HR Službeni list Europske unije 88

21998A0623(01)



SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

PRILOG I.

KONVENCIJA UJEDINJENIH NARODA O PRAVU MORA I SPORAZUM O PRIMJENI NJEZINOG DIJELA XI.

KONVENCIJA UJEDINJENIH NARODA O PRAVU MORA

PREAMBULA DRŽAVE STRANKE KONVENCIJE,

POTAKNUTE željom da riješe, u duhu uzajamnog razumijevanja i suradnje, sve probleme koji se tiču prava mora, svjesne povijesnog značenja Konvencije kao važnog doprinosa održanju mira, pravde i napretka za sve narode svijeta,

KONSTATIRAJUĆI da je razvoj poslije Konferencija Ujedinjenih naroda o pravu mora, održanih u Ženevi 1958. i 1960. godine, istaknuo potrebu za novom i općeprihvatljivom konvencijom o pravu mora,

SVJESNE da su problemi morskog prostora međusobno usko povezani i da ih treba razmatrati kao cjelinu,

PRIZNAVAJUĆI da je poželjno ustanoviti Konvencijom, s dužnim obzirom prema suverenosti svih država, pravni poredak za mora i oceane koji će pogodovati međunarodnim vezama i pridonositi miroljubivoj uporabi mora i oceana, pravičnom i djelotvornom iskorištavanju njihovih bogatstava, očuvanju njihovih živih bogatstava te proučavanju, zaštiti i očuvanju morskog okoliša,

IMAJUĆI NA UMU da će postizanje tih ciljeva pridonijeti ostvarenju pravednog i pravičnog međunarodnog ekonomskog poretka koji će uzimati u obzir interese i potrebe čovječanstva kao cjeline, a osobito posebne interese i potrebe zemalja u razvoju, bilo obalnih ili neobalnih,

ŽELEĆI Konvencijom razviti načela sadržana u rezoluciji 2749 (XXV) od 17. prosinca 1970., u kojoj je Opća skupština Ujedinjenih naroda svečano izjavila, između ostaloga, da su zona dna mora i oceana i njihovoga podzemlja izvan granica nacionalne jurisdikcije, kao i njezina bogatstva zajednička baština čovječanstva, te se moraju istraživati i iskorištavati za dobrobit čovječanstva kao cjeline, neovisno o geografskom položaju država,

VJERUJUĆI da će kodifikacija i progresivni razvoj prava mora ostvareni u ovoj Konvenciji pridonijeti jačanju mira, sigurnosti, suradnje i prijateljskih odnosa među svim nacijama, u skladu s načelima pravde i ravnopravnosti, i da će promicati ekonomski i socijalni napredak svih naroda svijeta, u skladu s ciljevima i načelima Ujedinjenih naroda izloženima u Povelji,

POTVRĐUJUĆI da će predmeti koji nisu uređeni Konvencijom i nadalje biti uređeni pravilima i načelima općega međunarodnog prava,

SPORAZUMJELE SU SE o sljedećem:

DIO I.

UVOD

Članak 1.

Upotreba izraza i domašaj

1. U svrhe Konvencije:

(1) „Zona” znači dno mora i oceana i njihovo podzemlje izvan granica nacionalne jurisdikcije;

(2) „Vlast” znači Međunarodnu vlast za morsko dno;

(3) „djelatnosti u Zoni” znači sve djelatnosti istraživanja i iskorištavanja bogatstava Zone;

(4) „onečišćenje morskog okoliša” znači čovjekovo izravno ili neizravno unošenje tvari ili energije u morski okoliš, uključujući estuarije, koje uzrokuje ili može prouzročiti takve pogubne posljedice kao što su šteta živim bogatstvima i životu u moru, ugrožavanje ljudskog zdravlja, ometanje pomorskih djelatnosti, uključujući ribolov i druge zakonite upotrebe mora, pogoršanje upotrebne kvalitete morske vode i umanjenje privlačnosti;

(5) (a) „potapanje” znači: i. svako namjerno odlaganje otpadaka ili drugih predmeta s brodova, zrakoplova, platformi ili drugih umjetnih naprava na moru; ii. svako namjerno potapanje brodova, zrakoplova, platformi ili drugih umjetnih naprava na moru; (b) „potapanje” ne uključuje: i. odlaganje otpadaka ili drugih predmeta koji izravno ili neizravno proistječu iz uobičajene upotrebe brodova, zrakoplova, platformi ili drugih umjetnih naprava na moru, kao i njihove opreme, osim kad se radi o otpacima ili drugim predmetima koji se prevoze brodovima, zrakoplovima, platformama ili drugim umjetnim napravama na moru, ili se na njih prekrcavaju, a koji se koriste upravo radi odlaganja tih predmeta, ili koji su rezultat prerade tih otpadaka ili drugih predmeta na takvim brodovima, zrakoplovima, platformama ili napravama, ii. ostavljanje predmeta kojemu nije svrha njihovo odlaganje, uz uvjet da takvo ostavljanje nije u suprotnosti s ciljevima Konvencije.

2. (1) „Države stranke” znači države koje su pristale biti vezane Konvencijom i za koje je Konvencija na snazi. (2) Konvencija se primjenjuje mutatis mutandis na subjekte navedene u članku 305., stavku 1. (b), (c), (d), (e) i (f), koji postanu stranke Konvencije u skladu s uvjetima koji vrijede za svakog od njih i u toj se mjeri izraz „države stranke” odnosi na te subjekte.

DIO II.

TERITORIJALNO MORE I VANJSKI POJAS

ODSJEK 1.

OPĆE ODREDBE

Članak 2.

Pravni položaj teritorijalnog mora, zračnog prostora iznad teritorijalnog mora i njegovog dna i podzemlja

1. Suverenost obalne države proteže se izvan njezinoga kopnenog područja i njezinih unutrašnjih voda i, ako se radi o arhipelaškoj državi, njezinih arhipelaških voda na susjedni pojas mora, koji se naziva teritorijalnim morem.

2. Ta se suverenost proteže na zračni prostor iznad teritorijalnog mora i na njegovo dno i podzemlje.

3. Suverenost nad teritorijalnim morem ostvaruje se prema odredbama ove Konvencije i prema drugim pravilima međunarodnog prava.

ODSJEK 2.

GRANICE TERITORIJALNOG MORA

Članak 3.

Širina teritorijalnog mora

Svaka država ima pravo ustanoviti širinu svoga teritorijalnog mora do granice koja ne prelazi 12 morskih milja, mjerenih od polaznih crta koje su određene u skladu s Konvencijom.

