(31)

Podprilog 6. zamjenjuje se sljedećim: „Podprilog 6. Postupci i uvjeti za ispitivanje tipa 1. 1. Opis ispitivanjâ 1.1. Za određivanje emisije plinovitih spojeva, čestične tvari, broja čestica, masene emisije CO2, potrošnje goriva, potrošnje električne energije i autonomije na električni pogon u primjenjivom ispitnom ciklusu WLTP-a koristi se ispitivanje tipa 1. 1.1.1. Ispitivanja se provode u skladu s metodom opisanom u stavku 2. ovog Podpriloga ili stavku 3. Podpriloga 8. za potpuno električna vozila, hibridna električna vozila i hibridna vozila s gorivnim ćelijama s komprimiranim vodikom. Ispušni plinovi, čestična tvar i čestice moraju se uzorkovati i analizirati po propisanim metodama. 1.2. Broj ispitivanja određuje se prema dijagramu toka na slici A6/1. Granična vrijednost je maksimalna dopuštena vrijednost za odgovarajuće kriterijske emisije kako je navedeno u Prilogu I. Uredbe (EZ) br. 715/2007. 1.2.1. Dijagram toka na slici A6/1 primjenjuje se samo na cijele primjenjive ispitne cikluse WLTP-a, a ne na pojedine faze. 1.2.2. Ispitni rezultati su vrijednosti nakon primjene korekcije za ciljanu brzinu, korekcije na temelju promjene energije REESS-a, korekcije Ki, korekcije ATCT i faktora pogoršanja. 1.2.3. Određivanje ukupnih ciklusnih vrijednosti 1.2.3.1. Ako se za vrijeme bilo kojeg ispitivanja prijeđe dopuštena granica za kriterijske emisije, vozilo se odbija. 1.2.3.2. Ovisno o tipu vozila, proizvođač mora kao primjenjive deklarirati ukupne ciklusne vrijednosti masene emisije CO2, potrošnje električne energije, potrošnje goriva NOVC-FCHV-ova, autonomije potpuno električnog vozila i autonomije na isključivo električni pogon u skladu s tablicom A6/1. 1.2.3.3. Deklarirana vrijednost potrošnje električne energije za OVC-HEV-ove u radnom stanju s baterijskim pogonom ne određuje se prema slici A6/1. Smatra se homologacijskom vrijednošću ako je deklarirana vrijednost CO2 prihvaćena kao homologacijska vrijednost. Ako to nije slučaj, kao homologacijska vrijednost uzima se izmjerena vrijednost potrošnje električne energije. 1.2.3.4. Ako su nakon prvog ispitivanja ispunjeni svi kriteriji iz prvog retka primjenjive tablice A6/2, sve vrijednosti koje je deklarirao proizvođač moraju se prihvatiti kao homologacijske vrijednosti. Ako nije ispunjen bilo koji kriterij iz prvog retka primjenjive tablice A6/2, mora se provesti drugo ispitivanje s istim vozilom. 1.2.3.5. Nakon drugog ispitivanja izračunava se aritmetička sredina rezultata tih dvaju ispitivanja. Ako aritmetičke sredine ispunjavaju sve kriterije iz drugog retka važeće tablice A6/2, sve vrijednosti koje je deklarirao proizvođač moraju se prihvatiti kao homologacijske vrijednosti. Ako nije ispunjen bilo koji kriterij iz drugog retka primjenjive tablice A6/2, mora se provesti treće ispitivanje s istim vozilom. 1.2.3.6. Nakon trećeg ispitivanja izračunava se aritmetička sredina rezultata tih triju ispitivanja. Za sve parametre koji ispunjavaju odgovarajuće kriterije iz trećeg retka primjenjive tablice A6/2 kao homologacijska vrijednost uzima se deklarirana vrijednost. Za sve parametre koji ne ispunjavaju odgovarajuće kriterije iz trećeg retka primjenjive tablice A6/2 kao homologacijska vrijednost uzima se aritmetička sredina. 1.2.3.7. Ako bilo koji kriterij iz primjenjive tablice A6/2 nije ispunjen nakon prvog ili drugog ispitivanja, na zahtjev proizvođača i uz odobrenje homologacijskog tijela, vrijednosti se mogu ponovno deklarirati kao više vrijednosti emisija ili potrošnje ili kao niže vrijednosti autonomije na električni pogon kako bi se smanjio potreban broj ispitivanja za homologaciju. 1.2.3.8. Određivanje prihvatljive vrijednosti dCO21, dCO22 i dCO23 1.2.3.8.1. Uz zahtjev iz stavka 1.2.3.8.2, sljedeće se vrijednosti dCO21, dCO22 i dCO23 upotrebljavaju u vezi s kriterijima za broj ispitivanja u tablici A6/2: dCO21 = 0,990 dCO22 = 0,995 dCO23 = 1,000 1.2.3.8.2. Ako se ispitivanje na baterijski pogon tipa 1. za OVC-HEV-ove sastoji od najmanje dva primjenjiva ispitna ciklusa WLTP-a, a dCO2x je ispod 1,0, vrijednost dCO2x zamjenjuje se s 1,0. 1.2.3.9. Ako je kao homologacijska vrijednost uzet ispitni rezultat ili prosjek ispitnih rezultata, za potrebe daljnjih izračuna taj se rezultat naziva ‚deklarirana vrijednost’. Tablica A6/1 Primjenjiva pravila za proizvođačeve deklarirane vrijednosti (ukupne ciklusne vrijednosti) (1) Tip vozila MCO2 (2) (g/km) Gorivne ćelije (FC) (kg/100 km) Potrošnja električne energije (3) (Wh/km) Autonomija na isključivo električni pogon (AER)/Autonomija potpuno električnog vozila (PER) (3) (km) Vozila ispitana u skladu s Podprilogom 6 (potpuno MUI) MCO2 stavak 3. Podpriloga 7. — — — NOVC-FCHV — FCCS stavak 4.2.1.2.1. Podpriloga 8. — — NOVC-HEV MCO2,CS stavak 4.1.1. Podpriloga 8. — — — OVC-HEV CD MCO2,CD stavak 4.1.2. — ECAC,CD stavak 4.3.1. Podpriloga 8. AER stavak 4.4.1.1. Podpriloga 8. CS MCO2,CS Podprilog 8. stavak 4.1.1. Podpriloga 8. — — — PEV — — ECWLTC stavak 4.3.4.2. Podpriloga 8. PERWLTC stavak 4.4.2. Podpriloga 8. Slika A6/1 Dijagram toka za broj ispitivanja tipa 1. bilo koja kriterijska emisija > granična vrijednost bilo koja kriterijska emisija > granična vrijednost bilo koja kriterijska emisija > granična vrijednost Odbijeno Svi kriteriji iz tablice A6/2 unutar retka „drugo ispitivanje” su ispunjeni. Svi kriteriji iz tablice A6/2 unutar retka „prvo ispitivanje” su ispunjeni. ne ne ne ne ne da da da da da Deklarirana vrijednost ili srednja vrijednost triju prihvaćenih, ovisno o ocjeni svake vrijednosti Sve deklarirane vrijednosti i emisije su prihvaćene treće drugo prvo Tablica A6/2 Kriteriji za broj ispitivanja Za potpuno MUI vozila, NOVC-HEV-ove i OVC-HEV-ove ispitivanje tipa 1. pri pogonu s dopunjavanjem baterije Ispitivanje Parametar za ocjenu Kriterijske emisije MCO2 1. redak prvo rezultati prvog ispitivanja ≤ regulatorna granična vrijednost × 0,9 ≤ deklarirana vrijednost × dCO21 2. redak drugo aritmetička sredina rezultata prvog i drugog ispitivanja ≤ regulatorna granična vrijednost × 1,0 (4) ≤ deklarirana vrijednost × dCO22 3. redak treće aritmetička sredina rezultata triju ispitivanja ≤ regulatorna granična vrijednost × 1,0 (4) ≤ deklarirana vrijednost × dCO23

Za OVC-HEV-ove ispitivanje tipa 1. na baterijski pogon Ispitivanje Parametar za ocjenu Kriterijske emisije MCO2,CD AER 1. redak prvo rezultati prvog ispitivanja ≤ regulatorna granična vrijednost × 0,9 (5) ≤ deklarirana vrijednost × dCO21 ≥ deklarirana vrijednost × 1,0 2. redak drugo aritmetička sredina rezultata prvog i drugog ispitivanja ≤ regulatorna granična vrijednost × 1,0 (6) ≤ deklarirana vrijednost × dCO22 ≥ deklarirana vrijednost × 1,0 3. redak treće aritmetička sredina rezultata triju ispitivanja ≤ regulatorna granična vrijednost × 1,0 (6) ≤ deklarirana vrijednost × dCO23 ≥ deklarirana vrijednost × 1,0

Za PEV-ove Ispitivanje Parametar za ocjenu Potrošnja električne energije PER 1. redak prvo rezultati prvog ispitivanja ≤ deklarirana vrijednost × 1,0 ≥ deklarirana vrijednost × 1,0 2. redak drugo aritmetička sredina rezultata prvog i drugog ispitivanja ≤ deklarirana vrijednost × 1,0 ≥ deklarirana vrijednost × 1,0 3. redak treće aritmetička sredina rezultata triju ispitivanja ≤ deklarirana vrijednost × 1,0 ≥ deklarirana vrijednost × 1,0

