HR Službeni list Europske unije 241

22008A0208(01)



SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE 19.12.2007.

PRILOG 1.

Konvencija o fizičkoj zaštiti nuklearnog materijala i nuklearnih postrojenja

DRŽAVE UGOVORNICE OVE KONVENCIJE,

PRIZNAJUĆI pravo svih država da razvijaju i primjenjuju nuklearnu energiju u miroljubive svrhe i njihove opravdane interese za moguće koristi koje bi proizašle iz miroljubive primjene nuklearne energije,

UVJERENE u potrebu olakšavanja međunarodne suradnje i transfera nuklearne tehnologije za miroljubivu primjenu nuklearne energije,

IMAJUĆI U VIDU da je fizička zaštita od vitalnog značaja za zaštitu javnog zdravlja, sigurnosti, okoliša te nacionalne i međunarodne sigurnosti,

IMAJUĆI U VIDU ciljeve i načela Povelje Ujedinjenih naroda u vezi održavanja mira i sigurnosti u svijetu i promocije dobrosusjedskih i prijateljskih odnosa i suradnje među državama,

UZIMAJUĆI U OBZIR da će se prema odredbama stavka 4. članka 2. Povelje Ujedinjenih naroda „Sve članice se u svojim međunarodnim odnosima suzdržavaju od prijetnje upotrebe sile ili upotrebe sile protiv integriteta državnog područja ili političke neovisnosti bilo koje države, ili bilo kojeg drugog nesuglasja s ciljevima Ujedinjenih naroda”,

PODSJEĆAJUĆI na Deklaraciju o mjerama za uklanjanje međunarodnog terorizma, priloženu Rezoluciji 49/60 Opće skupštine od 9. prosinca 1994.,

U ŽELJI da izbjegnu potencijalne opasnosti koje predstavljaju nedopuštena trgovina, nezakonito uzimanje i korištenje nuklearnog materijala te sabotaža nuklearnog materijala i nuklearnih postrojenja te konstatirajući da fizička zaštita od takvih djela postaje sve veća nacionalna i međunarodna briga,

DUBOKO ZABRINUTE porastom terorističkih djela u svim oblicima i manifestacijama po čitavom svijetu i prijetnji koje nameće međunarodni terorizam i organizirani kriminal,

VJERUJUĆI da fizička zaštita igra značajnu ulogu u podupiranju neširenja nuklearnog oružja i protuterorističkih ciljeva,

U ŽELJI da putem ove Konvencije doprinesu jačanju fizičke zaštite nuklearnog materijala i nuklearnih postrojenja koja se koriste za miroljubive svrhe u čitavom svijetu,

UVJERENE da su kaznena djela koji se odnose na nuklearni materijal i nuklearna postrojenja razlog ozbiljne zabrinutosti i da postoji hitna potreba da se usvoje odgovarajuće i učinkovite mjere ili da se učvrste postojeće mjere, kako bi se osiguralo sprečavanje, otkrivanje i kažnjavanje takvih kaznenih djela,

U ŽELJI da ojačaju daljnju međunarodnu suradnju kako bi se uspostavile, u suglasju s nacionalnim zakonima svake države ugovornice i s ovom Konvencijom, učinkovite mjere fizičke zaštite nuklearnog materijala i nuklearnih postrojenja,

UVJERENE da ova Konvencija treba upotpuniti sigurno korištenje, skladištenje i prijevoz nuklearnog materijala i siguran rad nuklearnih postrojenja,

PRIZNAJUĆI da na međunarodnoj razini postoje formulirane preporuke za fizičku zaštitu, koje se s vremena na vrijeme obnavljaju, koje mogu pružiti naputke o suvremenim sredstvima postizanja učinkovite razine fizičke zaštite,

PRIZNAJUĆI, također, da je učinkovita fizička zaštita nuklearnog materijala i nuklearnih postrojenja koji se koriste u vojne svrhe odgovornost države koja posjeduje takav nuklearni materijali i nuklearna postrojenja, i shvaćajući da takav materijal i postrojenja jesu, i nadalje će ostati, podvrgnuta strogoj fizičkoj zaštiti,

SPORAZUMJELE SU SE:

Članak 1.

Za potrebe ove Konvencije:

(a) „nuklearni materijal” znači plutonij, osim onoga s izotopnom koncentracijom plutonija-238 većom od 80 %; uranij233; uranij obogaćen izotopima 235 ili 233; uranij koji sadrži prirodnu mješavinu izotopa različitu od rude ili jalovine; bilo koji materijal koji sadrži jedno ili više od prije navedenog;

(b) „uranij obogaćen izotopima 235 ili 233” znači uranij koji sadrži izotop 235 ili 233 ili oba u takvoj količini da je omjer zbroja tih izotopa prema izotopu 238 veći od omjera izotopa 235 prema izotopu 238 u prirodnom uraniju;

(c) „međunarodni nuklearni prijevoz” znači prijevoz pošiljke nuklearnog materijala bilo kojim prijevoznim sredstvom, s namjerom napuštanja državnog područja države iz koje pošiljka potječe, od polaska iz postrojenja prijevoznika u toj državi do dolaska u postrojenje primatelja u državi krajnjeg odredišta;

(d) „nuklearno postrojenje” znači postrojenje (uključujući prateće zgrade i opremu) u kojem se proizvodi, prerađuje, koristi, rukuje, skladišti ili odlaže nuklearni materijal, ako bi oštećenje ili ometanje takvog postrojenja moglo dovesti do oslobađanja značajnih količina zračenja ili radioaktivnog materijala;

(e) „sabotaža” znači svako namjerno djelo usmjereno protiv nuklearnog postrojenja ili nuklearnog materijala u uporabi, skladištenju ili prijevozu koje bi moglo izravno ili neizravno ugroziti zdravlje i sigurnost osoblja, stanovništva ili okoliša izlaganjem zračenju ili ispuštanjem radioaktivnih tvari.

