HR Službeni list Europske unije L 337/35

DIREKTIVA (EU) 2015/2366 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

od 25. studenoga 2015.

o platnim uslugama na unutarnjem tržištu, o izmjeni direktiva 2002/65/EZ, 2009/110/EZ i 2013/36/EU te Uredbe (EU) br. 1093/2010 i o stavljanju izvan snage Direktive 2007/64/EZ

(Tekst značajan za EGP)

EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 114.,

uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,

nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,

uzimajući u obzir mišljenje Europske središnje banke (1),

uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),

u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (3),

budući da:

(1) Posljednjih godina postignut je značajan napredak u integraciji plaćanja malih vrijednosti u Uniji, posebno u kontekstu akata Unije o plaćanjima, osobito putem Direktive 2007/64/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (4), Uredbe (EZ) br. 924/2009 Europskog parlamenta i Vijeća (5), Direktive 2009/110/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (6) i Uredbe (EU) br. 260/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (7). Direktivom 2011/83/EU Europskog parlamenta i Vijeća (8) nastavio se dopunjavati pravni okvir za platne usluge utvrđivanjem posebnog ograničenja mogućnosti trgovaca na malo da klijentima naplate dodatne naknade za uporabu određenog sredstva plaćanja.

(2) Revidirani pravni okvir Unije o platnim uslugama nadopunjuje se Uredbom (EU) 2015/751 Europskog parlamenta i Vijeća (9). Tom se uredbom uvode pravila osobito u odnosu na naplatu međubankovnih naknada za transakcije na temelju kartica i njome se nastoji još više ubrzati postizanje učinkovitog integriranog tržišta za plaćanja na temelju kartica.

(3) Direktiva 2007/64/EZ donesena je u prosincu 2007. na temelju prijedloga Komisije iz prosinca 2005. Od tada je na tržištu plaćanja malih vrijednosti došlo do značajnih tehničkih inovacija, s brzim rastom broja elektroničkog i mobilnog plaćanja te pojavom novih vrsta platnih usluga na tržištu što predstavlja izazov za trenutačni okvir.

(4) Preispitivanjem pravnog okvira Unije o platnim uslugama, a posebno analizom utjecaja Direktive 2007/64/EZ i savjetovanjem o Zelenoj knjizi Komisije od 11. siječnja 2012. pod naslovom „Ususret integriranom europskom tržištu za kartična plaćanja te internetska i mobilna plaćanja” pokazalo se da su posljedice tog razvoja značajni izazovi iz regulatorne perspektive. Značajna područja tržišta plaćanja, posebno kartična plaćanja te internetska i mobilna plaćanja, ostaju rascjepkana nacionalnim granicama. Mnogi inovativni platni proizvodi ili usluge nisu obuhvaćeni, u potpunosti ili velikim dijelom, područjem primjene Direktive 2007/64/EZ. Nadalje, područje primjene Direktive 2007/64/EZ, a posebno elementi isključeni iz njezina područja primjene, poput određenih aktivnosti povezanih s plaćanjem, pokazalo se u nekoliko slučajeva previše nejasnim, preopćenitim ili jednostavno zastarjelim s obzirom na razvoj tržišta. Rezultat toga je pravna nesigurnost, mogući rizici za sigurnost u lancu plaćanja i nedostatak zaštite potrošača u pojedinim područjima. Pokazalo se da je pružateljima platnih usluga teško uvesti inovativne, sigurne digitalne platne usluge koje se lako upotrebljavaju te pružiti potrošačima i trgovcima na malo učinkovite, prikladne i sigurne načine plaćanja u Uniji. U tom kontekstu, postoji veliki pozitivni potencijal koji treba dosljednije istražiti.

(5) Stalni razvoj integriranog unutarnjeg tržišta sigurnog elektroničkog plaćanja ključan je kako bi se podupro rast gospodarstva Unije i osiguralo da se potrošači, trgovci i trgovačka društva mogu koristiti izborom i transparentnošću platnih usluga i tako u cijelosti iskoristiti prednosti unutarnjeg tržišta.

(6) Trebalo bi utvrditi nova pravila kako bi se ispunile regulatorne praznine, istodobno pružajući više pravne jasnoće i osiguravajući dosljednu primjenu zakonodavnog okvira širom Unije. Istovjetne uvjete poslovanja trebalo bi zajamčiti postojećim i novim sudionicima na tržištu kako bi se novim sredstvima plaćanja omogućilo širenje njihova tržišta i osigurala visoka razina zaštite potrošača pri uporabi tih platnih usluga širom Unije. Time bi se trebala postići učinkovitost platnog sustava u cjelini te dovesti do većeg izbora i transparentnosti platnih usluga, a istodobno ojačati povjerenje potrošača u usklađeno tržište plaćanja.

(7) Posljednjih godina povećali su se rizici za sigurnost povezani s elektroničkim plaćanjem. Razlog je porast tehničke složenosti elektroničkih plaćanja, neprekidno rastući obujam elektroničkih plaćanja širom svijeta i nove vrste platnih usluga. Sigurne i pouzdane platne usluge ključni su uvjet za tržište platnih usluga koje dobro funkcionira. Stoga bi korisnici platnih usluga trebali biti primjereno zaštićeni od takvih rizika. Platne usluge ključne su za funkcioniranje vitalnih gospodarskih i društvenih aktivnosti.

(8) Odredbe ove Direktive o zahtjevima za transparentnošću i obavješćivanjem za pružatelje platnih usluga te one o pravima i obvezama u vezi s pružanjem i uporabom platnih usluga trebale bi se primjenjivati, prema potrebi, i na transakcije u kojima se jedan pružatelj platnih usluga nalazi izvan Europskoga gospodarskog prostora (EGP), kako bi se izbjegli različiti pristupi u državama članicama na štetu potrošača. Prema potrebi, te bi odredbe trebalo proširiti na transakcije u svim službenim valutama između pružatelja platnih usluga koji se nalaze unutar EGP-a.

(9) Novčana pošiljka jednostavna je platna usluga koja se obično temelji na gotovini koju je platitelj dao pružatelju platnih usluga, koji šalje odgovarajući iznos, primjerice putem komunikacijske mreže, primatelju plaćanja ili drugom pružatelju platnih usluga koji djeluje u ime primatelja plaćanja. U nekim državama članicama velike trgovine, trgovci i drugi trgovci na malo javnosti pružaju odgovarajuću uslugu kojom im se omogućuje plaćanje komunalnih ili drugih redovitih računa domaćinstava. Navedene usluge plaćanja računa trebalo bi tretirati kao novčane pošiljke, osim ako nadležna tijela smatraju da je ta aktivnost dio drugih platnih usluga.

(10) Ovom Direktivom uvodi se neutralna definicija prihvaćanja platnih transakcija kako bi se obuhvatili ne samo tradicionalni modeli prihvaćanja koji su strukturirani oko korištenja platnim karticama nego i različiti poslovni modeli, uključujući one modele u kojima je uključeno više od jednog prihvatitelja. To bi trebalo osigurati da trgovac primi istu zaštitu neovisno o upotrijebljenom platnom instrumentu ako je aktivnost ista kao prihvaćanje kartičnih transakcija. Tehničke usluge koje se pružaju pružateljima platnih usluga kao što su samo obrada i pohrana podataka ili upravljanje terminalima ne bi se trebale smatrati prihvaćanjem. Štoviše, neki modeli prihvaćanja ne omogućuju stvarni prijenos novčanih sredstava od strane prihvatitelja primatelju plaćanja jer se stranke mogu dogovoriti o drugim oblicima namire.

(11) Isključenje iz područja primjene Direktive 2007/64/EZ platnih transakcija putem trgovačkog zastupnika u ime platitelja ili primatelja plaćanja primjenjuje se na vrlo različite načine u državama članicama. Određene države članice dopuštaju da se isključenjem koriste platforme e-trgovine koje djeluju kao posrednik u ime pojedinačnih kupaca i prodavača bez stvarnog prostora za pregovaranje o prodaji ili kupnji robe ili usluga ili za njihovo sklapanje. Takva primjena isključenja izlazi iz predviđenog područja primjene utvrđenog u toj direktivi i potencijalno može povećati rizike za potrošače s obzirom na to da ti pružatelji usluga ostaju izvan zaštite pravnog okvira. Različitom praksom u području primjene narušava se i tržišno natjecanje na tržištu plaćanja. Kako bi se riješila ta pitanja, isključenje bi se stoga trebalo primjenjivati kada zastupnici djeluju samo u ime ili platitelja ili samo u ime primatelja plaćanja, neovisno o tome jesu li u posjedu novčanih sredstava klijenata ili ne. Kada zastupnici djeluju u ime i platitelja i primatelja plaćanja (poput određenih platformi za e-trgovinu), oni bi trebali biti isključeni samo ako ni u jednom trenutku ne ulaze u posjed novčanih sredstava klijenata niti imaju kontrolu nad tim sredstvima.

(12) Ova se Direktiva ne bi trebala primjenjivati na djelatnosti poduzeća za prijevoz gotovine (CIT) i poduzeća za upravljanje gotovinom (CMC) ako su dotične djelatnosti ograničene na fizički prijevoz novčanica i kovanica.

(13) Na temelju povratnih informacija s tržišta vidljivo je da aktivnosti plaćanja koje su obuhvaćene isključenjem ograničene mreže često uključuju značajan obujam i vrijednost plaćanja te da se njima potrošačima nude stotine ili tisuće različitih proizvoda i usluga. To nije u skladu sa svrhom isključenja ograničene mreže iz Direktive 2007/64/EZ i znači veće rizike i nedostatak pravne zaštite za korisnike platnih usluga, posebno za potrošače, te jasan nepovoljni položaj sudionika na reguliranom tržištu. Kako bi se pomoglo ograničiti te rizike, ne bi smjelo biti moguće koristiti isti instrument za provođenje platne transakcije za kupnju robe i usluga unutar više od jedne ograničene mreže ili za kupnju neograničenog opsega robe i usluga. Trebalo bi smatrati da se platni instrument koristi u okviru takve ograničene mreže ako se može koristiti samo u sljedećim okolnostima; prvo,za kupnju robe i usluga od određenog trgovca na malo ili u određenom maloprodajnom lancu ako su uključeni subjekti izravno povezani trgovačkim ugovorom koji primjerice omogućuje uporabu jedinstvenog platnog brenda i ako se taj platni brend upotrebljava na prodajnim mjestima i pojavljuje se, gdje je to izvedivo, na platnim instrumentima koji se tamo mogu koristiti; drugo, za kupnju vrlo ograničenog opsega robe ili usluga, primjerice kada je opseg korištenja stvarno ograničen na zatvoreni broj funkcionalno povezane robe ili usluga neovisno o zemljopisnom području prodajnog mjesta; ili treće, ako platni instrument regulira nacionalno ili regionalno tijelo javne vlasti za posebne socijalne ili porezne svrhe za nabavu određene robe ili usluga.

(14) Platni instrumenti obuhvaćeni isključenjem ograničene mreže mogle bi biti kartice trgovina, kartice za kupnju goriva, članske iskaznice, kartice za vožnju javnim prijevozom, parkirne karte, bonovi za hranu ili bonovi za posebne usluge, koji su ponekad podložni posebnom porezu ili pravnom okviru u području rada predviđenom za promicanje uporabe takvih instrumenata radi ispunjavanja ciljeva utvrđenih socijalnim zakonodavstvom. Kada se takav instrument s posebnom svrhom razvije u instrument s općom svrhom, tada se isključenje iz područja primjene ove Direktive više ne bi trebalo primjenjivati. Instrumenti koji se mogu upotrebljavati za kupnju u trgovinama registriranih trgovaca ne bi se trebali isključiti iz područja primjene ove Direktive jer su takvi instrumenti obično izrađeni za mrežu pružatelja usluga koja neprekidno raste. Isključenje ograničene mreže trebalo bi se primjenjivati zajedno s obvezom potencijalnih pružatelja platnih usluga da obavijeste o aktivnostima koje su obuhvaćene njezinim područjem primjene.

(15) Direktivom 2007/64/EZ isključuju se iz njezina područja primjene određene platne transakcije izvršene telekomunikacijskim ili informacijsko-tehnološkim uređajima kada mrežni operater ne djeluje samo kao posrednik za dostavu digitalne robe i usluga dotičnim uređajima, već dodaje vrijednost toj robi ili uslugama. Tim se isključenjem posebno omogućuje takozvana naplata putem operatera ili kupnja s izravnim terećenjem telefonskog računa čime se, počevši s melodijama zvona i premium SMS uslugama, doprinosi razvoju novih poslovnih modela koji se temelje na prodaji digitalnog sadržaja male vrijednosti i glasovnih usluga. Te usluge uključuju zabavu poput čavrljanja, preuzimanje primjerice videa, glazbe i igara, informacije kao što su vrijeme, novosti, sportski rezultati, dionice i pretraživanje imenika te televizijsko i radijsko sudjelovanje kao što su glasovanje, prijava na natjecanje i pružanje povratne informacije uživo. Na temelju povratnih informacija s tržišta vidljivo je da nema dokaza da su se takve platne transakcije, za koje potrošači vjeruju da su povoljne za plaćanja s niskim pragom, razvile u opću uslugu posredovanja pri plaćanju. Međutim, zbog nejasnog teksta relevantnog isključenja, ono se provodi na različite načine u državama članicama, što je dovelo do nedostatka pravne sigurnosti za operatere i potrošače te je povremeno omogućavalo da se za usluge posredovanja pri plaćanju zahtijeva pravo na neograničeno isključenje iz područja primjene Direktive 2007/64/EZ. Stoga je primjereno razjasniti i suziti područje prihvatljivosti za to isključenje za takve pružatelje usluga navodeći vrste platnih transakcija na koje se ono primjenjuje.