Za NOVC-FCHV-ove Ispitivanje Parametar za ocjenu FCCS 1. redak prvo rezultati prvog ispitivanja ≤ deklarirana vrijednost × 1,0 2. redak drugo aritmetička sredina rezultata prvog i drugog ispitivanja ≤ deklarirana vrijednost × 1,0 3. redak treće aritmetička sredina rezultata triju ispitivanja ≤ deklarirana vrijednost × 1,0 1.2.4. Određivanje vrijednosti specifičnih za faze 1.2.4.1. Vrijednosti CO2 specifične za faze 1.2.4.1.1. Nakon prihvaćanja ukupne ciklusne deklarirane vrijednosti masene emisije CO2, aritmetička sredina ispitnih rezultata specifičnih za faze u g/km množi se s faktorom prilagodbe CO2_AF kako bi se kompenzirala razlika između deklarirane vrijednosti i ispitnih rezultata. Ta je korigirana vrijednost homologacijska vrijednost za CO2. pri čemu je: pri čemu je: aritmetička sredina rezultata masene emisije CO2 za ispitni rezultat faze L, g/km; aritmetička sredina rezultata masene emisije CO2 za ispitni rezultat faze M, g/km; aritmetička sredina rezultata masene emisije CO2 za ispitni rezultat faze M, g/km; aritmetička sredina rezultata masene emisije CO2 za ispitni rezultat faze exH, g/km; DL teoretska prijeđena udaljenost faze L, km; DM teoretska prijeđena udaljenost faze M, km; DH teoretska prijeđena udaljenost faze H, km; DexH teoretska prijeđena udaljenost faze exH, km; 1.2.4.1.2. Ako ukupna ciklusna deklarirana vrijednost masene emisije CO2 nije prihvaćena, homologacijske vrijednosti masene emisije CO2 po fazama izračunavaju se na temelju aritmetičke sredine svih ispitnih rezultata za određenu fazu. 1.2.4.2. Potrošnja goriva specifična za fazu Vrijednost potrošnje goriva izračunava se pomoću vrijednosti masene emisije CO2 za određenu fazu primjenom jednadžbi u stavku 1.2.4.1. ovog Podpriloga i aritmetičkih sredina emisija. 1.2.4.3. Potrošnja električne energije specifična za fazu, PER i AER Potrošnja energije specifična za fazu i autonomija na električni pogon specifična za fazu izračunavaju se na temelju aritmetičke sredine ispitnih rezultata specifičnih za određenu fazu bez faktora prilagodbe. 2. Uvjeti za ispitivanje tipa 1. 2.1. Pregled 2.1.1. Ispitivanje tipa 1. sastoji se od propisanih slijedova pripreme dinamometra, napajanja gorivom, kondicioniranja i radnih stanja. 2.1.2. Ispitivanje tipa 1. sastoji se od rada vozila na dinamometru s valjcima u odgovarajućem WLTC-u za interpolacijsku porodicu. Proporcionalni dio razrijeđenih ispušnih emisija kontinuirano se prikuplja radi naknadne analize u uređaju za uzorkovanje stalnog obujma. 2.1.3. Pozadinska koncentracija mjeri se za sve spojeve za koje se mjere razrijeđene masene emisije. Za ispitivanje ispušnih plinova to zahtijeva uzorkovanje i analizu zraka za razrjeđivanje. 2.1.3.1. Mjerenje pozadinskih čestica 2.1.3.1.1. Ako proizvođač zahtijeva oduzimanje vrijednosti zraka za razrjeđivanje ili mase pozadinskih čestica u tunelu za razrjeđivanje iz rezultata mjerenja emisija, te pozadinske vrijednosti utvrđuju se u skladu s postupcima navedenima u stavcima od 2.1.3.1.1.1. do 2.1.3.1.1.3. ovog Podpriloga. 2.1.3.1.1.1. Najveća dopuštena korekcija za pozadinske čestice masa je na filtru ekvivalentna vrijednosti od 1 mg/km pri ispitnoj brzini protoka. 2.1.3.1.1.2. Ako masa pozadinskih čestica prijeđe tu granicu, zadana vrijednost od 1 mg/km mora se oduzeti. 2.1.3.1.1.3. Ako oduzimanje pozadinskog doprinosa daje negativan rezultat, smatra se da je razina pozadinskih čestica jednaka nuli. 2.1.3.1.2. Razina mase pozadinskih čestica u zraku za razrjeđivanje utvrđuje se provođenjem filtriranog zraka za razrjeđivanje kroz filtar pozadinskih čestica. Taj se zrak uzima neposredno iza filtara zraka za razrjeđivanje. Razine pozadinskih čestica izražene u μg/m3 utvrđuju se kao pomična aritmetička sredina rezultata najmanje 14 mjerenja s učestalošću mjerenja od najmanje jedanput na tjedan. 2.1.3.1.3. Razina mase pozadinskih čestica u tunelu za razrjeđivanje utvrđuje se provođenjem filtriranog zraka za razrjeđivanje kroz filtar pozadinskih čestica. Uzima se iz iste točke kao i uzorak čestične tvari. Ako se za ispitivanje upotrebljava sekundarno razrjeđivanje, sustav za sekundarno razrjeđivanje aktivira se u svrhu mjerenja pozadinskih čestica. Na dan ispitivanja dopušteno je provesti jedno mjerenje, ili prije ili poslije ispitivanja. 2.1.3.2. Određivanje broja pozadinskih čestica 2.1.3.2.1. Ako proizvođač zahtijeva korekciju za pozadinske čestice, te pozadinske razine utvrđuju se kako slijedi: 2.1.3.2.1.1. Pozadinska vrijednost može se izračunati ili izmjeriti. Najveća dopuštena korekcija za pozadinske čestice povezuje se s najvećim dopuštenim stupnjem propuštanja mjernog sustava za brojenje čestica (0,5 čestica po cm3) proporcionalno prilagođena prema faktoru redukcije koncentracije čestica, PCRF-u i brzini protoka CVS-a u stvarnom ispitivanju. 2.1.3.2.1.2. Homologacijsko tijelo ili proizvođač mogu zahtijevati da se umjesto izračunanih vrijednosti upotrijebe stvarne izmjerene vrijednosti pozadinskih čestica. 2.1.3.2.1.3. Ako oduzimanje doprinosa pozadine daje negativan rezultat, smatra se da je rezultat PN-a jednak nuli. 2.1.3.2.2. Razina broja pozadinskih čestica u zraku za razrjeđivanje utvrđuje se uzorkovanjem filtriranog zraka za razrjeđivanje. Taj se zrak uzima neposredno iza filtara zraka za razrjeđivanje i šalje u sustav za brojenje čestica. Razine pozadinskih čestica izražene u broju čestica po cm3 utvrđuju se kao pomična aritmetička sredina rezultata najmanje 14 mjerenja s učestalošću mjerenja od najmanje jedanput na tjedan. 2.1.3.2.3. Razina broja pozadinskih čestica u tunelu za razrjeđivanje utvrđuje se uzorkovanjem filtriranog zraka za razrjeđivanje. Uzima se iz iste točke kao i uzorak PN-a. Ako se za ispitivanje upotrebljava sekundarno razrjeđivanje, sustav za sekundarno razrjeđivanje aktivira se u svrhu mjerenja pozadinskih čestica. Na dan ispitivanja smije se provesti jedno mjerenje, prije ili poslije ispitivanja, uz primjenu PCRF-a i brzine protoka u CVS-u koji se upotrebljavaju u ispitivanju. 2.2. Opća oprema ispitne ćelije 2.2.1. Parametri koji se mjere 2.2.1.1. Sljedeće se temperature mjere s točnošću od ± 1,5 °C: (a) temperatura zraka ispitne ćelije; (b) temperature sustava za razrjeđivanje i uzorkovanje kako se zahtijeva za sustave mjerenja emisija određene u Podprilogu 5. 2.2.1.2. Razlučivost mjerenja atmosferskog tlaka mora biti ±1 kPa. 2.2.1.3. Razlučivost mjerenja specifične vlažnosti mora biti ±1 g H2O/kg suhog zraka. 2.2.2. Ispitna ćelija i područje kondicioniranja 2.2.2.1. Ispitna ćelija 2.2.2.1.1. Ispitna ćelija mora imati zadanu vrijednost temperature od 23 °C. Dopušteno odstupanje stvarne vrijednosti je ± 5 °C. Temperatura zraka i vlažnost mjere se na izlazu rashladnog ventilatora ispitne ćelije s minimalnom učestalošću 0,1 Hz. Za temperature na početku ispitivanja vidjeti stavak 2.8.1. ovog Podpriloga. 2.2.2.1.2. Specifična vlažnost H zraka u ispitnoj ćeliji ili ulaznog zraka motora takva je da vrijedi: 5,5 ≤ H ≤ 12,2 (g H2O/kg suhog zraka) 2.2.2.1.3. Vlažnost se mjeri kontinuirano s minimalnom učestalošću od 0,1 Hz. 2.2.2.2. Područje kondicioniranja Zadanu vrijednost temperature područja kondicioniranja iznosi 23 °C uz dopušteno odstupanje od ± 3 °C za 5-minutnu pomičnu aritmetičku sredinu, a od zadane vrijednosti ne smije biti sustavnog odstupanja. Temperatura se mjeri kontinuirano s minimalnom učestalošću od 0,033 Hz (svakih 30 s). 2.3. Ispitno vozilo 2.3.1. Općenito Ispitno vozilo mora sa svim svojim sastavnim dijelovima biti u skladu sa serijski proizvedenim vozilima ili, ako se vozilo razlikuje od serijske proizvodnje, u sva se relevantna ispitna izvješća mora unijeti puni opis. Pri odabiru ispitnog vozila proizvođač i homologacijsko tijelo dogovaraju se o tome koje je vozilo reprezentativni model za interpolacijsku porodicu. Za mjerenje emisija primjenjuje se cestovni otpor kako je utvrđen s ispitnim vozilom H. Kad je riječ o porodici po matrici cestovnog otpora, za mjerenje emisija primjenjuje se cestovni otpor izračunan za vozilo HM u skladu sa stavkom 5.1. Podpriloga 4. Ako se na zahtjev proizvođača upotrebljava interpolacijska metoda (vidjeti stavak 3.2.3.2. Podpriloga 7.), obavlja se dodatno mjerenje emisija s cestovnim otporom kako je utvrđen s ispitnim vozilom L. Ispitivanja na vozilima H i L trebala bi biti provedena s istim ispitnim vozilom, a moraju se provesti s najkraćim n/v omjerom (uz dopušteno odstupanje od ± 1,5 %) unutar interpolacijske porodice. Kad je riječ o porodici po matrici cestovnog otpora, obavlja se dodatno mjerenje emisija s cestovnim otporom izračunanim za vozilo LM u skladu sa stavkom 5.1. Podpriloga 4. Koeficijenti cestovnog otpora i ispitna masa ispitnih vozila L i H mogu se uzimati iz drugih porodica po cestovnom otporu sve dok je razlika između rezultata tih porodica po cestovnom otporu nastala primjenom stavka 6.8. Podpriloga 4. i dok su zahtjevi iz stavka 2.3.2. ovog Podpriloga ispunjeni. 2.3.2. Raspon interpolacije CO2 2.3.2.1. Interpolacijska metoda primjenjuje se samo ako: a) razlika u CO2 između ispitnih vozila L i H u primjenjivom ciklusu na temelju koraka 9 iz tablice A7/1 u Podprilogu 7. iznosi od minimuma od 5 g/km do maksimuma određenog u stavku 2.3.2.2.; b) vrijednosti CO2 na temelju koraka 9 iz tablice A7/1 u Podprilogu 7. vozila H više su od odgovarajućih vrijednost vozila L za sve primjenjive vrijednosti po fazama. Ako ti zahtjevi nisu ispunjeni, ispitivanja se mogu proglasiti nevažećima i, u dogovoru s homologacijskim tijelom, mogu se ponoviti. 