21995A0805(01)  
L 186/44  SLUŽBENI LIST EUROPSKIH ZAJEDNICA  5.8.1995.  
KONVENCIJA  
o zaštiti i uporabi prekograni čnih vodotoka i me đunarodnih jezera  
sastavljena u Helsinkiju 17. ožujka 1992.  
Ujedinjeni narodi  
1992.  
Konvencija o zaštiti i uporabi prekograni čnih vodotoka i me đunarodnih jezera  
PREAMBULA  
STRANKE OVE KONVENCIJE  
IMAJU ĆI na umu da su zaštita i uporaba prekograni čnih vodotoka i me đunarodnih jezera važni i žurni zadaci, čije se 
učinkovito izvršavanje može posti ći samo kroz poja čanu suradnju,  
ZABRINUTE zbog postojanja opasnosti od nepoželjnih posljedica, na kra ći ili duži rok, promjene uvjeta u prekograni čnim 
vodotocima i me đunarodnim jezerima na okoliš, gospodarstvo i blagostanje zemalja članica Ekonomske komisije za 
Europu (ECE),  
NAGLAŠAVAJU ĆI potrebu za poja čanim nacionalnim i me đunarodnim mjerama za spre čavanje, kontrolu i smanjenje 
ispuštanja opasnih tvari u vodeni okoliš i za smanjenje eutrofikacije i acidifikacije, kao i zaga đivanje morskog okoliša, 
posebno priobalja iz izvora na kopnu,  
PODRŽAVAJU ĆI ve ć poduzeta nastojanja vlada zemalja ECE za ja čanje suradnje na dvostranoj i mnogostranoj razini na 
spre čavanju, kontroli i smanjenju zaga đenja prekograni čnih voda, racionalnom gospodarenju vodama, o čuvanju vodnih 
resursa i zaštiti okoliša,  
PODSJE ĆAJU ĆI na odgovaraju će odredbe i na čela Deklaracije Stokholmske konferencije o čovjekovu okolišu, Završnog 
akta Konferencije o europskoj sigurnosti i suradnji (KESS), zaklju čnih dokumenata sastanaka predstavnika država sudio ­
nica KESS u Madridu i Be ču, te Regionalne strategije za zaštitu okoliša i racionalnu uporabu prirodnih resursa u zemljama 
članicama ECE za razdoblje do 2000. godine i dalje,  
SVJESNE uloge Ekonomske komisije UN-a za Europu u promicanju me đunarodne suradnje radi spre čavanja, kontrole i 
smanjenja zaga đivanja prekograni čnih voda i za njihovu racionalnu uporabu, i podsje ćaju ći glede toga na Deklaraciju ECE 
o politici spre čavanja i kontrole zaga đivanja voda, uklju čuju ći i prekograni čna zaga đenja. Deklaraciju ECE o politici 
racionalne uporabe voda, Na čela ECE glede suradnje na polju prekograni čnih voda, Povelje ECE o gospodarenju 
podzemnim vodama, i na kodeks ponašanja kod slu čajnog zaga đenja prekograni čnih unutarnjih voda,  
POZIVAJU ĆI se na odluke I (42) i I (44) Europske ekonomske komisije na 42. odnosno 44. sjednici i zaklju čaka sastanka 
KESS-a o zaštiti okoline (Sofija, Bugarska, 16. listopada - 3. studenoga 1989.),  
NAGLAŠAVAJU ĆI da se suradnja me đu zemljama članicama u vezi sa zaštitom i uporabom prekograni čnih voda mora 
ostvarivati u prvom redu izradom sporazuma me đu zemljama koje grani če s istim vodama, posebno tamo gdje takvi 
sporazumi još nisu postignuti,  
SPORAZUMJELE SU SE KAKO SLIJEDI:HR 11/Sv. 16 Službeni list Europske unije 97
Članak 1.  
Definicije  
Za potrebe ove Konvencije:  
1. „prekograni čne vode”  zna če bilo koje površinske ili podzemne 
vode koje ozna čavaju, presijecaju ili su smještene na granici 
izme đu dviju ili više država; gdje prekograni čne vode teku 
izravno u more, one završavaju na ravnoj crti preko 
njihovog uš ća koja spaja to čke na crti oseke suprotnih obala;  
2. „prekograni čna posljedica”  zna či svaki zna čajniji negativni 
utjecaj na okoliš, uzrokovan promjenom uvjeta u pogra ­
ni čnim vodama zbog ljudske djelatnosti, čiji je fizi čki izvor 
u potpunosti ili djelomi čno smješten na podru čju pod juris ­
dikcijom jedne stranke, na podru čje pod jurisdikcijom druge 
stranke. Takvi utjecaji na okoliš uklju čuju utjecaje na ljudsko 
zdravlje i sigurnost, floru, faunu, tlo, zrak, vodu, klimu, 
pejzaž i povijesne spomenike ili druge gra đevine, ili interakciju me đu tim čimbenicima, a isto tako i utjecaj na 
kulturno naslje đe i društveno-ekonomske prilike, koji proi ­
zlazi iz promjene tih čimbenika;  
3. „stranka”  zna či, ako u tekstu nije druk čije nazna čeno, 
ugovornu stranku ove Konvencije;  
4. „priobalne stranke”  zna či stranke koje grani če s istim preko ­
grani čnim vodama;  
5. „zajedni čko tijelo”  zna či bilo koju dvostranu ili mnogostranu 
komisiju ili sli čan organizacijski oblik suradnje me đu prio ­
balnim strankama;  
6. „opasne tvari”  zna če tvari koje su toksi čne, kancerogene, 
mutagene, teratogene ili bioakumulativne, naro čito ako su 
postojane;  
7. „najbolja mogu ća tehnologija”  (definicija sadržana u prilogu I. 
ove Konvencije).  
DIO I.  
ODREDBE KOJE SE ODNOSE NA SVE STRANKE  
Članak 2.  
Op će odredbe  
1. Stranke će poduzeti sve potrebne mjere za spre čavanje, 
kontrolu i smanjenje prekograni čnih posljedica.  