Članak 4.

Vanjska granica teritorijalnog mora

Vanjska je granica teritorijalnog mora crta kojoj je udaljenost svake točke od najbliže točke polazne crte jednaka širini teritorijalnog mora.

Članak 5.

Normalna polazna crta

Ako nije drukčije određeno Konvencijom, normalna je polazna crta za mjerenje širine teritorijalnog mora crta niske vode uzduž obale, kako je naznačena na pomorskim kartama krupnog mjerila koje obalna država službeno priznaje.

Članak 6.

Grebeni

Za otoke koji se nalaze na atolima ili otoke uzduž kojih se nalazi niz grebena, polazna je crta za mjerenje širine teritorijalnog mora crta niske vode na grebenu u smjeru mora, kako je označena na pomorskim kartama koje obalna država službeno priznaje.

Članak 7.

Ravne polazne crte

1. Ako je obala razvedena i duboko usječena, ili ako se uzduž obale u njezinoj neposrednoj blizini nalazi niz otoka, za povlačenje polazne crte od koje se mjeri širina teritorijalnog mora može se upotrijebiti metoda ravnih polaznih crta koje spajaju prikladne točke.

2. Ako je zbog postojanja delte i drugih prirodnih uvjeta obalna crta izrazito nestabilna, prikladne se točke mogu izabrati uzduž najudaljenije crte niske vode u smjeru mora i, usprkos kasnijem povlačenju crte niske vode, ravne polazne crte ostaju valjanima sve dok ih obalna država ne izmijeni u skladu s Konvencijom.

3. Ravne polazne crte ne smiju se povlačiti tako da se znatno udalje od općeg smjera obale, a morski prostori koji se nalaze unutar tih crta moraju biti dovoljno povezani s kopnenim područjem da bi bili podvrgnuti režimu unutrašnjih voda.

4. Ravne polazne crte ne smiju se povlačiti na uzvišice suhe za niske vode, niti od njih, osim ako su na njima podignuti svjetionici ili slični uređaji koji se stalno nalaze iznad morske razine, ili ako je povlačenje polaznih crta na takve uzvišice i od njih dobilo opće međunarodno priznanje.

5. Kad se primjenjuje metoda ravnih polaznih crta prema stavku 1., može se kod određivanja pojedinih polaznih crta voditi računa o posebnim gospodarskim interesima dotičnog kraja, kojih su postojanje i važnost jasno dokazani dugom upotrebom.

6. Država ne može primijeniti metodu ravnih polaznih crta tako da time odvoji teritorijalno more druge države od otvorenog mora ili isključivoga gospodarskog pojasa.

Članak 8.

Unutrašnje vode

1. Uz iznimku predviđenu u dijelu IV., vode koje se nalaze od polazne crte teritorijalnog mora u smjeru kopna dio su unutrašnjih voda države.

2. Kad se određivanjem ravne polazne crte, u skladu s metodom opisanom u članku 7., kao unutrašnje vode obuhvate vode koje se prije toga nisu smatrale takvima, u tim će vodama postojati pravo neškodljivog prolaska kako je predviđeno u ovoj Konvenciji.

Članak 9.

Ušća rijeka

Ako se rijeka izravno ulijeva u more, polazna je crta ravna crta preko ušća rijeke između točaka na crti niske vode na njezinim obalama.

Članak 10.

Zaljevi

1. Ovaj se članak odnosi samo na zaljeve kojih obale pripadaju jednoj državi.

2. U svrhe Konvencije, zaljev je jasno istaknuta uvala koja zadire u kopno u takvu omjeru prema širini svog ulaza da sadržava vode zatvorene kopnom, a nije samo obična krivina obale. Uvala se, naime, neće smatrati zaljevom ako njezina površina nije jednaka ili veća od površine polukruga kojemu je promjer crta povučena preko ulaza u tu uvalu.

3. U svrhu mjerenja, površinom uvale smatra se površina obuhvaćena između crte niske vode uzduž obale uvale i crte povučene između crte niske vode na njenim prirodnim ulaznim točkama. Ako, zbog postojanja otoka, uvala ima više od jednog ulaza, polukrug se povlači tako da se kao promjer uzme ukupna duljina crta koje zatvaraju pojedine ulaze. Površina otoka unutar uvale računa se kao dio morske površine uvale.

4. Ako razmak između crta niske vode na prirodnim ulaznim točkama zaljeva nije veći od 24 morske milje, može se povući granična crta između tih dviju crta niske vode, a vode koje su njome zatvorene smatraju se unutrašnjim vodama.

5. Ako je razmak između crta niske vode na prirodnim ulaznim točkama zaljeva veći od 24 morske milje, povlači se ravna polazna crta od 24 morske milje unutar zaljeva, tako da se crtom te duljine zatvori najveća moguća površina vode.

6. Prethodne se odredbe ne primjenjuju na takozvane „historijske” zaljeve, kao ni u slučajevima kada se primjenjuje metoda ravnih polaznih crta predviđena u članku 7.

Članak 11.

Luke

U svrhe određivanja granica teritorijalnog mora smatra se da stalne lučke građevine, koje su sastavni dio lučkoga sustava, a koje su najudaljenije u smjeru mora, čine dio obale. Uređaji na pučini i umjetni otoci ne smatraju se stalnim lučkim građevinama.

Članak 12.

Sidrišta

Sidrišta koje uobičajeno služe za krcanje, iskrcavanje i sidrenje brodova, a koja bi se inače nalazila, u cijelosti ili dijelom, izvan vanjske granice teritorijalnog mora, uključena su u teritorijalno more.

Članak 13.

Uzvišice suhe za niske vode

1. Uzvišica suha za niske vode je prirodni dio kopna okružen morem i suh za niske vode, ali preplavljen za visoke vode. Kad se uzvišica suha za niske vode nalazi, u cijelosti ili dijelom, na udaljenosti od kontinenta ili otoka koja ne prelazi širinu teritorijalnog mora, crta niske vode na toj uzvišici može se uzeti kao polazna crta od koje se mjeri širina teritorijalnog mora.

2. Kad se uzvišica suha za niske vode nalazi u cijelosti na udaljenosti od kontinenta ili otoka koja prelazi širinu teritorijalnog mora, ona nema vlastitog teritorijalnog mora.

Članak 14.

Kombiniranje metoda za određivanje polaznih crta

Ovisno o različitim uvjetima, obalna država može odrediti polazne crte primjenjujući naizmjence metode predviđene u prethodnim člancima.