2.3.2.2. Najveća razlika CO2 između ispitnih vozila L i H dopuštena u primjenjivom ciklusu na temelju koraka 9 iz tablice A7/1 u Podprilogu 7. iznosi 20 % + 5 g/km emisija CO2 iz vozila H, ali najmanje 15 g/km i ne više od 30 g/km. To ograničenje ne vrijedi za primjenu porodice po matrici cestovnog otpora. 2.3.2.3. Na zahtjev proizvođača i s odobrenjem homologacijskog tijela interpolacijski pravac može se ekstrapolirati do maksimalno 3 g/km iznad vrijednosti emisije CO2 vozila H i/ili ispod emisije CO2 vozila L. To proširenje vrijedi samo unutar apsolutnih granica interpolacijskog raspona iz stavka 2.3.2.2. Ekstrapolacija nije dopuštena za primjenu porodice po matrici cestovnog otpora. Ako su najmanje dvije interpolacijske porodice jednake s obzirom na zahtjeve iz stavka 5.6. ovog Priloga, no razlikuju se po tome što bi im ukupni raspon za CO2 bio viši od maksimalne razlike iz stavka 2.3.2.2., onda sva pojedinačna vozila jednakih specifikacija (npr. marka, model, dodatna oprema) pripadaju samo jednoj interpolacijskoj porodici. 2.3.3. Uhodavanje Vozilo se dostavlja u dobrom tehničkom stanju. Vozilo mora biti uhodano i prije ispitivanja prijeći između 3 000 i 15 000 kilometara. Motor, mjenjač i vozilo uhodavaju se u skladu s preporukama proizvođača. 2.4. Postavke 2.4.1. Postavke dinamometra i verifikacija obavljaju se u skladu s Podprilogom 4. 2.4.2. Rad dinamometra 2.4.2.1. Pomoćni uređaji moraju biti isključeni ili deaktivirani tijekom rada dinamometra, osim ako je njihov rad zakonski uvjet. 2.4.2.2. Način rada vozila na dinamometru, ako postoji, aktivira se prema proizvođačevim uputama (npr. posebnim redoslijedom pritisaka na gumbe na upravljaču vozila, proizvođačevim ispitnim uređajem, vađenjem osigurača). Proizvođač mora homologacijskom tijelu dostaviti popis deaktiviranih uređaja i razloge deaktiviranja. Način rada na dinamometru mora odobriti homologacijsko tijelo, a njegova se primjena mora unijeti u sva relevantna ispitna izvješća. 2.4.2.3. Način rada na dinamometru ne smije aktivirati, modulirati, odgoditi ili deaktivirati rad bilo kojeg dijela koji utječe na emisije i potrošnju goriva u ispitnim uvjetima. Svaki uređaj koji utječe na rad dinamometra s valjcima mora biti namješten tako da se postigne ispravan rad. 2.4.2.4. Dodjela tipa dinamometra ispitnom vozilu 2.4.2.4.1. Ako ispitno vozilo ima dvije pogonske osovine i u uvjetima WLTP-a djelomično ili stalno radi tako da su dvije osovine pogonjene ili rekuperiraju energiju u primjenjivom ciklusu, vozilo se ispituje na dinamometru u 4WD načinu rada koji ispunjava uvjete iz stavaka 2.2. i 2.3. Podpriloga 5. 2.4.2.4.2. Ako se ispitno vozilo ispituje sa samo jednom pogonjenom osovinom, ispituje ga se na dinamometru u 2WD načinu rada koji ispunjava uvjete navedene u stavku 2.2 Podpriloga 5. Na zahtjev proizvođača i uz odobrenje homologacijskog tijela vozilo s jednom pogonskom osovinom može se ispitivati na 4WD dinamometru u 4WD načinu rada. 2.4.2.4.3. Ako ispitno vozilo radi tako da su dvije osovine pogonjene u namjenskim načinima rada koje može odabrati vozač, a koji ne služe za normalan svakodnevni rad, nego samo za posebne, ograničene svrhe, poput ‚brdskog načina rada’ ili ‚servisnog načina rada’, vozilo se ispituje na dinamometru u 2WD načinu rada koji ispunjava uvjete iz stavka 2.2. Podpriloga 5. 2.4.2.4.4. Ako se ispitno vozilo ispituje na 4WD dinamometru u 2WD načinu rada, kotači na nepogonskoj osovini mogu se okretati tijekom ispitivanja ako način rada dinamometra i stanje inercijskog usporavanja vozila to podržavaju. Slika A6/1a Moguće ispitne konfiguracije na 2WD i 4WD dinamometrima 2.4.2.5. Dokazivanje ekvivalentnosti dinamometra u 2WD načinu rada i dinamometra u 4WD načinu rada 2.4.2.5.1. Na zahtjev proizvođača i uz odobrenje homologacijskog tijela vozilo koje se mora ispitati na dinamometru u 4WD načinu rada može se, alternativno, ispitati na dinamometru u 2WD načinu rada ako su ispunjeni sljedeći uvjeti: a. ispitno vozilo konvertirano je tako da ima samo jednu pogonsku osovinu; b. proizvođač je dokazao homologacijskom tijelu da su vrijednosti emisije CO2 i potrošnje goriva i/ili električne energije konvertiranog vozila barem jednake tim vrijednostima nekonvertiranog vozila koje se ispituje na dinamometru u 4WD načinu rada; c. osiguran je siguran rad tijekom ispitivanja (npr. vađenjem osigurača ili demontažom pogonskog vratila) i dane su upute za taj način rada dinamometra; d. konverzija je učinjena samo na vozilu koje se ispituje na dinamometru s valjcima, postupak određivanja cestovnog otpora primjenjuje se na nekonvertiranom ispitnom vozilu. 2.4.2.5.2. To dokazivanje ekvivalentnosti primjenjuje se na sva vozila u istoj porodici po cestovnom otporu. Na zahtjev proizvođača i uz odobrenje homologacijskog tijela vozilo dokazivanje ekvivalentnosti može se proširiti na druge porodice po cestovnom otporu na temelju dokaza da je kao ispitno vozilo odabrano vozilo iz najnepovoljnije porodice po cestovnom otporu. 2.4.2.6. U sva relevantna ispitna izvješća unose se informacije o tome je li vozilo ispitano na 2WD ili 4WD dinamometru i je li ispitano u 2WD ili 4WD načinu rada. Ako je vozilo ispitano na 4WD dinamometru u 2WD načinu rada, mora se unijeti i informacija o tome jesu li se okretali kotači na nepogonskoj osovini. 2.4.3. U ispušnom sustavu vozila ne smije postojati nikakvo propuštanje koje bi moglo utjecati na količinu sakupljenog plina. 2.4.4. Postavke pogonskog sklopa i komande vozila moraju biti onakve kakve je propisao proizvođač za serijsku proizvodnju. 2.4.5. Gume moraju biti onog tipa koji je proizvođač vozila naveo kao originalnu opremu. Tlak u gumama može se povećati do 50 % u odnosu na tlak naveden u stavku 4.2.2.3. Podpriloga 4. Jednak se tlak u gumama mora upotrijebiti za namještanje dinamometra i sva naknadna ispitivanja. Tlak u gumama unosi se u sva relevantna ispitna izvješća. 2.4.6. Referentno gorivo Za ispitivanje se upotrebljava odgovarajuće referentno gorivo specificirano u Prilogu IX. 2.4.7. Priprema ispitnog vozila 2.4.7.1. Vozilo tijekom ispitivanja mora biti približno vodoravno kako bi se izbjegla bilo kakva neuobičajena raspodjela goriva. 2.4.7.2. Prema potrebi, proizvođač dostavlja dodatni pribor i adaptere koji su potrebni da bi odvod goriva bio na najnižoj mogućoj točki u spremnicima ugrađenima u vozilo te da bi se omogućilo prikupljanje uzoraka ispušnih plinova. 2.4.7.3. Za uzorkovanje mase čestica tijekom ispitivanja kad je uređaj s regeneracijom u stabilnom stanju opterećenja (tj. vozilo nije u stanju regeneracije), preporučuje se da vozilo ima > 1/3 kilometraže između planiranih regeneracija ili da je uređaj s periodičnom regeneracijom bio podvrgnut ekvivalentnom opterećenju izvan vozila. 2.5. Pripremni ispitni ciklusi Pripremni ispitni ciklusi mogu se provesti ako to zatraži proizvođač kako bi mogao slijediti dijagram brzine unutar propisanih granica. 2.6. Pretkondicioniranje ispitnog vozila 2.6.1. Priprema vozila 2.6.1.1. Punjenje spremnika za gorivo Spremnici za gorivo pune se specificiranim ispitnim gorivom. Ako postojeće gorivo u spremnicima ne odgovara specifikacijama iz stavka 2.4.6. ovog Podpriloga, mora ga se ispustiti prije punjenja. Sustav za kontrolu emisija nastalih isparavanjem se ne pročišćava niti opterećuje na neuobičajen način. 2.6.1.2. Punjenje REESS-ova Prije ispitnog ciklusa pretkondicioniranja REESS-ovi moraju biti napunjeni. Na zahtjev proizvođača punjenje prije pretkondicioniranja može se izostaviti. REESS-ovi se ne smiju ponovno puniti prije službenog ispitivanja. 2.6.1.3. Tlak u gumama Tlak u gumama pogonskih kotača mora biti u skladu sa stavkom 2.4.5. ovog Podpriloga. 2.6.1.4. Vozila na plinovito gorivo Između ispitivanja na prvom referentnom plinovitom gorivu i drugom referentnom plinovitom gorivu vozila s motorima s vanjskim izvorom paljenja na UNP ili PP/biometan ili vozila opremljena tako da mogu raditi na benzin ili UNP ili PP/biometan moraju se ponovno pretkondicionirati prije ispitivanja na drugom plinovitom referentnom gorivu. Između ispitivanja na prvom referentnom plinovitom gorivu i drugom referentnom plinovitom gorivu vozila s motorima s vanjskim izvorom paljenja na UNP ili PP/biometan ili vozila opremljena tako da mogu raditi na benzin ili UNP ili PP/biometan moraju se ponovno pretkondicionirati prije ispitivanja na drugom plinovitom referentnom gorivu. 