(16) Isključenje koje se odnosi na određene platne transakcije putem telekomunikacijskih ili informacijsko-tehnoloških uređaja trebalo bi se posebno usmjeriti na mikroplaćanja za digitalni sadržaj i glasovne usluge. Trebalo bi uvesti jasno upućivanje na platne transakcije za kupnju elektroničkih karata kako bi se uzeo u obzir razvoj platnog prometa, posebno činjenica da klijenti mogu naručiti, platiti, dobiti i potvrditi elektroničke karte sa svakog mjesta i u svako doba koristeći mobilne telefone ili druge uređaje. Elektroničkim kartama omogućuje se i olakšava isporuka usluga koje bi potrošači inače kupili kao karte u papirnatom obliku i uključuju prijevoz, zabavu, parkiranje automobila i ulaznice, ali isključuju fizičku robu. One tako smanjuju troškove proizvodnje i distribucije koji su povezani s tradicionalnim kanalima za prodaju karata u papirnatom obliku i povećavaju pogodnosti za klijente pružanjem novih i jednostavnih načina za kupnju karata. Trebalo bi, s ciljem smanjenja opterećenja za subjekte koji prikupljaju dobrotvorne donacije, također isključiti platne transakcije u vezi s takvim donacijama. Države članice trebale bi, u skladu s nacionalnim pravom, imati slobodu ograničiti isključenje za donacije prikupljene u korist registriranih dobrotvornih organizacija. U cjelini, isključenje bi se trebalo primjenjivati samo kada je vrijednost platnih transakcija ispod određenog praga, kako bi se ono jasno ograničilo na plaćanja s niskim profilom rizičnosti.

(17) Jedinstveno područje plaćanja u eurima (SEPA) olakšalo je stvaranje „središtâ isplate” i „središtâ naplate” širom Unije, omogućujući centralizaciju platnih transakcija iste grupe. U vezi s tim, platne transakcije između matičnog društva i njegova društva kćeri ili između društava kćeri istog matičnog društva koje pruža pružatelj platnih usluga koji pripada istoj grupi trebalo bi isključiti iz područja primjene ove Direktive. Prikupljanje naloga za plaćanje u ime grupe od strane matičnog društva ili njegova društva kćeri za daljnji prijenos pružatelju platnih usluga ne bi se trebalo smatrati platnom uslugom za potrebe ove Direktive.

(18) Direktivom 2007/64/EZ iz njezina područja primjene isključene su platne usluge koje nude ponuđači usluga bankomata koji nisu ovisni o pružateljima platnih usluga koji vode račune. To isključenje potaknulo je rast usluga nezavisnih bankomata u mnogo država članica, posebno u manje naseljenim područjima. Isključenje tog brzorastućeg dijela tržišta bankomata iz područja primjene ove Direktive u cijelosti moglo bi međutim dovesti do zbunjivanja u vezi s naknadama za podizanje novca. U prekograničnim slučajevima to bi moglo dovesti do dvostruke naplate od strane pružatelja platnih usluga koji vodi račun i ponuđača usluga bankomata za isti postupak podizanja novca. Slijedom toga, kako bi se zadržalo pružanje usluga bankomata uz osiguravanje jasnoće u vezi s naknadama za podizanje novca, prikladno je zadržati isključenje, ali zahtijevati od operatera bankomata da poštuju određene odredbe o transparentnosti ove Direktive. Nadalje, troškovi koje naplaćuju operateri bankomata ne bi trebali dovoditi u pitanje Uredbu (EZ) br. 924/2009.

(19) Pružatelji usluga koji žele iskoristiti isključenje iz područja primjene Direktive 2007/64/EZ često se ne savjetuju s nadležnim tijelima o tome jesu li njihove aktivnosti obuhvaćene tom direktivom ili su iz nje isključene, već se oslanjaju na vlastite procjene. To je dovelo do različite primjene određenih isključenja širom država članica. Čini se i da su se pružatelji platnih usluga možda koristili nekim isključenjima radi ponovne izrade poslovnih modela kako ponuđene aktivnosti plaćanja ne bi bile obuhvaćene područjem primjene te direktive. Zbog toga može doći do povećanih rizika za korisnike platnih usluga i različitih uvjeta za pružatelje platnih usluga na unutarnjem tržištu. Pružatelji usluga stoga bi trebali biti obvezni priopćiti relevantne aktivnosti nadležnim tijelima kako bi nadležna tijela mogla procijeniti jesu li ispunjeni zahtjevi iz relevantnih odredaba te osigurati jedinstvenu interpretaciju pravila širom unutarnjeg tržišta. Osobito, kako bi se osigurala sukladnost s posebnim zahtjevima za sva isključenja koja se temelje na poštovanju praga trebalo bi odrediti postupak obavješćivanja.

(20) Nadalje, važno je uključiti zahtjev za moguće pružatelje platnih usluga da nadležna tijela obavijeste o aktivnostima koje pružaju u okviru ograničene mreže na temelju kriterija iz ove Direktive ako vrijednost platnih transakcija prelazi određeni prag. Nadležna tijela trebala bi procijeniti mogu li se navedene aktivnosti smatrati aktivnostima koje se pružaju u okviru ograničene mreže.

(21) Definicija platnih usluga trebala bi biti tehnološki neutralna i omogućiti razvoj novih vrsta platnih usluga, istodobno osiguravajući istovjetne uvjete poslovanja za postojeće i nove pružatelje platnih usluga.

(22) Ova Direktiva trebala bi slijediti pristup iz Direktive 2007/64/EZ kojim se obuhvaćaju sve vrste elektroničkih platnih usluga. Stoga ne bi bilo primjereno da se nova pravila primjenjuju na usluge kod kojih se prijenos novčanih sredstava s platitelja na primatelja plaćanja ili transport novčanih sredstava obavlja isključivo u novčanicama i kovanicama ili gdje se prijenos temelji na papirnatom čeku, papirnatim mjenicama, zadužnicama ili drugom instrumentu, papirnatim vaučerima ili karticama koje glase na pružatelja platnih usluga ili drugu stranku radi davanja novčanih sredstava na raspolaganje primatelju plaćanja.

(23) Ova Direktiva ne bi se trebala primjenjivati na gotovinske platne transakcije jer jedinstveno tržište plaćanja u gotovini već postoji. Ona se ne bi trebala primjenjivati ni na platne transakcije na temelju papirnatih čekova s obzirom na to da papirnate čekove, zbog njihove prirode, nije moguće obraditi tako učinkovito kao druga sredstva plaćanja. Međutim, dobra praksa u tom području trebala bi se temeljiti na načelima utvrđenima ovom Direktivom.

(24) Potrebno je odrediti kategorije pružatelja platnih usluga koji mogu zakonito pružati platne usluge širom Unije; riječ je o kreditnim institucijama koje primaju depozite od korisnika koji se mogu upotrijebiti za financiranje platnih transakcija i koje bi i dalje trebale biti podložne bonitetnim zahtjevima utvrđenima u Direktivi 2013/36/EU Europskog parlamenta i Vijeća (10), institucijama za elektronički novac koje izdaju elektronički novac koji se može upotrebljavati za financiranje platnih transakcija i koje bi i dalje trebale biti podložne bonitetnim zahtjevima utvrđenima u Direktivi 2009/110/EZ, institucijama za platni promet i poštanskim žiro-institucijama koje su ovlaštene za obavljanje navedenih usluga na temelju nacionalnog prava. Primjena tog pravnog okvira trebala bi biti ograničena na pružatelje usluga koji pružaju platne usluge kao redovno zanimanje ili poslovnu aktivnost u skladu s ovom Direktivom.

(25) Ovom Direktivom utvrđuju se pravila o izvršenju platnih transakcija kada su novčana sredstva elektronički novac kako je definiran u Direktivi 2009/110/EZ. Ovom Direktivom, međutim, ne regulira se izdavanje elektroničkog novca kako je predviđeno u Direktivi 2009/110/EZ. Stoga institucijama za platni promet ne bi trebalo biti dopušteno izdavati elektronički novac.

(26) Direktivom 2007/64/EZ uspostavio se bonitetni režim, uvodeći jedinstvenu dozvolu za sve pružatelje platnih usluga koji nisu povezani s primanjem depozita ili izdavanjem elektroničkog novca. Zato je Direktivom 2007/64/EZ uvedena nova kategorija pružatelja platnih usluga, nazvana „institucije za platni promet”, propisivanjem izdavanja odobrenja pravnim osobama koje ne pripadaju postojećim kategorijama za pružanje platnih usluga širom Unije ako ispunjaju stroge i sveobuhvatne uvjete. Tako bi se na navedene usluge trebali primjenjivati jednaki uvjeti u cijeloj Uniji.

(27) Od donošenja Direktive 2007/64/EZ pojavile su se nove vrste platnih usluga, posebno u području internetskog plaćanja. Posebno su se razvile usluge iniciranja plaćanja u području e-trgovine. Te platne usluge imaju ulogu u plaćanjima putem e-trgovine uspostavom softverske veze između web-mjesta trgovca i mrežne bankovne platforme platiteljeva pružatelja platnih usluga koji vodi račun kako bi se iniciralo internetsko plaćanje na temelju kreditnog transfera.

(28) Nadalje, tehnološki razvoj posljednjih godina doveo je do pojave niza dopunskih usluga, poput usluga pružanja informacija o računu. Te usluge korisniku platnih usluga pružaju zbirne internetske informacije o jednom ili više računa za plaćanje koji se vode kod jednog ili više pružatelja platnih usluga i kojima se pristupa preko internetskih sučelja pružatelja platnih usluga koji vodi račun. Korisniku platnih usluga time se omogućuje da u svakom trenutku ima cjeloviti pregled svojeg financijskog stanja. Te usluge također bi trebale biti obuhvaćene ovom Direktivom s ciljem pružanja primjerene zaštite potrošačima u vezi s podacima o njihovu plaćanju i računu, kao i pravne sigurnosti u pogledu statusa pružateljâ usluga informacija o računu.

(29) Uslugama iniciranja plaćanja omogućuje se pružatelju usluge iniciranja plaćanja da primatelju plaćanja pruži sigurnost da je plaćanje inicirano kako bi se potaknulo primatelja plaćanja da prenese robu ili ispostavi uslugu bez nepotrebne odgode. Takve usluge trgovcima i potrošačima nude jeftina rješenja te pružaju potrošačima mogućnost internetske kupnje čak i ako ne posjeduju platne kartice. Budući da usluge iniciranja plaćanja trenutačno ne podliježu Direktivi 2007/64/EZ, nadležno tijelo ih nužno ne nadzire te ne moraju biti sukladne s Direktivom 2007/64/EZ. Rezultat toga jest niz pravnih pitanja, poput zaštite potrošača, sigurnosti i odgovornosti te pitanja povezana s tržišnim natjecanjem i zaštitom podataka, posebno u odnosu na zaštitu podatka korisnika platnih usluga u skladu s pravilima Unije o zaštiti podataka. Stoga bi se novim pravilima trebalo odgovoriti na ta pitanja.

(30) Personalizirane sigurnosne podatke koje koristi korisnik platnih usluga ili pružatelj usluge iniciranja plaćanja za sigurnu autentifikaciju klijenta obično izdaju pružatelji platnih usluga koji vode račune. Pružatelji usluge iniciranja plaćanja nužno ne ulaze u ugovorni odnos s pružateljima platnih usluga koji vode račune te bi, neovisno o poslovnom modelu koji koriste pružatelji usluge iniciranja plaćanja, pružatelji platnih usluga koji vode račune trebali omogućiti pružateljima usluge iniciranja plaćanja da se oslanjanju na postupke autentifikacije pružatelja platnih usluga koji vode račune za iniciranje određenog plaćanja u ime platitelja.

(31) Kada pruža isključivo usluge iniciranja plaćanja, pružatelj usluge iniciranja plaćanja ni u jednoj fazi platnog lanca ne posjeduje novčana sredstva korisnika. Ako pružatelj usluge iniciranja plaćanja namjerava pružiti platne usluge u pogledu kojih posjeduje novčana sredstava korisnika, trebao bi dobiti potpuno odobrenje za pružanje tih usluga.

(32) Usluge iniciranja plaćanja temelje se na izravnom ili neizravnom pristupu pružatelja usluge iniciranja plaćanja računu platitelja. Pružatelj platnih usluga koji vodi račun, koji pruža mehanizam neizravnog pristupa, također bi trebao omogućiti izravni pristup pružateljima usluge iniciranja plaćanja.

(33) Ovom bi se Direktivom trebalo nastojati osigurati kontinuitet na tržištu, čime se omogućuje postojećim i novim pružateljima usluga, neovisno o poslovnom modelu koji primjenjuju, da nude svoje usluge s jasnim i usklađenim regulatornim okvirom. U očekivanju primjene tih pravila, ne dovodeći u pitanje potrebu osiguravanja sigurnosti platnih transakcija i zaštitu klijenata od dokazivog rizika od prijevare, države članice, Komisija, Europska središnja banka (ESB) i europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo), osnovano Uredbom (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (11) (EBA) trebali bi jamčiti pravedno tržišno natjecanje na tom tržištu uz izbjegavanje neopravdane diskriminacije protiv postojećih sudionika na tržištu. Svaki pružatelj platnih usluga, uključujući pružatelja platnih usluga koji vodi račun korisnika platnih usluga, trebao bi moći pružiti usluge iniciranja plaćanja.