2. Stranke će posebno poduzeti sve odgovaraju će mjere:  
a) za spre čavanje; kontrolu i smanjenje zaga đenja voda koje 
uzrokuje, ili može uzrokovati, prekograni čne posljedice;  
b) osigurati da se prekograni čne vode koriste s ciljem ekološki 
sigurnog i racionalnoga gospodarenja vodama, zaštite vodnih 
resursa i okoliša;  
c) osigurati da se prekograni čne vode koriste racionalno i 
pravedno, uzimaju ći u obzir njihov me đunarodni karakter, 
u vezi s djelatnostima koje izazivaju ili bi mogle izazvati 
prekograni čne posljedice;  
d) osigurati o čuvanje i, gdje je potrebno, obnovu ekosustava.  
3. Mjere spre čavanja, kontrole i smanjenja zaga đenja vode 
treba poduzeti, gdje je to mogu će, na izvoru.  4. Navedene mjere ne smiju izravno ili neizravno dovoditi do 
prenošenja zaga đenja u druge dijelove okoliša.  
5. U provedbi mjera iz stavka 1. i 2. stranke se moraju 
pridržavati sljede ćih na čela: 
a) na čelo „predostrožnosti”, prema kojem se akcija za izbjega ­
vanje mogu ćih prekograni čnih posljedica ispuštanja štetnih 
tvari ne smije odga đati pod izgovorom da znanost još nije 
potpuno dokazala uzro čnu vezu izme đu doti čnih tvari i 
mogu ćih prekograni čnih posljedica;  
b) na čelo „zaga điva č pla ća”, po kojem troškove mjera za spre ­ 
čavanje, kontrolu i redukciju zaga đenja snosi zaga điva č; 
c) vodnim resursima treba gospodariti tako da se potrebe sada ­ 
šnje generacije zadovoljavaju tako da se ne dovodi u pitanje 
mogu ćnost budu ćih generacija da zadovolje vlastite potrebe.  
6. Priobalne stranke sura đivat će na ravnopravnoj i reci ­
pro čnoj osnovi, posebno putem dvostranih i mnogostranih 
dogovora radi razrade uskla đene politike, programa i strategije 
za relevantne slivove ili njihove dijelove, s ciljem spre čavanja, 
kontrole i zaštite i smanjenja prekograni čnih posljedica te 
zaštitu okoliša na koji one utje ču, uklju čuju ći i morski okoliš.HR 98 Službeni list Europske unije 11/Sv. 16
7. Primjena ove Konvencije ne smije dovesti do pogoršanja 
stanja okoliša niti do poja čanja prekograni čnih posljedica.  
8. Odredbe ove Konvencije ni čim ne ograni čavaju pravo bilo 
koje stranke, pojedina čno ili zajedni čko, da prihvati i provede 
strože mjere nego što su odre đene ovom Konvencijom.  
Članak 3.  
Spre čavanje, kontrola i smanjenje  
1. Za spre čavanje; kontrolu i smanjenje prekograni čnih 
posljedica, stranke moraju razraditi, prihvatiti i provesti i, 
koliko je mogu će, uskladiti važe će zakonske, administrativne, 
ekonomske, financijske i tehni čke mjere radi postizanja, me đu 
ostalim, sljede ćeg: 
a) spre čavanja, kontrole i smanjenja emisije polutanata na 
izvoru primjenom me đu ostalim, tehnologije s malo ili bez 
otpada;  
b) zaštite prekograni čnih voda od zaga đenja iz to čkastih izvora 
putem izdavanja dozvola za ispuštanje otpadnih voda od 
strane odgovornih državnih vlasti, te pra ćenja i nadzora 
odobrenih ispusta;  
c) da su grani čne vrijednosti ispusta otpadnih voda, odre đene u 
dozvolama, utemeljene na najboljoj mogu ćoj tehnologiji 
ispuštanja opasnih tvari;  
d) nametanje strožih zahtjeva, čak i zabrane u pojedina čnim 
slu čajevima, kad to zahtijeva kvaliteta recipijenta ili ekosu ­
stava;  
e) da se za komunalne otpadne vode primjenjuje bar biološko 
ili ekvivalentno pro čišćavanje, gdje je potrebno i metodom 
„korak po korak”;  
f) poduzimanje odgovaraju ćih mjera, npr. primjena najbolje 
mogu će tehnologije, za smanjenje unošenja hranjivih tvari 
iz industrijskih i komunalnih izvora;  
g) razradu i poduzimanje odgovaraju ćih mjera i najbolje 
ekološke prakse radi smanjenja unosa hranjivih i opasnih 
tvari iz raspršenih izvora, posebno kad je glavni izvor toga 
poljoprivreda (smjernice za primjenu najbolje ekološke 
prakse navedene su u Prilogu II);  
h) prosu đivanje o utjecaju na okoliš, kao i druge prosudbe;  
i) promicanje održivoga gospodarenja vodnim resursima, uz 
uvažavanje ekosustava;  
j) razvijanje planiranja za nepredvidive okolnosti;  k) poduzimanje dodatnih posebnih mjera za spre čavanje zaga ­ 
đivanja podzemnih voda;  
l) svo đenje na minimum opasnosti od iznenadnog zaga đenja.  
2. U tu svrhu svaka će stranka odrediti granice emisije za 
ispust iz to čkastih izvora u površinske vode, utemeljene na 
najboljoj mogu ćoj tehnologiji i posebno primjenjive na pojedine 
industrijske sektore ili industrije iz kojih potje ču opasne tvari. 
Odgovaraju će mjere iz stavka 1. ovog članka za spre čavanje, 
kontrolu i smanjenje unošenja u vode opasnih tvari iz to čkastih 
ili raspršenih izvora mogu, me đu ostalim, uklju čivati potpunu ili 
djelomi čnu zabranu proizvodnje ili uporabe takvih tvari. U 
obzir treba uzeti postoje će liste takvih industrijskih grana i 
opasnih tvari u me đunarodnim konvencijama i propisima koje 
se mogu primijeniti na podru čje obuhva ćeno ovom Konvenci ­
jom.  
3. Osim toga, svaka stranka treba odrediti, gdje je to mogu će, 
ciljeve kakvo će voda i prihvatiti kriterije kakvo će, radi spre čava ­
nja, kontrole i smanjenja prekograni čnih posljedica. Op će upute 
za razradu takvih kriterija i ciljeva dane su u Prilogu III. ove 
Konvencije. Kad bude potrebno, stranke trebaju nastojati upot ­
puniti taj Prilog.  
Članak 4.  
Monitoring  
Stranke trebaju uspostaviti programe monitoringa stanja preko ­
grani čnih voda.  
Članak 5.  