Članak 15.

Razgraničenje teritorijalnog mora između država čije obale leže sučelice ili međusobno graniče

Kad obale dviju država leže sučelice ili međusobno graniče, nijedna od tih dviju država nije ovlaštena, ako među njima nema suprotnog sporazuma, proširiti svoje teritorijalno more preko crte sredine, kojoj je svaka točka jednako udaljena od najbližih točaka polaznih crta od kojih se mjeri širina teritorijalnog mora svake od tih dviju država. Ova se odredba, međutim, ne primjenjuje u slučaju gdje je zbog historijskog naslova ili drugih posebnih okolnosti potrebno razgraničiti teritorijalna mora dviju država na drukčiji način.

Članak 16.

Pomorske karte i popis geografskih koordinata

1. Polazne crte za mjerenje širine teritorijalnog mora, utvrđene u skladu s člancima 7., 9. i 10., ili granice koje su otuda proizašle, i crte razgraničenja, povučene u skladu s člancima 12. i 15., naznačuju se na pomorskim kartama takva mjerila ili takvih mjerila koja su prikladna za utvrđivanje njihova položaja. Umjesto toga, može se izraditi popis geografskih koordinata točaka s navedenim geodetskim podacima.

2. Obalna država na propisan način objavljuje takve karte ili popise geografskih koordinata, a jedan primjerak svake takve karte ili popisa polaže kod glavnog tajnika Ujedinjenih naroda.

ODSJEK 3.

NEŠKODLJIVI PROLAZAK U TERITORIJALNOM MORU

Pododsjek A.

Pravila koja se primjenjuju na sve brodove

Članak 17.

Pravo neškodljivog prolaska

Uz uvjet poštivanja Konvencije, brodovi svih država, obalnih i neobalnih, uživaju pravo neškodljivog prolaska teritorijalnim morem.

Članak 18.

Značenje izraza „prolazak”

1. Prolazak je plovidba teritorijalnim morem radi:

(a) presijecanja tog mora bez ulaska u unutrašnje vode ili pristajanja na sidrištu ili uz lučke uređaje izvan unutrašnjih voda;

(b) ulaska u unutrašnje vode ili izlaska iz njih, ili pristajanja na takvu sidrištu ili uz takve lučke uređaje.

2. Prolazak mora biti neprekinut i brz. Prolazak, međutim, obuhvaća zaustavljanje i sidrenje, ali samo ako su to uzgredni događaji u redovitom tijeku plovidbe ili ih nameće viša sila ili nevolja, ili su potrebni radi pružanja pomoći osobama, brodovima ili zrakoplovima u opasnosti ili nevolji.

Članak 19.

Značenje izraza „neškodljivi prolazak”

1. Prolazak je neškodljiv sve dok ne dira u mir, red ili sigurnost obalne države. Takav se prolazak mora obaviti u skladu s Konvencijom i drugim pravilima međunarodnog prava.

2. Smatrat će se da prolazak stranog broda dira u mir, red ili sigurnost obalne države ako se brod u teritorijalnom moru upušta u bilo koju od ovih djelatnosti:

(a) prijetnju silom ili upotrebu sile protiv suverenosti, teritorijalne cjelovitosti ili političke neovisnosti obalne države, ili na bilo koji drugi način protivno načelima međunarodnog prava sadržanima u Povelji Ujedinjenih naroda;

(b) vježbu ili obuku s oružjem bilo koje vrste;

(c) prikupljanje informacija na štetu obrane ili sigurnosti obalne države;

(d) propagandu radi slabljenja obrane ili sigurnosti obalne države;

(e) uzlijetanje, slijetanje ili prihvaćanje na brod bilo kakva zrakoplova;

(f) uzlijetanje, slijetanje ili prihvaćanje na brod bilo kakve vojne naprave;

(g) ukrcavanje ili iskrcavanje robe, novca ili osoba suprotno carinskim, fiskalnim, useljeničkim ili zdravstvenim zakonima i drugim propisima obalne države;

(h) namjerno i ozbiljno onečišćenje protivno ovoj Konvenciji;

(i) ribolov;

(j) istraživanja ili mjerenja;

(k) ometanje bilo kojega sustava komunikacija ili bilo kojih drugih sredstava ili uređaja obalne države;

(l) svaku drugu djelatnost koja nije u izravnoj vezi s prolaskom.

Članak 20.

Podmornice i druga podvodna prijevozna sredstva

Podmornice i druga podvodna prijevozna sredstva u teritorijalnom moru moraju ploviti površinom i istaknuti svoju zastavu.

Članak 21.

Zakoni i drugi propisi obalne države o neškodljivom prolasku

1. U skladu s odredbama Konvencije i s drugim pravilima međunarodnog prava, obalna država može donositi zakone i druge propise o neškodljivom prolasku teritorijalnim morem koji se odnose na sva ili na neka od ovih pitanja:

(a) sigurnost plovidbe i uređenje pomorskog prometa;

(b) zaštitu navigacijskih pomagala i sredstava i drugih sredstava i uređaja;

(c) zaštitu kabela i cjevovoda;

(d) očuvanje živih bogatstava mora;

(e) sprečavanje kršenja zakona i drugih propisa obalne države o ribolovu;

(f) očuvanje okoliša obalne države i sprečavanje, smanjivanje i nadziranje onečišćenja;

(g) znanstveno istraživanje mora i hidrografska mjerenja;

(h) sprečavanje kršenja carinskih, fiskalnih, useljeničkih ili zdravstvenih zakona i drugih propisa obalne države.

2. Ti se zakoni i propisi neće primjenjivati na nacrt, konstrukciju, posadu ili opremu stranih brodova, osim ako se njima ne provode općeprihvaćena međunarodna pravila ili standardi.

3. Obalna država na propisan način objavljuje sve te zakone i propise.

4. Ostvarujući pravo neškodljivog prolaska teritorijalnim morem, strani se brodovi pridržavaju tih zakona i drugih propisa i svih općeprihvaćenih međunarodnih propisa o sprečavanju sudara na moru.

Članak 22.

Plovni putovi i sustavi odvojenog prometa u teritorijalnom moru

1. Radi sigurnosti plovidbe, obalna država može od stranih brodova koji ostvaruju pravo neškodljivog prolaska njezinim teritorijalnim morem zahtijevati da plove onim plovnim putovima koje je ona odredila i prema sustavima odvojenog prometa koje je propisala radi uređenja prolaska brodova.