2.6.2. Ispitna ćelija 2.6.2.1. Temperatura Za vrijeme pretkondicioniranja temperatura ispitne ćelije mora biti jednaka onoj definiranoj za ispitivanje tipa 1. (stavak 2.2.2.1.1. ovog Podpriloga). 2.6.2.2. Mjerenje pozadinskih čestica Ako u ispitnom objektu postoji mogućnost kontaminacije ispitivanja vozila s niskom razinom emisija čestica materijalom koji je preostao iz prethodnog ispitivanja vozila s visokom razinom emisija čestica, preporučuje se, u svrhu pretkondicioniranja opreme za uzorkovanje, da vozilo s niskom razinom emisija vozi stacionarni 20-minutni vozni ciklus brzinom od 120 km/h. Dulji rad ili veća brzina dopušteni su ako je potrebno za pretkondicioniranje opreme za uzorkovanje. Mjerenja pozadinskih čestica u tunelu za razrjeđivanje, ako je primjenjivo, provode se nakon pretkondicioniranja tunela i prije svakog sljedećeg ispitivanja vozila. 2.6.3. Postupak 2.6.3.1. Ispitno vozilo postavlja se, vožnjom ili guranjem, na dinamometar i radi u primjenjivom WLTC-u. Vozilo ne mora biti hladno i može se upotrijebiti za namještanje opterećenja dinamometra. 2.6.3.2. Opterećenje dinamometra namješta se u skladu sa stavcima 7. i 8. Podpriloga 4. Ako se za ispitivanje rabi dinamometar u 2WD načinu rada, cestovni otpor namješta se na dinamometru u 2WD načinu rada, a ako se za ispitivanje rabi dinamometar u 4WD načinu rada, cestovni otpor namješta se na dinamometru u 4WD načinu rada. 2.6.4. Rad vozila 2.6.4.1. Postupak uključivanja pogonskog sklopa inicira se uređajima namijenjenima za tu svrhu u skladu s uputama proizvođača. Osim ako je drukčije određeno, tijekom ispitivanja nije dopuštena promjena načina rada koja nije izvedena iz vozila. 2.6.4.1.1. Ako iniciranje postupka pokretanja pogonskog sklopa nije uspješno, npr. ako se motor ne pokrene na očekivan način ili ako vozilo javi pogrešku pri pokretanju, ispitivanje se poništava, pretkondicioniranje se ponavlja i radi se novo ispitivanje. 2.6.4.1.2. Ako se kao gorivo upotrebljava UNP ili PP/biometan, dopušteno je da se motor pokrene na benzin pa automatski prebaci na UNP ili PP/biometan nakon unaprijed određenog razdoblja koje vozač ne može mijenjati. To razdoblje ne smije biti dulje od 60 sekunda. Dopušteno je i upotrijebiti samo benzin ili ga upotrijebiti istodobno s plinom u načinu rada na plin ako je energetska potrošnja plina veća od 80 % ukupne potrošene energije tijekom ispitivanja tipa 1. Taj se postotak izračunava u skladu s metodom iz Dodatka 3. ovom Podprilogu. 2.6.4.2. Ciklus počinje od iniciranja postupka pokretanja pogonskog sklopa. 2.6.4.3. Za pretkondicioniranje se vozi primjenjivi WLTC. Na zahtjev proizvođača ili homologacijskog tijela moguće je provesti dodatne WLTC-ove kako bi se vozilo i njegovi sustavi za kontrolu doveli u stabilno stanje. Opseg tog pretkondicioniranja mora se unijeti u sva relevantna ispitna izvješća. 2.6.4.4. Ubrzavanja Vozilo mora raditi tako da je pokret kojim se upravlja akceleratorom prikladan za točno praćenje dijagrama brzine. Vozilom se mora rukovati glatko, slijediti reprezentativne postupke i brzine promjena stupnja prijenosa. Kod ručnog mjenjača papučica akceleratora mora se otpustiti za vrijeme svake promjene stupnja prijenosa, a stupanj se mora promijeniti u najkraćem mogućem roku. Ako vozilo ne može pratiti dijagram brzine, vozi se maksimalnom raspoloživom snagom sve dok brzina vozila ponovno ne postigne ciljanu vrijednost. 2.6.4.5. Usporavanja Za vrijeme usporavanja u ciklusu vozač ne pritišće papučicu akceleratora, ali ne smije ručno isključiti spojku sve do točke specificirane u stavcima 4.(d), 4.(e) ili 4.(f) Podpriloga 2. Ako vozilo usporava brže nego što je propisano u dijagramu brzine, papučicom akceleratora upravlja se tako da vozilo točno slijedi dijagram brzine. Ako vozilo usporava presporo za praćenje planiranog usporavanja, pritišće se kočnica tako da se može točno pratiti dijagram brzine. 2.6.4.6. Kočenje Za vrijeme faza mirovanja/praznog hoda vozila kočnice se moraju pritisnuti odgovarajućom silom da se spriječi okretanje pogonskih kotača. 2.6.5. Upotreba mjenjača 2.6.5.1. Prijenosi s ručnim mjenjačem 2.6.5.1.1. Stupnjevi prijenosa moraju se mijenjati kako je navedeno u Podprilogu 2. Vozila ispitana u skladu s Podprilogom 8. moraju se voziti u skladu sa stavkom 1.5. tog Podpriloga. 2.6.5.1.2. Promjena stupnja prijenosa mora početi i završiti unutar ± 1,0 sekunde od propisane točke promjene stupnja prijenosa. 2.6.5.1.3. Spojka se mora pritisnuti unutar ± 1,0 sekunde od propisane radne točke spojke. 2.6.5.2. Prijenosi s automatskim mjenjačem 2.6.5.2.1. Nakon početnog pokretanja nije dopuštena upotreba birača u bilo kojem trenutku ispitivanja. Početno pokretanje izvodi se 1 sekundu prije prvog ubrzanja. 2.6.5.2.2. Vozila s automatskim prijenosom s ručnim načinom rada ne smiju se ispitivati u ručnom načinu rada. 2.6.6. Načini rada koje može odabrati vozač 2.6.6.1. Vozila sa zadanim početnim načinom rada ispituju se u tom načinu rada. Na zahtjev proizvođača vozilo se alternativno može ispitati u najnepovoljnijem načinu rada koji može odabrati vozač za emisije CO2. 2.6.6.2. Proizvođač homologacijskom tijelu dostavlja dokaze da postoji način rada koji može odabrati vozač koji ispunjava zahtjeve iz stavka 3.5.9 ovog Priloga. U dogovoru s homologacijskim tijelom, zadani početni način rada može se upotrijebiti kao jedini način rada koji može odabrati vozač za relevantni sustav ili uređaj u svrhu određivanja kriterijskih emisija, emisija CO2 i potrošnje goriva. 2.6.6.3. Ako vozilo nema zadani početni način rada ili ako homologacijsko tijelo zatraženi zadani početni način rada ne smatra takvim, vozilo se ispituje u najpovoljnijem i najnepovoljnijem načinu rada koji može odabrati vozač za kriterijske emisije, emisije CO2 i potrošnju goriva. Najpovoljniji i najnepovoljniji način rada utvrđuju se na temelju dostavljenih dokaza o emisijama CO2 i potrošnji goriva u svim načinima rada. Emisije CO2 i potrošnja goriva su aritmetičke sredine ispitnih rezultata u oba načina rada. Ispitni rezultati u oba načina rada moraju se evidentirati. Na zahtjev proizvođača vozilo se alternativno može ispitati u najnepovoljnijem načinu rada koji može odabrati vozač s obzirom na emisije CO2. 2.6.6.4. Na temelju tehničkih dokaza koje dostavi proizvođač i uz pristanak homologacijskog tijela namjenski načini vožnje koje može odabrati vozač za veoma posebne, ograničene svrhe ne uzimaju se u obzir (npr. servisni način rada, ultraspori stupanj prijenosa). Svi preostali načini rada koje može odabrati vozač za vožnju naprijed uzimaju se u obzir i u njima se moraju poštovati granične vrijednosti kriterijskih emisija. 2.6.6.5. Stavci od 2.6.6.1. do 2.6.6.4. ovog Podpriloga primjenjuju se na sve sustave vozila s načinima rada koje može odabrati vozač, uključujući one koji se ne odnose specifično samo na prijenos. 2.6.7. Poništavanje ispitivanja tipa 1. i završetak ciklusa Ako motor neočekivano prestane s radom, poništava se pretkondicioniranje ili ispitivanje tipa 1. Nakon završetka ciklusa motor se mora isključiti. Vozilo se ne smije ponovno pokrenuti sve do početka ispitivanja za koje je vozilo pretkondicionirano. 2.6.8. Potrebni podaci, kontrola kvalitete 2.6.8.1. Mjerenje brzine Tijekom pretkondicioniranja brzina se mjeri u odnosu na stvarno vrijeme ili se podaci o brzini prikupljaju sustavom za prikupljanje podataka s učestalošću od najmanje 1 Hz kako bi se mogla procijeniti stvarna brzina vožnje. 2.6.8.2. Prijeđena udaljenost Stvarno prijeđena udaljenost vozila mora se unijeti u sve relevantne ispitne listove za svaku fazu WLTC-a. 2.6.8.3. Dopuštena odstupanja dijagrama brzine Vozilima koja ne mogu postići vrijednosti ubrzanja i maksimalne brzine zahtijevane u primjenjivom WLTC-u upravlja se tako da je papučica akceleratora posve pritisnuta do ponovnog dostizanja zahtijevanog dijagrama brzine. Nepoštivanje dijagrama brzine u tim okolnostima ne poništava ispitivanje. Odstupanja od voznog ciklusa vožnje unose se u sva relevantna ispitna izvješća. 2.6.8.3.1. Između stvarne brzine vozila i propisane brzine vozila u primjenjivim ispitnim ciklusima dopuštena su odstupanja navedena u nastavku. Dopuštena odstupanja ne smiju se prikazati vozaču: (a) gornja granična vrijednost: 2,0 km/h više od najviše točke dijagrama unutar ± 1,0 sekunde od zadane vremenske točke; (b) donja granična vrijednost: 2,0 km/h niže od najniže točke dijagrama unutar ± 1,0 sekunde od zadanog vremena. Vidjeti sliku A6/2. Dopuštena odstupanja brzine veća od propisanih prihvaćaju se ako ni u jednom trenutku ispitivanja nisu prijeđene na dulje od 1 sekunde. Po ispitnom ciklusu dopušteno je najviše deset takvih odstupanja. 