Istraživanje i razvoj  
Stranke moraju sura đivati u provedbi istraživanja i razvijanju 
učinkovitih postupaka spre čavanja, kontrole i smanjenja preko ­
grani čnih posljedica. U tu svrhu stranke trebaju, na dvostranoj 
i/ili mnogostranoj osnovi, uzimaju ći u obzir istraživanja koja 
vrše me đunarodni forumi, nastojati pokrenuti ili ubrzati speci ­
fične programe istraživanja, usmjerene me đu ostalim na:  
a) metode ocjenjivanja toksi čnosti opasnih tvari i štetnosti 
zaga đivala;  
b) proširenje saznanja o pojavi, rasprostranjenosti i posljedi ­
cama po okoliš prisutnih zaga đivala i procesa;  
c) razvoj i primjenu ekološki sigurne tehnologije, proizvodnje i 
potrošnje;  
d) postepeno izbacivanje iz uporabe i/ili zamjena tvari koje 
mogu dovesti do prekograni čnih posljedica;HR 11/Sv. 16 Službeni list Europske unije 99
e) ekološki sigurne metode za odlaganje opasnih tvari;  
f) posebne metode za poboljšanje stanja prekograni čnih voda;  
g) razvoj ekološki sigurnih vodnih gra đevina i metode regula ­
cije;  
h) fizi čku i financijsku procjenu štete od prekograni čnih poslje ­
dica.  
Stranke će me đusobno razmjenjivati rezultate ovih programa 
istraživanja u sukladnosti s člankom 6. ove Konvencije.  
Članak 6.  
Razmjena informacija  
Stranke su dužne omogu ćiti najširu razmjenu informacija o 
temama kojima se bavi ova Konvencija, i to što prije.  Članak 7.  
Odgovornost i odgovornost za štetu  
Stranke su dužne podržati odgovaraju ća me đunarodna nasto ­
janja na razradi pravila, kriterija i postupaka na podru čju odgo ­
vornosti i odgovornosti za štetu.  
Članak 8.  
Zaštita informacija  
Odredbe ove Konvencije ne utje ču na prava i obveze stranaka u 
sukladnosti s njihovim legalnim sustavom i naddržavnim propi ­
sima o zaštiti informacija koje predstavljaju industrijsku ili trgo ­
va čku tajnu, intelektualno vlasništvo ili pitanja od nacionalne 
sigurnosti.  
DIO II.  
ODREDBE KOJE SE ODNOSE NA PRIOBALNE STRANKE  
Članak 9.  
Dvostrana i mnogostrana suradnja  
1. Priobalne stranke na ravnopravnoj i recipro čnoj osnovi 
sklapaju dvostrane, mnogostrane ili druge sporazume, ili adap ­
tiraju postoje će, radi uklanjanja eventualnih proturje čnosti s 
osnovnim na čelima ove Konvencije, utvr đuju ći tako uzajamne 
odnose i ponašanje u vezi sa spre čavanjem, nadzorom i smanje ­
njem prekograni čnih posljedica. Priobalne stranke trebaju speci ­
ficirati sliv (ili dio sliva) na koji se suradnja odnosi. Ti dogovori i 
aranžmani trebaju obuhvatiti bitna pitanja iz ove Konvencije, 
kao i sva druga za koja smatraju da je na njima korisno sura ­ 
đivati.  
2. Dogovori i aranžmani iz stavka l. moraju omogu ćiti uspo ­
stavljanje zajedni čkih tijela. Zadaci tih tijela, izme đu ostalog ne 
prejudiciraju ći postoje će dogovore i aranžmane, jesu:  
a) prikupljanje i ocjenjivanje podataka radi utvr đivanja izvora 
zaga đenja koji mogu izazvati prekograni čne posljedice;  
b) razrada zajedni čkih programa monitoringa kvalitete i koli ­ 
čine voda;  
c) inventarizacija i razmjena informacija o izvorima zaga đenja 
iz stavka 2.a);  d) odre đivanje granice emisije za otpadne vode i ocjena u čin ­
kovitosti programa nadzora;  
e) razrada zajedni čkih ciljeva i kriterija kvalitete voda, s 
obzirom na članak 3. stavak 3. ove Konvencije, i predlaganje 
mjera za održavanje i, gdje je potrebno, poboljšanje sadašnje 
kvalitete voda;  
f) izrada uskla đenih programa akcija za smanjenje optere ćenja 
zaga đenja iz to čkastih (komunalnih i industrijskih) i raspr ­ 
šenih izvora (naro čito poljoprivrede);  
g) uspostavljanje postupaka upozoravanja i uzbunjivanja;  
h) razmjena informacija o postoje ćim i planiranim oblicima 
korištenja voda i odgovaraju ćim ure đajima koji bi mogli 
uzrokovati prekograni čne posljedice;  
i) poticanje suradnje i razmjene informacija o najboljoj 
mogu ćoj tehnologiji u sukladnosti s odredbama članka.13. 
ove Konvencije, kao i podržavanje suradnje u programima 
znanstvenih istraživanja;  
j) sudjelovanje u ostvarenju prosudbe o posljedicama po okoliš 
u vezi s prekograni čnim vodama, u sukladnosti s odgovara ­
jućim me đunarodnim propisima.HR 100 Službeni list Europske unije 11/Sv. 16
3. U slu čaju kad je neka primorska država, koja je stranka u 
ovoj Konvenciji, izravno i znatno izložena prekograni čnim 
posljedicama, priobalne stranke mogu, ako se slože, pozvati 
doti čnu primorsku državu da se na odgovaraju ći na čin uklju či 
u aktivnosti zajedni čkih mnogostranih tijela.  
4. Zajedni čka tijela po ovoj Konvenciji trebaju pozvati zajed ­
ni čke organe, koje su formirale primorske države radi zaštite 
morskog okoliša koji je izravno izložen utjecaju prekograni čnih 
posljedica, na suradnju radi uskla đivanja aktivnosti i spre čavanja, 
nadzora i smanjenja prekograni čnih posljedica.  
5. Ako na istom slivu postoje dva ili više zajedni čkih tijela, 
moraju nastojati uskladiti svoje aktivnosti radi u činkovitijeg 
spre čavanja, kontrole i smanjenje prekograni čnih posljedica u 
tom slivu.  
Članak 10.  