Članak 1.A

Svrhe ove Konvencije su postići i održavati u cijelom svijetu učinkovitu fizičku zaštitu nuklearnog materijala koji se koristi za miroljubive svrhe i nuklearnih postrojenja koja se koriste za miroljubive svrhe; spriječiti i suzbijati kazneno djelo koje se odnosi na takav materijal i postrojenja po čitavom svijetu; kao i olakšati suradnju među državama ugovornicama u ovom smislu.

Članak 2.

1. Ova će se Konvencija primjenjivati na nuklearni materijal koji se koristi za miroljubive svrhe u uporabi, skladištenju ili prijevozu i na nuklearna postrojenja koja se koriste za miroljubive svrhe pod uvjetom da će se, međutim, članci 3. i 4. i stavak 4. članka 5. ove Konvencije primjenjivati na takav nuklearni materijal za vrijeme međunarodnog nuklearnog prijevoza.

2. Odgovornost za uspostavljanje, provođenje i održavanje režima fizičke zaštite u državi ugovornici snosi u cijelosti ta država.

3. Neovisno o obvezama koje su države ugovornice izričito preuzele prema ovoj Konvenciji, ništa iz ove Konvencije neće se tumačiti tako da utječe na suverena prava države.

4. (a) Ništa iz ove Konvencije neće utjecati na druga prava, obveze i odgovornosti država stranaka prema međunarodnom pravu, posebno na ciljeve načela Povelje Ujedinjenih naroda i međunarodno humanitarno pravo. (b) Aktivnosti oružanih snaga tijekom oružanih sukoba, kako se ti izrazi tumače prema međunarodnom humanitarnom pravu, koje su uređene tim pravom, nisu uređene ovom Konvencijom, i aktivnosti koje poduzimaju vojne snage države pri obavljanju svojih službenih dužnosti, u mjeri u kojoj su uređene drugim pravilima međunarodnog prava, nisu uređene ovom Konvencijom. (c) Ništa iz ove Konvencije neće se tumačiti kao zakonito ovlaštenje uporabe ili prijetnje uporabom sile protiv nuklearnog materijala ili nuklearnih postrojenja korištenih u miroljubive svrhe. (d) Ništa iz ove Konvencije ne dopušta niti čini zakonitima inače nezakonita djela, niti sprečava sudski progon prema drugim zakonima.

5. Ova Konvencija neće se primjenjivati na nuklearni materijal koji se koristi ili drži za vojne namjene ili na nuklearno postrojenje koje sadrži takav materijal.

Članak 2.A

1. Svaka država ugovornica će uspostaviti, provoditi i održavati odgovarajući režim fizičke zaštite koji se odnosi na nuklearni materijal i nuklearna postrojenja pod njezinom nadležnošću, s ciljem:

(a) zaštite od krađe i drugog nezakonitog uzimanja nuklearnog materijala u uporabi, skladištenju i prijevozu;

(b) osiguravanja provedbe brzih i opsežnih mjera kako bi se locirao i, kad je to odgovarajuće, vratio nestali ili ukradeni nuklearni materijal; kad se materijal nalazi izvan njegovog državnog područja, ta će država ugovornica djelovati sukladno članku 5.;

(c) zaštite nuklearnog materijala i nuklearnih postrojenja od sabotaže;

(d) ublažavanja ili svođenja na minimum radioloških posljedica sabotaže.

2. U provedbi stavka 1., svaka država ugovornica će:

(a) uspostaviti i održavati zakonodavni regulatorni okvir za upravljanje fizičkom zaštitom;

(b) osnovati ili odrediti nadležno tijelo ili tijela odgovorna za provedbu zakonodavnog i regulatornog okvira; i

(c) poduzeti druge odgovarajuće mjere neophodne za fizičku zaštitu nuklearnog materijala i nuklearnih postrojenja.

3. U provedbi obveza sukladno stavcima 1. i 2., svaka država ugovornica će, bez štete za bilo koje druge odredbe ove Konvencije, primijeniti u mjeri u kojoj je to razumno i praktično sljedeća Temeljna načela fizičke zaštite nuklearnog materijala i nuklearnih postrojenja.

TEMELJNO NAČELO A: Odgovornost države Odgovornost za uspostavljanje, provođenje i održavanje režima fizičke zaštite u okviru države snosi u cijelosti ta država.

TEMELJNO NAČELO B: Odgovornosti za vrijeme međunarodnog prijevoza Odgovornost države za osiguranje da nuklearni materijal bude odgovarajuće zaštićen proteže se na međunarodni prijevoz istog, sve dok se ta odgovornost valjano ne prenese na drugu državu.

TEMELJNO NAČELO C: Zakonodavni i regulatorni okvir Država je odgovorna za uspostavljanje i održavanje zakonodavnog i regulatornog okvira za upravljanje fizičkom zaštitom. Ovaj okvir treba osigurati uspostavljanje primjenjivih zahtjeva fizičke zaštite i uključiti sustav ocjene i davanja odobrenja ili drugih postupaka kojima će se davati ovlaštenja. Ovaj okvir treba sadržavati sustav nadzora nuklearnih postrojenja i prijevoza koji će potvrditi sukladnost s primjenjivim zahtjevima i uvjetima dozvole ili nekog drugog dokumenta kojim se daje ovlaštenje i uspostaviti način provedbe primjenjivih zahtjeva i uvjeta, uključujući djelotvorne kazne.

TEMELJNO NAČELO D: Nadležno tijelo Država treba osnovati ili odrediti nadležno tijelo koje je odgovorno za provedbu zakonskog i regulatornog okvira i posjeduje odgovarajuće ovlaštenje, sposobnost i financijska sredstva te osoblje za izvršenje dodijeljenih mu odgovornosti. Država treba poduzeti korake kako bi osigurala djelotvornu neovisnost između funkcija nadležnog tijela države i funkcija svakog drugog tijela koje je zaduženo za promociju ili korištenje nuklearne energije.

