(49)

Tim normama u području biološke procjene medicinskih proizvoda predviđeno je, među ostalim, da se upotrijebljenom metodom moraju reproducirati stvarni uvjeti primjene medicinskog proizvoda te da može biti potrebno provesti druge testove uz one koji su navedeni u normama, na što upućuju sljedeće odredbe. — Norma EN ISO 10993-1 2010: biološka procjena medicinskih proizvoda – procjene i testovi u okviru postupka upravljanja rizikom Uvođenje norme konkretno znači da „se tim pristupom kombiniraju preispitivanje i procjena svih postojećih podataka, prema potrebi s odabirom i provedbom dodatnih testova, što omogućuje potpunu procjenu bioloških reakcija za svaki medicinski proizvod u vezi sa sigurnošću njegove uporabe”; da se „biološka procjena temelji među ostalim na metodama testiranja in vitro i in vivo te na životinjskim modelima”; da svrha norme „ISO 10993 nije osigurati strog skup metoda testiranja i kriterija za prihvaćanje odnosno odbacivanje” i da se ona mora primjenjivati „uzimajući u obzir sve čimbenike povezane s proizvodom, njegovu predviđenu uporabu i tekuće spoznaje o medicinskom proizvodu koje se temelje na znanstvenoj literaturi i prethodnim kliničkim iskustvima”. U točki 4.4. norme navodi se među ostalim da se „pri izboru ispitivanja i podataka potrebnih za biološku procjenu i njihovo tumačenje mora uzeti u obzir kemijski sastav tvari, uključujući i uvjete izlaganja, te prirodu, stupanj, učestalost i trajanje izlaganja ljudskog tijela proizvodu ili njegovim sastojcima, kako bi se omogućilo razvrstavanje proizvoda i olakšao odabir odgovarajućih testova […]. Strogost biološke procjene uglavnom određuju priroda, stupanj, trajanje i učestalost izlaganja te utvrđena opasnost predmetne tvari”. U točki 6.1. norme navodi se da „rezultati procjene rizika [sic] mogu dovesti do zaključka da je potrebno dodatno karakterizirati tvari, primjerice kada se granica sigurne uporabe ne smatra dovoljnom ako postoji mogućnost izlučivanja cjelokupne količine kemijskog proizvoda. U tom bi se slučaju procjena stupnja kliničke izloženosti kemijskog sastojka mogla temeljiti na testu ekstrakcije kojim bi se simulirala klinička izloženost”. U točki 6.2.2. norme, u kojoj se opisuju testovi, navodi se da je „nužan preduvjet za testiranje da se svaki proizvod razmatra u skladu s vlastitim svojstvima. Mogu biti potrebni dodatni testovi koji nisu navedeni u tablici [Priloga A]” (točka 6.2.2.1.), „mogu biti potrebni testovi in vivo kako bi se procijenila biodegradacija određene tvari” (točka 6.2.2.13.) te je „potrebno predvidjeti studije toksikokinetičnosti ako […] je izvjesno ili postoji vjerojatnost da će tijekom kliničke uporabe doći do oslobađanja znatnih količina izlučivih proizvoda i proizvoda raspadanja koji su potencijalno otrovni ili reaktivni iz medicinskog proizvoda u tijelo” (6.2.2.14.). U Prilogu A (informativne naravi) norme, koji sadržava tablicu s opisom ispitivanja u okviru ekološke procjene koje treba uzeti u obzir ovisno o prirodi kontakta s ljudskim tijelom i trajanju kontakta, nisu jasno obuhvaćeni medicinski proizvodi koji se uzimaju oralno. Tamo se navodi da „tablica A.1. daje okvir za izradu programa ocjenjivanja, a ne kontrolni popis” i da je „osim okvira navedenog u tablici A.1., potrebno uzeti u obzir daljnje postupke [tj. testove koje treba provesti] u skladu s procjenom rizika […]”. — Norma EN ISO 10993-12 2012: biološka procjena medicinskih proizvoda – priprema uzoraka i referentnih materijala U točki 10.3.2. norme, koja se odnosi na uvjete i metode ekstrakcije, navodi se da treba „provesti ekstrakciju primjenom prikladnog ekstrakcijskog otapala i uvjeta vremena/temperature koji omogućuju simulaciju prekomjerne izloženosti kada za nju postoji mogućnost. Može biti prikladno i potpuno otapanje”. U Prilogu C (informativne naravi) norme, koji se odnosi na načela ekstrakcije uzorka, u točki C.1. navodi se da bi „u idealnom slučaju uvjeti ekstrakcije i uporaba ekstrakta u sustavima za testiranje trebali odražavati ne samo stvarne uvjete uporabe proizvoda, nego i svrhu i predvidljivost testova” te da se „biološki testovi provode radi utvrđivanja opasnih pojava i procjene rizika u pretjeranim i/ili stvarnim uvjetima uporabe […]. Prekomjerna ili potpuna ekstrakcija primjerene su za utvrđivanje opasnih pojava”. — Norma EN ISO 10993-18 2009: biološka procjena medicinskih proizvoda – kemijska svojstva tvari U točki 5. norme navodi se da je „za procjenu rizika koji proizlaze iz sastavnih dijelova proizvoda nužno prikupiti informacije kojima se pokazuje opseg raspoloživosti sastavnih elemenata u stvarnim uvjetima uporabe gotovog proizvoda”.