Konzultacije  
Konzultacije izme đu priobalnih stranaka održavat će se uteme ­
ljene na uzajamnosti, dobroj volji i dobrosusjedskim odnosima, 
na zahtjev bilo koje od stranaka. Cilj konzultacija je suradnja na 
pitanjima obuhva ćenim odredbama ove Konvencije. Sve takve 
konzultacije obavljaju se putem zajedni čkog tijela formiranog u 
sukladnosti s člankom 9. ove Konvencije.  
Članak 11.  
Zajedni čki monitoring i prosudba  
1. U okviru op će suradnje iz članka 9. ili specifi čnih aran ­ 
žmana, priobalne stranke donose i provode zajedni čke 
programe monitoringa stanja u prekograni čnim vodama, uklju ­ 
čuju ći poplave i veliko kretanje leda, kao i prekograni čne poslje ­
dice.  
2. Priobalne stranke dogovaraju parametre i zaga đenja i 
zaga đivala čije se ispuštanje i koncentracija u prekograni čnim 
vodama trebaju redovito pratiti.  
3. Priobalne stranke u redovitim vremenskim razmacima 
provode zajedni čko ili dogovoreno prosu đivanje stanja preko ­
grani čnih voda i u činkovitosti mjera poduzetih za spre čavanje, 
kontrolu i smanjenje posljedica. Rezultati tih ocjenjivanja 
moraju biti dostupni javnosti sukladno odredbama u članku 
16. ove Konvencije.  4. U te svrhe, priobalne stranke uskla đuju pravila za uspo ­
stavljanje i funkcioniranje programa monitoringa, sustava mjere ­
nja, ure đaja, analiti čkih tehnika, postupaka obrade podataka i 
evaluacije te metoda za registraciju ispuštenih zaga đivala.  
Članak 12.  
Zajedni čka istraživanja i razvoj  
U okviru op će suradnje iz članka 9. ili specifi čnih aranžmana, 
priobalne stranke poduzimaju istraživa čke i razvojne djelatnosti 
s ciljem postizanja i održavanja ciljeva i kriterija kvalitete voda, 
koje su dogovorno postavile i prihvatile.  
Članak 13.  
Razmjena informacija me đu priobalnim strankama  
1. Priobalne stranke će, u okviru relevantnih dogovora i 
aranžmana sukladno članku 9. razmjenjivati raspoložive 
podatke i izme đu ostalog o:  
a) ekološkom stanju prekograni čnih voda;  
b) iskustvima ste čenim u primjeni najbolje mogu će tehnologije 
i rezultatima istraživanja i razvoja;  
c) o emisiji i monitoringu;  
d) poduzetim i planiranim mjerama za spre čavanje, kontrolu i 
smanjenje prekograni čnih posljedica;  
e) dozvolama i propisima o ispuštanju otpadnih voda koje 
izdaju odgovaraju ći organi.  
2. Radi uskla đivanja grani čnih vrijednosti emisije priobalne 
stranke trebaju razmjenjivati informacije o nacionalnim propi ­
sima.  
3. Ako jedna od priobalnih stranaka zatraži od druge neke 
informacije koje nisu lako dostupne, druga stranka treba nasto ­
jati udovoljiti zahtjevu, ali za to može zahtijevati pla ćanje nekog 
razumnog iznosa za prikupljanje i eventualnu obradu podataka 
i informacija.HR 11/Sv. 16 Službeni list Europske unije 101
4. Radi provo đenja ove Konvencije, priobalne stranke trebaju 
olakšati razmjenu najbolje mogu će tehnologije, posebno potica ­
njem komercijalne razmjene postoje će tehnologije, izravnim 
industrijskim kontaktima i suradnjom, uklju čuju ći i „joint ventu ­
re”, razmjenom informacija i iskustava, i pružanjem tehni čke 
pomo ći. Priobalne stranke tako đer trebaju poduzeti zajedni čke 
programe obuke te organizaciju relevantnih seminara i sasta ­
naka.  
Članak 14.  
Sustav za upozoravanje i uzbunjivanje  
Priobalne stranke moraju bezodložno informirati jedna drugu o 
bilo kojoj kriti čnoj situaciji koja bi mogla imati prekograni čne 
posljedice. Priobalne stranke trebaju uspostaviti i provoditi 
uskla đene ili zajedni čke sustave za komuniciranje, upozoravanje 
i uzbunjivanje s ciljem dobivanja i prenošenja informacija. Ti 
sustavi moraju se temeljiti na kompatibilnim postupcima preno ­ 
šenja i obrade podataka i opremi, dogovorno prihva ćenoj od 
priobalnih stranaka. Stranke će se uzajamno informirati o tome 
s kim treba kontaktirati i tko je za što nadležan.  
Članak 15.  
Uzajamna pomo ć 
1. Ako do đe do kriti čne situacije, priobalne stranke će na 
zahtjev pružiti uzajamnu pomo ć, slijede ći postupak iz stavka 
2. ovog članka.  
2. Priobalne stranke trebaju razraditi i dogovoriti postupke 
za uzajamnu pomo ć, koje izme đu ostalog ureduju sljede ća pita ­
nja: 
a) usmjeravanje, kontrolu, koordinaciju i nadzor pomo ći; b) lokalna sredstva i usluge koje daje strana koja traži pomo ć, 
uklju čuju ći i, prema potrebi, olakšanje formalnosti oko prije ­
laza granice;  
c) aranžmane za osiguranje, nadokna đivanje i sl. stranci koja 
daje pomo ć njenom osoblju, kao i za prijelaz preko podru čja 
tre će stranke, gdje je to potrebno;  
d) metode nadoknade troškova pružanja pomo ći. 
Članak 16.  
Informiranje javnosti  
1. Priobalne stranke trebaju omogu ćiti da informacije o 
stanju prekograni čnih voda, poduzetim i predvi đenim 
mjerama za spre čavanje, kontrolu i smanjenje posljedica, te o 
učinkovitosti tih mjera budu dostupne javnosti. Stoga stranke 
trebaju javnosti pružiti sljede će informacije:  
a) ciljevi kvalitete voda,  
b) izdane dozvole i uvjeti koje treba zadovoljiti,  
c) rezultati uzimanja uzoraka vode i otpadnih voda za potrebe 
monitoringa i ocjenjivanja, kao i rezultati provjere poštivanja 
ciljeva kvalitete vode ili uvjeta iz dozvole.  
2. Priobalne stranke osigurat će da te informacije budu u 
svako razumno doba dostupne javnosti na uvid besplatno, te 
mogu ćnost dobivanja tih informacija u pismenom obliku uz 
pla ćanje razumne cijene.  