2. Posebno se može zahtijevati da tankeri, brodovi na nuklearni pogon i brodovi koji prevoze radioaktivne ili druge po svojoj naravi opasne ili škodljive tvari ili materijale ograniče svoj prolazak na te plovne putove.

3. Prilikom određivanja plovnih putova i propisivanja sustava odvojenog prometa na temelju ovoga članka, obalna država će voditi računa:

(a) o preporukama nadležne međunarodne organizacije;

(b) o svim kanalima koji se uobičajeno koriste za međunarodnu plovidbu;

(c) o posebnim karakteristikama određenih brodova i kanala, i

(d) o gustoći prometa.

4. Obalna država jasno naznačuje te plovne putove i sustave odvojenog prometa na pomorskim kartama, koje na propisan način objavljuje.

Članak 23.

Strani brodovi na nuklearni pogon i brodovi koji prevoze radioaktivne ili druge po svojoj naravi opasne ili škodljive tvari

Strani brodovi na nuklearni pogon i brodovi koji prevoze radioaktivne i druge po svojoj naravi opasne ili škodljive tvari, kada se služe pravom neškodljivog prolaska teritorijalnim morem, moraju imati isprave i poštovati posebne mjere opreza koje su, za takve brodove, utvrđene međunarodnim sporazumima.

Članak 24.

Dužnosti obalne države

1. Obalna država ne smije ometati neškodljivi prolazak stranih brodova teritorijalnim morem, osim u slučajevima predviđenima ovom Konvencijom. Posebno, prilikom primjene Konvencije ili bilo kojih zakona ili drugih propisa donesenih u skladu s Konvencijom, obalna država ne smije:

(a) postavljati takve zahtjeve stranim brodovima kojih bi učinak bilo uskraćivanje ili ograničavanje prava neškodljivog prolaska, ili

(b) diskriminirati, pravno ili stvarno, brodove bilo koje države ili brodove koji prevoze teret u neku državu, iz nje ili za nju.

2. Obalna država objavljuje na prikladan način svaku opasnost za plovidbu u svom teritorijalnom moru koja joj je poznata.

Članak 25.

Prava zaštite obalne države

1. Obalna država može poduzimati u svom teritorijalnom moru mjere potrebne radi sprečavanja prolaska koji nije neškodljiv.

2. Ako brodovi ulaze u unutrašnje vode ili pristaju uz lučki uređaj izvan unutrašnjih voda, obalna država ima još i pravo poduzimati potrebne mjere radi sprečavanja svakog kršenja uvjeta pod kojima je dopušten ulazak tih brodova u unutrašnje vode ili takvo pristajanje.

3. Obalna država može, bez pravne ili stvarne diskriminacije među stranim brodovima, privremeno obustaviti, u točno naznačenim dijelovima svoga teritorijalnog mora, neškodljivi prolazak stranih brodova, ako je takva obustava nužna za zaštitu njezine sigurnosti, uključujući provedbu vježbe s upotrebom oružja. Takva obustava stupa na snagu tek nakon propisne objave.

Članak 26.

Pristojbe koje se smiju ubirati od stranih brodova

1. Nikakve se pristojbe ne smiju ubirati od stranih brodova samo zbog njihova prolaska teritorijalnim morem.

2. Od stranog broda koji prolazi teritorijalnim morem mogu se ubirati pristojbe jedino kao naknada za posebne usluge učinjene brodu. Te će se pristojbe ubirati bez diskriminacije.

Pododsjek B.

Pravila koja se primjenjuju na trgovačke brodove i državne brodove koji služe za trgovačke svrhe

Članak 27.

Kaznena sudbenost na stranom brodu

1. Obalna država ne bi trebala vršiti svoju kaznenu sudbenost na stranom brodu koji prolazi teritorijalnim morem, radi uhićenja neke osobe ili vršenja istražnih radnji u vezi s bilo kojim kaznenim djelom počinjenim na brodu za vrijeme njegova prolaska, osim u ovim slučajevima:

(a) ako se posljedice kaznenog djela protežu na obalnu državu;

(b) ako je kazneno djelo takvo da remeti mir zemlje ili red u teritorijalnom moru;

(c) ako je zapovjednik broda, ili diplomatski agent, ili konzularni dužnosnik države zastave zatražio pomoć mjesnih organa, ili

(d) ako su takve mjere potrebne radi suzbijanja nedopuštene trgovine opojnim drogama ili psihotropnim tvarima.

2. Gornje odredbe ne diraju u pravo obalne države da poduzme bilo koje mjere, na koje ju ovlašćuje njezino unutrašnje pravo, radi uhićenja ili istražne radnje na stranom brodu koji prolazi teritorijalnim morem ploveći iz unutrašnjih voda.

3. U slučajevima predviđenim u stavcima 1. i 2. obalna država mora, na zahtjev zapovjednika broda, obavijestiti diplomatskog agenta ili konzularnog dužnosnika države zastave prije nego li poduzme ma kakve mjere i olakšati dodir tog agenta ili dužnosnika s posadom broda. U slučajevima hitne potrebe ta se obavijest može dati i tijekom poduzimanja tih mjera.

4. Prilikom odlučivanja hoće li se i na koji način izvršiti uhićenje, mjesni organi trebaju voditi računa o interesima plovidbe.

5. Osim u slučajevima predviđenima u dijelu XII. ili zbog kršenja zakona i drugih propisa donesenih u skladu s dijelom V., obalna država ne može poduzimati nikakve mjere na stranom brodu koji prolazi teritorijalnim morem radi uhićenja neke osobe ili radi vršenja istražnih radnji u vezi s bilo kojim kaznenim djelom počinjenim prije ulaska broda u teritorijalno more, ako brod koji je doplovio iz strane luke samo prolazi teritorijalnim morem ne ulazeći u unutrašnje vode.

Članak 28.

Građanska sudbenost prema stranom brodu

1. Obalna država ne bi trebala zaustavljati strani brod koji prolazi teritorijalnim morem niti ga skretati s puta radi vršenja građanske sudbenosti nad osobom koja se nalazi na brodu.

2. Obalna država ne može poduzeti prema tom brodu mjere ovrhe ili zadržavanja u bilo kojem građanskom postupku, osim zbog obveza koje je taj brod sam preuzeo, ili odgovornosti koje su za nj nastale u tijeku plovidbe ili zbog plovidbe vodama obalne države.