2.6.8.3.2. Indeksi dijagrama vožnje IWR i RMSSE izračunavaju se u skladu sa zahtjevima iz stavka 7. Podpriloga 7. Ako su IWR ili RMSSE izvan svojeg područja valjanosti, ispitivanje se mora smatrati nevažećim. Slika A6/2 Dopuštena odstupanja dijagrama brzine 2.7. Kondicioniranje 2.7.1. Nakon pretkondicioniranja i prije ispitivanja ispitno vozilo mora se držati u području u kojem vladaju uvjeti navedeni u stavku 2.2.2.2. ovog Podpriloga. 2.7.2. Vozilo se mora kondicionirati najmanje 6 sati i najviše 36 sati, s otvorenim ili zatvorenim poklopcem motora. Ako to ne onemogućuju posebne odredbe za određeno vozilo, moguće je prisilno hlađenje vozila do zadane vrijednosti temperature. Ako se hlađenje ubrzava ventilatorima, ventilatore se mora postaviti tako da se najjače hlađenje postigne ravnomjerno na pogonskom sklopu, motoru i sustavu za naknadnu obradu ispušnih plinova. 2.8. Ispitivanje emisija ispušnih plinova i potrošnje goriva (ispitivanje tipa 1.) 2.8.1. Temperatura ispitne ćelije na početku ispitivanja mora biti 23 °C ± 3 °C. Temperatura motornog ulja i rashladnog sredstva, ako su u vozilu, mora biti unutar ± 2 °C od zadane vrijednosti od 23 °C. 2.8.2. Ispitno vozilo gura se na dinamometar. 2.8.2.1. Pogonski kotači vozila moraju se namjestiti na dinamometar bez pokretanja motora. 2.8.2.2. Tlak u gumama pogonskih kotača mora biti namješten u skladu s odredbama stavka 2.4.5. ovog Podpriloga. 2.8.2.3. Poklopac motornog prostora mora biti zatvoren. 2.8.2.4. Spojna cijev ispuha mora se pričvrstiti na ispušne cijevi vozila neposredno prije pokretanja motora. 2.8.3. Pokretanje pogonskog sklopa i vožnja 2.8.3.1. Postupak uključivanja pogonskog sklopa inicira se uređajima namijenjenima za tu svrhu u skladu s uputama proizvođača. 2.8.3.2. Vozilo se vozi kako je opisano u stavcima od 2.6.4. do 2.6.7. ovog Podpriloga tijekom primjenjivog WLTC-a kako je opisan u Podprilogu 1. 2.8.4. Za svaku fazu WLTC-a mjere se podaci o RCB-u kako je definirano u Dodatku 2 ovom Podprilogu. 2.8.5. Stvarna brzina vozila uzorkuje se s mjernom učestalošću od 10 Hz, a indeksi dijagrama vožnje opisani u stavku 7. Podpriloga 7. moraju se izračunati i dokumentirati. 2.8.6. Stvarna brzina vozila uzorkovana s mjernom učestalošću od 10 Hz zajedno sa stvarnim vremenom primjenjuje se za korekcije rezultata CO2 u odnosu na ciljanu brzinu i udaljenost definirane u Podprilogu 6b. 2.9. Uzorkovanje plinova Uzorci plinova prikupljaju se u vrećice, a spojevi se analiziraju na kraju ispitivanja ili ispitne faze ili se mogu kontinuirano analizirati i integrirati tijekom ciklusa. 2.9.1. Prije svakog ispitivanja moraju se poduzeti sljedeći koraci. 2.9.1.1. Pročišćene i vakuumirane vreće za uzorke spajaju se na sustave za prikupljanje uzoraka razrijeđenog ispušnog plina i zraka za razrjeđivanje. 2.9.1.2. Mjerni instrumenti uključuju se u skladu s uputama proizvođača instrumenta. 2.9.1.3. Izmjenjivači topline CVS-a (ako je ugrađen) moraju se unaprijed zagrijati ili ohladiti na temperaturu unutar raspona radne temperature za ispitivanje kako je navedeno u stavku 3.3.5.1. Podpriloga 5. 2.9.1.4. Sastavne dijelove kao što su vodovi za uzorkovanje, filtri, rashladnici i pumpe mora se grijati ili hladiti do stabiliziranja na radnoj temperaturi. 2.9.1.5. Brzine protoka CVS-a namještaju se u skladu sa stavkom 3.3.4. Podpriloga 5, a brzine protoka uzoraka moraju se namjestiti na odgovarajuće vrijednosti. 2.9.1.6. Svi elektronički integracijski uređaji moraju se nulto umjeriti i mogu se ponovno nulto umjeriti prije početka bilo koje faze ciklusa. 2.9.1.7. Za sve kontinuirane analizatore plina moraju se odabrati odgovarajući radni rasponi. Rasponi se mogu mijenjati za vrijeme ispitivanja samo ako se promjena izvodi promjenom umjeravanja u kojem je primijenjena digitalna razlučivost instrumenta. Pojačanja analognih radnih pojačala analizatora ne smiju se mijenjati tijekom ispitivanja. 2.9.1.8. Svi kontinuirani analizatori plina moraju se umjeriti i nulto umjeriti pomoću plinova tako da su ispunjeni zahtjevi iz stavka 6 Podpriloga 5. 2.10. Uzorkovanje za određivanje PM-a 2.10.1. Prije svakog ispitivanja provode se koraci opisani u stavcima od 2.10.1.1. do 2.10.1.2.2. ovog Podpriloga. 2.10.1.1. Odabir filtra Za cijeli primjenjivi WLTC koristi se samo jedan filtar čestica za uzorkovanje, bez rezervnog filtra. Kako bi se nadoknadile lokalne varijacije ciklusa, moguće je koristiti jedan filtar za prve tri faze i dodatni filtar za četvrtu fazu. 2.10.1.2. Priprema filtra 2.10.1.2.1. Najmanje 1 sat prije ispitivanja filtar se stavlja u Petrijevu zdjelicu kako bi se spriječila kontaminacija prašinom i omogućila izmjena zraka te smješta u komoru (ili sobu) za vaganje radi stabilizacije. Na kraju stabilizacijskog razdoblja filtar se mora izvagati, a izmjerena masa unosi se u sva relevantna ispitna izvješća. Filtar se zatim pohranjuje u zatvorenu Petrijevu zdjelicu ili zabrtvljeni spremnik filtra dok ne bude potreban za ispitivanje. Filtar se mora upotrijebiti u roku od 8 sati od njegova vađenja iz komore (ili prostorije) za vaganje. Filtar se mora vratiti u prostoriju za stabilizaciju unutar 1 sata od završetka ispitivanja i prije vaganja kondicionirati u trajanju od najmanje 1 sata. 2.10.1.2.2. Filtar za uzorkovanje čestica mora se pažljivo montirati na nosač filtra. Filtar se smije dodirivati isključivo pincetom ili kliještima. Grubo rukovanje filtrom uzrokovat će grešku u mjerenju mase. Sklop nosača filtra mora se smjestiti u vod za uzorkovanje kroz koji nema protoka. 2.10.1.2.3. Preporučuje se provjera mikrogramske vage prije svakog vaganja, unutar 24 sata od vaganja uzorka, vaganjem jednog referentnog predmeta mase oko 100 mg. Taj se predmet mora izvagati tri puta i u sva relevantna ispitna izvješća unosi se aritmetička sredina rezultata. Ako je aritmetička sredina rezultata vaganja unutar ± 5 μg od rezultata prijašnjeg vaganja, vaganje i vaga smatraju se valjanima. 2.11. Uzorkovanje PN-a 2.11.1. Prije svakog ispitivanja provode se koraci opisani u stavcima od 2.11.1.1. do 2.11.1.2. ovog Podpriloga. 2.11.1.1. Sustav za razrjeđivanje čestica i mjernu opremu mora se pokrenuti i pripremiti za uzorkovanje. 2.11.1.2. Ispravan rad PNC-a i VPR-a u sustavu za uzorkovanje čestica mora se potvrditi u skladu s postupcima navedenim u stavcima od 2.11.1.2.1. do 2.11.1.2.4. ovog Podpriloga. 2.11.1.2.1. Koncentracija izmjerena provjerom propuštanja pomoću filtra odgovarajućih performansi pričvršćenog na ulaz cijelog sustava za mjerenje PN-a, VPR-a i PNC-a mora biti manja od 0,5 čestica po cm3. 2.11.1.2.2. Koncentracija izmjerena svakodnevnom nultom provjerom na PNC-u, pomoću filtra odgovarajućih performansi na ulazu PNC-a, mora biti ≤ 0,2 čestice po cm3. Nakon skidanja filtra PNC mora prikazivati povećanje izmjerene koncentracije na najmanje 100 čestica po cm3 pri uzorkovanju okolnog zraka te dati vrijednost ≤ 0,2 čestice po cm3 nakon zamjene filtra. 2.11.1.2.3. Mora se potvrditi da je mjerni sustav prikazao da je cijev za isparavanje, ako je ugrađena u sustav, postigla ispravnu radnu temperaturu. 2.11.1.2.4. Mora se potvrditi da je mjerni sustav prikazao da je uređaj za razrjeđivanje PND1 postigao ispravnu radnu temperaturu. 2.12. Uzorkovanje tijekom ispitivanja 2.12.1. Uključuju se sustav za razrjeđivanje, pumpe za uzorkovanje i sustav za prikupljanje podataka. 2.12.2. Uključuju se sustavi za uzorkovanje PM-a i PN-a. 2.12.3. Broj čestica mjeri se kontinuirano. Aritmetička sredina koncentracije određuje se integracijom signala analizatora tijekom svake faze. 2.12.4. Uzorkovanje počinje prije iniciranja postupka pokretanja pogonskog sklopa i završava na kraju ciklusa. 2.12.5. Prebacivanje uzoraka 2.12.5.1. Plinovite emisije Prebacivanje uzorkovanja iz razrijeđenog ispušnog plina i zraka za razrjeđivanje s jedno para vreća za uzorke na sljedeći par vreća za uzorke radi se, prema potrebi, na kraju svake faze primjenjivog WLTC-a. 2.12.5.2. Čestična tvar Primjenjuju se zahtjevi iz stavka 2.10.1.1. ovog Podpriloga. 2.12.6. Prijeđena udaljenost na dinamometru unosi se u sva relevantna ispitna izvješća za svaku fazu. 2.13. Završetak ispitivanja 2.13.1. Motor se mora isključiti odmah nakon kraja posljednjeg dijela ispitivanja. 