(34) Ovom Direktivom značajno se ne mijenjaju uvjeti za izdavanje i zadržavanje odobrenja za institucije za platni promet. Kao u Direktivi 2007/64/EZ, u uvjete su uključeni bonitetni zahtjevi razmjerni operativnim i financijskim rizicima s kojima su suočena ta tijela tijekom njihova poslovanja. S tim u vezi potrebni su jasni zahtjevi za inicijalni kapital zajedno s tekućim kapitalom koji se može naknadno detaljnije definirati ovisno o potrebama tržišta. Zbog raznolikosti u području platnih usluga ovom bi se Direktivom trebale dopustiti različite metode zajedno s određenim diskrecijskim pravom nadzornih tijela kako bi se osiguralo da se s jednakim rizicima postupa na isti način za sve pružatelje platnih usluga. Zahtjevi za institucije za platni promet trebali bi odražavati činjenicu da se institucije za platni promet bave specijaliziranijim i ograničenijim aktivnostima te da su pri tome izložene rizicima koji su užeg opsega i koje je lakše pratiti i kontrolirati od onih koji nastaju u širem spektru aktivnosti kreditnih institucija. Posebno, institucijama za platni promet trebalo bi zabraniti primanje depozita od korisnika i trebalo bi im biti dopušteno upotrebljavati novčana sredstva primljena od korisnika samo za pružanje platnih usluga. Nužna bonitetna pravila, uključujući inicijalni kapital, trebala bi biti primjerena riziku povezanom s pripadajućom platnom uslugom koju pruža institucija za platni promet. Za pružatelje platnih usluga koji pružaju isključivo usluge iniciranja plaćanja trebalo bi smatrati da su srednjeg rizika s obzirom na inicijalni kapital.

(35) Pružatelji usluga iniciranja plaćanja i pružatelji usluga pružanja informacija o računu, kada pružaju isključivo te usluge, ne posjeduju novčana sredstva klijenta. U skladu s tim bilo bi nerazmjerno nametati kapitalne zahtjeve tim novim sudionicima na tržištu. Međutim, važno je da oni mogu pokriti svoje obveze u odnosu na vlastite aktivnosti. Stoga bi se od njih trebalo zahtijevati posjedovanje osiguranja od profesionalne odgovornosti ili usporedivu garanciju. EBA bi trebala sastaviti smjernice u skladu s člankom 16. Uredbe (EU) br. 1093/2010 u vezi s kriterijima koje države članice trebaju upotrebljavati za utvrđivanje minimalnog novčanog iznosa za osiguranje od profesionalne odgovornosti ili usporedive garancije. EBA ne bi trebala razlikovati osiguranje od profesionalne odgovornosti i usporedivu garanciju jer bi oni trebali biti međusobno zamjenjivi.

(36) Kako bi se izbjegla zloporaba prava poslovnog nastana, potrebno je od institucije za platni promet koja u državi članici traži odobrenje zahtijevati da barem dio svojih aktivnosti pružanja platnih usluga obavlja u toj državi članici.

(37) Trebalo bi se osigurati držanje novčanih sredstava korisnika platnih usluga odvojeno od novčanih sredstava institucije za platni promet. Zahtjevi povezani sa zaštitom novčanih sredstava potrebni su samo kada institucija za platni promet posjeduje novčana sredstva korisnika platnih usluga. Kada ista institucija za platni promet izvršava platnu transakciju i za platitelja i za primatelja plaćanja i kada se platitelju osigurava kreditna linija, moglo bi biti primjereno štititi novčana sredstva u korist primatelja plaćanja kada budu predstavljala potraživanje primatelja plaćanja prema instituciji za platni promet. Institucije za platni promet također bi trebale biti podložne učinkovitim zahtjevima povezanima sa sprječavanjem pranja novca i sprječavanjem financiranja terorizma.

(38) Ovom Direktivom ne mijenjaju se obveze institucija za platni promet u pogledu računovodstvenog izvješćivanja niti njihova obveza provođenja revizija njihovih godišnjih i konsolidiranih financijskih izvještaja. Institucije za platni promet dužne su izraditi svoje godišnje i konsolidirane financijske izvještaje u skladu s Direktivom Vijeća 86/635/EEZ (12) i Direktivom 2013/34/EU Europskog parlamenta i Vijeća (13). Godišnji i konsolidirani financijski izvještaji trebaju se podvrgnuti reviziji, osim u slučaju kada je institucija za platni promet izuzeta iz te obveze na temelju tih direktiva.

(39) Pri pružanju jedne ili više platnih usluga obuhvaćenih ovom Direktivom pružatelji platnih usluga trebali bi uvijek imati račune za plaćanje u uporabi isključivo za platne transakcije. Kako bi pružatelji platnih usluga mogli pružati platne usluge, neophodno je da imaju mogućnost otvaranja i vođenja računa u kreditnim institucijama. Države članice trebale bi osigurati da je pristup takvim računima pružen na nediskriminirajući način i razmjerno zakonitom cilju kojem je namijenjen. Iako se može raditi o osnovnom pristupu, on bi uvijek trebao biti dovoljno širok kako bi institucija za platni promet mogla svoje usluge pružati na nesmetan i djelotvoran način.

(40) Ovom Direktivom trebalo bi se regulirati odobravanje kredita od strane institucija za platni promet, to jest odobravanje kreditnih linija i izdavanje kreditnih kartica, samo ako je to usko povezano s platnim uslugama. Institucijama za platni promet primjereno je dopustiti odobravanje takvog kredita s obzirom na njihove prekogranične aktivnosti samo u slučaju da se kredit odobrava radi unaprjeđivanja platnih usluga i ako je riječ o kratkoročnom kreditu koji se odobrava na rok od najviše 12 mjeseci, uključujući i obnavljajući kredit, pod uvjetom da se u većoj mjeri refinancira iz regulatornog kapitala institucije za platni promet te drugih novčanih sredstava tržišta kapitala, a ne iz sredstava koja se drže u ime klijenata za platne usluge. Takvim pravilima ne bi se trebala dovoditi u pitanje Direktiva 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (14) ni drugo relevantno pravo Unije ili nacionalne mjere povezani s uvjetima za odobravanje kredita potrošačima koji nisu usklađeni s ovom Direktivom.

(41) Općenito se pokazalo da je funkcioniranje suradnje nacionalnih nadležnih tijela odgovornih za izdavanje odobrenja institucijama za platni promet, provođenje kontrola i odlučivanje o povlačenju bilo kojih izdanih odobrenja zadovoljavajuće. Međutim, suradnja nadležnih tijela trebala bi se pospješiti u području razmijenjenih informacija i dosljedne primjene i tumačenja ove Direktive, u slučajevima kada bi institucija za platni promet s odobrenjem htjela pružati platne usluge u državi članici koja nije njezina matična država članica, na temelju prava poslovnog nastana ili slobode pružanja usluga („passporting”), uključujući internetom. EBA bi trebala pomagati u rješavanju sporova između nadležnih tijela u kontekstu prekogranične suradnje u skladu s Uredbom (EU) br. 1093/2010. EBA bi također trebala pripremiti niz nacrta regulatornih tehničkih standarda o suradnji i razmjeni podataka.

(42) S ciljem povećavanja transparentnosti poslovanja institucija za platni promet koje imaju odobrenje ili su registrirane kod nadležnih tijela matične države članice, uključujući njihove zastupnike, te kako bi se osigurala visoka razina zaštite potrošača u Uniji, potrebno je osigurati jednostavni pristup javnosti popisu subjekata koji pružaju platne usluge. Stoga bi EBA trebala uspostaviti središnji registar za objavu popisa naziva subjekata koji pružaju platne usluge i njime upravljati. Države članice trebale bi osigurati da su podaci koje dostavljaju ažurirani. Tim mjerama trebalo bi se doprinijeti i poboljšanju suradnje nadležnih tijela.

(43) Dostupnost točnih, ažuriranih informacija trebala bi se povećati traženjem od institucija za platni promet da bez nepotrebne odgode obavijeste nadležno tijelo svoje matične države članice o svim promjenama kojima se utječe na točnost informacija i pruženih dokaza u vezi s odobrenjem, uključujući dodatne zastupnike ili subjekte kojima se eksternaliziraju aktivnosti. U slučaju sumnje nadležna tijela trebala bi provjeriti i jesu li zaprimljene informacije točne.

(44) Države članice trebale bi moći zahtijevati da ih institucije za platni promet koje posluju na njihovu državnom području, čija su mjesta uprave smještena u drugoj državi članici, periodično izvješćuju o poslovanju na njihovu državnom području u informativne ili statističke svrhe. Ako te institucije za platni promet posluju u okviru prava poslovnog nastana, trebalo bi biti moguće da se te informacije koriste i za praćenje sukladnosti s glavama III. i IV. ove Direktive, a države članice trebale bi moći zahtijevati od tih institucija za platni promet da imenuju središnju kontaktnu točku na njihovu državnom području kako bi se olakšao nadzor nadležnim tijelima u odnosu na mreže zastupnika. EBA bi trebala sastaviti nacrte regulatornih standarda kojima se utvrđuju kriteriji za određivanje kada je prikladno imenovati središnju kontaktnu točku i koje bi trebale biti njezine funkcije. Zahtjev za imenovanjem središnje kontaktne točke trebao bi biti razmjeran postizanju cilja odgovarajuće komunikacije i priopćavanja informacija o usklađenosti s glavama III. i IV. u državi članici domaćinu.

(45) U hitnim situacijama, kada je potrebno hitno djelovanje radi rješavanja ozbiljnih prijetnji zajedničkim interesima korisnika platnih usluga u državi članici domaćinu, poput prijevare velikih razmjera, trebalo bi biti moguće da nadležna tijela države članice domaćina poduzmu mjere opreza, usporedno s prekograničnom suradnjom između nadležnih tijela države članice domaćina i matične države članice i u očekivanju mjera nadležnog tijela matične države članice. Te bi mjere trebale biti primjerene, razmjerne cilju, nediskriminirajuće i privremene. Sve mjere trebalo bi propisno obrazložiti. Nadležna tijela matične države članice relevantne institucije za platni promet i druga dotična tijela, poput Komisije i EBA-e, trebalo bi unaprijed obavijestiti ili, ako to nije moguće s obzirom na hitnost situacije, bez nepotrebne odgode.

(46) Iako se ovom Direktivom utvrđuju minimalne ovlasti koje bi nadležna tijela trebala imati pri nadzoru sukladnosti institucija za platni promet, te ovlasti trebaju se izvršavati poštujući temeljna prava, uključujući pravo na privatnost. Ne dovodeći u pitanje kontrolu neovisnog tijela (nacionalnog tijela za zaštitu podataka) i u skladu s Poveljom Europske unije o temeljnim pravima, države članice trebale bi uspostaviti prikladne i učinkovite zaštitne mjere kada je moguće da bi izvršavanje tih ovlasti moglo dovesti do zlouporabe ili proizvoljnosti koje rezultiraju ozbiljnim ometanjem uživanja tih prava, na primjer, prema potrebi, prethodnim odobrenjem pravosudnog tijela dotične države članice.

(47) Važno je osigurati da sve osobe koje pružaju platne usluge podliježu određenim minimalnim pravnim i regulatornim zahtjevima. Stoga je poželjno da se od svih osoba koje pružaju platne usluge, uključujući osobe koje nisu u mogućnosti ispuniti čitav niz uvjeta za dobivanje odobrenja kao institucija za platni promet, zahtijeva registracija identiteta i lokacija. Takav pristup u skladu je s načelima Posebne preporuke VI. Radne skupine za financijsko djelovanje kod pranja novca kojom se predviđa mehanizam na temelju kojeg se s pružateljima platnih usluga koji nisu u mogućnosti ispuniti sve uvjete utvrđene tom preporukom svejedno može postupati kao s institucijama za platni promet. U te svrhe, čak i ako su osobe u cijelosti ili djelomično izuzete od uvjeta za odobrenje, države članice trebale bi ih upisati u registar institucija za platni promet. Međutim, ključno je da mogućnost izuzeća bude podložna strogim zahtjevima povezanima s vrijednosti platnih transakcija. Institucije za platni promet kojima je dopušteno izuzeće ne bi trebale imati pravo poslovnog nastana ni slobodu pružanja usluga, niti bi trebale neizravno ostvarivati ta prava kao članice platnog sustava.

(48) S obzirom na specifičnu prirodu poslovanja i rizika u vezi s pružanjem usluga pružanja informacija o računu, primjereno je odrediti posebni bonitetni režim za pružatelje usluga pružanja informacija o računu. Pružateljima usluga pružanja informacija o računu trebalo bi omogućiti pružanje usluga na prekograničnoj osnovi na temelju pravila o prekograničnom pružanju usluga („passporting”).

(49) Za sve pružatelje platnih usluga ključna je mogućnost pristupa uslugama tehničke infrastrukture platnog sustava. Taj bi pristup, međutim, trebao podlijegati prikladnim zahtjevima kako bi se osigurali cjelovitost i stabilnost tih sustava. Svaki pružatelj platnih usluga koji podnese zahtjev za sudjelovanje u platnom sustavu trebao bi snositi rizik vlastitog odabira sustava i platnom sustavu dostaviti dokaz iz kojega je vidljivo da je njegovo unutarnje uređenje dovoljno stabilno za odolijevanje svim vrstama rizika. U te platne sustave obično su uključene četverostrane kartične sheme i veliki sustavi kojima se obrađuju kreditni transferi i izravna terećenja. S ciljem osiguravanja jednakog postupanja širom Unije među različitim kategorijama pružatelja platnih usluga s odobrenjem, u skladu s uvjetima njihovih dozvola, potrebno je pojasniti pravila povezana s pristupom platnim sustavima.