3. Stavak 2. ne dira u pravo obalne države da, u skladu sa svojim unutrašnjim pravom, poduzima mjere ovrhe ili zadržavanja u bilo kojem građanskom postupku prema stranom brodu koji se zaustavio u teritorijalnom moru ili koji prolazi teritorijalnim morem doplovivši iz unutrašnjih voda.

Pododsjek C.

Pravila koja se primjenjuju na ratne brodove i druge državne brodove koji služe za netrgovačke svrhe

Članak 29.

Definicija ratnog broda

U svrhe Konvencije „ratni brod” znači brod koji pripada oružanim snagama neke države i nosi vanjske znakove raspoznavanja takvih brodova njegove državne pripadnosti, pod zapovjedništvom je časnika koji je u službi vlade te države i čije je ime upisano u odgovarajući popis časnika ili u drugu ispravu jednakog značenja i čija je posada podvrgnuta pravilima vojne stege.

Članak 30.

Nepoštovanje zakona i drugih propisa obalne države od ratnog broda

Ako neki ratni brod ne poštuje zakone i druge propise obalne države o prolasku teritorijalnim morem i ako se ne odazove pozivu koji mu je upućen da im se pokori, obalna država može zahtijevati da on odmah isplovi iz teritorijalnog mora.

Članak 31.

Odgovornost države zastave za štetu koju je prouzročio ratni brod ili drugi državni brod koji služi za netrgovačke svrhe

Država zastave snosi međunarodnu odgovornost za svaki gubitak ili štetu nanesenu obalnoj državi zbog nepoštovanja njenog ratnog broda ili drugog državnog broda koji služi za netrgovačke svrhe, zakona i drugih propisa obalne države o prolasku teritorijalnim morem ili odredaba Konvencije ili drugih pravila međunarodnog prava.

Članak 32.

Imuniteti ratnih brodova i drugih državnih brodova koji služe za netrgovačke svrhe

Osim iznimaka sadržanih u pododsjeku A i u člancima 30. i 31., ništa u ovoj Konvenciji ne dira u imunitete ratnih brodova i drugih državnih brodova koji služe za netrgovačke svrhe.

ODSJEK 4.

VANJSKI POJAS

Članak 33.

Vanjski pojas

1. U pojasu mora koji se nalazi uz njezino teritorijalno more, nazvanom vanjski pojas, obalna država može vršiti nadzor potreban da bi:

(a) spriječila kršenje svojih carinskih, fiskalnih, useljeničkih ili zdravstvenih zakona i drugih propisa na svom području ili u svom teritorijalnom moru;

(b) kaznila kršenje tih zakona i drugih propisa počinjeno na svom području ili u svom teritorijalnom moru.

2. Vanjski pojas ne može se prostirati preko 24 morskih milja od polaznih crta od kojih se mjeri širina teritorijalnog mora.

DIO III.

TJESNACI KOJI SLUŽE MEĐUNARODNOJ PLOVIDBI

ODSJEK 1.

OPĆE ODREDBE

Članak 34.

Pravni položaj voda u tjesnacima koji služe međunarodnoj plovidbi

1. Režim prolaska tjesnacima koji služe međunarodnoj plovidbi, ustanovljen u ovom dijelu, ni u kojem drugom smislu ne dira u pravni položaj voda u takvim tjesnacima, ni u ostvarivanje suverenosti ili jurisdikcije obalnih država na tjesnacima nad tim vodama, zračnim prostorom iznad njih i njihovim dnom i podzemljem.

2. Suverenost ili jurisdikcija obalnih država na tjesnacima vrše se u skladu s ovim dijelom i drugim pravilima međunarodnog prava.

Članak 35.

Domašaj ovoga dijela

Ništa u ovom dijelu ne dira:

(a) u bilo koji dio unutrašnjih voda u tjesnacu, osim ondje gdje se određivanjem ravne polazne crte u skladu s metodom opisanom u članku 7., kao unutrašnje vode obuhvate vode koje se prije toga nisu smatrale takvima;

(b) u pravni položaj voda izvan teritorijalnih mora obalnih država na tjesnacima kao isključivih gospodarskih pojaseva ili otvorenoga mora; ili

(c) u pravni režim u tjesnacima u kojima je prolazak u cjelini ili djelomično uređen međunarodnim konvencijama koje su odavno na snazi posebno za te tjesnace.

Članak 36.

Putovi otvorenim morem ili isključivim gospodarskim pojasevima u tjesnacima koji služe međunarodnoj plovidbi

Ovaj se dio ne primjenjuje na tjesnace koji služe međunarodnoj plovidbi u kojima postoji put otvorenim morem ili isključivim gospodarskim pojasom, koji je jednako pogodan s obzirom na navigacijske i hidrografske osobine; u takvim putovima primjenjuju se drugi relevantni dijelovi Konvencije, uključujući odredbe o slobodi plovidbe i prelijetanja.

ODSJEK 2.

TRANZITNI PROLAZAK

Članak 37.

Domašaj ovoga odsjeka

Ovaj se odsjek primjenjuje na tjesnace koji služe međunarodnoj plovidbi između jednog dijela otvorenog mora ili isključivoga gospodarskog pojasa i drugog dijela otvorenog mora ili isključivoga gospodarskog pojasa.

Članak 38.

Pravo tranzitnog prolaska

1. U tjesnacima iz članka 37. svi brodovi i zrakoplovi uživaju pravo tranzitnog prolaska, koje se ne smije ometati, osim što se u tjesnacu između otoka obalne države na tjesnacu i njezina kontinentalnog područja tranzitni prolazak neće primjenjivati ako postoji put otvorenim morem ili isključivim gospodarskim pojasom i to od otoka u smjeru otvorenog mora koji je jednako pogodan s obzirom na navigacijske i hidrografske osobine.

2. Tranzitni prolazak je ostvarivanje, u skladu s ovim dijelom, slobode plovidbe i prelijetanja jedino radi neprekinutog i brzog tranzita tjesnacem između jednog dijela otvorenog mora ili isključivoga gospodarskog pojasa i drugog dijela otvorenog mora ili isključivoga gospodarskog pojasa. Međutim, zahtjev za neprekinutim i brzim tranzitom ne isključuje prolazak kroz tjesnac radi ulaska u obalnu državu na tjesnacu, izlaska ili povratka iz nje, u skladu s uvjetima za ulazak u tu državu.

3. Svaka djelatnost koja nije ostvarivanje prava tranzitnog prolaska tjesnacem podvrgnuta je drugim primjenjivim odredbama Konvencije.

Članak 39.