TEMELJNO NAČELO E: Odgovornost nositelja dozvole Odgovornosti za provedbu raznih elemenata fizičke zaštite u okviru države trebaju biti jasno određene. Država treba osigurati da osnovnu odgovornost za provedbu fizičke zaštite nuklearnog materijala ili nuklearnih postrojenja snose nositelji odgovarajućih dozvola ili drugih dokumenata koji im daju ovlaštenje (npr. operateri ili otpremnici).

TEMELJNO NAČELO F: Kultura sigurnosti Sve organizacije uključene u provedbu fizičke zaštite trebaju dati odgovarajuću prednost kulturi sigurnosti, njezinom razvoju i održavanju u mjeri neophodnoj za osiguranje njezine djelotvorne primjene u cijeloj organizaciji.

TEMELJNO NAČELO G: Prijetnja Fizička zaštita države treba se zasnivati na trenutnoj procjeni države u pogledu postojanja prijetnje.

TEMELJNO NAČELO H: Postupni pristup Zahtjevi fizičke zaštite trebaju se zasnivati na postupnom pristupu, uzimajući u obzir trenutnu procjenu prijetnje, relativnu privlačnost, vrstu materijala i potencijalne posljedice povezane s neovlaštenim odstranjivanjem nuklearnog materijala i sa sabotažom nuklearnog materijala ili nuklearnih postrojenja.

TEMELJNO NAČELO I: Obrana po dubini Zahtjevi države za fizičkom zaštitom trebaju odražavati ideju o nekoliko slojeva i metoda zaštite (strukturne ili druge tehničke, kadrovske i organizacijske) koje bi neprijatelj trebao svladati ili zaobići kako bi postigao svoje ciljeve.

TEMELJNO NAČELO J: Osiguranje kvalitete Politika osiguranja kvalitete i programi osiguranja kvalitete trebali bi se uspostaviti i provesti s namjerom postizanja povjerenja da su zadovoljeni određeni zahtjevi u pogledu svih aktivnosti koje su važne za fizičku zaštitu.

TEMELJNO NAČELO K: Planovi za slučaj nesreće Planove za slučaj nesreće kao odgovor na neovlašteno odstranjivanje nuklearnog materijala ili sabotažu nuklearnih postrojenja ili nuklearnog materijala, ili pokušaje istog, nositelji dozvole i odgovarajuća nadležna tijela trebaju pripremiti i odgovarajuće uvježbavati.

TEMELJNO NAČELO L: Tajnost Država treba utvrditi uvjete za zaštitu tajnosti informacija, čije bi neovlašteno otkrivanje moglo ugroziti fizičku zaštitu nuklearnog materijala i nuklearnih postrojenja.

4. (a) Odredbe ovog članka neće se primjenjivati ni na koji nuklearni materijal za koji država ugovornica razumno odluči da ne treba biti predmetom režima fizičke zaštite uspostavljenog sukladno stavku 1., uzimajući u obzir vrstu materijala, njegovu količinu i odgovarajuću privlačnost te potencijalne radiološke i druge posljedice povezane s bilo kojim nedopuštenim djelom usmjerenim protiv njega i postojeće procjene prijetnje. (b) Nuklearni materijal koji nije predmetom odredbi ovog članka sukladno točki (a) treba biti zaštićen u skladu s razumnom praksom zbrinjavanja.

Članak 3.

Svaka država ugovornica Konvencije, u okviru svojeg nacionalnog prava i sukladno međunarodnom pravu, poduzima odgovarajuće mjere kako bi osigurala da za vrijeme međunarodnog prijevoza nuklearnog materijala, nuklearni materijal na njezinom državnom području ili brodu ili zrakoplovu pod njezinom nadležnošću ako takav brod ili zrakoplov sudjeluje u prijevozu do te države ili iz nje, bude zaštićen prema razinama zaštite opisanim u Prilogu I.

Članak 4.

1. Nijedna država ugovornica Konvencije neće izvoziti niti odobriti izvoz nuklearnog materijala ako ne dobije jamstva da će takav materijal za vrijeme međunarodnog prijevoza biti zaštićen prema razinama opisanima u Prilogu I.

2. Nijedna država ugovornica Konvencije neće uvoziti niti odobriti uvoz nuklearnog materijala iz države koja nije stranka ove Konvencije ako ne dobije jamstva da će takav materijal za vrijeme međunarodnog prijevoza biti zaštićen prema razinama opisanima u Prilogu I.

3. Država ugovornica Konvencije neće dopustiti prijevoz nuklearnog materijala preko svojeg državnog područja kopnenim ili unutarnjim plovnim putovima, ili preko svojih zračnih i pomorskih luka, između država koje nisu stranke ove Konvencije ako ne dobije jamstva da će takav materijal za vrijeme međunarodnog prijevoza biti zaštićen prema razinama opisanim u Prilogu I.

4. Svaka država ugovornica Konvencije će, u okviru svojeg nacionalnog prava, primjenjivati razine fizičke zaštite opisane u Prilogu I. na nuklearni materijal koji se prevozi s jednog dijela države na drugi dio iste države kroz međunarodne vode ili zračni prostor.

5. Država ugovornica Konvencije odgovorna za pribavljanje jamstava da će nuklearni materijal biti zaštićen prema razinama zaštite opisanim u Prilogu I. će, sukladno stavcima 1. do 3., utvrditi i unaprijed obavijestiti države preko čijih se državnih područja očekuje prijevoz nuklearnog materijala kopnenim ili unutarnjim plovnim putovima ili u čije će zračne ili pomorske luke takav nuklearni materijal ući.

6. Odgovornost za pribavljanje jamstava navedenih u stavku 1., može se međusobnim dogovorom prenijeti na državu stranku Konvencije koja je uključena u prijevoz kao država uvoznica.