2.13.2. Isključuju se CVS ili drugi usisni uređaj ili se odspoji cijev za ispušne plinove s ispušnih cijevi vozila. 2.13.3. Vozilo se može maknuti s dinamometra. 2.14. Postupci nakon ispitivanja 2.14.1. Provjera analizatora plina Provjerava se očitanje nultog plina i umjernog plina na analizatorima upotrijebljenima za kontinuirano razrijeđeno mjerenje. Ispitivanje se smatra prihvatljivim ako je razlika rezultata prije i poslije ispitivanja manja od 2 % vrijednosti umjernog plina. 2.14.2. Analiza vreće 2.14.2.1. Ispušni plinovi i zrak za razrjeđivanje sadržani u vrećama moraju se analizirati u najkraćem mogućem roku. Ispušni plinovi moraju se u svakom slučaju analizirati najkasnije 30 minuta od kraja faze ciklusa. U obzir se mora uzeti vrijeme reaktivnosti plinova za spojeve u vreći. 2.14.2.2. Prije analize, čim je to moguće, mjerno područje analizatora za svaki se spoj mora postaviti na nulu odgovarajućim nultim plinom. 2.14.2.3. Krivulje umjeravanja analizatora moraju se postaviti pomoću umjernih plinova nazivnih koncentracija od 70 do 100 % mjernog područja. 2.14.2.4. Nulte postavke analizatorâ moraju se zatim ponovno provjeriti: ako se bilo koje očitanje razlikuje za više od 2 % od područja namještenog u skladu sa stavkom 2.14.2.2. ovog Podpriloga, postupak za taj analizator mora se ponoviti. 2.14.2.5. Uzorci se zatim analiziraju. 2.14.2.6. Nakon analize ponovno se provjeravaju nulte i umjerne točke pomoću istih plinova. Ispitivanje se smatra prihvatljivim ako je razlika manja od 2 % vrijednosti umjernog plina. 2.14.2.7. Brzine protoka i tlakovi različitih plinova kroz analizatore moraju biti jednaki onima upotrijebljenima tijekom umjeravanja analizatora. 2.14.2.8. Udio svakog izmjerenog spoja mora se, nakon stabilizacije mjernog uređaja, unijeti u sva relevantna ispitna izvješća. 2.14.2.9. Masa i broj svih emisija izračunavaju se, prema potrebi, u skladu s Podprilogom 7. 2.14.2.10. Umjeravanja i provjere rade se: (a) prije i poslije analize svakog para vreća; ili (b) prije i poslije cijelog ispitivanja. U slučaju (b) umjeravanja i provjere rade se na svim analizatorima za sva područja korištena za vrijeme ispitivanja. U oba slučaja, (a) i (b), mora se koristiti isto mjerno područje analizatora za odgovarajuće vreće s okolnim zrakom i ispušnim plinom. 2.14.3. Vaganje uzorka filtra čestica 2.14.3.1. Filtar za uzorkovanje čestica mora se vratiti u komoru (ili prostoriju) za vaganje najkasnije 1 sat od završetka ispitivanja. Mora se kondicionirati barem jedan sat u Petrijevoj zdjelici, koja je zaštićena od prašine i omogućava izmjenu zraka, te nakon toga izvagati. Bruto masa filtra unosi se u sva relevantna ispitna izvješća. 2.14.3.2. Najmanje dva nekorištena referentna filtra moraju se izvagati u roku od 8 sati od vaganja filtara za uzorkovanje, ali poželjno je ta vaganja učiniti istodobno. Referentni filtri moraju biti jednake veličine i od istog materijala kao i filtar za uzorkovanje. 2.14.3.3. Ako se specifična masa bilo kojeg referentnog filtra promijeni za više od ± 5 μg između vaganja filtra za uzorke, filtar za uzorkovanje i referentni filtri moraju se ponovno kondicionirati u komori (ili prostoriji) za vaganje te ponovno izvagati. 2.14.3.4. Vaganja referentnog filtra moraju se usporediti na temelju specifičnih masa i pomične aritmetičke sredine specifičnih masa tog referentnog filtra. Pomična aritmetička sredina izračunava se iz specifičnih masa dobivenih od trenutka kad su referentni filtri stavljeni u komoru (prostoriju) za vaganje. Razdoblje za izračun prosjeka mora biti najmanje jedan dan, ali ne više od 15 dana. 2.14.3.5. Višekratno ponovno kondicioniranje i vaganje filtara za uzorkovanje i referentnih filtara dopušteno je do isteka 80 sati od mjerenja plinova iz ispitivanja emisija. Ako prije ili u trenutku isteka 80 sati, više od polovine broja referentnih filtara ispunjava kriterij ± 5 μg, vaganje filtra za uzorkovanje može se smatrati valjanim. Ako u trenutku isteka 80 sati jedan od dva upotrijebljena referentna filtra ne ispunjava kriterij ± 5 μg, vaganje filtra za uzorkovanje može se smatrati valjanim pod uvjetom da zbroj apsolutnih razlika između specifičnih i pomičnih srednjih vrijednosti od dvaju referentnih filtara ne iznosi više od 10 μg. 2.14.3.6. Ako manje od pola referentnih filtara ispunjava kriterij ± 5 μg, filtar za uzorkovanje mora se odbaciti, a ispitivanje emisija ponoviti. Sve se referentne filtre mora odbaciti i zamijeniti unutar 48 sati. U svim se ostalim slučajevima referentne filtre mora zamijeniti najmanje svakih 30 dana i to tako da se ni jedan filtar za uzorkovanje ne izvaže bez usporedbe s referentnim filtrom koji je bio u komori (ili prostoriji) najmanje jedan dan. 2.14.3.7. Ako kriteriji stabilnosti komore (ili prostorije) za vaganje iz stavka 4.2.2.1 Podpriloga 5. nisu ispunjeni, ali vaganja referentnog filtra ispunjavaju navedene kriterije, proizvođač vozila može prihvatiti mase filtara za uzorkovanje ili poništiti ispitivanja, popraviti kontrolni sustav komore (ili prostorije) za vaganje te ponoviti ispitivanja. Podprilog 6. – Dodatak 1. Postupak ispitivanja emisija za sva vozila opremljena sustavima s periodičnom regeneracijom 1. Općenito 1.1. Ovim Dodatkom definiraju se specifične odredbe o ispitivanju vozila opremljenog sustavima s periodičnom regeneracijom definiranima u stavku 3.8.1. ovog Priloga. 1.2. Za vrijeme ciklusa s regeneracijom nije nužna primjena emisijskih normi. Ako se periodična regeneracija događa barem jednom u ispitivanju tipa 1. i već se dogodila barem jednom za vrijeme pripreme vozila ili ako je udaljenost između dvaju uzastopnih periodičnih regeneracija veća od 4 000 km vožnje ponovljenih ispitivanja tipa 1., nije potrebno provoditi posebni ispitni postupak. U tom se slučaju ovaj Dodatak ne primjenjuje i upotrebljava se faktor Ki od 1,0. 1.3. Odredbe ovog Dodatka primjenjuju se samo za mjerenja PM-a, a ne za mjerenja PN-a. 1.4. Na proizvođačev zahtjev i uz odobrenje homologacijskog tijela ispitni postupak specifičan za sustave s periodičnom regeneracijom ne mora se primjenjivati na regenerativni uređaj ako proizvođač dostavi podatke koji dokazuju da emisije u ciklusima s regeneracijom ostaju ispod graničnih vrijednosti emisija za tu kategoriju vozila. U tom se slučaju za CO2 i potrošnju goriva upotrebljava nepromjenjiva vrijednost Ki od 1,05. 1.5. Na zahtjev proizvođača i uz pristanak homologacijskog tijela moguće je isključiti fazu ekstra velike brzine za određivanje faktora regeneracije Ki za vozila razreda 2 i razreda 3. 2. Ispitni postupak Ispitno vozilo mora imati mogućnost sprečavanja ili dopuštanja procesa regeneracije pod uvjetom da ta radnja ne utječe na izvorna umjeravanja motora. Sprečavanje regeneracije dopušteno je samo tijekom punjenja regeneracijskog sustava i tijekom ciklusa pretkondicioniranja. Nije dopušteno tijekom mjerenja emisija u fazi regeneracije. Ispitivanje emisija provodi se s neizmijenjenom upravljačkom jedinicom proizvođača originalne opreme (OEM). Na zahtjev proizvođača i uz pristanak homologacijskog tijela za vrijeme određivanja vrijednosti Ki smije se upotrijebiti ‚tehnička upravljačka jedinica’ koja nema utjecaja na izvorna umjeravanja motora. 2.1. Mjerenja emisija ispušnih plinova između dvaju WLTC-a s regeneracijama 2.1.1. Aritmetičke sredine emisija između regeneracija i tijekom punjenja regenerativnog uređaja utvrđuju se iz aritmetičke sredine nekoliko približno jednako udaljenih (ako ih je više od dva) ispitivanja tipa 1. Druga je mogućnost da proizvođač dostavi podatke iz kojih je vidljivo da su emisije u WLTC-ima između regeneracija stalne (±15 %). U tom se slučaju smiju upotrebljavati emisije izmjerene tijekom ispitivanja tipa 1. U svakom drugom slučaju moraju se provesti mjerenja emisija za barem dva ciklusa tipa 1: jedno odmah nakon regeneracije (prije novog punjenja) i jedno prije faze regeneracije, što joj je moguće bliže. Sva mjerenja emisija moraju se provesti u skladu s ovim Podprilogom, a svi izračuni u skladu sa stavkom 3. ovog Dodatka. 2.1.2. Proces punjenja i utvrđivanje faktora Ki obavljaju se tijekom voznog ciklusa tipa 1. na dinamometru s valjcima ili na ispitnom stolu za motor primjenom ekvivalentnog ispitnog ciklusa. Ti ciklusi mogu teći kontinuirano (tj. nije potrebno gasiti motor između ciklusa). Nakon bilo kojeg broja završenih ciklusa vozilo se može maknuti s dinamometra s valjcima i ispitivanje se može nastaviti poslije. Na zahtjev proizvođača i uz odobrenje homologacijskog tijela proizvođač može razviti alternativni postupak i dokazati njegovu ekvivalentnost, uključujući temperaturu filtra, veličinu opterećenja i udaljenost vožnje. To se može učiniti na ispitnom stolu ili na dinamometru s valjcima. 