DIO III.  
PRIJELAZNE I ZAKLJU ČNE ODREDBE  
Članak 17.  
Sastanci stranaka  
1. Prvi sastanak stranaka sazvat će se u roku od godine dana 
od stupanja na snagu ove Konvencije Nakon toga redoviti 
sastanci održavat će se svake tri godine, ili u kra ćim razmacima 
kako bude odre đeno Poslovnikom. Stranke mogu održati i 
izvanredni sastanak ako tako odlu če na redovitom sastanku, 
ili na pismeni zahtjev bilo koje stranke pod uvjetom da ga, u 
roku od šest mjeseci od obavješ ćivanja o tome svih stranaka, 
podrži bar jedna tre ćina stranaka.  2. Na sastancima stranke će stalno kontrolirati provedbu ove 
Konvencije i u tu svrhu:  
a) nadzirati politiku i metodološki pristup zaštiti i korištenju 
prekograni čnih voda s ciljem daljnjeg unapre đivanja 
njihovog korištenja i zaštite;  
b) razmjenjivati informacije o iskustvima ste čenim u zaklju či­
vanju i provedbi dvostranih i mnogostranih dogovora i 
drugih aranžmana o zaštiti i korištenju prekograni čnih voda;HR 102 Službeni list Europske unije 11/Sv. 16
c) tražiti, gdje je mogu će, usluge odgovaraju ćih tijela 
Ekonomske komisije za Europu kao i drugih me đunarodnih 
tijela, te posebnih komisija, u svim aspektima koji se ti ču 
postizanja ciljeva ove Konvencije;  
d) na prvom sastanku, razmotriti i dogovorom donijeti Poslov ­
nik; 
e) razmatrati i prihva ćati prijedloge izmjena ove Konvencije;  
f) razmatrati i poduzimati sve druge akcije koje mogu biti 
potrebne radi postizanja ciljeva ove Konvencije.  
Članak 18.  
Pravo glasa  
1. Osim u slu čaju iz stavka 2. ovog članka, svaka stranka u 
ovoj Konvenciji ima jedan glas.  
2. Organizacije regionalne ekonomske integracije, u pita ­
njima iz njihovog djelokruga, ostvaruju svoje pravo glasa s 
toliko glasova koliko ima njihovih članica koje su stranke u 
ovoj Konvenciji. Te organizacije ne će ostvariti svoje pravo 
glasa ako njihove članice pojedina čno glasaju, i obratno.  
Članak 19.  
Tajništvo  
Izvršni tajnik Ekonomske komisije za Europu obavlja sljede će 
tajni čke funkcije:  
a) sazivanje i pripremu sastanaka stranaka,  
b) proslje đivanje strankama izvještaja i ostalih informacija dobi ­
venih u sukladnosti s odredbama ove Konvencije,  
c) ostale funkcije koje odrede stranke.  
Članak 20.  
Prilozi  
Prilozi ovoj Konvenciji predstavljaju njezinsastavni dio.  
Članak 21.  
Izmjene konvencije  
1. Svaka stranka ima pravo predložiti izmjene Konvencije.  
2. Prijedlozi izmjena razmatraju se na sastanku stranaka.  3. Tekst prijedloga izmjene podnosi se pismeno izvršnom 
tajniku Ekonomske komisije za Europu, koji će ga proslijediti 
svim strankama najmanje devedeset dana prije sastanka na 
kojem će se raspravljati o njegovom prihva ćanju:  
4. Izmjena Konvencije prihva ća se dogovorom predstavnika 
stranaka Konvencije, prisutnih na sastanku, a stupa na snagu, za 
stranke koje su je prihvatile, devedesetog dana od datuma do 
kojeg su dvije tre ćine stranaka položile svoje isprave o prihvatu 
izmjene. Za sve ostale stranke izmjena stupa na snagu devede ­
setog dana od datuma kad je doti čna stranka položila svoju 
ispravu o prihvatu izmjene.  
Članak 22.  
Rješavanje sporova  
1. Ako izme đu dviju ili više stranaka do đe do spora o tuma ­ 
čenju ili primjeni Konvencije, rješenje će se potražiti u prego ­
vorima ili na drugi na čin prihvatljiv strankama spora.  
2. Pri potpisivanju, ratifikaciji, prihva ćanju, odobravanju ili 
pristupanju ovoj Konvenciji, ili u bilo koje vrijeme nakon 
toga, stranka može pismeno izjaviti depozitaru da, u slu čaju 
da neki spor nije riješen na na čin iz stavka l., prihva ća kao 
obvezatan jedan ili oba sljede ća na čina rješavanja spora u 
odnosu na.bilo koju drugu stranku koja prihva ća istu obvezu:  
a) podvrgavanje spora Me đunarodnom sudu,  
b) arbitražu u skladu s postupkom izloženim u Prilogu IV.  
3. Ako su stranke spora prihvatile oba na čina iz stavka 2., 
spor se može podvrgnuti samo Me đunarodnom sudu, osim ako 
se stranke dogovore druk čije. 
Članak 23.  
Potpisivanje  
Ova će Konvencija biti otvorena za potpisivanje u Helsinkiju od 
17. do 18. ožujka 1992., a nakon toga u sjedištu Ujedinjenih 
naroda u New Yorku do 18. rujna 1992., državama članicama 
Ekonomske komisije za Europu, kao i državama koje imaju 
konzultativni status pri Ekonomskoj komisiji za Europu 
sukladno članku 8. Rezolucije Ekonomskog i socijalnog vije ća 
36 (IV) od 28. ožujka 1947., te organizacijama regionalne 
ekonomske integracije što ih tvore suverene države članice 
Ekonomske komisije za Europu i na koje su države članice 
prenijele ovlasti u pitanjima koja ureduje ova Konvencija, uklju ­ 
čuju ći ovlasti sklapanja me đunarodnih ugovora o tim pitanjima.HR 11/Sv. 16 Službeni list Europske unije 103
Članak 24.  
Depozitar  
Depozitar ove Konvencije bit će glavni tajnik Ujedinjenih 
naroda.  
Članak 25.  
Ratifikacija, prihva ćanje, odobravanje i pristupanje  
1. Ova Konvencija podliježe ratifikaciji, prihvatu ili 
odobrenju od strane država potpisnica i regionalnih organizacija 
za ekonomsku integraciju:  
2. Ova će Konvencija biti otvorena za pristupanje državama i 
organizacijama navedenima u članku 23.  