(50) Trebalo bi osigurati postupanje bez diskriminacije za institucije za platni promet i kreditne institucije s odobrenjem tako da se svi pružatelji platnih usluga koji se natječu na unutarnjem tržištu mogu koristiti uslugama tehničke infrastrukture tih platnih sustava pod jednakim uvjetima. Primjereno je predvidjeti različito postupanje za pružatelje platnih usluga s odobrenjem i za one kojima je dopušteno izuzeće na temelju ove Direktive te izuzeće na temelju članka 3. Direktive 2009/110/EZ zbog razlika koje postoje u njihovim bonitetnim okvirima. U svakom slučaju, razlike u cjenovnim uvjetima trebale bi biti dopuštene samo ako se temelje na razlikama troškova koje snose pružatelji platnih usluga. Time se ne bi trebalo dovoditi u pitanje pravo država članica na ograničenje pristupa sistemski važnim sustavima u skladu s Direktivom 98/26/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (15) te ne bi trebalo dovoditi u pitanje nadležnost ESB-a i Europskog sustava središnjih banaka u pogledu pristupa platnim sustavima.

(51) Ovom Direktivom ne dovodi se u pitanje područje primjene Direktive 98/26/EZ. Međutim, kako bi se osiguralo pošteno tržišno natjecanje između pružatelja platnih usluga, sudionik u određenom platnom sustavu koji podliježe uvjetima iz Direktive 98/26/EZ, koji pruža usluge u vezi s tim sustavom pružatelju platnih usluga s odobrenjem ili registriranom pružatelju platnih usluga, također bi trebao, kada se od njega to traži, odobriti pristup takvim uslugama na objektivan, razmjeran i nediskriminirajući način svim ostalim pružateljima platnih usluga s odobrenjem ili registriranim pružateljima platnih usluga. Pružatelji platnih usluga kojima je odobren takav pristup ipak se ne bi trebali smatrati sudionicima kako su definirani u Direktivi 98/26/EZ te se stoga ne bi trebali koristiti zaštitom koju pruža ta direktiva.

(52) Odredbe o pristupu platnim sustavima ne bi se trebale primjenjivati na sustave koje je uspostavio te njima upravlja jedan pružatelj platnih usluga. Takvi platni sustavi mogu poslovati ili u direktnom nadmetanju s platnim sustavima ili – što je uobičajenije – u tržišnoj niši koja nije dostatno pokrivena platnim sustavima. Takvi sustavi uključuju trostrane sheme, kao što su trostrane kartične sheme, u onoj mjeri u kojoj nikad ne djeluju kao de facto četverostrane kartične sheme, na primjer oslanjanjem na stjecatelje licencije, zastupnike ili co-branding partnere. Takvi sustavi obično uključuju i platne usluge koje nude pružatelji telekomunikacijskih usluga pri čemu je upravitelj sheme pružatelj platnih usluga i platitelju i primatelju plaćanja, kao i interne sustave bankovnih grupa. S ciljem poticanja tržišnog natjecanja između tih zatvorenih platnih sustava i etabliranih glavnih platnih sustava, ne bi bilo primjereno trećim stranama odobriti pristup tim zatvorenim zaštićenim platnim sustavima. Međutim, na takve zatvorene sustave uvijek bi se trebali primjenjivati pravila Unije i nacionalna pravila o tržišnom natjecanju kojima se može zahtijevati da se odobri pristup shemama radi osiguravanja učinkovitog tržišnog natjecanja na tržištima plaćanja.

(53) S obzirom na to da potrošači i poduzeća nisu u istom položaju, nije im potrebna ista razina zaštite. Iako je važno zajamčiti prava potrošača odredbama od kojih nije moguće odstupiti ugovorom, razumno je dopustiti poduzećima i organizacijama da se drukčije dogovore kada ne posluju s potrošačima. Međutim, države članice trebale bi moći predvidjeti da se s mikropoduzećima, kako su definirana u Preporuci Komisije 2003/361/EZ (16), postupa na isti način kao s potrošačima. U svakom slučaju, određene osnovne odredbe ove Direktive trebale bi se uvijek primjenjivati, neovisno o statusu korisnika.

(54) Ovom Direktivom trebale bi se odrediti obveze pružatelja platnih usluga povezane s pružanjem informacija korisnicima platnih usluga koji bi trebali primiti jasne informacije jednako visoke razine o platnim uslugama kako bi mogli donijeti odluke dobro informirani i kako bi imali mogućnost slobodno odabrati unutar Unije. Radi osiguravanja transparentnosti ovom Direktivom utvrđuju se usklađeni zahtjevi potrebni kako bi se korisnicima platnih usluga osigurale potrebne, dostatne i razumljive informacije povezane s ugovorom o platnim uslugama i platnim transakcijama. S ciljem promicanja neometanog funkcioniranja jedinstvenog tržišta platnih usluga, države članice trebale bi donijeti samo one odredbe o obavješćivanju koje su utvrđene ovom Direktivom.

(55) Potrošači bi trebali biti zaštićeni od nepoštene i zavaravajuće prakse u skladu s Direktivom 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (17), kao i s direktivama 2000/31/EZ (18), 2002/65/EZ (19), 2008/48/EZ, 2011/83/EU (20) i 2014/92/EU (21) Europskog parlamenta i Vijeća. Odredbe u tim direktivama i dalje se primjenjuju. Međutim, trebalo bi posebno pojasniti odnos između zahtjeva koji se odnose na informacije prije sklapanja ugovora koji su utvrđeni ovom Direktivom i Direktivom 2002/65/EZ.

(56) Radi poboljšanja učinkovitosti, zahtijevane informacije trebale bi biti razmjerne potrebama korisnika i trebale bi se proslijediti u standardnom formatu. Međutim, zahtjevi obavješćivanja za jednokratnu platnu transakciju trebali bi se razlikovati od onih za okvirni ugovor kojim se predviđa niz platnih transakcija.

(57) U praksi, okvirni ugovori i platne transakcije koje oni obuhvaćaju puno su češći i gospodarski značajniji od jednokratnih platnih transakcija. Ako postoji račun za plaćanje ili određeni platni instrument, potreban je okvirni ugovor. Stoga bi zahtjevi za prethodno obavješćivanje u vezi s okvirnim ugovorima trebali biti sveobuhvatni, a informacije bi uvijek trebalo dostaviti na papiru ili na drugom trajnom nosaču podataka kao što su ispisi bankovnim pisačima, CD-ROM-ovi, DVD-ovi, tvrdi diskovi osobnih računala na kojima se može pohraniti elektronička pošta te internetske stranice, uz uvjet da je takvim stranicama moguće pristupiti za buduću uporabu tijekom vremenskog razdoblja koje je dovoljno za potrebe pristupa informacijama i uz uvjet da te stranice omogućuju reprodukciju tamo pohranjenih informacija u nepromijenjenom obliku. Međutim, trebalo bi omogućiti usuglašavanje pružatelja platnih usluga i korisnika platnih usluga u okvirnom ugovoru o načinu na koji se trebaju dostaviti naknadne informacije o provedenim platnim transakcijama, primjerice da su u slučaju internetskog bankarstva sve informacije o računu za plaćanje dostupne na mreži.

(58) Pri jednokratnim platnim transakcijama trebalo bi uvijek dati samo najvažnije informacije na vlastitu inicijativu pružatelja platnih usluga. Budući da je platitelj obično prisutan pri davanju naloga za plaćanje, ne bi trebalo biti potrebno zahtijevati da se u svim slučajevima informacije izdaju na papiru ili na drugom trajnom nosaču podataka. Pružatelj platnih usluga trebao bi moći dati potrebne informacije usmenim putem na šalteru ili ih učiniti dostupnima na drugi način, primjerice isticanjem uvjeta na oglasnoj ploči u svojim prostorijama. Trebalo bi dati informacije i o tome gdje se mogu pronaći ostale, detaljnije, informacije, na primjer na internetskoj stranici. Međutim, potrošaču bi se bitne informacije trebale pružiti i na papiru ili na drugom trajnom nosaču podataka ako on to zatraži.

(59) Ovom Direktivom trebalo bi se osigurati pravo potrošača na besplatne relevantne informacije prije nego što se potrošač obveže bilo kakvim ugovorom o platnim uslugama. Potrošačima bi se trebalo omogućiti i da besplatno zahtijevaju prethodno obavješćivanje i okvirni ugovor na papiru u bilo kojem trenutku ugovornog odnosa kako bi im se omogućilo da usporede usluge i uvjete koje nude pružatelji platnih usluga te da u slučaju spora provjere svoja ugovorna prava i obveze, zadržavajući time visoku razinu zaštite potrošača. Te odredbe trebale bi biti u skladu s Direktivom 2002/65/EZ. Posebne odredbe o besplatnim informacijama u ovoj Direktivi ne bi trebale imati za učinak dopuštanje da se potrošačima zaračunavaju naknade za pružanje informacija na temelju drugih primjenjivih direktiva.

(60) Načinom na koji pružatelj platnih usluga treba davati zatražene informacije korisniku platnih usluga trebale bi se uzeti u obzir potrebe potonjeg te praktični tehnički aspekti i troškovna učinkovitost ovisno o situaciji u pogledu pripadajućeg ugovora o platnim uslugama. Ovom bi se Direktivom stoga trebale razlikovati dva načina na koja pružatelj platnih usluga daje informacije: ili bi informacije trebale biti pružene, odnosno pružatelj platnih usluga trebao bi aktivno obavijestiti korisnika platnih usluga u prikladnom trenutku kako se zahtijeva ovom Direktivom, bez da ga korisnik platnih usluga to traži, ili bi informacije trebale biti stavljene na raspolaganje korisniku usluga platnog prometa na temelju zahtjeva za dodatne informacije. U drugoj situaciji korisnik platnih usluga trebao bi poduzeti aktivne mjere kako bi dobio informacije, kao što je podnošenje izričitog zahtjeva pružatelju platnih usluga, pristupanje poštanskom sandučiću bankovnog računa ili unošenje bankovne kartice u pisač za bankovne izvatke. Pružatelj platnih usluga trebao bi u te svrhe osigurati mogućnost pristupa informacijama i dostupnost informacija korisniku platnih usluga.

(61) Potrošači bi trebali dobiti osnovne informacije o izvršenim platnim transakcijama bez dodatnih naknada. U slučaju jednokratne platne transakcije pružatelj platnih usluga ne bi trebao zasebno naplaćivati naknadu za te informacije. Slično tome, naknadne informacije o platnim transakcijama na temelju okvirnog ugovora trebale bi se također na mjesečnoj osnovi pružati besplatno. Međutim, uzimajući u obzir važnost transparentnosti u određivanju cijena i različite potrebe klijenata, strankama bi se trebao omogućiti dogovor oko naknada za češće pružanje informacija ili pružanje dodatnih informacija. Kako bi se uzele u obzir različite nacionalne prakse, države članice trebale bi moći zahtijevati da se mjesečni izvaci računa za plaćanje na papiru ili drugom trajnom nosaču podataka uvijek daju besplatno.

(62) Radi omogućivanja veće mobilnosti klijenata, potrošačima bi trebalo omogućiti otkazivanje okvirnog ugovora bez naknade. Međutim, u odnosu na ugovore koje je potrošač otkazao u roku od manje od šest mjeseci nakon njihova stupanja na snagu, pružateljima platnih usluga trebalo bi omogućiti primjenu naknada u skladu s troškovima koji su nastali zbog potrošačeva otkazivanja okvirnog ugovora. Dogovoreni otkazni rok za potrošače ne bi trebao biti dulji od mjesec dana, a za pružatelje platnih usluga ne bi trebao biti kraći od dva mjeseca. Ovom Direktivom ne bi se trebala dovesti u pitanje obveza pružatelja platnih usluga da otkaže ugovor o platnim uslugama u iznimnim okolnostima u skladu s drugim relevantnim pravom Unije ili nacionalnim pravom, poput onoga u području sprječavanja pranja novca ili financiranja terorizma, mjera kojima je cilj zamrzavanje financijskih sredstava ili svih drugih posebnih mjera povezanih sa sprječavanjem ili istragom kaznenih djela.

(63) S ciljem osiguravanja viske razine zaštite potrošača države članice trebale bi moći, u interesu potrošača, zadržati ili uvesti ograničenja ili zabrane jednostranih izmjena u uvjetima okvirnog ugovora, na primjer ako nema opravdanog razloga za takvu izmjenu.

(64) Svrha ili učinak ugovornih odredbi ne bi smjela biti diskriminacija potrošača koji zakonito borave u Uniji na osnovi njihova državljanstva ili mjesta boravišta. Na primjer, ako se okvirnim ugovorom predviđa pravo blokiranja platnog instrumenta zbog objektivno utemeljenih razloga, pružatelj platnih usluga ne bi se smio moći pozivati na to pravo samo zato jer je korisnik platnih usluga promijenio boravište unutar Unije.

(65) S obzirom na naknade iskustvom je dokazano da je podjela naknade između platitelja i primatelja plaćanja najučinkovitiji sustav jer se njime olakšava izravna obrada plaćanja. Trebalo bi stoga osigurati da svaki pružatelj platnih usluga u uobičajenom tijeku poslovanja naplati naknade izravno platitelju i primatelju plaćanja. Iznos svih naplaćenih naknada može biti i nula jer se odredbama ove Direktive ne bi trebalo utjecati na praksu prema kojoj pružatelj platnih usluga ne zaračunava potrošačima odobravanje njihovih računa. Također, ovisno o uvjetima ugovora pružatelj platnih usluga može korištenje platnim uslugama zaračunati samo primatelju plaćanja (trgovcu), u kojem slučaju platitelju se ne naplaćuju naknade. Moguće je da platni sustavi nameću naknade u obliku pretplate. Odredbama o prenesenom iznosu ili svim naplaćenim naknadama izravno se ne utječe na određivanje cijena među pružateljima platnih usluga ili mogućim posrednicima.