Dužnosti brodova i zrakoplova za vrijeme tranzitnog prolaska

1. Ostvarujući pravo tranzitnog prolaska, brodovi i zrakoplovi:

(a) plove tjesnacem ili prelijeću tjesnac bez zadržavanja;

(b) suzdržavaju se od prijetnje silom ili upotrebe sile protiv suverenosti, teritorijalne cjelovitosti ili političke neovisnosti obalnih država na tjesnacu, ili na bilo koji drugi način protivno načelima međunarodnog prava sadržanima u Povelji Ujedinjenih naroda;

(c) suzdržavaju se od svih djelatnosti osim onih koje su svojstvene redovitom načinu neprekinutog i brzog tranzita, osim u slučaju više sile ili nevolje;

(d) pridržavaju se drugih relevantnih odredaba ovoga dijela.

2. Brodovi u tranzitnom prolasku:

(a) pridržavaju se općeprihvaćenih međunarodnih propisa, postupaka i prakse o sigurnosti na moru, uključivši Međunarodna pravila za izbjegavanje sudara na moru;

(b) pridržavaju se općeprihvaćenih međunarodnih propisa, postupaka i prakse o sprečavanju, smanjivanju i nadziranju onečišćenja s brodova.

3. Zrakoplovi u tranzitnom prolasku:

(a) poštuju Pravila o zračnom prometu utvrđena u Međunarodnoj organizaciji za civilno zrakoplovstvo koja se primjenjuju na civilne zrakoplove; državni će se zrakoplovi redovito pridržavati sigurnosnih mjera predviđenih tim pravilima i stalno se kretati primjereno poštujući sigurnost plovidbe;

(b) stalno provjeravaju radiofrekvenciju koju im je dodijelilo nadležno međunarodno tijelo za nadzor zračnog prometa, ili odgovarajuću međunarodnu radiofrekvenciju za slučaj nevolje.

Članak 40.

Istraživanja i hidrografska mjerenja

Za vrijeme tranzitnog prolaska strani brodovi, uključujući brodove za znanstveno istraživanje mora i hidrografske brodove, ne mogu obavljati nikakva istraživanja ili mjerenja bez prethodnog ovlaštenja obalnih država na tjesnacima.

Članak 41.

Plovni putovi i sustavi odvojenog prometa u tjesnacima koji služe međunarodnoj plovidbi

1. U skladu s ovim dijelom, obalne države na tjesnacima mogu - gdje je to potrebno radi sigurnosti prolaska brodova tjesnacima - odrediti plovne putove i propisati sustave odvojenog prometa za plovidbu.

2. Te države mogu, kada okolnosti zahtijevaju, nakon što to na propisan način objave, zamijeniti drugim plovnim putovima ili sustavima odvojenog prometa bilo koje plovne putove ili sustave odvojenog prometa koje su prije odredile ili propisale.

3. Takvi plovni putovi i sustavi odvojenog prometa moraju biti u skladu s općeprihvaćenim međunarodnim propisima.

4. Prije određivanja ili zamjene plovnih putova, ili propisivanja ili zamjene sustava odvojenog prometa, obalne države na tjesnacima dostavljaju svoje prijedloge nadležnoj međunarodnoj organizaciji radi njihova usvajanja. Organizacija može usvojiti samo one plovne putove i sustave odvojenog prometa s kojima se slažu obalne države na tjesnacima, nakon čega ih te države mogu odrediti, propisati ili zamijeniti.

5. Ako se radi o tjesnacu u kojemu predloženi plovni putovi ili sustavi odvojenog prometa prolaze kroz vode dviju ili više obalnih država na tjesnacu, zainteresirane države surađuju u izradi prijedloga savjetujući se s nadležnom međunarodnom organizacijom.

6. Obalne države na tjesnacima jasno naznačuju sve plovne putove i sustave odvojenog prometa koje su odredile ili propisale na pomorskim kartama, koje na propisan način objavljuju.

7. Brodovi u tranzitnom prolasku poštuju plovne putove i sustave odvojenog prometa ustanovljene u skladu s ovim člankom.

Članak 42.

Zakoni i drugi propisi obalnih država na tjesnacima o tranzitnom prolasku

1. U skladu s odredbama ovoga odsjeka, obalne države na tjesnacu mogu donositi zakone i druge propise o tranzitnom prolasku tjesnacem koji se odnose na sva ili neka od ovih pitanja:

(a) sigurnost plovidbe i uređenje pomorskog prometa, kako je to predviđeno u članku 41.;

(b) sprečavanje, smanjivanje i nadziranje onečišćenja, provedbu primjenjivih međunarodnih propisa koji se odnose na ispuštanje u tjesnacu nafte, naftnih otpadaka i drugih škodljivih tvari;

(c) ako se radi o ribarskim brodovima - sprečavanje ribolova, uključivši pohranu ribolovnog pribora;

(d) ukrcavanje ili iskrcavanje robe, novca ili osoba suprotno carinskim, fiskalnim, useljeničkim ili zdravstvenim zakonima i drugim propisima obalnih država na tjesnacima.

2. Ti zakoni i drugi propisi ne smiju omogućiti ni pravnu ni stvarnu diskriminaciju među stranim brodovima, a njihova primjena ne smije prouzročiti uskraćivanje, ometanje ili ograničavanje prava tranzitnog prolaska, kako je on određen u ovom odsjeku.

3. Obalne države na tjesnacima na propisan način objavljuju sve te zakone i propise.

4. Ostvarujući pravo tranzitnog prolaska, strani se brodovi pridržavaju tih zakona i drugih propisa.

5. Kada brod ili zrakoplov, koji uživa suvereni imunitet, postupi protivno tim zakonima i drugim propisima ili odredbama ovoga dijela, država zastave broda ili država registracije zrakoplova snosi međunarodnu odgovornost za svaki gubitak ili štetu nanesenu državama na tjesnacima.

Članak 43.

Objekti sigurnosti plovidbe, navigacijska pomagala i druga oprema; sprečavanje, smanjivanje i nadziranje onečišćenja

Države koje se služe tjesnacem i obalne države na tome tjesnacu sporazumno surađuju:

(a) u postavljanju i održavanju u tjesnacu potrebnih objekata sigurnosti plovidbe i navigacijskih pomagala ili druge opreme koja služi međunarodnoj plovidbi, i

(b) u sprečavanju, smanjivanju i nadziranju onečišćenja s brodova.

Članak 44.

