(25)

Premda je finsko gospodarsko jedno od energetski najintenzivnijih u Uniji, Finska si je postavila cilj da do 2035. postane ugljično neutralna, a ubrzo nakon toga i prvo društvo blagostanja bez fosilnih goriva. Energetika, industrija, promet i zgradarstvo glavni su sektori koji će morati doprinijeti velikim smanjenjima emisija stakleničkih plinova. Ostvarenje tog cilja otežavaju, među ostalim, znatan nedostatak privatnih i javnih ulaganja te kašnjenja ulaganja u obnovljive izvore energije zbog neriješenih okolišnih dozvola. Prema podacima iz 2020., Finska je uvelike ovisila o uvozu plina (67 % u odnosu na 44 % u Uniji), nafte (84 % u odnosu na 26 % u Uniji) i ugljena (55 % u odnosu na 54 % u Uniji) iz Rusije (19). Ipak, finsko gospodarstvo samo ograničeno ovisi o uvozu plina (udio od 6,9 % u strukturi izvora energije 2020.) i uvozi svih triju resursa mogu se u velikoj mjeri zamijeniti drugim gorivima ili uvozom iz drugih zemalja. Finska ima izvanredne mjere za osiguranje nastavka rada sektora koji ovise o tim gorivima u slučaju poremećaja u opskrbi i poduzima mjere za diversifikaciju uvoza energenata radi odvajanja od Rusije. Finska upotrebljava minimalne količine plina za grijanje kućanstava, a elektrane plin za vlastitu potrošnju uglavnom mogu zamijeniti drugim gorivima. Finska nema domaće objekte za skladištenje plina, ali očekuje da će u drugoj polovini 2022. dovršiti svoj treći terminal za ukapljeni prirodni plin (UPP), a usto je 2020. u rad pušten dvosmjerni plinovod Balticconnector. Kad se tome pribroje dva postojeća terminala za UPP i mogući budući projekti, očekuje se da će ukupni kapacitet uvoza plina uskoro pokrivati znatan dio finskih potreba za uvozom plina. Preporučuje se da nova ulaganja u plinsku infrastrukturu i mreže budu, ako je to moguće, otporna na buduće promjene kako bi se budućom prenamjenom za održiva goriva omogućila njihova dugoročna održivost. Finska je 20. svibnja 2022. potpisala desetogodišnji ugovor o zakupu plutajućeg terminala za UPP. Nafta i ugljen i dalje čine otprilike trećinu finske strukture izvora energije, no Finska nastoji diversificirati uvoz ugljena i nafte radi odvajanja od Rusije te namjerava povećati održivu proizvodnju bioplina, među ostalim za upotrebu u teretnom prijevozu. Udio nuklearne energije u strukturi izvora energije 2020. iznosio je 17 %, pri čemu je Rusija bila važan izvor nuklearnog goriva. Stopa elektroenergetske interkonekcijske povezanosti u Finskoj trenutačno je 29 %, ali očekuje se da će se u srednjoročnom razdoblju povećati. Finski nacionalni sustav prijenosa električne energije mogao bi se unaprijediti. Općenito, iako se Finska udaljava od ograničene ovisnosti o uvozu fosilnih goriva iz Rusije, trenutačne okolnosti iziskuju ubrzanje i povećanje ulaganja u dekarbonizaciju i osiguravanje energetske učinkovitosti i sigurnosti opskrbe. To uključuje dodatno pojednostavnjenje postupaka izdavanja dozvola kako bi se obradili neriješeni energetski projekti i olakšala nova prioritetna ulaganja. Ciljevi za smanjenje emisija stakleničkih plinova i povećanje upotrebe energije iz obnovljivih izvora i energetske učinkovitosti trebaju biti ambiciozniji radi usklađivanja Finske s ciljevima paketa „Spremni za 55 %”.