(66) Zbog različite nacionalne prakse u pogledu naplate uporabe određenog platnog instrumenta („naplata dodatnih naknada”) došlo je do iznimne heterogenosti tržišta plaćanja u Uniji i zbunjenosti potrošača, posebno u e-trgovini i prekograničnom kontekstu. Trgovci koji se nalaze u državama članicama gdje je naplata dodatnih naknada dopuštena nude proizvode i usluge u državama članicama gdje je naplata dodatnih naknada zabranjena, pa naplaćuju dodatne naknade potrošaču. Također postoji mnogo primjera trgovaca koji potrošačima naplaćuju mnogo veće dodatne naknade od troškova koje snose trgovci kao rezultat uporabe određenog platnog instrumenta. Nadalje, snažan razlog za preispitivanje prakse naplate dodatnih naknada podupire se činjenicom da se Uredbom (EU) 2015/751 utvrđuju pravila za međubankovne naknade za plaćanja na temelju kartica. Međubankovne naknade predstavljaju glavnu sastavnicu naknada trgovca za kartice i plaćanja na temelju kartica. Naplata dodatnih naknada je praksa kojom se ponekad koriste trgovci kako bi nadoknadili dodatne troškove plaćanja na temelju kartica. Uredbom (EU) 2015/751 nameću se ograničenja razine međubankovnih naknada. Ta će se ograničenja primjenjivati prije zabrane utvrđene u ovoj Direktivi. Slijedom toga, države članice trebale bi razmotriti sprečavanje primatelja plaćanja da zahtijevaju naknade za uporabu platnih instrumenata za koje su međubankovne naknade regulirane u poglavlju II. Uredbe (EU) 2015/751.

(67) Iako se ovom Direktivom priznaje relevantnost institucija za platni promet, kreditne institucije su i dalje glavna pristupna točka potrošačima za stjecanje platnih instrumenata. Izdavanje platnog instrumenta na temelju kartica od strane pružatelja platnih usluga, bilo da se radi o kreditnoj instituciji ili instituciji za platni promet, koji nije pružatelj usluga koji vodi račun klijenta, omogućilo bi pojačano tržišno natjecanje te tako više izbora i bolju ponudu za potrošače. Danas se većina plaćanja na prodajnom mjestu obavlja na temelju kartica, ali trenutačni stupanj inovacija u području plaćanja mogao bi dovesti do brzog pojavljivanja novih kanala plaćanja u nadolazećim godinama. Stoga je prikladno da Komisija pri preispitivanju ove Direktive posebnu pažnju posveti tom razvoju, te pitanju treba li se revidirati područje primjene odredbe o potvrdi raspoloživosti sredstava. Pružateljima platnih usluga koji izdaju platne instrumente na temelju kartica, posebno debitnih kartica, dobivanjem potvrde raspoloživosti sredstava na računu klijenta od pružatelja platnih usluga koji vodi račun omogućilo bi se bolje upravljanje kreditnim rizikom kao i njegovo smanjenje. Istodobno ta potvrda ne bi trebala omogućiti pružatelju platnih usluga koji vodi račun blokiranje sredstava na računu za plaćanje platitelja.

(68) Korištenje kartice ili platnog instrumenta na temelju kartica za izvršenje plaćanja često generira poruku kojom se potvrđuje raspoloživost sredstava i dvije rezultirajuće platne transakcije. Prva transakcija odvija se između izdavatelja i pružatelja platnih usluga koji vodi račun trgovca, a druga, obično izravno terećenje, odvija se između pružatelja platnih usluga koji vodi račun platitelja i izdavatelja. Obje transakcije trebalo bi tretirati jednako kao i druge ekvivalentne transakcije. Pružatelji platnih usluga koji izdaju platni instrument na temelju kartica trebali bi imati ista prava i podlijegati istim obvezama na temelju ove Direktive, bez obzira na to jesu li pružatelji platnih usluga koji vode račun platitelja, posebno u odnosu na odgovornost (npr. autentifikaciju) u odnosu na različite aktere u platnom lancu. Budući da se zahtjev pružatelja platnih usluga i potvrda raspoloživosti sredstava mogu provesti postojećim sigurnim komunikacijskim kanalima, tehničkim postupcima i infrastrukturama za komunikaciju između pružateljâ usluga iniciranja plaćanja ili pružateljâ usluga pružanja informacija o računu i pružateljâ platnih usluga koji vode račune, uz poštovanje potrebnih sigurnosnih mjera, ne bi trebalo biti dodatnih troškova za pružatelje platnih usluga ili imateljâ kartica. Nadalje, neovisno o tome odvija li se platna transakcija u internetskom okruženju (na internetskoj stranici trgovca) ili u objektu za poslove maloprodaje” pružatelj platnih usluga koji vodi račun trebao bi biti obvezan dostaviti potvrdu koju je zatražio izdavatelj samo ako su računi koje imaju pružatelji platnih usluga koji vode račune dostupni elektronički za tu potvrdu barem posredstvom interneta. S obzirom na specifičnu prirodu elektroničkog novca ne bi trebalo biti moguće da se taj mehanizam primjenjuje na platne transakcije inicirane putem platnih instrumenata na temelju kartica na kojima se pohranjuje elektronički novac kako je definiran u Direktivi 2009/110/EZ.

(69) Obveza držanja personaliziranih sigurnosnih podataka sigurnima od najveće je važnosti za zaštitu novčanih sredstava korisnika platnih usluga i za ograničenje rizika u vezi s prijevarom i neovlaštenim pristupom računu za plaćanje. Međutim, uvjeti ili druge obveze koje korisnicima platnih usluga nameću pružatelji platnih usluga u odnosu na sigurno čuvanje personaliziranih sigurnosnih podataka ne bi se smjeli sastaviti na način kojim bi se sprečavalo korisnike platnih usluga da iskoriste prednosti usluga koje nude ostali pružatelji platnih usluga, uključujući usluge iniciranja plaćanja i usluge informacija o računu. Osim toga, takvi uvjeti ne bi smjeli sadržati odredbe koje bi na bilo koji način otežale korištenje platnih usluga drugog pružatelja platnih usluga s odobrenjem ili registriranog u skladu s ovom Direktivom.

(70) Kako bi smanjili rizik i posljedice neautoriziranih ili nepravilno izvršenih platnih transakcija, korisnici platnih usluga trebali bi što je prije moguće obavijestiti pružatelja platnih usluga o mogućem osporavanju povezanom s navodnim neautoriziranim ili nepravilno izvršenim platnim transakcijama pod uvjetom da je pružatelj platnih usluga ispunio svoje obveze obavješćivanja na temelju ove Direktive. Ako korisnik platnih usluga dostavi tu obavijest u propisanom roku, trebao bi imati mogućnost ostvarivanja tih zahtjeva podložno nacionalnim rokovima zastare. Ovom Direktivom ne bi trebalo utjecati na druga potraživanja između korisnika platnih usluga i pružatelja platnih usluga.

(71) U slučaju neautorizirane platne transakcije, pružatelj platnih usluga trebao bi odmah platitelju nadoknaditi iznos te transakcije. Međutim, u slučaju postojanja značajne sumnje u neautoriziranu transakciju koja nastaje ponašanjem korisnika platnih usluga s ciljem prijevare i ako se ta sumnja temelji na objektivnim razlozima priopćenima relevantnom nacionalnom tijelu, pružatelj platnih usluga trebao bi moći u razumnom roku provesti istragu prije nego što izvrši povrat platitelju. Kako bi se platitelja zaštitilo od mogućih negativnih posljedica, datum valute odobrenja povrata ne bi smio biti kasniji od datuma kada je iznos terećen. Kako bi se potaknulo korisnika platnih usluga da bez nepotrebne odgode svog pružatelja platnih usluga obavijesti o krađi ili gubitku platnog instrumenta i tako smanji rizik od neautoriziranih platnih transakcija, korisnik platnih usluga trebao bi biti odgovoran samo za vrlo ograničen iznos, osim ako je djelovao s namjerom prijevare ili krajnjom nepažnjom. U tom kontekstu čini se da je dovoljan iznos od 50 EUR kako bi se osigurala usklađena i visoka razina zaštite korisnika unutar Unije. Ne bi smjelo biti odgovornosti ako platitelj nije u mogućnosti saznati za gubitak, krađu ili zloporabu platnog instrumenta. Nadalje, kada korisnici obavijeste pružatelja platnih usluga da je njihov platni instrument zloupotrijebljen, od korisnika platnih usluga ne bi se trebalo tražiti da pokrivaju bilo kakve daljnje gubitke koji proizlaze iz neovlaštene uporabe tog instrumenta. Ovom Direktivom ne bi se smjela dovesti u pitanje odgovornost pružatelja platnih usluga za tehničku sigurnost njihovih proizvoda.

(72) Kako bi se procijenila moguća nepažnja ili krajnja nepažnja korisnika platnih usluga, trebale bi se uzeti u obzir sve okolnosti. Dokaze i razinu navodne nepažnje trebalo bi procijeniti u skladu s nacionalnim pravom. Međutim, iako koncept nepažnje podrazumijeva kršenje dužne pažnje, krajnja nepažnja trebala bi predstavljati više od obične nepažnje, što uključuje ponašanje koje pokazuje značajnu razinu nebrige; primjerice čuvanje sigurnosnih podataka koji se koriste za autorizaciju platne transakcije pokraj platnog instrumenta, u formatu koji je otvoren i koji treće strane mogu jednostavno otkriti. Uvjeti ugovora koji se odnose na pružanje i uporabu platnog instrumenta čijim bi se učinkom povećao teret dokaza krivnje za potrošača ili smanjio teret dokaza za izdavatelja trebali bi se smatrati ništavima. Nadalje, u posebnim situacijama i posebno ako platni instrument nije prisutan na prodajnom mjestu, kao što je slučaj s plaćanjima na internetu, prikladno je zahtijevati od pružatelja platnih usluga da pruži dokaz o navodnoj nepažnji s obzirom na to da platitelj ima vrlo malo mogućnosti da to napravi u tim slučajevima.

(73) Trebalo bi donijeti odredbe za raspodjelu gubitaka u slučaju neautoriziranih platnih transakcija. Za korisnike platnih usluga koji nisu potrošači mogu se primjenjivati drukčije odredbe jer su oni obično u boljem položaju da procijene rizik od prijevare i poduzmu protumjere. S ciljem osiguravanja visoke razine zaštite potrošača, platitelji bi trebali uvijek moći zatražiti povrat od svojeg pružatelja platnih usluga koji vodi račun, čak i ako je pružatelj usluga iniciranja plaćanja uključen u platnu transakciju. To ne dovodi u pitanje podjelu odgovornosti među pružateljima platnih usluga.

(74) U slučaju usluga iniciranja plaćanja prava i obveze korisnika platnih usluga i uključenih pružatelja platnih usluga trebalo bi odgovarati pruženoj usluzi. Posebno bi se raspodjelom odgovornosti između pružatelja platnih usluga koji vodi račun i pružatelja usluga iniciranja plaćanja uključenog u transakciju njih trebalo primorati da preuzmu odgovornost za pripadajuće dijelove transakcije koje oni kontroliraju.

(75) Cilj je ove Direktive povećanje zaštite potrošača u slučaju platnih transakcija na temelju kartica ako točan iznos transakcije nije poznat u trenutku kada platitelj daje suglasnost za izvršenje platne transakcije, na primjer na automatiziranim postajama za opskrbu gorivom, u ugovorima o najmu automobila ili pri rezervaciji hotela. Pružatelj platnih usluga platitelja trebao bi moći blokirati novčana sredstva na računu za plaćanje platitelja samo ako je platitelj dao suglasnost za točan iznos novčanih sredstava koja će se blokirati i ta bi se novčana sredstva trebala deblokirati bez nepotrebne odgode nakon primitka informacija o točnom iznosu platne transakcije odnosno najkasnije odmah po primitku naloga za plaćanje.