Dužnosti obalnih država na tjesnacima

Obalne države na tjesnacima ne smiju ometati tranzitni prolazak i dužne su na prikladan način objaviti svaku opasnost za plovidbu u tjesnacu ili prelijetanje tjesnaca koja im je poznata. Tranzitni prolazak se ne smije obustaviti.

ODSJEK 3.

NEŠKODLJIVI PROLAZAK

Članak 45.

Neškodljivi prolazak

1. Režim neškodljivog prolaska, u skladu s odsjekom 3. dijela II., primjenjuje se u tjesnacima koji služe međunarodnoj plovidbi:

(a) u kojima se ne primjenjuje režim tranzitnog prolaska na temelju stavka 1. članka 38.; ili

(b) između jednog dijela otvorenog mora ili isključivog gospodarskog pojasa i teritorijalnog mora strane države.

2. Neškodljivi prolazak kroz takve tjesnace ne smije se obustaviti.

DIO IV.

ARHIPELAŠKE DRŽAVE

Članak 46.

Uporaba izraza

U svrhe Konvencije:

(a) „arhipelaška država” znači državu koja se u cijelosti sastoji od jednoga ili više arhipelaga, a može obuhvaćati i druge otoke;

(b) „arhipelag” znači skupinu otoka, uključujući dijelove otoka, vode koje ih spajaju i druga prirodna obilježja, koji su tako tijesno međusobno povezani da stvarno tvore geografsku, gospodarsku i političku cjelinu ili su povijesno smatrani takvima.

Članak 47.

Arhipelaške polazne crte

1. Arhipelaška država može povući ravne arhipelaške polazne crte spajajući krajnje točke najudaljenijih otoka i nadvodnih grebena u arhipelagu, pod uvjetom da su tim crtama obuhvaćeni glavni otoci i područje u kojemu je omjer površine vode i kopna, uključujući atole, između jedan prema jedan i devet prema jedan.

2. Duljina tih polaznih crta ne smije prijeći 100 morskih milja, osim što do tri posto ukupnog broja polaznih crta koje opasuju svaki arhipelag može prijeći tu duljinu, do najveće duljine od 125 morskih milja.

3. Polazne se crte ne smiju povlačiti tako da se znatno udalje od općeg oblika arhipelaga.

4. Te se polazne crte ne smiju povlačiti na uzvišice suhe za niske vode, niti od njih, osim ako su na njima podignuti svjetionici ili slični uređaji koji se stalno nalaze iznad morske razine, ili kad se uzvišica suha za niske vode nalazi, u cijelosti ili dijelom, na udaljenosti od najbližeg otoka koja ne prelazi širinu teritorijalnog mora.

5. Arhipelaška država ne može primijeniti metodu takvih polaznih crta tako da time odvoji teritorijalno more druge države od otvorenog mora ili isključivoga gospodarskog pojasa.

6. Ako se jedan dio arhipelaških voda arhipelaške države nalazi između dvaju dijelova neposredno susjedne države, postojeća prava i svi drugi zakoniti interesi koje je ta susjedna država tradicionalno vršila u tim vodama, kao i sva prava što proistječu iz sporazuma zaključenih između tih dviju država, očuvani su i dalje se poštuju.

7. Za izračunavanje omjera vode i kopna na temelju stavka 1., kopnena područja mogu uključivati vode koje se nalaze unutar grebena uzduž vanjskog ruba otoka i atola, uključujući onaj dio strmih obronaka oceanskog platoa koji je zatvoren ili gotovo zatvoren lancem otoka vapnenačkog sastava i nadvodnih grebena koji se nalaze u perimetru platoa.

8. Polazne crte povučene u skladu s ovim člankom naznačuju se na pomorskim kartama takva mjerila ili takvih mjerila koja su prikladna za utvrđivanje njihova položaja. Umjesto toga, mogu se izraditi popisi geografskih koordinata točaka s navedenim geodetskim podacima.

9. Arhipelaška država na propisan način objavljuje takve karte ili popise geografskih koordinata, a jedan primjerak svake takve karte ili popisa polaže kod glavnog tajnika Ujedinjenih naroda.

Članak 48.

Mjerenje širine teritorijalnog mora, vanjskog pojasa, isključivoga gospodarskog pojasa i epikontinentalnog pojasa

Širina teritorijalnog mora, vanjskog pojasa, isključivoga gospodarskog pojasa i epikontinentalnog pojasa mjeri se od arhipelaških polaznih crta povučenih u skladu sa člankom 47.

Članak 49.

Pravni položaj arhipelaških voda, zračnog prostora iznad arhipelaških voda i njihovog dna i podzemlja

1. Suverenost arhipelaške države proteže se na vode obuhvaćene arhipelaškim polaznim crtama povučenim u skladu sa člankom 47.; one se nazivaju arhipelaške vode, bez obzira na njihovu dubinu ili udaljenost od obale.

2. Ta se suverenost proteže na zračni prostor iznad arhipelaških voda, a i na njihovo dno i podzemlje i bogatstva koja oni sadrže.

3. Ta se suverenost vrši prema odredbama ovoga dijela.

4. Režim arhipelaškog prolaska, ustanovljen u ovome dijelu, ni u kojem drugom smislu ne dira u pravni položaj arhipelaških voda, uključujući plovne putove, ili u vršenje suverenosti arhipelaške države nad tim vodama, zračnim prostorom iznad njih, dnom i podzemljem i bogatstvima koja oni sadrže.

Članak 50.

Razgraničenje unutrašnjih voda

Unutar svojih arhipelaških voda arhipelaška država može, u skladu sa člancima 9., 10. i 11., povući crte koje određuju granicu unutrašnjih voda.

Članak 51.

Postojeći sporazumi, tradicionalna ribolovna prava i postojeći podmorski kabeli

1. Ne dirajući u članak 49., arhipelaška država poštuje postojeće sporazume s drugim državama i priznaje tradicionalna ribolovna prava i druge zakonite djelatnosti neposredno susjednih država u pojedinim područjima koja su dio arhipelaških voda. Uvjeti i načini vršenja tih prava i djelatnosti, uključujući njihovu prirodu, opseg i područja na koja se protežu, uređuju se, na zahtjev bilo koje od zainteresiranih država, dvostranim sporazumima među njima. Ta se prava ne smiju prenositi ni dijeliti s trećim državama ili njihovim državljanima.

2. Arhipelaška država poštuje postojeće podmorske kabele koje su položile druge države koji prolaze kroz njezine vode, a ne izlaze na obalu. Arhipelaška država dopušta održavanje i zamjenu takvih kabela, uz uvjet da je na odgovarajući način obaviještena o njihovu položaju i o namjeri da se oni poprave ili zamijene.

