H.

Članak 7. zamjenjuje se sljedećim: „Članak 7. (a) Svaka ugovorna stranka prema svom zakonodavstvu određuje da odgovornost korisnika za nuklearnu štetu uzrokovanu bilo kojom nuklearnom nesrećom ne iznosi manje od 700 000 000,00 eura. (b) Neovisno o stavku (a) ovog članka i članku 21. stavku (c), svaka ugovorna stranka može, i. uzimajući u obzir vrstu nuklearnog postrojenja i vjerojatne posljedice nuklearne nesreće koju bi to postrojenje moglo prouzročiti, utvrditi niži iznos odgovornosti za to postrojenje, pod uvjetom da ni u kojem slučaju tako utvrđeni iznos nije niži od 70 000 000,00 eura; i ii. uzimajući u obzir prirodu nuklearnih tvari i vjerojatne posljedice nuklearne nesreće koju bi te tvari mogle prouzročiti, utvrditi niži iznos odgovornosti za prijevoz nuklearnih tvari, pod uvjetom da ni u kojem slučaju tako utvrđeni iznos nije niži od 80 000 000,00 eura. (c) Naknada za nuklearnu štetu prouzročenu na prijevoznim sredstvima na kojima su nuklearne tvari bile za vrijeme nuklearne nesreće neće rezultirati smanjenjem odgovornosti korisnika za drugu nuklearnu štetu na iznos niži od 80 000 000,00 eura, ili bilo koji veći iznos koji je utvrdilo zakonodavstvo ugovorne stranke. (d) Iznos odgovornosti korisnika nuklearnih postrojenja na državnom području ugovorne stranke koji je utvrđen u skladu sa stavcima (a) ili (b) ovog članka ili u skladu s člankom 21. stavkom (c), kao i odredbe bilo kojega zakonodavstva ugovorne stranke sukladno stavku (c) ovog članka primjenjuju se na odgovornost takvih korisnika gdje god se nuklearna nesreća dogodi. (e) Ugovorna stranka može za provoz nuklearnih tvari preko svog državnog područja postaviti uvjet da se maksimalni iznos odgovornosti dotičnog stranog korisnika poveća, ako smatra da takav iznos primjereno ne pokriva rizik od nuklearne nesreće tijekom provoza, pod uvjetom da tako povećani maksimalni iznos ne prelazi maksimalni iznos odgovornosti korisnika nuklearnih postrojenja koja se nalaze na njenom državnom području. (f) Odredbe stavka (e) ovog članka ne primjenjuju se: i. na pomorski prijevoz ako, prema međunarodnom pravu, u slučaju krajnje nužde postoji pravo ulaska u luke takve ugovorne stranke ili pravo neškodljivoga prelaska preko njenog državnog područja; ili ii. na zračni prijevoz ako, sporazumom ili prema međunarodnom pravu, postoji pravo preleta ili slijetanja na državnom području takve ugovorne stranke. (g) U slučajevima u kojima se Konvencija primjenjuje na državu koja nije ugovorna stranka u skladu s člankom 2. stavkom (a) točkom iv., svaka ugovorna stranka u vezi s nuklearnom štetom može utvrditi iznose odgovornosti niže od minimalnih iznosa utvrđenih prema ovom članku ili prema članku 21. stavku (c) u mjeri u kojoj takva država ne nudi uzajamnu korist u jednakovrijednom iznosu. (h) Sve kamate i troškovi koje je sud dosudio u sporovima o naknadi štete prema ovoj Konvenciji ne smatraju se naknadom štete u smislu ove Konvencije, te ih korisnik plaća pored svih svota za koje je odgovoran u skladu s ovim člankom. (i) Svote navedene u ovom članku mogu se preračunati u cijelim brojkama u nacionalnoj valuti. (j) Svaka ugovorna stranka osigurava da osobe koje su pretrpjele štetu iskoriste svoje pravo na naknadu bez da pokrenu zasebne postupke u vezi s izvorima sredstava predviđenim za takvu naknadu.”