45 dB mikrovolta/m (180 mikrovolta/m).

5.2.2.2. Kad su mjerenja izvedena uporabom metode opisane u Prilogu II. s razmakom vozilo/antena od 3,0 ± 0,05 m, referentne granice zračenja su 44 dB mikrovolta/m (160 mikrovolta/m) u frekvencijskom pojasu od 30 do 75 MHz i od 44 do 55 dB mikrovolta/m (od 160 do 546 mikrovolta/m) u frekvencijskom pojasu od 75 do 400 MHz. Kako je navedeno u Dodatku 2. ovog Priloga, ta se granica povećava s logaritmom frekvencije za frekvencije iznad 75 MHz. U frekvencijskom pojasu od 400 do 1 000 MHz granica je stalna na 55 dB mikrovolta/m (546 mikrovolta/m).

5.2.2.3. Na vozilu dostavljenom na ispitivanje izmjerene vrijednosti izražene u dB (mikrovolta/m) moraju biti najmanje 2,0 dB ispod referentne granice.

5.3. Zahtjevi za emisije uskopojasnog zračenja iz vozila

5.3.1. Metoda mjerenja

Elektromagnetsko zračenje iz vozila dostavljenog na ispitivanje mjeri se metodom opisanom u Prilogu III.

5.3.2. Referentne granice za uskopojasno zračenje iz vozila

5.3.2.1. Kad su mjerenja izvedena uporabom metode opisane u Prilogu III., s razmakom vozilo/antena od 10,0 ± 0,2 m, referentna granica zračenja je 24 dB (16 mikrovolta/m) u frekvencijskom pojasu od 30 do 75 MHz i od 24 do 35 dB (od 15 do 56 mikrovolta/m) u frekvencijskom pojasu od 75 do 400 MHz. Kako je navedeno u Dodatku 3. ovom Prilogu, ta se granica povećava s logaritmom frekvencije za frekvencije iznad 75 MHz. U frekvencijskom pojasu od 400 do 1 000 MHz granica je stalna na 35 dB (56 mikrovolta/m).

5.3.2.2. Kad su mjerenja izvedena uporabom metode opisane u Prilogu III., s razmakom vozilo/antena od 3,0 ± 0,05 m, referentne granice zračenja su 34 dB (50 mikrovolta/m) u frekvencijskom pojasu od 30 do 75 MHz i od 34 do 45 dB (od 50 do 180 mikrovolta/m) u frekvencijskom pojasu od 75 do 400 MHz. Kako je navedeno u Dodatku 4. ovom Prilogu, ta se granica povećava s logaritmom frekvencije za frekvencije iznad 75 MHz. U frekvencijskom pojasu 400 do 1 000 MHz granica je stalna na 45 dB (mikrovolta/m).

5.3.2.3. Na tipu vozila dostavljenom na ispitivanje, izmjerene vrijednosti izražene u dB (mikrovolta/m) moraju biti najmanje 2,0 dB ispod referentne granice.

5.4. Zahtjevi za otpornost vozila na elektromagnetsko zračenje

5.4.1. Metoda mjerenja

Ispitivanja za određivanje otpornosti tipa vozila na elektromagnetsko zračenje moraju biti provedena u skladu s metodom opisanom u Prilogu IV.

5.4.2. Referentne granice za otpornost vozila

5.4.2.1. Kad se mjerenja izvode uporabom metode opisane u Prilogu IV., referentna razina jakosti polja mora biti 24 volta/m efektivne vrijednosti u preko 90 % frekvencijskog pojasa od 20 MHz do 1 000 MHz, a 20 volta/m efektivne vrijednosti preko čitavog frekvencijskog pojasa od 20 MHz do 1 000 MHz.

5.4.2.2. Vozilo, predstavnik određenog tipa, koje je dostavljeno na ispitivanje ne smije pokazivati bilo kakvo pogoršanje pri izravnom upravljanju vozilom koje bi vozač ili drugi sudionik u prometu mogao zapaziti kad je to vozilo u stanju propisanom u Prilogu IV., točki 4., i izloženo polju čija jakost, izraženo u voltima/m, mora biti 25 % iznad referentne granice.

5.5. Zahtjevi za širokopojasno zračenje zasebne tehničke jedinice

5.5.1. Metoda mjerenja

Elektromagnetsko zračenje koje proizvodi zasebna tehnička jedinica dostavljena na homologaciju tipa sastavnog dijela mora se mjeriti metodom koja je opisana u Prilogu V.

5.5.2. Referentne granice za širokopojasno zračenje zasebne tehničke jedinice

5.5.2.1. Kad se mjerenja izvode uporabom metode opisane u Prilogu V., referentna granica zračenja je od 64 do 54 dB (mikrovolta/m) u frekvencijskom pojasu od 30 do 75 MHz, uz snižavanje te granice s logaritmom frekvencije, i od 54 do 65 dB (mikrovolta/m) u frekvencijskom pojasu od 75 do 400 MHz, uz povećavanje te granice s logaritmom frekvencije, kako je prikazano u Dodatku 5. ovom Prilogu. U frekvencijskom pojasu od 400 do 1 000 MHz granica je stalna na 65 dB (1 800 mikrovolta/m).

5.5.2.2. Izmjerene vrijednosti za zasebnu tehničku jedinicu dostavljenu na homologaciju tipa sastavnog dijela, izražene u dB (mikrovolta/m), moraju biti najmanje 2,0 dB ispod referentnih granica.