7. Nijedna odredba ovog članka ne može se tumačiti tako da na bilo koji način utječe na teritorijalni suverenitet i nadležnost države, uključujući i njezin zračni prostor i teritorijalno more.

Članak 5.

1. Države ugovornice će odrediti i obavijestiti jedna drugu izravno ili preko Međunarodne agencije za atomsku energiju o svojim točkama za kontakt u odnosu na područje primjene ove Konvencije.

2. U slučaju krađe, pljačke ili bilo kojeg drugog nezakonitog uzimanja nuklearnog materijala ili vjerojatne prijetnje od toga, države ugovornice će, u skladu sa svojim nacionalnim pravima pružiti suradnju i pomoć u najvećoj mogućoj mjeri, pri vraćanju i zaštiti takvog materijala državi koja to zatraži. Posebno:

(a) država ugovornica će poduzeti odgovarajuće korake kako bi što prije obavijestila druge države koje djeluju zainteresirano o bilo kakvoj krađi, pljački ili drugom nezakonitom uzimanju nuklearnog materijala ili vjerojatnoj prijetnji od istog, i prema potrebi obavijestila Međunarodnu agenciju za atomsku energiju i druge odgovarajuće međunarodne organizacije;

(b) pritom će, prema potrebi, zainteresirane države ugovornice razmijeniti informacije jedna s drugom i s Međunarodnom agencijom za atomsku energiju i drugim odgovarajućim međunarodnim organizacijama s ciljem zaštite ugroženog nuklearnog materijala, osiguranja integriteta kontejnera za prijevoz ili povrata nezakonito uzetog nuklearnog materijala, pa će: i. uskladiti svoje napore preko diplomatskih i drugih dogovorenih kanala; ii. pružiti pomoć, ako se to od njih traži; iii. osigurati povratak nuklearnog materijala koji je ukraden ili nestao kao posljedica prethodno navedenih događaja.

Načine provedbe ove suradnje odredit će države ugovornice na koje se to odnosi.

3. U slučaju vjerojatne prijetnje od sabotaže nuklearnog materijala ili nuklearnog postrojenja ili u slučaju njihove sabotaže, države ugovornice će, u najvećoj mogućoj mjeri, u skladu sa svojim nacionalnim pravima i sukladno svojim odgovarajućim obvezama prema međunarodnom pravu, surađivati kako slijedi:

(a) ako neka država ugovornica ima saznanja o vjerojatnoj prijetnji od sabotaže nuklearnog materijala ili nuklearnog postrojenja u drugoj državi, ova prva će odlučiti o odgovarajućim koracima koje će poduzeti kako bi obavijestila tu državu čim prije, i prema potrebi Međunarodnu agenciju za nuklearnu energiju i druge odgovarajuće međunarodne organizacije o toj prijetnji, s ciljem sprečavanja te sabotaže;

(b) u slučaju sabotaže nuklearnog materijala ili nuklearnog postrojenja u državi ugovornici i ako po njezinom mišljenju postoji vjerojatnost da druge države budu pod utjecajem radioloških posljedica, prva, bez štete po svoje druge obveze prema međunarodnom pravu, treba poduzeti odgovarajuće korake kako bi što prije obavijestila državu ili države za koje je vjerojatno da će biti pod utjecajem radioloških posljedica i kako bi prema potrebi obavijestila Međunarodnu agenciju za atomsku energiju i druge odgovarajuće međunarodne organizacije, u smislu svođenja na minimum ili ublažavanja radioloških posljedica od toga;

(c) ako u smislu točaka (a) i (b) država ugovornica traži pomoć, svaka država ugovornica kojoj je zahtjev za pomoć upućen će što prije odlučiti i obavijestiti državu stranku koja traži pomoć, izravno ili preko Međunarodne agencije za atomsku energiju je li u stanju pružiti traženu pomoć te opseg i uvjete pomoći koja se može pružiti;

(d) koordinacija suradnje prema točkama (a) do (c) odvijat će se preko diplomatskih ili drugih dogovorenih kanala. Načine provedbe ove suradnje države ugovornice o kojima se radi odredit će dvostrano ili mnogostrano.

4. Države ugovornice će surađivati i savjetovati se međusobno, prema potrebi, izravno ili preko Međunarodne agencije za atomsku energiju i drugih odgovarajućih međunarodnih organizacija, u smislu ostvarivanja pomoći pri stvaranju, održavanju i unapređivanju sustava fizičke zaštite nuklearnog materijala u međunarodnom prijevozu.

5. Država ugovornica može se savjetovati i surađivati, prema potrebi, s drugim državama ugovornicama izravno ili preko Međunarodne agencije za atomsku energiju i drugih odgovarajućih međunarodnih organizacija, u smislu dobivanja njihovih uputa pri stvaranju, održavanju i usavršavanju svojeg nacionalnog sustava fizičke zaštite nuklearnog materijala u domaćoj uporabi, skladištenju i prijevozu i za nuklearna postrojenja.

Članak 6.

1. Države ugovornice poduzet će odgovarajuće mjere sukladno svojem nacionalnom pravu kako bi zaštitile tajnost svake informacije koju prime u povjerenju, na temelju odredbi ove Konvencije, od druge države ugovornice ili sudjelovanjem u djelatnosti koja se obavlja radi provedbe Konvencije. Ako države ugovornice u povjerenju pruže informacije međunarodnim organizacijama ili državama koje nisu stranke ove Konvencije, poduzet će se mjere da se osigura zaštita tajnosti takvih informacija. Država ugovornica koja je primila informacije u povjerenju od druge države ugovornice može dati ove informacije trećim državama jedino uz pristanak te druge države ugovornice.