3. Svaka organizacija navedena u članku 23. koja postane 
stranka ove Konvencije, a da njene države članice nisu stranke, 
podliježe obvezama iz ove Konvencije. U slu čaju da je jedna ili 
više država članica takve organizacije stranka Konvencije, orga ­
nizacija i njene države članice moraju odlu čiti o svojim odgo ­
vornostima u izvršavanju obveza iz ove Konvencije. U takvim 
slu čajevima organizacija i njene države članice ne mogu isto ­
dobno ostvariti prava iz ove Konvencije.  
4. U svojim ispravama o ratifikaciji, prihvatu, odobrenju ili 
pristupanju, regionalne organizacije za ekonomsku integraciju 
navedene u članku 23. trebaju se izjasniti o opsegu svojih 
ovlasti u odnosu na pitanja koja ure đuje ova Konvencija. Te 
će organizacije tako đer izvijestiti depozitara o svim zna čajnijim 
promjenama djelokruga njihovih ovlasti.  
Članak 26.  
Stupanje na snagu  
1. Ova Konvencija stupa na snagu devedesetog dana nakon 
datuma polaganja šesnaeste isprave o ratifikaciji, prihvatu, 
odobrenju ili pristupanju.  2. U smislu stavka 1., nijedna isprava koju položi regionalna 
organizacija za ekonomsku integraciju ne pribraja se ispravama 
koje su položile države članice te organizacije.  
3. Za svaku državu ili organizaciju navedenu u članku 23., 
koja ratificira, prihvati ili odobri ovu Konvenciju ili joj pristupi 
nakon polaganja šesnaeste isprave o ratifikaciji, prihvatu, 
odobrenju ili pristupu, Konvencija stupa na snagu devedesetog 
dana nakon polaganja njihove isprave o ratifikaciji, prihvatu, 
odobrenju ili pristupu te države ili te organizacije.  
Članak 27.  
Povla čenje  
U bilo koje vrijeme po isteku tri godine od stupanja ove 
Konvencije na snagu u odnosu na neku stranku, ta se stranka 
može povu ći iz Konvencije pismenom notifikacijom depozitaru. 
Svako takvo povla čenje stupa'na snagu devedeset dana od 
datuma kad ju je depozitar primio.  
Članak 28.  
Vjerodostojni tekstovi  
Izvornik ove Konvencije, koje su engleski, francuski i ruski tekst 
jednako vjerodostojni, položit će se kod glavnog tajnika Ujedi ­
njenih naroda.  
U POTVRDU TOGA  su potpisani, propisno za to ovlašteni, 
potpisali ovu Konvenciju.  
SASTAVLJENO  u Helsinkiju sedamnaestog ožujka tisu ću 
devetsto devedeset druge godine.HR 104 Službeni list Europske unije 11/Sv. 16
Prilog I.  
DEFINICIJA POJMA „NAJBOLJA MOGU ĆA TEHNOLOGIJA”  
1. Izraz „najbolja mogu ća tehnologija” podrazumijeva najnoviji stupanj razvoja postupka, sredstava ili metoda rada koji 
pokazuju prakti čnost odre đene mjere za ograni čavanje ispusta, emisije i otpada. Pri odre đivanju da li neki skup 
postupaka, sredstava i metoda predstavlja najbolju mogu ću tehnologiju op ćenito ili u pojedinim slu čajevima, 
posebna pažnja posve ćuje se:  
a) komparabilnim postupcima, sredstvima i metodama koje su nedavno i s uspjehom iskušane,  
b) tehnološkom napretku i promjenama u znanstvenim saznanjima,  
c) ekonomskoj opravdanosti takve tehnologije,  
d) rokovima za uvo đenje u novim i postoje ćim objektima,  
e) karakteru i koli čini ispuštanja i efluenta,  
f) tehnologiji s malo otpada ili bez otpada.  
2. Iz toga slijedi da će se „najbolja mogu ća tehnologija” za neki postupak mijenjati s vremenom u kontekstu tehnološkog 
napretka, ekonomskih i društvenih čimbenika, kao i promjena znanstvenih saznanja.HR 11/Sv. 16 Službeni list Europske unije 105
Prilog II.  
SMJERNICE ZA RAZRADU NAJBOLJE EKOLOŠKE PRAKSE  
1. Pri izboru najpovoljnije kombinacije mjera koja može činiti najbolju ekološku praksu u pojedinim slu čajevima treba 
razmatrati sljede će mjere:  
a) informiranje i educiranje javnosti korisnika o ekološkim posljedicama izbora odre đenih djelatnosti i proizvoda, 
njihovog korištenja i odlaganja.  
b) razvoj i primjenu zbornika ekološkog ponašanja koji pokriva sve oblike roka trajanja proizvoda,  
c) naljepnice kojima se korisnici informiraju o ekološkim rizicima u vezi s nekim proizvodom, njegovom uporabom i 
odlaganjem.  
d) sustav prikupljanja i odlaganja otpada dostupan javnosti,  
e) recikliranje, obnavljanje i ponovnu uporabu,  
f) primjenu ekonomskih instrumenata na djelatnost, proizvode i grupe proizvoda,  
g) sustav licenci, koji uklju čuje raspon ograni čenja i zabrane.  
2. Pri odre đivanju kombinacije mjera kao najbolje ekološke prakse za op će i pojedina čne slu čajeve, posebnu pažnju treba 
obratiti na:  
a) opasnost za okoliš  
i. proizvoda  
ii. proizvodnje  
iii. uporabe proizvoda  
iv. kona čnog odlaganja proizvoda  
b) zamjenu postupkom ili tvarima koje izazivaju manja zaga đenja,  
c) domašaj upotrebe,  
d) mogu će koristi ili štete za okoliš od zamjene materijala ili djelatnosti,  
e) napredak i promjene znanstvenih saznanja,  
f) rokove primjene,  
g) društvene i ekonomske posljedice.  
3. Iz toga slijedi da se pojam najbolje ekološke prakse mijenja s obzirom na tehnološki napredak, ekonomske i društvene 
čimbenike kao i na promjene znanstvenih saznanja.HR 106 Službeni list Europske unije 11/Sv. 16
Prilog III.  
