1.

U članak 2. umeće se sljedeći stavak: „6.a (a) Ako se tijekom primjene ove ili bilo koje druge relevantne odredbe ove Uredbe utvrdi da upotreba domaćih cijena i troškova u zemlji izvoznici nije primjerena zbog toga što u toj zemlji postoje znatni poremećaji u smislu točke (b), uobičajena vrijednost izračunava se isključivo na temelju troškova proizvodnje i prodaje koji odražavaju nenarušene cijene odnosno referentne vrijednosti, pridržavajući se sljedećih pravila. Izvori koje Komisija može upotrijebiti uključuju: — odgovarajuće troškove proizvodnje i prodaje u odgovarajućoj reprezentativnoj zemlji koja je na sličnom stupnju gospodarskog razvoja kao zemlja izvoznica, uz uvjet da su relevantni podaci dostupni; ako postoji više takvih reprezentativnih zemalja, prednost se, ako je to moguće, daje zemljama s odgovarajućom razinom socijalne zaštite i zaštite okoliša, — nenarušene međunarodne cijene, troškove ili referentne vrijednosti, ako to smatra primjerenim, ili — domaće troškove, ali samo u onoj mjeri u kojoj je sa sigurnošću, na temelju točnih i odgovarajućih dokaza, utvrđeno da oni nisu narušeni, među ostalim i u okviru odredbi o zainteresiranim stranama iz točke (c). Ne dovodeći u pitanje članak 17., ta se procjena obavlja zasebno za svakog izvoznika i proizvođača. Izračunana uobičajena vrijednost uključuje nenarušen i razuman iznos troškova prodaje te administrativnih i općih troškova i dobiti. (b) Znatni poremećaji su oni poremećaji do kojih dolazi ako prijavljene cijene ili troškovi, uključujući troškove sirovina i energije, nisu rezultat sila slobodnog tržišta jer na njih utječu znatne državne intervencije. Pri procjeni postojanja znatnih poremećaja u obzir se uzima, među ostalim, mogući učinak jednog ili više sljedećih elemenata: — na dotičnom tržištu u znatnoj mjeri djeluju poduzeća koja su u vlasništvu ili pod kontrolom vlasti zemlje izvoznice odnosno koja ta tijela politički nadziru ili im pružaju smjernice; — prisutnost države u poduzećima zbog koje država može utjecati na cijene ili troškove; — javne politike ili mjere kojima se diskriminira u korist domaćih dobavljača ili se na drugi način utječe na sile slobodnog tržišta; — nepostojanje, diskriminatorna primjena ili neodgovarajuće izvršavanje zakonodavstva o stečaju, trgovačkim društvima ili o vlasništvu; — poremećaji u području troškova plaća; — pristup financijskim sredstvima odobravaju institucije koje provode ciljeve javnih politika ili na drugi način ne djeluju neovisno o državi. (c) Ako Komisija ima utemeljene naznake o mogućem postojanju znatnih poremećaja u smislu točke (b) u određenoj zemlji ili u određenom sektoru u toj zemlji i ako je to primjereno za djelotvornu primjenu ove Uredbe, Komisija izrađuje, stavlja na raspolaganje javnosti i redovito ažurira izvješće u kojem se navode okolnosti iz točke (b) na tržištu u toj zemlji ili sektoru. Takva izvješća i dokazi na kojima se ona temelje postaju dio dosjea ispitnih postupaka koji se odnose na tu zemlju ili sektor. Zainteresirane stranke moraju imati dovoljno prilika opovrgnuti ili nadopuniti izvješće i dokaze na kojima se ono temelji, iznijeti primjedbe na njih te se njima koristiti u svakom ispitnom postupku u kojem se takvo izvješće ili dokazi upotrebljavaju. Pri procjeni postojanja znatnih poremećaja Komisija uzima u obzir sve relevantne dokaze iz dosjea ispitnog postupka. (d) Kada podnosi pritužbu u skladu s člankom 5. ili zahtjev za reviziju u skladu s člankom 11., industrija Unije može se, kako bi opravdala izračun uobičajene vrijednosti, koristiti dokazima iz izvješća iz točke (c) ovog stavka, ako oni udovoljavaju standardima za dokaze u smislu članka 5. stavka 9. (e) Ako Komisija, u skladu člankom 5. stavkom 9., utvrdi da postoje dostatni dokazi o postojanju znatnih poremećaja u smislu točke (b) ovog stavka i ako na temelju toga odluči pokrenuti ispitni postupak, ta se činjenica navodi u obavijesti o pokretanju postupka. Podatke potrebne za izračun uobičajene vrijednosti Komisija prikuplja u skladu s točkom (a) ovog stavka. Ubrzo nakon pokretanja ispitnog postupka stranke u postupku obavješćuju se o relevantnim izvorima koje Komisija namjerava upotrijebiti za potrebe određivanja uobičajene vrijednosti na temelju točke (a) ovog stavka i daje im se 10 dana za iznošenje primjedbi. U tu svrhu zainteresirane stranke imaju pristup dosjeu, koji mora sadržavati sve dokaze kojima se tijelo koje provodi ispitni postupak koristi, ne dovodeći u pitanje članak 19. Dokazi o postojanju znatnih poremećaja mogu se uzeti u obzir samo ako ih je tijekom ispitnog postupka moguće pravovremeno provjeriti, u skladu s člankom 6. stavkom 8.”