5.6. Zahtjevi za uskopojasno zračenje zasebne tehničke jedinice

5.6.1. Metoda mjerenja

Elektromagnetsko zračenje koje proizvodi zasebna tehnička jedinica dostavljena na homologaciju tipa sastavnog dijela mjeri se metodom koja je opisana u Prilogu VI.

5.6.2. Referentne granice za uskopojasno zračenje zasebne tehničke jedinice

5.6.2.1. Kad se mjerenja izvode uporabom metode opisane u Prilogu VI., referentna granica zračenja je od 54 do 44 dB (mikrovolta/m) u frekvencijskom pojasu od 30 do 75 MHz, uz snižavavanje te granice s logaritmom frekvencije, i od 44 do 55 dB (mikrovolta/m) u frekvencijskom pojasu od 75 do 400 MHz, uz povećavanje te granice s logaritmom frekvencije, kako je prikazano u Dodatku 6. ovom Prilogu. U frekvencijskom pojasu od 400 do 1 000 MHz granica je stalna na 55 dB (560 mikrovolta/m).

5.6.2.2. Izmjerene vrijednosti za zasebnu tehničku jedinicu dostavljenu na homologaciju tipa sastavnog dijela, izražene u dB (mikrovolta/m), moraju biti najmanje 2,0 dB ispod referentnih granica.

5.7. Zahtjevi za otpornost zasebne tehničke jedinice na elektromagnetsko zračenje

5.7.1. Metoda mjerenja

Otpornost na elektromagnetsko zračenje zasebne tehničke jedinice dostavljene na homologaciju tipa sastavnog dijela ispituje se jednom od metoda opisanih u Prilogu VII.

5.7.2. Referentne granice za otpornost zasebne tehničke jedinice

5.7.2.1. Kad se mjerenja izvode uporabom metoda opisanih u Prilogu VII., ispitne referentne razine otpornosti su 48 volta/m za ispitnu metodu trakastim vodom od 150 mm, 12 volta/m za ispitnu metodu trakastim vodom od 800 mm, 60 volta/m za metodu ispitivanja TEM komorom, 48 mA za ispitnu metodu uvođenjem velike struje (BCI) i 24 volta/m za metodu ispitivanja slobodnim poljem.

5.7.2.2. Zasebne tehničke jedinice koje predstavljaju tip dostavljen na ispitivanje, ne smiju pokazati nikakve smetnje u funkcioniranju koje bi prouzročile pogoršanje izravnog upravljanja vozilom koje bi vozač ili drugi sudionici u prometu zapazili kad je vozilo u stanju propisanom u Prilogu IV., točki 4., pri jakosti polja ili struje izražene u prikladnim linearnim jedinicama 25 % iznad referentne granice.

6. SUKLADNOST PROIZVODNJE

6.1. Mjere za osiguravanje sukladnosti proizvodnje moraju se poduzeti u skladu s odredbama propisanim u članku 4. Direktive 92/61/EEZ.

6.2. Sukladnost proizvodnje s obzirom na elektromagnetsku kompatibilnost vozila, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice provjerava se na temelju podataka koje sadrži (sadrže) certifikat (certifikati) o homologaciji tipa navedeni u prilogu VIII. i/ili IX. ovoj Direktivi, ovisno što je primjenjivo.

6.3. Ako nadležno tijelo nije zadovoljno postupkom proizvođačeve ocjene, primjenjuju se točke 1.2.2. i 1.2.3. Priloga VI. Direktivi 92/61/EEZ i niže navedene točke 6.3.1. i 6.3.2.

6.3.1. Pri provjeri sukladnosti vozila, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice uzetih iz serijske proizvodnje, smatra se da proizvodnja zadovoljava zahtjeve ove Direktive s obzirom na emisije širokopojasnih i uskopojasnih zračenja ako izmjerene razine ne prelaze više od 2 dB (25 %) referentne granice propisane u točkama 5.2.2.1., 5.2.2.2., 5.3.2.1. i 5.3.2.2. (ovisno što je primjenjivo).

6.3.2. Pri provjeri sukladnosti vozila, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice uzetih iz serijske proizvodnje, smatra se da proizvodnja zadovoljava zahtjeve ove Direktive s obzirom na otpornost na elektromagnetsko zračenje ako vozilo, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica ne pokazuju bilo kakvo pogoršanje pri izravnom upravljanju vozilom koje bi mogao zapaziti vozač ili drugi sudionik u prometu kad je vozilo u stanju određenom u točki 4. Priloga IV. i izloženo jakosti polja, izraženoj u voltima/m, sve do 80 % od referentnih granica propisanih u točki 5.4.2.1. ovog Priloga.

7. IZNIMKE

7.1. Smatra se da vozila s motorima s kompresijskim paljenjem zadovoljavaju zahtjeve propisane u točki 5.2.2.

7.2. Smatra se da vozila ili električne/elektroničke zasebne tehničke jedinice koja ne sadrže elektronički oscilator s radnom frekvencijom većom od 9 kHz zadovoljavaju zahtjeve propisane u točki 5.3.2. i Prilogu III.

7.3. Vozila koja nemaju ugrađen neki osjetljivi elektronički uređaj izuzeta su od ispitivanja propisanih u Prilogu IV.

7.4. Zasebne tehničke jedinice čije se funkcije ne smatraju bitnima za izravno upravljanje vozilom nije potrebno ispitivati na otpornost na smetnje.