2. Od država stranaka neće se tražiti prema ovoj Konvenciji da daju bilo koje informacije koje im nije dopušteno dati sukladno nacionalnom pravu ili koje bi ugrozile sigurnost te države ili fizičku zaštitu nuklearnog materijala ili nuklearnih postrojenja.

Članak 7.

1. Namjerno počinjenje:

(a) djela bez zakonske ovlasti koje čini primitak, posjedovanje, korištenje, promet, preinaka, odlaganje ili raspršivanje nuklearnog materijala i koje uzrokuje ili je vjerojatno da će uzrokovati smrt ili ozbiljnu ozljedu bilo koje osobe ili znatnu štetu na imovini ili okolišu;

(b) krađe ili pljačke nuklearnog materijala;

(c) pronevjere ili pribavljanja nuklearnog materijala prijevarom;

(d) djela koje predstavlja nošenje, slanje ili preseljenje nuklearnog materijala u ili iz države bez zakonske ovlasti;

(e) djela usmjerenog protiv nuklearnog postrojenja ili djela koje se upliće u rad nuklearnog postrojenja, kad prekršitelj namjerno uzrokuje, ili kad zna da je vjerojatno da će to djelo uzrokovati smrt ili ozbiljnu ozljedu bilo koje osobe ili znatnu štetu na imovini ili okolišu izlaganjem zračenju ili ispuštanjem radioaktivnih tvari, osim ako je to djelo poduzeto sukladno nacionalnom zakonodavstvu države ugovornice na državnom području na kojem je smješteno to nuklearno postrojenje;

(f) djela koje predstavlja zahtjev za nuklearnim materijalom pomoću prijetnje ili korištenja sile ili bilo kojim drugim oblikom zastrašivanja;

(g) prijetnjom: i. da će se nuklearni materijal upotrijebiti s ciljem da prouzroči smrt ili ozbiljnu ozljedu bilo koje osobe ili znatnu štetu na imovini ili okolišu ili da se počini kazneno djelo opisan u točki (e); ili ii. da će biti počinjeno kazneno djelo opisano u točkama (b) i (e) kako bi se prisililo fizičku ili pravnu osobu, međunarodnu organizaciju ili državu da počini ili ne počini neko djelo;

(h) pokušaja da se počini bilo koje kazneno djelo opisano u točkama (a) do (e);

(i) sudjelovanje u bilo kojem kaznenom djelu opisanom u točkama (a) do (h);

(j) djela bilo koje osobe koja organizira ili usmjerava druge da počine kazneno djelo opisano u točkama (a) do (h); i

(k) djela koje doprinosi počinjenju bilo kojeg kaznenog djela opisanog u točkama (a) do (h) koji počini skupina osoba djelujući sa zajedničkim ciljem; takvo djelo će biti namjerno i bit će: i. izvršeno bilo s ciljem nastavljanja kriminalne aktivnosti ili kriminalne namjere skupine, kad takva aktivnost ili namjera uključuje počinjenje kaznenog djela opisanog u točkama (a) do (g), ili ii. izvršeno sa znanjem namjere skupine da počini kazneno djelo opisano u točkama (a) do (g) i smatrat će se kažnjivim djelom u svakoj državi ugovornici prema njezinom nacionalnom pravu.

2. Svaka država ugovornica Konvencije za kaznena djela navedena u ovom članku predvidjet će odgovarajuće kazne vodeći računa o njihovoj težini.

Članak 8.

1. Svaka država ugovornica Konvencije poduzima mjere koje su neophodne za uspostavu svoje nadležnosti u vezi s kaznenim djelima iz članka 7. i to u sljedećim slučajevima:

(a) kad je kazneno djelo počinjeno na državnom području te države, odnosno na brodu ili zrakoplovu registriranom u toj državi;

(b) kad je navodni počinitelj državljanin te države.

2. Svaka država ugovornica Konvencije također poduzima takve mjere koje mogu biti neophodne za uspostavu nadležnosti u vezi s ovim kaznenim djelima u slučajevima kod kojih je navodni počinitelj na državnom području države, a ona ga ne izruči, sukladno članku 11., nijednoj od država navedenih u stavku 1.

3. Ovom se Konvencijom ne isključuje primjena kaznenog zakona sukladno nacionalnom pravu.

4. Osim država ugovornica Konvencije spomenutih u stavcima 1. i 2., svaka država ugovornica Konvencije može, sukladno međunarodnom pravu, uspostaviti svoju nadležnost u vezi s kaznenim djelima navedenima u članku 7. ako sudjeluje u međunarodnom prijevozu nuklearnog materijala kao država izvoznica ili uvoznica.

Članak 9.

Nakon što se uvjeri da okolnosti to zahtijevaju, država ugovornica Konvencije na čijem je državnom području navodni počinitelj, poduzima odgovarajuće mjere sukladno svojem nacionalnom pravu, uključujući i pritvor, kako bi osigurala počiniteljevu prisutnost u svrhu kaznenoga gonjenja ili izručenja. O mjerama poduzetima sukladno ovom članku bez odgode se obavješćuju one države koje trebaju uspostaviti svoju nadležnost sukladno članku 8. i, prema potrebi, sve druge države na koje se to odnosi.

Članak 10.

Ako država ugovornica Konvencije, na čijem je državnom području navodni počinitelj, ne izruči počinitelja, ona će bez iznimke i neopravdane odgode predati slučaj svojim nadležnim tijelima u svrhu gonjenja, sukladno svojem pravu.

Članak 11.

1. Kaznena djela iz članka 7. smatraju se djelima za koja se podliježe izručenju uključenima u svaki postojeći ugovor o izručenju između država stranaka Konvencije. Države ugovornice Konvencije obvezuju se da će ova kaznena djela, kao djela za koja se podliježe izručenju, uključiti u sve ugovore o izručenju koje će ubuduće međusobno sklopiti.