SMJERNICE ZA RAZRADU CILJEVA I KRITERIJA KAKVO ĆE VODA  
Ciljevi i kriteriji kakvo će voda trebaju:  
a) uzimati u obzir težnju prema održavanju i, gdje je potrebno, poboljšanju postoje će kakvo će voda,  
b) težiti smanjenju prosje čnog optere ćenja zaga đenjem (posebno opasnim tvarima) u odre đenom stupnju, u odre đenom 
razdoblju,  
c) uzimati u obzir specifi čne zahtjeve za kakvo ću voda (sirove vode za vodoopskrbu, navodnjavanje itd.,  
d) uzimati u obzir zahtjeve koji se odnose na osjetljive i posebno zašti ćene vode i njihovu okolinu, npr. jezera i 
podzemne vode,  
e) temeljiti se na primjeni metoda ekološke klasifikacije i kemijskih pokazatelja za srednjoro čni i dugoro čni pregled 
održavanja i poboljšavanja kakvo će voda,  
f) uzimati u obzir domašaj u kojem su ciljevi postignuti i dodatne zaštitne mjere, temeljene na grani čnim vrijednostima 
emisije, koje se mogu pokazati potrebitim u pojedina čnim slu čajevima.,HR 11/Sv. 16 Službeni list Europske unije 107
Prilog IV.  
ARBITRAŽA  
1. U slu čaju spora koji se podvrgava arbitraži sukladno članku 22. stavak 2. ove Konvencije, stranka ili stranke izvijestit 
će tajništvo o predmetu arbitraže, posebno navode ći članke Konvencije o čijem je tuma čenju ili primjeni rije č. 
Tajništvo će primljenu informaciju proslijediti svim strankama ove Konvencije.  
2. Arbitražni sud sastoji se od tri člana. I stranka ili stranke koje podnose zahtjev, i druga strana ili stranke spora 
imenuju po jednog arbitra, a dva tako imenovana arbitra sporazumno odre đuju tre ćeg člana, koji je ujedno pred ­
sjednik arbitražnog suda. To ne može biti osoba koja je državljanin jedne od stranaka spora, niti koja stalno boravi 
na podru čju jedne od tih stranaka ili je tamo zaposlena, kao ni osoba koja se bavila navedenim slu čajem u bilo kojem 
drugom svojstvu.  
3. Ako se predsjednik arbitražnog suda ne odredi u roku od dva mjeseca od imenovanja drugog arbitra, izvršni tajnik 
Ekonomske komisije za Europu odredit će, na zahtjev bilo koje od stranaka, predsjednika u roku od daljnja dva 
mjeseca.  
4. Ako jedna od stranaka spora ne imenuje arbitra u roku od dva mjeseca po primitku zahtjeva, druga stranka može o 
tome izvijestiti izvršnog tajnika Ekonomske komisije za Europu, koji će u roku od daljnja dva mjeseca odrediti 
predsjednika arbitražnog suda. Pošto je odre đen, predsjednik arbitražnog suda zatražit će od stranke koja još nije 
imenovala svog arbitra da to u činiti u roku od dva mjeseca. Ako stranka to ne u čini u navedenom roku, predsjednik 
će o tome izvijestiti izvršnog tajnika Ekonomske komisije za Europu, koji će izvršiti imenovanje u roku od daljnja 
dva mjeseca.  
5. Arbitražni sud donosi odluku u skladu s me đunarodnim pravom i odredbama ove Konvencije.  
6. Svaki arbitražni sud utemeljen sukladno odredbama ovog priloga donosi svoj vlastiti poslovnik.  
7. Odluke arbitražnog suda, kako o postupnim, tako i o meritornim pitanjima, donose se ve ćinom glasova.  
8. Sud ima pravo poduzeti sve mjere potrebne za utvr đivanje činjenica.  
9. Stranke spora dužne su olakšati rad arbitražnog suda, a posebno, služe ći se svim sredstvima koja im stoje na 
raspolaganju:  
a) osigurati mu sve mjerodavne dokumente, sredstva za rad i informacije,  
b) omogu ćiti mu, ako je to potrebno, da poziva svjedoke i vještake, te sasluša njihove izjave.  
10. Stranke spora i arbitri dužni su zaštititi tajnost svih informacija koje su dobili u povjerenju tijekom postupka pred 
arbitražnim sudom.  
11. Arbitražni sud može, na zahtjev jedne od stranaka, preporu čiti privremene mjere zaštite.  
12. Ako se jedna od stranaka spora ne pojavi pred arbitražnim sudom ili propusti braniti svoj stav, druga stranka može 
tražiti od suda da nastavi postupak i donese kona čnu odluku. Odsutnost ili propust stranke da brani svoj stav nije 
zapreka za odvijanje postupka.  
13. Arbitražni sud može saslušati i odrediti se prema protuzahtjevima koji proizlaze izravno iz predmeta spora.  
14. Ako arbitražni sud ne odlu či druk čije zbog posebnih okolnosti slu čaja, troškove arbitražnog postupka, uklju čuju ći i 
naknadu članovima suda, snose stranke spora u jednakim dijelovima. Sud će voditi o čevidnik o svojim troškovima i o 
tome podnijeti kona čno izvješ će strankama.  
15. Svaka stranka ove Konvencije, koja ima interes prave prirode u predmetu spora, i po koju bi odluka u sporu mogla 
imati neke posljedice, može intervenirati u sporu uz pristanak suda.HR 108 Službeni list Europske unije 11/Sv. 16
16. Arbitražni će sud donijeti svoju odluku u roku od pet mjeseci od svog utemeljenja, osim ako bude smatrao 
potrebnim produžiti taj rok za najviše pet mjeseci.  
17. Odluka arbitražnog odbora mora biti obrazložena. Odluka je kona čna i obvezuju ća za sve stranke spora. Arbitražni 
sud dostavlja svoju odluku strankama spora i tajništvu. Tajništvo proslje đuje primljene informacije svim strankama 
ove Konvencije.  