2.1.3. Broj ciklusa D između dvaju WLTC-ova s regeneracijama, broj ciklusa u kojima se provode mjerenja emisija n i mjerenje emisija za svaki spoj i M′sij u svakom ciklusu j moraju biti navedeni u svim relevantnim ispitnim izvješćima. 2.2. Mjerenje emisija tijekom regeneracija 2.2.1. Priprema vozila, ako je potrebna, za ispitivanje emisija tijekom faze regeneracije može se obaviti provedbom ciklusa pretkondicioniranja iz stavka 2.6. ovog Podpriloga ili ekvivalentnih ciklusa na ispitnom stolu za motor, ovisno o odabranom postupku punjenja iz stavka 2.1.2. ovog Podpriloga. 2.2.2. Primjena uvjeta za ispitivanje i vozilo za ispitivanje tipa 1. opisani u ovom Prilogu počinje prije obavljanja prvog valjanog ispitivanja emisija. 2.2.3. Regeneracija ne smije nastupiti tijekom pripreme vozila. To se može postići na jedan od sljedećih načina: 2.2.3.1. ugradnjom ‚lažnog’ regenerativnog sustava ili djelomičnog sustava za cikluse pretkondicioniranja; 2.2.3.2. bilo kojom drugom metodom dogovorenom između proizvođača i homologacijskog tijela. 2.2.4. Ispitivanje emisija ispušnih plinova s pokretanjem hladnog motora koje obuhvaća regeneraciju mora se provesti u skladu s primjenjivim WLTC-om. 2.2.5. Ako proces regeneracije zahtijeva više od jednog WLTC-a, svaki WLTC mora se provesti do kraja. Dopušteno je koristiti jedan filtar za uzorkovanje čestica u više ciklusa potrebnih za završetak regeneracije. Ako je potrebno više od jednog WLTC-a, naknadni WLTC-ovi voze se odmah, bez isključivanja motora, sve do završetka regeneracije. Ako broj vreća za plinovite emisije potrebnih za višestruke cikluse premašuje raspoloživi broj vreća, novo se ispitivanje mora pripremiti u najkraćem mogućem vremenu. Za vrijeme tog razdoblja motor se ne smije isključiti. 2.2.6. Vrijednosti emisija tijekom regeneracije Mri za svaki spoj i izračunavaju se u skladu sa stavkom 3 ovog Dodatka. Broj primjenjivih ispitnih ciklusa d mjerenih do potpune regeneracije mora biti naveden u svim relevantnim ispitnim izvješćima. 3. Izračuni 3.1. Izračunavanje emisija ispušnih plinova i CO2 te potrošnje goriva za jedan regenerativni sustav for n ≥ 1 for d ≥ 1 pri čemu su za svaki razmatrani spoj i: M′sij masene emisije spoja i za vrijeme ispitnog ciklusa j bez regeneracije, g/km; M′rij masene emisije spoja i za vrijeme ispitnog ciklusa j s regeneracijom, g/km (ako je d > 1, prvo je ispitivanje WLTC-om s hladnim motorom, a sljedeći ciklusi sa zagrijanim); Msi srednje masene emisije spoja i bez regeneracije, g/km; Mri srednje masene emisije spoja i za vrijeme regeneracije, g/km; Mpi srednje masene emisije spoja i, g/km; n broj ispitnih ciklusa, između ciklusa s regeneracijom, za vrijeme kojih su mjerene emisije u WLTC-ovima tipa 1, ≥ 1; d broj cijelih primjenjivih ciklusa ispitivanja potrebnih za regeneraciju; D broj cijelih primjenjivih ciklusa ispitivanja između dvaju ciklusa s regeneracijom. Izračunavanje Mpi grafički je prikazano na slici A6 Dodatak 1/1. Slika A6 Dodatak 1/1 Parametri izmjereni tijekom ispitivanja emisija i između ciklusa s regeneracijom (shematski primjer, emisije tijekom D mogu porasti ili opasti) Broj ciklusa Emisije [g/km] 3.1.1. Izračunavanje faktora regeneracije Ki za svaki razmatrani spoj i Proizvođač može odabrati hoće li za svaki spoj zasebno utvrditi aditivne pomake ili multiplikacijske faktore. Ki faktor : Ki pomak : Ki = Mpi – Msi Msi, Mpi i Ki te proizvođačev odabir vrste faktora moraju se zabilježiti. Rezultat Ki mora se unijeti u sva relevantna ispitna izvješća. Rezultate Msi, Mpi i Ki mora se unijeti u sva relevantna ispitna izvješća. Ki mogu se utvrditi nakon završetka jedne regeneracijske sekvencije koja se sastoji od mjerenja prije, za vrijeme i poslije regeneracijskih događaja, kako je prikazano na slici A6 Dodatak 1/1. 3.2. Izračunavanje emisija ispušnih plinova i CO2 te potrošnje goriva za sustave s višestrukom periodičnom regeneracijom Sljedeće se vrijednosti izračunavaju za jedan radni ciklus ispitivanja tipa 1. za kriterijske emisije i za emisije CO2. Za taj se izračun upotrebljavaju emisije CO2 iz rezultata koraka 3 opisanog u tablici A7/1 Podpriloga 7. za nj ≥ 1 for d ≥ 1 Ki faktor : Ki pomak : Ki = Mpi – Msi pri čemu su: Msi srednje masene emisije spoja i za sve događaje k bez regeneracije, g/km Mri srednje masene emisije spoja i za sve događaje k za vrijeme regeneracije, g/km Mpi srednje masene emisije spoja i za sve događaje k, g/km Msik srednje masene emisije spoja i za događaj k bez regeneracije, g/km Mrik srednje masene emisije spoja i za događaj k za vrijeme regeneracije, g/km M′sik,j masene emisije spoja i za događaj k u g/km bez regeneracije izmjerene u točki j, pri čemu je 1 ≤ j ≤ nk, g/km M′rik,j masene emisije spoja i za događaj k tijekom regeneracije (ako vrijedi j > 1, prvo je ispitivanje tipa 1. s hladnim motorom, a sljedeći ciklusi sa zagrijanim motorom) izmjerene u ispitnom ciklusu j, pri čemu je 1 ≤ j ≤ dk, g/km nk broj cijelih ispitnih ciklusa događaja k između dvaju ciklusa s fazama regeneracije tijekom kojih su mjerene emisije (WLTC-ovi tipa 1. ili ekvivalentni ciklusi na ispitnom stolu za motor), ≥ 2 dk broj završenih primjenjivih ispitnih ciklusa događaja k potrebnih za potpunu regeneraciju Dk broj završenih primjenjivih ispitnih ciklusa događaja k između dvaju ciklusa s fazama regeneracije x broj potpunih regeneracija Izračun Mpi grafički je prikazan na slici A6 Dodatak 1/2. Slika A6 Dodatak 1/2 Parametri izmjereni tijekom ispitivanja emisija tijekom i između ciklusa s regeneracijom (shematski primjer) Tekst slike Broj ciklusa [g/km] Izračun Ki za sustave s višestrukom periodičnom regeneracijom moguć je jedino nakon određenog broja regeneracija za svaki sustav. Nakon provedbe cijelog postupka (od A do B, vidjeti sliku A6 Dodatak 1/2) trebao bi se ponovno postići izvorni početni uvjet A. 3.3. Faktori Ki (multiplikativni ili aditivni) zaokružuju se na četiri decimalna mjesta na temelju fizikalne jedinice vrijednosti emisijske norme. Podprilog 6. – Dodatak 2. Postupak za ispitivanje praćenja sustava za pohranu električne energije s mogućnošću ponovnog punjenja 1. Općenito U slučaju ispitivanja NOVC-HEV-ova i OVC-HEV-ova primjenjuju se dodaci 2. i 3. Podprilogu 8. U ovom se Dodatku definiraju posebne odredbe o korekciji ispitnih rezultata masenih emisija CO2 u funkciji energetske bilance ΔEREESS za sve REESS-ove. Korigirane vrijednosti masene emisije CO2 moraju odgovarati nultoj energetskoj bilanci (ΔEREESS = 0) i biti izračunane pomoću koeficijenta korekcije određenog kako je definirano u nastavku. 2. Oprema i instrumenti za mjerenje 2.1. Mjerenje struje Ispražnjenost REESS-a definira se kao negativna struja. 2.1.1. Jakost struje REESS-a u ispitivanjima se mjeri strujnim pretvornikom sa stezaljkama ili zatvorenog tipa. Sustav za mjerenje struje mora ispunjavati zahtjeve navedene u tablici A8/1. Strujni pretvornici moraju biti u stanju podnijeti vršne struje prilikom pokretanja motora i temperaturne uvjete na mjernoj točki. Kako bi mjerenje bilo točno, prije ispitivanja mora se provesti namještanje nule i demagnetiziranje u skladu s uputama proizvođača instrumenta. 2.1.2. Strujni pretvornici postavljaju se na bilo koji REESS na jedan od kablova spojenih izravno na REESS, a pri mjerenju se mora uzeti u obzir ukupna jakost struje REESS-a. U slučaju oklopljenih žica primjenjuju se odgovarajuće metode koje odobrava homologacijsko tijelo. Kako bi se jakost struje REESS-a jednostavno izmjerila vanjskom mjernom opremom, proizvođači bi po mogućnosti trebali u vozilo ugraditi odgovarajuće, sigurne i dostupne priključne točke. Ako to nije izvedivo, proizvođač mora pomoći homologacijskom tijelu tako da se pobrine za mogućnost spajanja strujnog pretvornika na kabele REESS-a na gore opisani način. 2.1.3. Izmjerena se struja postupno integrira s minimalnom učestalošću od 20 Hz čime se dobiva izmjerena vrijednost Q u ampersatima (Ah). Izmjerena se struja postupno integrira čime se dobiva izmjerena vrijednost Q u ampersatima (Ah). Integraciju je moguće provesti u sustavu za mjerenje struje. 