(76) Cilj projekta SEPA je daljnji razvoj zajedničkih platnih usluga širom Unije koje bi zamijenile trenutačne nacionalne usluge u odnosu na plaćanja u eurima. S ciljem osiguravanja potpune migracije na kreditne transfere i izravna terećenja širom Unije, Uredbom (EU) br. 260/2012 uspostavljaju se tehnički i poslovni zahtjevi za kreditne transfere i izravna terećenja u eurima. U odnosu na izravna terećenja, tom se uredbom predviđa da platitelj da suglasnost i pružatelju platnih usluga primatelja plaćanja i pružatelju platnih usluga platitelja (izravno ili neizravno posredstvom primatelja plaćanja) te da ovlaštenja, zajedno s naknadnim izmjenama ili poništenjem, pohranjuje primatelj plaćanja ili treća strana u ime primatelja plaćanja. Trenutačna i zasad jedina paneuropska shema izravnog terećenja za plaćanja potrošača u eurima koju je razvilo Europsko platno vijeće temelji se na načelu da ovlaštenje za izvršenje izravnog terećenja izdaje platitelj primatelju plaćanja te da ga, zajedno s naknadnim izmjenama ili poništenjem, pohranjuje primatelj plaćanja. Ovlaštenje može pohraniti i treća strana u ime primatelja plaćanja. Kako bi se osigurala široka javna potpora SEPA-i i kako bi se osigurala visoka razina zaštite potrošača u okviru SEPA-e, postojeća paneuropska shema izravnog terećenja pruža bezuvjetno pravo na povrat odobrenih plaćanja. Ovom se Direktivom odražava takvo stanje i za cilj ima utvrditi bezuvjetno pravo na povrat kao opći zahtjev za sve transakcije izravnog terećenja u eurima unutar Unije. Međutim, usporedno sa SEPA-om i dalje postoje sheme izravnog terećenja koje nisu u eurima u državama članicama čija valuta nije euro. Takve sheme pokazuju se učinkovitima i osiguravaju jednaku visoku razinu zaštite platitelju drugim zaštitnim mjerama, koja se uvijek ne temelji na bezuvjetnom pravu na povrat. U tom slučaju platitelja bi trebalo štititi opće pravilo o povratu kada izvršena platna transakcija prelazi realno očekivani iznos. Nadalje, države članice trebale bi moći utvrditi pravila u vezi s pravom na povrat koja su povoljnija za platitelja. Postoji istinska potreba za posebnim proizvodima za izravno terećenje u eurima u okviru SEPA-e kao što se pokazuje time što u određenim državama članicama dalje postoje određene nekadašnje platne usluge u eurima. Bilo bi razmjerno dopustiti da se platitelj i njegov pružatelj platnih usluga dogovore okvirnim ugovorom da platitelj nema pravo na povrat u situacijama kada je platitelj zaštićen zato što je platitelj dao suglasnost za izvršenje platne transakcije izravno svojem pružatelju platnih usluga, među ostalim ako pružatelj platnih usluga djeluje u ime primatelja plaćanja, ili, ako je to primjenjivo, zato što je pružatelj platnih usluga ili primatelj plaćanja na dogovoreni način dao ili učinio raspoloživim platitelju informacije o budućoj platnoj transakciji najmanje četiri tjedna prije datuma dospijeća. U svakom slučaju platitelj bi uvijek trebao biti zaštićen općim pravilom o povratu u slučaju neautoriziranih ili nepravilno izvršenih platnih transakcija.

(77) Za financijsko planiranje i pravovremeno ispunjavanje obveza plaćanja, potrošači i poduzeća moraju uživati sigurnost u pogledu razdoblja potrebnog za izvršenje naloga za plaćanje. Ovom bi se Direktivom stoga trebalo odrediti kada prava i obveze stupaju na snagu, odnosno trenutak kada pružatelj platnih usluga zaprimi nalog za plaćanje, uključujući kada je pružatelj platne usluge imao mogućnost zaprimiti ga komunikacijskim sredstvima ugovorenima u ugovoru o platnim uslugama, bez obzira na čitavo prethodno sudjelovanje u procesu kojim je došlo do nastanka i prijenosa naloga za plaćanje, npr. provjeravanje sigurnosti i raspoloživosti novčanih sredstava, informacije u vezi s uporabom osobnog identifikacijskog broja ili izdavanje obveze plaćanja. Nadalje, primitak naloga za plaćanje trebao bi se dogoditi u trenutku kada pružatelj platnih usluga platitelja zaprimi nalog za plaćanje koji će teretiti račun platitelja. Dan ili trenutak kada primatelj plaćanja pružatelju platnih usluga prenese naloge za naplatu npr. kartičnih plaćanja ili izravnih terećenja ili kada pružatelj platnih usluga primatelju plaćanja odobri prethodno financiranje povezanih iznosa kreditom s tim u vezi ne bi trebao biti važan. Korisnici bi trebali imati mogućnost osloniti se na pravilno izvršenje potpunog i važećeg naloga za plaćanje ako pružatelj platnih usluga nema ugovornih ili zakonskih razloga za odbijanje. Ako pružatelj platnih usluga odbije nalog za plaćanje, korisnika platnih usluga trebalo bi obavijestiti o odbijanju i razlogu za odbijanje što je prije moguće uz poštovanje zahtjeva iz prava Unije i nacionalnog prava. Ako okvirni ugovor predviđa da pružatelj platnih usluga može naplatiti naknadu za odbijanje, ta bi naknada trebala biti obrazložena na objektivan način i biti najniža moguća.

(78) S obzirom na brzinu kojom moderni i u potpunosti automatizirani platni sustavi obrađuju platne transakcije, što znači da se nakon određenog trenutka platni nalozi ne mogu opozvati bez visokih troškova ručnog posredovanja, potrebno je odrediti jasan rok za opoziv plaćanja. Međutim, ovisno o vrsti platne usluge i naloga za plaćanje, ugovorne stranke trebale bi moći dogovorom mijenjati rok za opoziv plaćanja. U tom kontekstu, opoziv bi se trebao primjenjivati samo na odnos između korisnika platnih usluga i pružatelja platnih usluga, ne dovodeći u pitanje neopozivost i konačnost platnih transakcija u platnim sustavima.

(79) Tom neopozivosti ne bi se trebalo utjecati na prava ili obveze pružatelja platnih usluga u okviru zakonodavstva nekih država članica, na temelju okvirnog ugovora platitelja ili nacionalnih zakona i drugih propisa ili smjernica, da platitelju u slučaju spora platitelja i primatelja plaćanja izvrši povrat iznosa izvršene platne transakcije. Takav povrat trebao bi se smatrati novim nalogom za plaćanje. Osim u navedenim slučajevima, pravni sporovi koji proizlaze iz odnosa na kojem se temelji nalog za plaćanje trebali bi se rješavati samo između platitelja i primatelja plaćanja.

(80) U interesu potpuno integrirane i izravne obrade plaćanja i u interesu pravne sigurnosti povezane s ispunjavanjem svih osnovnih obveza među korisnicima platnih usluga, ključno je da se puni iznos koji je platitelj prenio uplati na račun primatelja plaćanja. U skladu s tim ne bi trebalo biti moguće da posrednici koji sudjeluju u izvršenju platnih transakcija umanjuju iznos prenesenih sredstava. Međutim, trebalo bi biti moguće da primatelji plaćanja sklope dogovor sa svojim pružateljem platnih usluga kojim se potonjem omogućuje da umanji iznos za svoje naknade. Ipak, kako bi primatelj plaćanja mogao provjeriti je li dugovani iznos pravilno uplaćen, u naknadnim informacijama o platnoj transakciji trebao bi se navesti ne samo puni iznos prenesenih sredstava, već i iznos svih naknada za koje su ta sredstva umanjena.

(81) Platni instrumenti male vrijednosti trebali bi biti jeftina alternativa jednostavna za uporabu u slučaju robe i usluga niske cijene te se ne bi trebali preopteretiti pretjeranim zahtjevima. Relevantni zahtjevi obavješćivanja i pravila za njihovo provođenje stoga bi trebali biti ograničeni na ključne informacije, uzimajući u obzir i tehničke sposobnosti koje se opravdano mogu očekivati od instrumenata namijenjenih plaćanjima male vrijednosti. Unatoč manje strogom režimu, korisnici platnih usluga trebali bi imati primjerenu zaštitu s obzirom na ograničene rizike koje ti platni instrumenti predstavljaju, što se posebno odnosi na platne instrumente s unaprijed uplaćenim sredstvima (prepaid platne instrumente).

(82) S ciljem poboljšanja učinkovitosti plaćanja širom Unije trebalo bi odrediti rok izvršenja od najviše jednog dana za sve naloge za plaćanje koje je inicirao platitelj, a koji su izraženi u eurima ili valuti države članice čija valuta nije euro, uključujući kreditne transfere i novčane pošiljke. Za sva ostala plaćanja, kao što je plaćanje koje je inicirao primatelj plaćanja ili je pokrenuto putem njega, uključujući izravna terećenja i kartična plaćanja, ako između pružatelja platnih usluga i platitelja ne postoji izričito dogovoreni dulji rok izvršenja, trebalo bi primjenjivati isti rok izvršenja od jednog dana. Trebalo bi biti moguće produljiti ta razdoblja za jedan dodatni radni dan ako je nalog za plaćanje izdan na papiru, kako bi se dopustilo daljnje pružanje platnih usluga onim potrošačima koji su navikli isključivo na papirnate dokumente. Pri uporabi sustava izravnog terećenja računa pružatelj platnih usluga primatelja plaćanja trebao bi poslati nalog za naplatu u okviru roka dogovorenog između primatelja plaćanja i pružatelja platnih usluga, tako da namira bude moguća na dogovoreni dan dospijeća. Budući da su infrastrukture platnog prometa često vrlo učinkovite i kako bi se spriječilo svako smanjenje razine postojeće kvalitete usluge, državama članicama trebalo bi dopustiti da, prema potrebi, zadrže ili utvrde pravila kojima se određuje rok izvršenja kraći od jednog radnog dana.

(83) Odredbe o izvršenju za puni iznos i rok izvršenja trebale bi predstavljati dobru praksu ako se jedan od pružatelja platnih usluga ne nalazi u Uniji.

(84) Kako bi se pojačalo povjerenje potrošača na usklađenom tržištu plaćanja, za korisnike platnih usluga ključno je da su upoznati sa stvarnim troškovima i naknadama platnih usluga kako bi mogli izvršiti odabir. U skladu s tim trebala bi se zabraniti uporaba netransparentnih metoda određivanja cijena jer je opće poznato da se tim metodama korisnicima znatno otežava utvrđivanje stvarne cijene platnih usluga. Posebno se ne bi trebala dopustiti uporaba datuma valute na štetu korisnika.

(85) Nesmetano i učinkovito funkcioniranje platnog sustava ovisi o mogućnosti oslanjanja korisnika na pravilno izvršenje platne transakcije u dogovorenom roku koju će izvršiti pružatelj platnih usluga. Obično je pružatelj platnih usluga onaj koji može procijeniti rizike povezane s platnom transakcijom. Pružatelj platnih usluga je onaj koji osigurava platni sustav, provodi aktivnosti opoziva krivo ili nepravilno raspoređenih novčanih sredstava i u većini slučajeva odlučuje o posrednicima uključenima u izvršenje platne transakcije. S obzirom na sve navedeno, prikladno je da, osim u iznimnim i nepredvidivim okolnostima, odgovornost za izvršenje platne transakcije bude na pružatelju platnih usluga koji ju je prihvatio izvršiti na zahtjev korisnika, osim u pogledu radnji i propusta pružatelja platnih usluga primatelja plaćanja kojeg je odabrao samo primatelj plaćanja. Međutim, kako platitelj ne bi bio nezaštićen u malo vjerojatnim okolnostima u kojima nije jasno je li pružatelj platnih usluga primatelja plaćanja primio iznos plaćanja na odgovarajući način, odgovarajući teret dokaza trebao bi snositi platiteljev pružatelj platnih usluga. U pravilu se može očekivati da će institucija posrednik, najčešće neutralno tijelo kao što je središnja banka ili klirinška kuća, koje prenosi iznos plaćanja od pružatelja platnih usluga pošiljatelja pružatelju platnih usluga primatelja, pohraniti podatke o računu i da će ih moći dostaviti u slučaju potrebe. Kada je iznos plaćanja odobren na računu pružatelja platnih usluga primatelja, primatelj plaćanja trebao bi odmah imati pravo potraživati taj iznos na svom računu kod svojeg pružatelja platnih usluga.

(86) Pružatelj platnih usluga platitelja, to jest pružatelj platnih usluga koji vodi račun ili, kada je to primjereno, pružatelj usluge iniciranja plaćanja, trebao bi preuzeti odgovornost za pravilno izvršenje plaćanja, uključujući posebno puni iznos platne transakcije i rok izvršenja te potpunu odgovornost za sva neizvršenja obveze drugih strana u platnom lancu do računa primatelja plaćanja. Zbog te odgovornosti pružatelj platnih usluga platitelja trebao bi, ako puni iznos nije bio odobren pružatelju platnih usluga primatelja plaćanja ili je to učinjeno kasno, ispraviti platnu transakciju ili platitelju bez nepotrebne odgode vratiti dotični iznos te transakcije, ne dovodeći u pitanje sva druga potraživanja u skladu s nacionalnim pravom. Zbog odgovornosti pružatelja platnih usluga platitelj ili primatelj plaćanja ne bi se trebao teretiti troškovima povezanima s nepravilnim plaćanjem. U slučaju neizvršenja, nepravilnog ili kasnog izvršenja platnih transakcija, države članice trebale bi osigurati da je datum valute korektivnih plaćanja pružatelja platnih usluga uvijek jednak datumu valute u slučaju ispravnog izvršenja.

(87) Predmet ove Direktive trebale bi biti samo ugovorne obveze i odgovornosti između korisnika platnih usluga i pružatelja platnih usluga. Međutim, pravilnim funkcioniranjem kreditnih transfera i drugih platnih usluga zahtijeva se da pružatelji platnih usluga i njihovi posrednici, kao što su oni koji provode obradu, imaju ugovore u kojima su utvrđena njihova međusobna prava i obveze. Pitanja povezana s odgovornosti sastavni su dio tih standardiziranih ugovora. Kako bi se pružatelji platnih usluga i posrednici koji sudjeluju u platnim transakcijama mogli pouzdati jedni u druge, potrebna je pravna sigurnost da će pružatelj platnih usluga na kojem ne leži odgovornost primiti naknadu za nastale gubitke ili iznose koji se isplaćuju na temelju odredaba ove Direktive povezanih s odgovornosti. Ostala prava i detalji povezani s opsegom regresnog prava i način rješavanja potraživanja prema pružatelju platnih usluga ili posredniku kojem se može pripisati nepravilno provedena platna transakcija trebali bi podlijegati dogovoru.