2. Ako država ugovornica Konvencije koja uvjetuje izručenje postojanjem ugovora, dobije zahtjev za izručenje od druge države ugovornice Konvencije s kojom nema ugovor o izručenju, ona može po vlastitom izboru smatrati ovu Konvenciju pravnom osnovom za izručenje za ta kaznena djela. Izručenje se obavlja sukladno drugim uvjetima predviđenim pravom države kojoj je takav zahtjev podnesen.

3. Države ugovornice Konvencije koje ne uvjetuju izručenje postojanjem ugovora, smatrat će ta kaznena djela kao djela za koja se podliježe izručenju između njih, ovisno o uvjetima predviđenim pravom države kojoj je takav zahtjev podnesen.

4. Svako kazneno djelo smatra se, u svrhu izručenja između država stranaka Konvencije, djelom počinjenim ne samo na mjestu na kojem se dogodilo već i na državnim područjima država stranaka Konvencije koje moraju uspostaviti svoju nadležnost sukladno stavku 1. članka 8.

Članak 11.A

Nijedno od kaznenih djela navedenih u članku 7. u svrhu izručenja ili uzajamne pravne pomoći neće se smatrati političkim kaznenim djelom ili kaznenim djelom povezanim s političkim kaznenim djelom ili kaznenim djelom nadahnutim političkim pobudama. Prema tome, zahtjev za izručenjem ili međusobnom pravnom pomoći utemeljen na takvom kaznenom djelu ne može se odbaciti isključivo na temelju razloga koji se tiče političkog kaznenog djela ili kaznenog djela povezanog s političkim kaznenim djelom ili kaznenim djelom nadahnutim političkim pobudama.

Članak 11.B

Ništa u ovoj Konvenciji neće biti tumačeno kao nametanje obveze izručenja ili pružanja uzajamne pravne pomoći ako država ugovornica od koje se to traži ima značajne razloge za vjerovanje da je zahtjev za izručenjem za kazneno djelo navedeno u članku 7. ili za uzajamnom pravnom pomoći u pogledu takvih kaznenih djela postavljen zbog progona ili kažnjavanja neke osobe na osnovi rase, vjere, nacionalnosti, etničkog podrijetla ili političkog uvjerenja takve osobe ili bi udovoljavanje tom zahtjevu prouzročilo štetu položaju te osobe zbog bilo kojeg od ovih razloga.

Članak 12.

Svakoj osobi protiv koje se vodi postupak u vezi s kaznenim djelima navedenim u članku 7. jamči se pravedno postupanje u svim fazama postupka.

Članak 13.

1. Države ugovornice Konvencije jedna drugoj pružaju najveću moguću pomoć u vezi s kaznenim postupkom koji se vodi zbog kaznenih djela navedenih u članku 7., uključujući pribavljanje dokaza kojima raspolažu, a koji su nužni za vođenje postupka. U svim slučajevima primjenjuje se pravo države kojoj je podnesen zahtjev.

2. Odredbe stavka 1. ne utječu na obveze predviđene bilo kojim drugim ugovorom, dvostranim ili višestranim, kojim je potpuno ili djelomično propisana ili će se propisati međusobna pomoć u kaznenim pitanjima.

Članak 13.A

Ništa u ovoj Konvenciji neće utjecati na prijenos nuklearne tehnologije u miroljubive svrhe koji se poduzima kako bi se ojačala fizička zaštita nuklearnog materijala i nuklearnih postrojenja.

Članak 14.

1. Svaka država ugovornica Konvencije obavješćuje depozitara o svojim zakonima i propisima donesenima radi primjene ove Konvencije. Depozitar povremeno dostavlja te informacije svim državama ugovornicama Konvencije.

2. Država ugovornica Konvencije u kojoj se vodi kazneni postupak protiv navodnog počinitelja, kad god je to moguće, o konačnom ishodu postupka najprije obavješćuje one države na koje se to izravno odnosi. Također, o konačnom ishodu država ugovornica Konvencije obavješćuje depozitara, koji o tome obavješćuje sve države.

3. Kad kazneno djelo uključuje nuklearni materijal u domaćoj uporabi, skladištenju ili prijevozu, pa oboje, navodni počinitelj i nuklearni materijal ostanu na državnom području države ugovornice na kojem je kazneno djelo počinjeno ili gdje kazneno djelo uključuje nuklearno postrojenje i navodni počinitelj ostaje na državnom području države ugovornice na kojem je kazneno djelo počinjeno, ništa iz ove Konvencije neće se tumačiti kao zahtjev da država ugovornica pruži informacije u vezi kaznenog postupka koji proizađe iz takvog kaznenog djela.

Članak 15.

Prilozi ovoj Konvenciji čine njezin sastavni dio.

Članak 16.

1. Konferenciju država stranaka sazvat će depozitar po isteku pet godina od stupanja na snagu Izmjena usvojenih 8. srpnja 2005. godine, u svrhu razmatranja provedbe ove Konvencije te primjerenosti preambule, cjelokupnog radnog dijela i priloga u svjetlu tadašnje opće situacije.

2. U razmacima od ne manje od pet godina nakon toga, većina država stranaka može zahtijevati, podnošenjem takvoga prijedloga depozitaru, sazivanje budućih konferencija u istu svrhu.

Članak 17.

1. U slučaju spora između dvaju ili više država stranaka u vezi s tumačenjem ili primjenom ove Konvencije, te će se države ugovornice savjetovati s ciljem rješavanja spora pregovorima ili bilo kojim drugim sredstvom mirnog rješavanja sporova prihvatljivim za sve stranke u sporu.

2. Bilo koji takav spor koji se ne može riješiti na način predviđen u stavku 1., na zahtjev bilo koje stranke u sporu, podnosi se na arbitražu ili se upućuje Međunarodnom sudu na odlučivanje. Ako se spor podnosi na arbitražu, ako se stranke spora u roku od šest mjeseci od dana zahtjeva ne suglase o organizaciji arbitraže, svaka od njih može od predsjednika Međunarodnog suda ili glavnog tajnika Ujedinjenih naroda zatražiti da imenuje jednog ili više arbitara. U slučaju suprotstavljenih zahtjeva stranaka spora, prednost će imati zahtjev upućen glavnom tajniku Ujedinjenih naroda.