2.2. Podaci iz vozila 2.2.1. Alternativno, jakost struje REESS-a određuje se na temelju podataka iz vozila. Da bi se primijenila ta mjerna metoda, sljedeći podaci moraju biti dostupni iz ispitnog vozila: (a) integrirana vrijednost napunjenosti od posljednjeg pokretanja u Ah; (b) integrirana vrijednost napunjenosti iz podataka iz vozila izračunana s minimalnom učestalošću uzorkovanja od 5 Hz; (c) vrijednost napunjenosti dobivena preko OBD priključka, kako je opisano u SAE J1962. 2.2.2. Točnost podataka iz vozila o punjenju i pražnjenju REESS-ova proizvođač mora dokazati homologacijskom tijelu. Proizvođač može definirati porodicu vozila po praćenju REESS-a kako bi dokazao da su podaci iz vozila o punjenju i pražnjenju REESS-a točni. Točnost podataka mora se dokazati na reprezentativnom vozilu. Za porodicu moraju vrijediti sljedeći kriteriji: (a) jednaki procesi izgaranja (npr. vanjski izvor paljenja, kompresijsko paljenje, dvotaktni, četverotaktni); (b) jednaka strategija punjenja i/ili rekuperacije (softverski podatkovni modul REESS-a); (c) raspoloživost podataka iz vozila; (d) jednaka razina napunjenosti izmjerena podatkovnim modulom REESS-a; (e) jednaka simulacija napunjenosti u vozilu. 2.2.3. Iz praćenja se isključuju svi REESS-ovi koji ne utječu na masene emisije CO2. 3. Postupak korekcije na temelju promjene energije u REESS-u 3.1. Mjerenje jakosti struje REESS-a počinje istodobno s početkom ispitivanja i završava odmah nakon što vozilo obavi cijeli vozni ciklus. 3.2. Bilanca električne energije Q izmjerena u sustavu za napajanje električnom energijom koristi se kao mjera razlike energetskog stanja REESS-a na kraju ciklusa u usporedbi s početkom ciklusa. Bilanca električne energije određuje se za ukupni prijeđeni WLTC. 3.3. Zasebne vrijednosti Qphase bilježe se tijekom faza voznog ciklusa. 3.4. Korekcija masene emisije CO2 u cijelom ciklusu u funkciji korekcijskog kriterija c 3.4.1. Izračun korekcijskog kriterija c Korekcijski kriterij c omjer je između apsolutne vrijednosti promjene električne energije ΔEREESS,j i energije goriva, a izračunava se pomoću sljedećih jednadžbi: pri čemu je: c korekcijski kriterij ΔEREESS,j promjena električne energije svih REESS-ova u razdoblju j utvrđena u skladu sa stavkom 4.1. ovog Dodatka, Wh j u ovom stavku, cijeli primjenjivi ispitni ciklus WLTP-a EFuel energija goriva prema sljedećoj jednadžbi Efuel = 10 × HV × FCnb × d pri čemu je: Efuel energija iz potrošenog goriva u primjenjivom ispitnom ciklusu WLTP-a, Wh HV vrijednost zagrijavanja prema tablici A6 Dodatak 2/1, kWh/l FCnb neuravnotežena potrošnja goriva u ispitivanju tipa 1., nekorigirana za energetsku bilancu i određena u skladu sa stavkom 6. Podpriloga 7. te upotrebom rezultata za kriterijske emisije i CO2 izračunanih u drugom koraku u tablici A7/1, l/100 km d prijeđena udaljenost tijekom odgovarajućeg ispitnog ciklusa WLTP-a, km 10 faktor konverzije u Wh 3.4.2. Korekcija se primjenjuje ako je ΔEREESS negativna (što odgovara pražnjenju REESS-a), a korekcijski kriterij c, izračunan u skladu sa stavkom 3.4.1. ovog Dodatka, viši od primjenjivog praga iz tablice A6 Dodatak 2/2. 3.4.3. Korekcija se izostavlja i upotrebljavaju se nekorigirane vrijednosti ako je korekcijski kriterij c izračunan u skladu sa stavkom 3.4.1. ovog Dodatka niži od primjenjivog praga prema tablici A6 Dodatak 2/2. 3.4.4. Korekcija se može izostaviti i mogu se upotrijebiti nekorigirane vrijednosti ako: (a) ΔEREESS je pozitivan (što odgovara pražnjenju REESS-a), a korekcijski kriterij c, izračunan u skladu sa stavkom 3.4.1. ovog Dodatka, viši od primjenjivog praga iz tablice A6 Dodatak 2/2; (b) proizvođač može mjerenjem dokazati homologacijskom tijelu da ne postoji veza između ΔEREESS i masene emisije CO2 odnosno između ΔEREESS i potrošnje goriva. Tablica A6 Dodatak 2/1 Energetski sadržaj goriva Gorivo Benzin Dizel Udio etanola/biodizela, % E10 E85 B7 Toplinska vrijednost (kWh/l) 8,64 6,41 9,79

Tablica A6 Dodatak 2/2 Pragovi kriterija korekcije za RCB Ciklus low + medium) low + medium + high low + medium + high + extra high Pragovi za korekcijski kriterij c 0,015 0,01 0,005 4. Primjena korekcijske funkcije 4.1. Za primjenu korekcijske funkcije promjena električne energije ΔTREESS,j u razdoblju j za sve REESS-ove mora se izračunati iz izmjerenih vrijednosti struje i nazivnog napona: pri čemu je: ΔEREESS,j,i promjena električne energije REESS-a i tijekom razmatranog razdoblja j, Wh; i: pri čemu je: UREESS nazivni napon REESS-a određen u skladu s normom IEC 60050-482, V; I(t)j,i jakost struje REESS-a i u razmatranom razdoblju j utvrđena u skladu sa stavkom 2. ovog Dodatka, A; t0 vrijeme na početku razmatranog razdoblja j, s; tend vrijeme na kraju razmatranog razdoblja j, s; i indeksni broj razmatranog REESS-a; n ukupni broj REESS-ova; j indeksni broj razmatranog razdoblja, pri čemu je razdoblje bilo koja faza primjenjivog ciklusa, kombinacija faza ciklusa i primjenjivi ukupni ciklus; faktor konverzije iz Ws u Wh, 4.2. Za korekciju masene emisije CO2, g/km, primjenjuju se Willansovi faktori specifični za proces izgaranja iz tablice A6 Dodatak 2/3. 4.3. Korekcija se provodi i primjenjuje za cijeli ciklus i za svaku fazu ciklusa zasebno te se unosi u sva ispitna izvješća. 4.4. Za taj specifični izračun koristi se fiksna vrijednost učinkovitosti alternatora sustava za napajanje električnom energijom: ηalternator = 0.67 for electric power supply system REESS alternators 4.5. Rezultirajuća razlika masene emisije CO2 za razmatrano razdoblje j zbog rada pod opterećenjem alternatora za punjenje REESS-a izračunava se pomoću sljedeće jednadžbe: pri čemu je: ΔMCO2,j rezultirajuća razlika CO2 masene emisije u razdoblju j, g/km; ΔEREESS,j promjena energije REESS-a u razmatranom razdoblju j izračunana u skladu sa stavkom 4.1. ovog Dodatka, Wh; dj prijeđena udaljenost u razmatranom razdoblju j, km; j indeksni broj razmatranog razdoblja, pri čemu je razdoblje bilo koja faza primjenjivog ciklusa, kombinacija faza ciklusa i primjenjivi ukupni ciklus; 0,0036 faktor konverzije iz Wh u MJ; ηalternator učinkovitost alternatora u skladu sa stavkom 4.4. ovog Dodatka; Willansfactor Willansov faktor za specifični proces izgaranja definiran u tablici A6 Dodatak 2/3, gCO2/MJ; 4.5.1. Vrijednosti CO2 za svaku fazu i za ukupni ciklus moraju se korigirati na sljedeći način: MCO2,p,3 = MCO2,p,1 – ΔMCO2,j MCO2,c,3 = MCO2,c,2 – ΔMCO2,j pri čemu je: ΔMCO2,j rezultat iz stavka 4.5. ovog Podpriloga za razdoblje j, g/km. 4.6. Za korekciju emisije CO2, g/km, upotrebljavaju se Willansovi faktori u tablici A6 Dodatak 3/2. Tablica A6 Dodatak 2/3 Willansovi faktori Sa slobodnim usisom S prednabijanjem Vanjsko paljenje Benzin (E10) l/MJ 0,0756 0,0803 g CO2/MJ 174 184 SPP (G20) m3/MJ 0,0719 0,0764 g CO2/MJ 129 137 UNP l/MJ 0,0950 0,101 g CO2/MJ 155 164 E85 l/MJ 0,102 0,108 g CO2/MJ 169 179 Kompresijsko paljenje Dizel (B7) l/MJ 0,0611 0,0611 g CO2/MJ 161 161 Prilog 6. – Dodatak 3. Izračunavanje omjera plina i energije za plinovita goriva (UNP i PP/biometan) 1. Mjerenje mase plinovitog goriva potrošenog u ispitnom ciklusu tipa 1. Mjerenje mase plinovitog goriva potrošenog u tom ciklusu izvodi se pomoću sustava za vaganje goriva koji može izmjeriti masu u spremniku tijekom ispitivanja u skladu sa sljedećim: (a) točnost unutar ± 2 % razlike između očitanja na početku i na kraju ispitivanja ili bolja; (b) poduzimanje mjera za izbjegavanje mjernih pogrešaka. One moraju obuhvatiti barem pomnu instalaciju uređaja u skladu s preporukama proizvođača instrumenta i dobrom inženjerskom praksom; (c) druge su mjerne metode dopuštene ako im se može dokazati ekvivalentna točnost. 2. Izračunavanje omjera plina i energije Potrošnja goriva izračunava se iz emisija ugljikovodika, ugljikova monoksida i ugljikova dioksida utvrđenih iz mjernih rezultata uz pretpostavku da je tijekom ispitivanja izgaralo samo plinovito gorivo. Omjer plina i energije potrošene u ciklusu određuje se iz sljedeće jednadžbe: pri čemu je: Ggas omjer plina i energije, % Mgas masa plinovitog goriva potrošenog u ciklusu, kg FCnorm potrošnja goriva (l/100km za UNP, m3/100 km za PP/biometan) izračunana u skladu sa stavcima 6.6. i 6.7. Podpriloga 7. dist udaljenost zabilježena tijekom ciklusa, km ρ gustoća plina: ρ = 0,654 kg/m3 za PP/biometan ρ = 0,538 kg/l za UNP cf korekcijski faktor uz pretpostavku sljedećih vrijednosti cf = 1 ako je referentno gorivo UNP ili G20 cf = 0,78 ako je referentno gorivo G25.