(88) Pružatelj platnih usluga trebao bi imati mogućnost jasno navesti informacije potrebne za pravilno izvršenje naloga za plaćanje. S druge strane, međutim, s ciljem sprječavanja rascjepkanosti i ugrožavanja uspostave integriranih platnih sustava u Uniji, državama članicama ne bi trebalo dopustiti da zahtijevaju posebne identifikacijske oznake za platne transakcije. Međutim, time se države članice ne bi trebale spriječiti da od pružatelja platnih usluga platitelja zahtijevaju poslovanje s dužnom pažnjom i da, gdje je to tehnički izvedivo i ne zahtijeva ručno posredovanje, izvrši provjeru usklađenosti jedinstvene identifikacijske oznake te, ako se utvrdi da jedinstvena identifikacijska oznaka nije usklađena, odbije njegov nalog za plaćanje i o tome obavijesti platitelja. Odgovornost pružatelja platnih usluga trebala bi biti ograničena na pravilno izvršenje platne transakcije u skladu s nalogom za plaćanje korisnika platnih usluga. U slučaju da novčana sredstva koja su uključena u platnu transakciju dođu do pogrešnog primatelja zato što je platitelj dostavio pogrešnu jedinstvenu identifikacijsku oznaku, pružatelji platnih usluga platitelja i primatelja plaćanja ne bi trebali biti odgovorni, ali bi trebali biti obvezni surađivati i ulagati razumne napore da se osigura povrat novčanih sredstava, među ostalim i priopćavanjem relevantnih informacija.

(89) Pružanje platnih usluga od strane pružatelja platnih usluga može podrazumijevati obradu osobnih podataka. Direktiva 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (22), nacionalna pravila kojima se prenosi Direktiva 95/46/EZ i Uredba (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća (23) primjenjivi su na obradu osobnih podataka za potrebe ove Direktive. Posebno, ako se za potrebe ove Direktive obrađuju osobni podaci, trebalo bi navesti točnu svrhu, uputiti na relevantnu pravnu osnovu, poštovati relevantne sigurnosne zahtjeve utvrđene u Direktivi 95/46/EZ te poštovati načela nužnosti, razmjernosti, ograničenja svrhe i razmjernog razdoblja zadržavanja podataka. Također, tehnička i integrirana zaštita podataka trebala bi biti ugrađena u sve sustave za obradu podataka koji se razvijaju i koriste u okviru ove Direktive.

(90) Ovom Direktivom poštuju se temeljna prava i načela priznata Poveljom Europske unije o temeljnim pravima, uključujući pravo na poštovanje privatnog i obiteljskog života, pravo na zaštitu osobnih podataka, slobodu poduzetništva, pravo na djelotvoran pravni lijek i pravo da se ne bude dva puta suđen ili kažnjen za isto kazneno djelo. Ova Direktiva mora se provoditi u skladu s tim pravima i načelima.

(91) Pružatelji platnih usluga odgovorni su za sigurnosne mjere. Te mjere trebaju biti razmjerne sigurnosnim rizicima na koje se odnose. Pružatelji platnih usluga trebali bi uspostaviti okvir za ublažavanje rizika i zadržati djelotvorne postupke upravljanja incidentima. Trebalo bi uspostaviti redovan mehanizam izvješćivanja kako bi se osiguralo da pružatelji platnih usluga nadležnim tijelima redovito pružaju ažurirane informacije o procjeni svojih sigurnosnih rizika i mjerama koje su poduzeli kao odgovor na te rizike. Nadalje, kako bi se osiguralo da šteta korisnicima, drugim pružateljima platnih usluga ili platnim sustavima, poput većeg prekida u radu platnog sustava, bude na najmanjoj mogućoj razini, nužno je da se od pružatelja platnih usluga zahtijeva da bez odgode izvijeste nadležna tijela o značajnim sigurnosnim incidentima. Trebalo bi odrediti koordinacijsku ulogu EBE.

(92) Obvezama izvješćivanja o sigurnosnim incidentima ne bi se smjele dovoditi u pitanje ostale obveze o izvješćivanju o incidentima utvrđene u ostalim pravnim aktima Unije te bi svi zahtjevi utvrđeni u ovoj Direktivi trebali biti u skladu s obvezama izvješćivanja koje određuje ostalo pravo Unije i razmjerni njima.

(93) Potrebno je uspostaviti jasan pravni okvir kojim se utvrđuju uvjeti na temelju kojih pružatelji usluga iniciranja plaćanja i pružatelji usluga pružanja informacija o računu mogu svoje usluge pružati uz suglasnost imatelja računa bez da pružatelj platnih usluga koji vodi račun za pružanje te vrste usluga zahtijeva upotrebu određenog poslovnog modela, neovisno tome temelji li se na izravnom ili neizravnom pristupu. Pružatelji usluga iniciranja plaćanja i pružatelji usluga pružanja informacija o računu s jedne strane te pružatelj platnih usluga koji vodi račun, s druge strane, trebali bi poštovati potrebne zahtjeve za zaštitu podataka i sigurnosne zahtjeve koji su utvrđeni ovom Direktivom ili na koje se upućuje ovom Direktivom ili koji su uključeni u regulatorne tehničke standarde. Ti regulatorni tehnički standardi trebali bi biti u skladu s različitim dostupnim tehnološkim rješenjima. Kako bi se osigurala sigurna komunikacija između relevantnih aktera u odnosu na te usluge, EBA bi trebala utvrditi i zahtjeve za zajedničke i otvorene standarde komunikacije koje će provoditi svi pružatelji platnih usluga koji vode račune koji omogućuju pružanje internetskih platnih usluga. To znači da bi se tim otvorenim standardima trebala osigurati interoperabilnost različitih tehnoloških komunikacijskih rješenja. Tim zajedničkim i otvorenim standardima trebalo bi se osigurati i da je pružatelj platnih usluga koji vodi račun svjestan da ga kontaktira pružatelj usluga iniciranja plaćanja ili pružatelj usluga pružanja informacija o računu, a ne klijent osobno. Tim standardima trebalo bi se također osigurati da pružatelji usluga iniciranja plaćanja i pružatelji usluga pružanja informacija o računu na siguran način komuniciraju s pružateljem platnih usluga koji vodi račun i uključenim klijentima. EBA bi prilikom izrade tih zahtjeva trebala obratiti osobitu pozornost činjenici da se standardima koji će se primjenjivati treba omogućiti korištenje svih zajedničkih vrsta uređaja (poput računala, tableta i mobilnih telefona) za izvršenje različitih platnih usluga.

(94) EBA bi pri izradi regulatornih tehničkih standarda o autentifikaciji i komunikaciji trebala sustavno ocjenjivati i uzimati u obzir aspekt privatnosti s ciljem utvrđivanja rizika u odnosu na svaku dostupnu tehničku opciju i pravna sredstva koja bi se mogla odrediti s ciljem smanjenja na najmanju moguću mjeru prijetnji zaštiti podataka.

(95) Sigurnost elektroničkog plaćanja ključna je za osiguravanje zaštite korisnika i stvaranje pouzdanog okruženja za e-trgovinu. Sve platne usluge koje se nude elektroničkim putem trebale bi se izvoditi na siguran način uz usvajanje tehnologija kojima se može jamčiti sigurna autentifikacija korisnika i smanjiti, do najveće moguće mjere, rizik prijevare. Čini se da nije potrebno jamčiti jednaku razinu zaštite za platne transakcije koje su inicirane i izvršene na načine koji ne uključuju korištenje elektroničkim platformama ili uređajima, poput papirnatih platnih transakcija, poštanskih ili telefonskih narudžbi. Uvjerljivi rast internetskih i mobilnih plaćanja trebao bi biti popraćen općim poboljšanjem sigurnosnih mjera. Platne usluge koje se nude preko interneta ili drugih kanala na daljinu i čije funkcioniranje ne ovisi o fizičkoj lokaciji uređaja koji se upotrebljava za iniciranje platne transakcije i upotrijebljenog platnog instrumenta trebale bi stoga uključivati autentifikaciju transakcija dinamičkim kodovima kako bi korisnik u svakom trenutku bio svjestan iznosa i primatelja plaćanja transakcije koju korisnik odobrava.

(96) Sigurnosne mjere trebale bi biti u skladu s razinom rizika u vezi s platnom transakcijom. Kako bi se omogućio razvoj načina plaćanja koji su prilagođeni korisniku i pristupačni za plaćanja niskog rizika, kao što su beskontaktna plaćanja male vrijednosti na prodajnom mjestu, bez obzira na to odvijaju li se na temelju mobilnog telefona ili ne, u regulatornim tehničkim standardima trebalo bi odrediti izuzeća od primjene sigurnosnih zahtjeva. Sigurno korištenje personaliziranim sigurnosnim podacima potrebno je kako bi se ograničili rizici povezani s lažnim predstavljanjem (phishing) i drugim prijevarnim radnjama. U vezi s tim korisnik bi trebao imati mogućnost osloniti se na donošenje mjera koje štite povjerljivost i cjelovitost personaliziranih sigurnosnih podataka. Te mjere obično uključuju sustave kodiranja koji se temelje na osobnim uređajima platitelja, uključujući čitače kartica ili mobilne telefone, ili uređaje koje je pružatelj platnih usluga koji vodi račun dostavio platitelju nekim drugim kanalom, kao što je SMS ili e-pošta. Mjere koje obično uključuju sustave kodiranja koji mogu proizvesti kodove za autentifikaciju poput jednokratnih lozinki mogu povećati sigurnost platnih transakcija. Trebalo bi smatrati da je korištenje takvim kodovima za autentifikaciju od strane korisnika platnih usluga u skladu s njihovim obvezama u odnosu na platne instrumente i personalizirane sigurnosne podatke i u slučajevima kada su uključeni pružatelji usluge iniciranja plaćanja ili pružatelji usluga pružanja informacija o računu.

(97) Države članice trebale bi odrediti jesu li nadležna tijela imenovana za izdavanje odobrenja institucijama za platni promet ujedno i nadležna tijela u odnosu na postupke alternativnog rješavanja sporova (ARS).

(98) Ne dovodeći u pitanje pravo klijenata na sudsku tužbu, države članice trebale bi osigurati lako dostupan, primjeren, neovisan, nepristran, transparentan i učinkovit postupak ARS-a između pružatelja platnih usluga i korisnika platnih usluga koji proizlaze iz prava i obveza utvrđenih u ovoj Direktivi. Uredbom (EZ) br. 593/2008 Europskog parlamenta i Vijeća (24) predviđa se da se zaštita koja se potrošačima pruža obveznim pravilima prava zemlje u kojoj potrošač ima uobičajeno boravište ne smije ugroziti nikakvim ugovornim odredbama o pravu mjerodavnom za ugovor. S ciljem uspostave učinkovitog i djelotvornog postupka za rješavanje sporova, države članice trebale bi osigurati da pružatelji platnih usluga uspostave učinkoviti pritužbeni postupak koji će korisnici platnih usluga moći slijediti prije nego što se spor počne rješavati u postupku ARS-a ili pred sudom. Taj postupak povodom pritužbi trebao bi sadržavati kratke i jasno određene vremenske okvire unutar kojih bi pružatelj platnih usluga trebao odgovoriti na pritužbu. Države članice trebale bi osigurati da subjekti za ARS imaju dovoljan kapacitet za sudjelovanje na primjeren i učinkovit način u prekograničnoj suradnji u odnosu na sporove koji se odnose na prava i obveze na temelju ove Direktive.

(99) Potrebno je osigurati učinkovito provođenje odredaba nacionalnog prava donesenih na temelju ove Direktive. Stoga bi se trebali uspostaviti prikladni postupci za rješavanje pritužbi protiv pružatelja platnih usluga koji ne poštuju navedene odredbe te, prema potrebi, za osiguravanje određivanja učinkovitih, proporcionalnih i odvraćajućih sankcija. Kako bi se osiguralo učinkovita usklađenost s ovom Direktivom, države članice trebale bi imenovati nadležna tijela koja ispunjavaju uvjete utvrđene u Uredbi (EU) br. 1093/2010 i djeluju neovisno od pružatelja platnih usluga. Radi transparentnosti države članice trebale bi obavijestiti Komisiju koja su tijela imenovana, s jasnim opisom njihovih dužnosti na temelju ove Direktive.

(100) Ne dovodeći u pitanje pravo na sudsku tužbu kako bi se osigurala usklađenost s ovom Direktivom, države članice trebale bi također osigurati da se nadležnim tijelima daju potrebne ovlasti, uključujući pravo na izricanje sankcija, ako pružatelj platnih usluga ne poštuje prava i obveze utvrđene u ovoj Direktivi, posebno ako postoji rizik ponovne povrede ili drugi izvor zabrinutosti za kolektivne interese potrošača.

(101) Važno je da su potrošači na jasan i razumljiv način obaviješteni o svojim pravima i obvezama na temelju ove Direktive. Stoga bi Komisija trebala izdati brošuru o tim pravima i obvezama.

(102) Ovom Direktivom ne dovode se u pitanje odredbe nacionalnog prava koje se odnose na posljedice povezane s odgovornosti za netočnost pri formuliranju ili prenošenju izjave.

(103) Ovom Direktivom ne bi se trebale dovoditi u pitanje odredbe povezane s obračunom PDV-a za platne usluge u Direktivi Vijeća 2006/112/EZ (25).

(104) Kada ova Direktiva upućuje na iznose u eurima, te iznose treba shvatiti kao protuvrijednost u nacionalnoj valuti, kako ih određuje svaka pojedina država članica čija valuta nije euro.