3. Svaka država ugovornica Konvencije može, u vrijeme potpisivanja, ratifikacije, prihvaćanja ili odobrenja ove Konvencije ili pristupanja Konvenciji, izjaviti da se ne smatra obveznom primijeniti jedan ili oba postupka za rješavanje sporova predviđenih u stavku 2. Druge države ugovornice Konvencije nisu vezane postupkom za rješavanje sporova predviđenim u stavku 2. u odnosu na državu stranku koja je stavila rezervu na taj postupak.

4. Bilo koja država ugovornica Konvencije koja je stavila rezervu sukladno stavku 3., može u svako doba povući tu rezervu notifikacijom depozitaru.

Članak 18.

1. Ova Konvencija otvorena je za potpisivanje svim državama u sjedištu Međunarodne agencije za atomsku energiju u Beču i u sjedištu Ujedinjenih naroda u New Yorku od 3. ožujka 1980. do njezina stupanja na snagu.

2. Ova Konvencija podliježe ratifikaciji, prihvaćanju ili odobrenju država potpisnica.

3. Nakon stupanja na snagu ova će Konvencija biti otvorena za pristupanje svim državama.

4. (a) Ova Konvencija bit će otvorena za potpisivanje ili pristupanje međunarodnim organizacijama i regionalnim integracijskim organizacijama ili organizacijama drugog karaktera, pod uvjetom da su članice bilo koje takve organizacije suverene države i da je ta organizacija ovlaštena za pregovaranje, sklapanje i primjenu međunarodnih sporazuma u vezi s pitanjima obuhvaćenima ovom Konvencijom. (b) U okviru svoje nadležnosti takve organizacije u svoje ime ostvaruju prava i ispunjavaju obveze koje ova Konvencija pripisuje državama ugovornicama. (c) Kad postane strankom ove Konvencije, ta organizacija dostavlja depozitaru izjavu u kojoj su naznačene države članice organizacije i članci ove Konvencije koji se na nju ne primjenjuju. (d) Ta organizacija nema dodatno pravo glasa uz glasove svojih država članica.

5. Isprave o ratifikaciji, prihvaćanju, odobrenju ili pristupu pohranjuju se kod depozitara.

Članak 19.

1. Ova Konvencija stupa na snagu tridesetog dana od dana polaganja dvadeset i prvog instrumenta o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju kod depozitara.

2. Za svaku državu koja ratificira, prihvati ili odobri ovu Konvenciju ili joj pristupi nakon datuma polaganja dvadeset i prvog instrumenta o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju, Konvencija stupa na snagu tridesetog dana od dana polaganja njezinog instrumenta o ratifikaciji, prihvatu, odobrenju ili pristupu.

Članak 20.

1. Ne dovodeći u pitanje članak 16., država ugovornica Konvencije može predložiti izmjene ove Konvencije. Prijedlog izmjena podnosi se depozitaru, koji o tome odmah obavješćuje sve države ugovornice Konvencije. Ako većina država stranaka Konvencije zahtijeva od depozitara da sazove konferenciju radi razmatranja predloženih izmjena, depozitar svim državama ugovornicama upućuje poziv da sudjeluju na konferenciji, koja će početi najranije 30 dana nakon dana upućivanja poziva. O svakoj izmjeni usvojenoj na konferenciji dvotrećinskom većinom svih država ugovornica Konvencije depozitar odmah obavješćuje sve države ugovornice.

2. Izmjena stupa na snagu za svaku državu stranku Konvencije koja položi svoj instrument o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju izmjene tridesetog dana nakon dana kad dvije trećine država ugovornica polože kod depozitara svoje instrumente o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju. Nakon toga izmjena stupa na snagu za svaku drugu državu ugovornicu Konvencije na dan kad ta država ugovornica položi svoj instrument o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju izmjene.

Članak 21.

1. Svaka država ugovornica može otkazati ovu Konvenciju pisanom obaviješću upućenom depozitaru.

2. Otkaz proizvodi učinke sto osamdeset dana od dana kad depozitar primi takvu obavijest.

Članak 22.

Depozitar odmah obavješćuje sve države o:

(a) svakom potpisivanju ove Konvencije;

(b) svakom polaganju instrumenta o ratifikaciji, prihvatu, odobrenju ili pristupu;

(c) svakoj rezervi ili povlačenju, sukladno članku 17.;

(d) svakom priopćenju kojeg dostavi bilo koja organizacija sukladno stavku 4. točki (c) članka 18.;

(e) stupanju na snagu ove Konvencije;

(f) stupanju na snagu svake izmjene ove Konvencije;

(g) svakom otkazu, sukladno članku 21.

Članak 23.

Izvornik ove Konvencije, čiji su tekstovi na arapskom, kineskom, engleskom, francuskom, ruskom i španjolskom jeziku jednako vjerodostojni, pohranjuje se kod glavnog direktora Međunarodne agencije za atomsku energiju, koji će svim državama dostaviti ovjerene preslike.

PRILOG I.

Razine fizičke zaštite koje treba primjenjivati u međunarodnom prijevozu nuklearnog materijala prema kategorizaciji u Prilogu II.