18. Ako izme đu stranaka do đe do spora u tuma čenju ili provedbi odluke, bilo koja od stranaka može podnijeti zahtjev 
arbitražnom sudu koji je tu odluku donio ili, ako je isti nedostupan, drugom sudu utemeljenom u tu svrhu na isti 
na čin kao i prvi.HR 11/Sv. 16 Službeni list Europske unije 109
PRILOG II  
Izjava Zajednice u skladu s člankom 25. stavkom 4. Konvencije o zaštiti i uporabi prekograni čnih vodotoka i 
me đunarodnih jezera  
Uzimaju ći u obzir članak 25. stavak 4. Konvencije o zaštiti i uporabi prekograni čnih vodotoka i me đunarodnih jezera, u 
pogledu opsega nadležnosti organizacija navedenih u tom stavku,  
u skladu s Ugovorom o osnivanju Europske zajednice i u svjetlu važe ćeg zakonodavstva Zajednice u podru čju na koje se 
odnosi Konvencija o zaštiti i uporabi prekograni čnih vodotoka i me đunarodnih jezera, a posebno dolje navedenih pravnih 
instrumenata, Zajednica je nadležna za me đunarodna pitanja. Države članice Europske zajednice tako đer imaju me đu­
narodnu nadležnost koja se jednako odnosi na pitanja obuhva ćena navedenom Konvencijom.  
Gore spomenuti pravni instrumenti su sljede ći: 
— Direktiva Vije ća 75/440/EEZ od 16. lipnja 1975. o zahtijevanoj kakvo ći površinskih voda namijenjenih dobivanju 
vode za pi će u državama članicama (  1 ), 
— Direktiva Vije ća 76/160/EEZ od 8. prosinca 1975. o kakvo ći vode za kupanje (  2 ), 
— Direktiva Vije ća 74/464/EEZ od 4. svibnja 1976. o one čišćenju izazvanom odre đenim opasnim tvarima, koje se 
ispuštaju u vodeni okoliš Zajednice (  3 ), 
— Direktiva Vije ća 78/176/EEZ od 20. velja če 1978. o otpadu iz industrije titanovih dioksida (  4 ), 
— Direktiva Vije ća 78/659/EEZ od 18. srpnja 1978. o kakvo ći slatkih voda kojima je potrebna zaštita ili poboljšanje 
uvjeta za život riba (  5 ), 
— Direktiva Vije ća 79/869/EEZ od 9. listopada 1979. o metodama mjerenja i u čestalosti uzorkovanja i analize površin ­
skih voda namijenjenih dobivanju vode za pi će ( 6 ), 
— Direktiva Vije ća 80/68/EEZ od 17. prosinca 1979. o zaštiti podzemnih voda od one čišćenja uzrokovanoga odre đenim 
opasnim tvarima (  7 ), 
— Direktiva Vije ća 80/778/EEZ od 15. srpnja 1980. o kakvo ći vode namijenjene ljudskoj potrošnji (  8 ), 
— Direktiva Vije ća 82/176/EEZ od 22. ožujka 1982. o grani čnim vrijednostima i ciljevima kakvo će kod ispuštanja žive 
od strane industrijskog sektora klor-alkalne elektrolize (  9 ), 
— Direktiva Vije ća 82/883/EEZ od 3. prosinca 1982. o postupcima nadzora i pra ćenja stanja okoliša izloženih utjecaju 
otpada iz industrije titanovih dioksida (  10 ), 
— Direktiva Vije ća 83/513/EEZ od 26. rujna 1983. o grani čnim vrijednostima i ciljevima kakvo će kod ispuštanja 
kadmija (  11 ), 
— Direktiva Vije ća 84/156/EEZ od 8. ožujka 1984. o grani čnim vrijednostima i ciljevima kakvo će kod ispuštanja žive, 
osim od strane industrijskog sektora klor-alkalne elektrolize (  12 ), 
— Direktiva Vije ća 84/491/EEZ od 9. listopada 1984. o grani čnim vrijednostima i ciljevima kakvo će kod ispuštanja 
heksaklorocikloheksana (  13 ), 
— Direktiva Vije ća 86/280/EEZ od 12. lipnja 1986. o grani čnim vrijednostima i ciljevima kakvo će kod ispuštanja 
odre đenih opasnih tvari uklju čenih u Popis I. Priloga Direktivi 76/464/EEZ (  14 ),HR 110 Službeni list Europske unije 11/Sv. 16  
( 1 ) SL L 194, 25.7.1975., str. 34.  
( 2 ) SL L 31, 5.2.1976., str. 1.  
( 3 ) SL L 129, 18.5.1976., str. 23.  
( 4 ) SL L 54, 25.2.1978., str. 19.  
( 5 ) SL L 222, 14.8.1978., str. 1.  
( 6 ) SL L 271, 29.10.1979., str. 44.  
( 7 ) SL L 20, 26.1.1980., str. 43.  
( 8 ) SL L 229, 30.8.1980., str. 11.  
( 9 ) SL L 81, 27.3.1982., str. 29.  
( 10 ) SL L 378, 31.12.1982., str. 1.  
( 11 ) SL L 291, 24.10.1983., str. 1.  
( 12 ) SL L 74, 17.3.1984., str. 49.  
( 13 ) SL L 274, 17.10.1984., str. 11.  
( 14 ) SL L 181, 4.7.1986., str. 16.
— Direktiva Vije ća 88/347/EEZ od 16. lipnja 1988. o izmjeni Priloga II. Direktivi 86/280/EEZ o grani čnim vrijednostima 
i ciljevima kakvo će kod ispuštanja odre đenih opasnih tvari uklju čenih u Popis I. Priloga Direktivi 76/464/EEZ (  15 ), 
— Direktiva Vije ća 90/415/EEZ od 27. srpnja 1990. o izmjeni Prilog II. Direktivi 86/280/EEZ od 12. lipnja 1986. o 
grani čnim vrijednostima i ciljevima kakvo će kod ispuštanja odre đenih opasnih tvari uklju čenih u Popis I. Priloga 
Direktivi 76/464/EEZ (  16 ), 
— Direktiva Vije ća 91/271/EEZ od 21. svibnja 1991. o postupanju s komunalnim otpadnim vodama (  17 ), 
— Direktiva Vije ća 91/676/EEZ od 12. prosinca 1991. o zaštiti voda od one čišćenja izazvanog nitratima iz poljopri ­
vrednih izvora (  18 ). 
Uslijed provedbe politike zaštite okoliša Zajednice ovaj se popis može mijenjati, putem izmjena ili ukidanjem postoje ćeg, 
odnosno usvajanjem novog teksta.HR 11/Sv. 16 Službeni list Europske unije 111  
( 15 ) SL L 158, 25.6.1988., str. 35.  
( 16 ) SL L 219, 14.8.1990., str. 49.  
( 17 ) SL L 135, 30.5.1991., str. 40.  
( 18 ) SL L 375, 31.12.1991., str. 1.