(105) U interesu pravne sigurnosti primjereno je odrediti prijelazne odredbe prema kojima se osobama koje su započele obavljati aktivnosti institucija za platni promet u skladu s nacionalnim pravom kojim se prenosi Direktiva 2007/64/EZ prije stupanja na snagu ove Direktive dopušta nastavak obavljanja tih aktivnosti u dotičnoj državi članici tijekom određenog razdoblja.

(106) Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije u pogledu prilagodbe upućivanja na Preporuku 2003/361/EZ ako je ta preporuka izmijenjena te u pogledu ažuriranja prosječnog iznosa platnih transakcija koje izvrši pružatelj platnih usluga, a koji se upotrebljava kao prag za države članice koje primjenjuju mogućnost izuzeća od (dijelova) zahtjeva za izdavanjem odobrenja za manje institucije za platni promet s ciljem uzimanja u obzir inflacije. Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući ona na razini stručnjaka. Prilikom pripreme i izrade delegiranih akata Komisija bi trebala osigurati da se relevantni dokumenti Europskom parlamentu i Vijeću šalju istodobno, na vrijeme i na primjeren način.

(107) Radi osiguranja dosljedne primjene ove Direktive Komisija bi se trebala moći oslanjati na stručno znanje i podršku EBA-e, čija bi zadaća trebala biti razrađivanje smjernica i pripremanje nacrta regulatornih tehničkih standarda o sigurnosnim aspektima platnih usluga, posebno u odnosu na pouzdanu autentifikaciju klijenta, i o suradnji država članica u kontekstu pružanja usluga i osnivanja institucija za platni promet s odobrenjem u drugim državama članicama. Komisiju bi trebalo ovlastiti za donošenje tih nacrte regulatornih tehničkih standarda. Te posebne zadaće u potpunosti su u skladu s ulogom i odgovornostima EBA-e kako je predviđeno u Uredbi (EU) br. 1093/2010.

(108) EBA bi trebala pri sastavljanju smjernica, nacrta regulatornih tehničkih standarda i nacrta provedbenih tehničkih standarda na temelju ove Direktive i u skladu s Uredbom (EU) br. 1093/2010 osigurati savjetovanje sa svim relevantnim dionicima, među kojima su i oni na tržištu platnih usluga, i uz odražavanje svih uključenih interesa. Ako je to potrebno za dobivanje uravnoteženih mišljenja, EBA bi se trebala dodatno potruditi dobiti mišljenja relevantnih nebankarskih aktera.

(109) S obzirom na to da cilj ove Direktive, to jest daljnju integraciju unutarnjeg tržišta platnih usluga ne mogu dostatno ostvariti države članice jer on zahtijeva usklađivanje mnoštva različitih pravila koja trenutačno postoje u pravnim sustavima različitih država članica, nego se zbog svojeg opsega i učinaka on na bolji način može ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Direktiva ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja.

(110) U skladu sa Zajedničkom političkom izjavom država članica i Komisije od 28. rujna 2011. o dokumentima s objašnjenjima (26), države članice obvezale su se da će u opravdanim slučajevima uz obavijest o svojim mjerama za prenošenje priložiti jedan ili više dokumenata u kojima se objašnjava odnos između dijelova direktive i odgovarajućih dijelova nacionalnih instrumenata za prenošenje. U pogledu ove Direktive, zakonodavac smatra opravdanim dostavljanje takvih dokumenata.

(111) Provedeno je savjetovanje s Europskim nadzornikom za zaštitu podataka u skladu s člankom 28. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 45/2001 te je on donio mišljenje 5. prosinca 2013. (27)

(112) Direktive 2002/65/EZ, 2009/110/EZ i 2013/36/EU te Uredbu (EU) br. 1093/2010 trebalo bi stoga izmijeniti na odgovarajući način.

(113) Uzimajući u obzir broj izmjena koje je potrebno unijeti u Direktivu 2007/64/EZ, primjereno je staviti je izvan snage i zamijeniti,

DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:

GLAVA I.

PREDMET, PODRUČJE PRIMJENE I DEFINICIJE

Članak 1.

Predmet

1. Ovom se Direktivom utvrđuju pravila u skladu s kojima države članice razlikuju sljedeće kategorije pružatelja platnih usluga:

(a) kreditne institucije kako su definirane člankom 4. stavkom 1. točkom 1. Uredbe (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (28), uključujući njihove podružnice u smislu članka 4. stavka 1. točke 17. te uredbe kada se te podružnice nalaze u Uniji, bez obzira na to nalaze li se mjesta uprave tih podružnica unutar Unije ili, u skladu s člankom 47. Direktive 2013/36/EU i nacionalnim pravom, izvan Unije;

(b) institucije za elektronički novac u smislu članka 2. točke 1. Direktive 2009/110/EZ, uključujući, u skladu s člankom 8. te direktive i nacionalnim pravom, njihove podružnice kada se te podružnice nalaze u Uniji, a njihova mjesta uprave se nalaze izvan Unije, u mjeri u kojoj su platne usluge koje te podružnice pružaju povezane s izdavanjem elektroničkog novca;

(c) poštanske žiro-institucije koje u skladu s nacionalnim pravom imaju pravo pružati platne usluge;

(d) institucije za platni promet;

(e) ESB i nacionalne središnje banke kada ne djeluju u svojstvu monetarnog tijela ili drugih tijela javne vlasti;

(f) države članice ili njihove jedinice regionalne ili lokalne uprave kada ne djeluju u svojstvu tijela javne vlasti.

2. Ovom Direktivom utvrđuju se i pravila u pogledu:

(a) transparentnosti uvjeta i zahtjeva obavješćivanja za institucije za platni promet; i

(b) odgovarajućih prava i obveza korisnika platnih usluga i pružatelja platnih usluga s obzirom na pružanje platnih usluga kao redovnog zanimanja ili poslovne aktivnosti.

Članak 2.

Područje primjene

1. Ova se Direktiva primjenjuje na platne usluge koje se pružaju u Uniji.

2. Glave III. i IV. primjenjuju se na platne transakcije u valuti države članice kada se i pružatelj platnih usluga platitelja i pružatelj platnih usluga primatelja plaćanja, ili jedini pružatelj platnih usluga u platnoj transakciji, nalaze u Uniji.

3. Glava III., osim članka 45. stavka 1. točke (b), članka 52. točke 2. podtočke (e) i članka 56. točke (a), i glava IV., osim članaka od 81. do 86., primjenjuju se na platne transakcije u valuti koja nije valuta države članice kada se i pružatelj platnih usluga platitelja i pružatelj platnih usluga primatelja plaćanja, ili jedini pružatelj platnih usluga u platnoj transakciji, nalaze u Uniji, u odnosu na one dijelove platne transakcije koji se obavljaju u Uniji.

4. Glava III., osim članka 45. stavka 1. točke (b), članka 52. točke 2. podtočke (e), članka 52. točke 5. podtočke (g) i članka 56. točke (a), i glava IV., osim članka 62. stavaka 2. i 4., članaka 76., 77. i 81., članka 83. stavka 1. te članaka 89. i 92., primjenjuju se na platne transakcije u svim valutama kada se samo jedan od pružatelja platnih usluga nalazi u Uniji, u odnosu na one dijelove platne transakcije koji se obavljaju u Uniji.

5. Države članice mogu izuzeti institucije iz članka 2. stavka 5. točaka od 4. do 23. Direktive 2013/36/EU od primjene svih odredaba ili dijela odredaba ove Direktive.

Članak 3.

Isključenja

Ova se Direktiva ne primjenjuje na sljedeće:

(a) platne transakcije izvršene isključivo u gotovini izravno od platitelja primatelju plaćanja, bez posredovanja posrednika;

(b) platne transakcije između platitelja i primatelja plaćanja posredovanjem trgovačkog zastupnika koji je sporazumom ovlašten za pregovaranje ili ugovaranje kupoprodaje robe ili usluga u ime samo platitelja ili samo primatelja plaćanja;

(c) profesionalni fizički prijevoz novčanica i kovanica, uključujući njihovo sakupljanje, obradu i dostavu;

(d) platne transakcije koje se sastoje od neprofesionalnog sakupljanja i dostave gotovine u okviru neprofitnih ili dobrotvornih aktivnosti;

(e) usluge kod kojih primatelj plaćanja daje platitelju gotovinu kao dio platne transakcije na izričit zahtjev korisnika platnih usluga, netom prije izvršenja platne transakcije u obliku plaćanja za kupnju robe ili usluga;

(f) poslove preračunavanja valute, gotovine za gotovinu, pri čemu se novčana sredstva ne drže na računu za plaćanje;

(g) platne transakcije koje se temelje na bilo kojem od sljedećih dokumenata koji su izdani na ime pružatelja platnih usluga, s namjenom stavljanja na raspolaganje novčanih sredstava primatelju plaćanja: i. papirnati čekovi uređeni Ženevskom konvencijom od 19. ožujka 1931. o jedinstvenom zakonu o čekovima; ii. papirnati čekovi slični onima iz podtočke i. uređeni zakonodavstvima država članica koje nisu stranke Ženevske konvencije od 19. ožujka 1931. o jedinstvenom zakonu o čekovima; iii. papirnate mjenice u skladu sa Ženevskom konvencijom od 7. lipnja 1930. o jedinstvenom zakonu o trasiranim i vlastitim mjenicama; iv. papirnate mjenice slične onima iz podtočke iii. uređene zakonodavstvima država članica koje nisu stranke Ženevske konvencije od 7. lipnja 1930. o jedinstvenom zakonu o trasiranim i vlastitim mjenicama; v. papirnati vaučeri; vi. papirnati putnički čekovi; vii. papirnate poštanske uputnice kako ih definira Svjetska poštanska unija;

(h) platne transakcije izvršene unutar platnog sustava ili sustava za namiru vrijednosnih papira između posrednika za namiru, središnjih drugih ugovornih strana, klirinških kuća i/ili središnjih banaka i drugih sudionika u sustavu te pružatelja platnih usluga, ne dovodeći u pitanje članak 35.;

(i) platne transakcije povezane s upravljanjem imovinom vrijednosnih papira, uključujući dividende, prihode ili druge raspodjele ili otkup ili prodaju, koju obavljaju osobe iz točke (h) ili investicijska društva, kreditne institucije, subjekti za zajednička ulaganja ili društva za upravljanje imovinom koja pružaju investicijske usluge i svi drugi subjekti kojima je dopušteno skrbništvo nad financijskim instrumentima;

(j) usluge koje nude pružatelji tehničkih usluga koje podupiru pružanje platnih usluga, a da ni u kojem trenutku oni ne ulaze posjed novčanih sredstava koja se prenose, uključujući obradu i pohranu podataka, usluge zaštite povjerenja i privatnosti, autentifikacije podataka i identiteta, pružanje informacijske tehnologije (IT) i komunikacijske mreže te osiguravanje i održavanje terminala i uređaja koji se upotrebljavaju za platne usluge, s izuzećem usluga iniciranja plaćanja i usluga pružanja informacija o računu;

(k) usluge koje se temelje na određenim platnim instrumentima koji se mogu upotrebljavati samo ograničeno i koji ispunjavaju jedan od sljedećih uvjeta: i. instrumenti koji omogućuju imatelju stjecanje robe ili usluga samo u prostorijama izdavatelja ili unutar ograničene mreže pružatelja usluga u okviru izravnog trgovačkog ugovora s profesionalnim izdavateljem; ii. instrumenti koji se mogu koristiti samo za stjecanje vrlo ograničenog izbora robe ili usluga; iii. instrumenti koji vrijede samo u jednoj državi članici dostupni na zahtjev poduzeća ili subjekta javnog sektora i koje regulira nacionalno tijelo javne vlasti ili regionalno tijelo javne vlasti za posebne socijalne ili porezne svrhe za stjecanje određene robe ili usluga od dobavljača koji s izdavateljem imaju trgovački ugovor;

(l) platne transakcije koje provodi pružatelj elektroničkih komunikacijskih mreža ili usluga koje se pružaju uz elektroničke komunikacijske usluge za pretplatnika mreže ili usluge: i. za kupovinu digitalnog sadržaja i glasovnih usluga, bez obzira na uređaj koji se koristio za kupovinu ili potrošnju digitalnog sadržaja koja se naplaćuje s dotičnog računa; ili ii. koje se obavljaju iz ili posredstvom elektroničkog uređaja i koje se naplaćuju s dotičnog računa u okviru dobrotvornih aktivnosti ili za kupnju karata; pod uvjetom da vrijednost bilo koje jednokratne platne transakcije iz podtočaka i. i ii. ne prelazi 50 EUR i da: — ukupna vrijednost platnih transakcija za pojedinačnog pretplatnika ne prelazi 300 EUR mjesečno; ili — kada pretplatnik unaprijed uplaćuje sredstva na svoj račun kod pružatelja elektroničke komunikacijske mreže ili usluge, ukupna vrijednost platnih transakcija ne prelazi 300 EUR mjesečno;

(m) platne transakcije izvršene između pružatelja platnih usluga, njihovih zastupnika ili podružnica za vlastiti račun;

(n) platne transakcije i povezane usluge između matičnog društva i njegova društva kćeri ili između društava kćeri istog matičnog društva bez posredovanja pružatelja platnih usluga osim društva koje pripada istoj grupi;

(o) usluge pružatelja usluga za podizanje gotovine na bankomatima djelujući u ime jednog ili više izdavatelja kartica, koji nemaju okvirni ugovor s klijentom koji podiže novac s računa za plaćanje, pod uvjetom da ti pružatelji ne obavljaju druge platne usluge kako su navedene u Prilogu I. Bez obzira na navedeno, klijentu se pruža informacija o naknadama za podizanje novca iz članaka 45., 48.,