1. Razine fizičke zaštite nuklearnog materijala za vrijeme uskladištenja tijekom međunarodnog prijevoza nuklearnog materijala obuhvaćaju: (a) za materijale III. kategorije, uskladištenje u prostoru s kontroliranim pristupom; (b) za materijale II. kategorije, uskladištenje u prostoru pod stalnim nadzorom straže ili elektroničkih uređaja, okruženom fizičkom preprekom s ograničenim brojem ulaznih mjesta pod odgovarajućom kontrolom ili unutar bilo kojeg prostora s podjednakom razinom fizičke zaštite; (c) za materijal I. kategorije, uskladištenje u zaštićenom prostoru kao što je predviđeno za II. kategoriju, pri čemu je pristup dodatno ograničen na provjerene osobe i pod kontrolom straže koja je u neposrednoj vezi s odgovarajućim snagama za brzo djelovanje. Svrha posebnih mjera koje se u ovom kontekstu poduzimaju je otkrivanje i sprečavanje svakog napada, neovlaštenog pristupa ili neovlaštenog odnošenja materijala.

2. Razine fizičke zaštite nuklearnog materijala tijekom međunarodnog prijevoza obuhvaćaju: (a) za materijale II. i III. kategorije, prijevoz se obavlja uz posebne mjere opreza koje uključuju prethodni dogovor pošiljatelja, primatelja i prijevoznika te prethodni sporazum između fizičkih ili pravnih osoba, sukladno nadležnosti i propisima zemalja izvoznica i uvoznica, kojima se utvrđuje vrijeme, mjesto i postupak prenošenja odgovornosti za prijevoz; (b) za materijale I. kategorije, prijevoz se obavlja uz iste posebne mjere opreza predviđene za prijevoz materijala II. i III. kategorije i dodatno pod stalnim nadzorom pratnje u uvjetima kojima se osigurava neposredna veza s odgovarajućim snagama za brzo djelovanje; (c) za prirodni uranij, osim uranija u obliku rude ili jalovine, zaštita pri prijevozu količine veće od 500 kg uranija predviđa prethodnu najavu prijevoza pošiljke u kojoj se navodi vrsta prijevoza, očekivano vrijeme dolaska i potvrđivanje primitka pošiljke.

PRILOG II.

Tablica: Kategorizacija nuklearnog materijala

Materijal Oblik Kategorija I. II. III. (3) Plutonij (1) Neozračeni (2) 2 kg ili više Manje od 2 kg, ali više od 500 g 500 g ili manje, ali više od 15 g Uranij - 235 Neozračeni (2) — Uranij obogaćen na razinu od 20 % 235U ili više 5 kg ili više Manje od 5 kg, ali više od 1 kg 1 kg ili manje, ali više od 15 g — Uranij obogaćen na razinu od 10 % 235U, ali manje od 20 % 235U 10 kg ili više Manje od 10 kg, ali više od 1 kg — Uranij obogaćen više od prirodnog, ali manje od 10 % 235U 10 kg ili više Uranij - 233 Neozračeni (2) 2 kg ili više Manje od 2 kg, ali više od 500 g 500 g ili manje, ali više od 15 g Ozračeno gorivo Osiromašeni ili prirodni uranij, torij ili nisko obogaćeno gorivo (manje od 10 % fisilnog sadržaja (4) (5)

(1) Svaki plutonij osim onog s izotopnom koncentracijom koja prelazi 80 % plutonija-238.

(2) Materijal koji nije ozračen u reaktoru ili materijal ozračen u reaktoru, ali s razinom zračenja jednakom ili manjom od 1 graya/sat (100 rada/sat) na udaljenosti od jednog metra bez zaklona.

(3) Količine koje ne ulaze u kategoriju III. i prirodni uranij moraju biti zaštićene sukladno praksi opreznog rukovanja.

(4) Premda je ova razina zaštite preporučena, ostaje da države, nakon ocjene posebnih okolnosti, odrede drugačiju kategoriju fizičke zaštite.

(5) Drugo gorivo koje je na temelju njegova izvornog sadržaja fisilnog materijala klasificirano kao kategorija I. i II. prije ozračivanja, može se klasificirati jednu kategoriju niže dok razina zračenja goriva prelazi 1 gray/sat (100 rada/sat) na udaljenosti od jednog metra bez zaklona.

PRILOG 2.

Izjava Europske zajednice za atomsku energiju sukladno članku 18. stavku 4. i članku 17. stavku 3. Konvencije Sljedeće države su trenutačno članice Europske zajednice za atomsku energiju: Kraljevina Belgija, Republika Bugarska, Češka Republika, Kraljevina Danska, Savezna Republika Njemačka, Republika Estonija, Irska, Helenska Republika, Kraljevina Španjolska, Francuska Republika, Talijanska Republika, Republika Cipar, Republika Latvija, Republika Litva, Veliko Vojvodstvo Luksemburg, Republika Mađarska, Republika Malta, Kraljevina Nizozemska, Republika Austrija, Republika Poljska, Portugalska Republika, Rumunjska, Republika Slovenija, Slovačka Republika, Republika Finska, Kraljevina Švedska, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske. Zajednica izjavljuje da se članci 8. do 13. i članak 14. stavci 2. i 3. Konvencije o fizičkoj zaštiti nuklearnog materijala i nuklearnih postrojenja ne primjenjuju na nju. Nadalje, u skladu s člankom 17. stavkom 3. Konvencije, Zajednica također izjavljuje da, budući da jedino države mogu biti stranke u slučajevima pred Međunarodnim sudom, Zajednicu jedino obvezuje arbitražni postupak naveden u članku 17. stavku 2.

PRILOG 3.

PUNOMOĆ

Ja, niže potpisani, …, član Komisije Europskih zajednica odgovoran za vanjske odnose i Europsku politiku susjedstva, ovime potvrđujem imenovanje:

G./Gđa. …

Voditelj Delegacije Europske komisije

pri Međunarodnim organizacijama u Beču

da položi kod glavnog direktora Međunarodne agencije za atomsku energiju, u ime Europske zajednice za atomsku energiju, instrument pristupanja Konvenciji o fizičkoj zaštiti nuklearnog materijala i nuklearnih postrojenja.

U Bruxellesu