Članak 52.

Pravo neškodljivog prolaska

1. Uz uvjete poštovanja članka 53. i ne dirajući u članak 50., brodovi svih država uživaju pravo neškodljivog prolaska arhipelaškim vodama, u skladu s odsjekom 3. dijela II.

2. Arhipelaška država može, bez pravne ili stvarne diskriminacije među stranim brodovima, privremeno obustaviti, u točno naznačenim dijelovima svojih arhipelaških voda, neškodljivi prolazak stranih brodova, ako je takva obustava nužna za zaštitu njezine sigurnosti. Takva obustava stupa na snagu tek nakon propisne objave.

Članak 53.

Pravo arhipelaškog prolaska

1. Arhipelaška država može odrediti plovne puteve i iznad njih zračne koridore prikladne za neprekinut i brz prolazak stranih brodova kroz arhipelaške vode i teritorijalno more uz njih i prelijetanje stranih zrakoplova zračnim prostorom iznad njih.

2. Svi brodovi i zrakoplovi uživaju pravo arhipelaškog prolaska u tim plovnim putovima i zračnim koridorima.

3. Arhipelaški prolazak je ostvarivanje, u skladu s Konvencijom, prava plovidbe i prelijetanja na uobičajeni način jedino radi neprekinutog, brzog i neometanog tranzita između jednog dijela otvorenog mora ili isključivoga gospodarskog pojasa i drugog dijela otvorenog mora ili isključivoga gospodarskog pojasa.

4. Ti plovni putovi ili zračni koridori presijecaju arhipelaške vode i teritorijalno more uz njih i obuhvaćaju sve uobičajene rute za međunarodnu plovidbu kroz arhipelaške vode ili za prelijetanje iznad njih, a unutar tih ruta, što se tiče brodova, sve uobičajene plovne kanale, s tim da nije potrebno uspostavljati nekoliko jednako pogodnih putova između istih ulaznih i izlaznih točaka.

5. Ti plovni putovi i zračni koridori određuju se nizom neprekinutih osovinskih crta od njihovih ulaznih točaka do izlaznih točaka. Brodovi i zrakoplovi ne smiju se tijekom arhipelaškog prolaska udaljiti više od 25 morskih milja sa svake strane od tih osovinskih crta, niti se smiju približiti obali na udaljenost koja je manja od 10 posto od udaljenosti između najbližih točaka na otocima s jedne i s druge strane plovnog puta.

6. Arhipelaška država koja određuje plovne putove na temelju ovog članka može također propisati sustave odvojenog prometa radi sigurnog prolaska brodova uskim kanalima u tim plovnim putovima.

7. Arhipelaška država može, kada okolnosti zahtijevaju, nakon što to na propisan način objavi, zamijeniti drugim plovnim putovima ili sustavima odvojenog prometa bilo koje plovne putove ili sustave odvojenog prometa koje je prije odredila ili propisala.

8. Takvi plovni putovi i sustavi odvojenog prometa moraju biti u skladu s općeprihvaćenim međunarodnim propisima.

9. Prilikom određivanja ili zamjene plovnih putova, ili propisivanja ili zamjene sustava odvojenog prometa, arhipelaška država dostavlja svoje prijedloge nadležnoj međunarodnoj organizaciji radi njihova usvajanja. Organizacija može usvojiti samo one plovne putove i sustave odvojenog prometa s kojima se slaže arhipelaška država, nakon čega ih arhipelaška država može odrediti, propisati ili zamijeniti.

10. Arhipelaška država jasno naznačuje osi plovnih putova i sustava odvojenog prometa koje je odredila ili propisala na pomorskim kartama, koje na propisan način objavljuje.

11. Brodovi u arhipelaškom prolasku poštuju plovne putove i sustave odvojenog prometa ustanovljene u skladu s ovim člankom.

12. Ako jedna arhipelaška država ne odredi plovne putove ili zračne koridore, pravo arhipelaškog prolaska može se ostvarivati putovima i koridorima koji uobičajeno služe međunarodnoj plovidbi.

Članak 54.

Dužnosti brodova i zrakoplova za vrijeme njihova prolaska, istraživanja i hidrografskih mjerenja, dužnosti arhipelaške države i zakoni i drugi propisi arhipelaške države o arhipelaškom prolasku

Članci 39., 40., 42. i 44. primjenjuju se mutatis mutandis na arhipelaški prolazak.

DIO V.

ISKLJUČIVI GOSPODARSKI POJAS

Članak 55.

Poseban pravni režim isključivoga gospodarskog pojasa

Isključivi gospodarski pojas je područje koje se nalazi izvan teritorijalnog mora i uz njega, podvrgnuto posebnom pravnom režimu ustanovljenom u ovome dijelu, na temelju kojega su prava i jurisdikcija obalne države i prava i slobode drugih država uređeni relevantnim odredbama Konvencije.

Članak 56.

Prava, jurisdikcija i dužnosti obalne države u isključivom gospodarskom pojasu

1. U isključivom gospodarskom pojasu obalna država ima:

(a) suverena prava radi istraživanja i iskorištavanja, očuvanja i gospodarenja živim i neživim prirodnim bogatstvima voda nad morskim dnom i onih morskog dna i njegova podzemlja, te glede drugih djelatnosti radi gospodarskog istraživanja i iskorištavanja pojasa, kao što je proizvodnja energije korištenjem vode, struja i vjetrova;

(b) jurisdikciju, u skladu s relevantnim odredbama Konvencije, glede: i. podizanja i upotrebe umjetnih otoka, uređaja i naprava; ii. znanstvenog istraživanja mora; iii. zaštite i očuvanja morskog okoliša;

(c) druga prava i dužnosti predviđene u ovoj Konvenciji.

2. U ostvarivanju svojih prava i ispunjavanju svojih dužnosti u isključivom gospodarskom pojasu na temelju Konvencije, obalna država dolično poštuje prava i dužnosti drugih država i postupa na način koji je u skladu s odredbama Konvencije.

3. Prava koja su izložena u ovom članku, a odnose se na morsko dno i podzemlje, ostvaruju se u skladu s dijelom VI.

Članak 57.

Širina isključivoga gospodarskog pojasa

Isključivi gospodarski pojas ne smije se prostirati preko 200 morskih milja od polaznih crta od kojih se mjeri širina teritorijalnog mora.

Članak 58.

Prava i dužnosti drugih država u isključivom gospodarskom pojasu

1. U isključivom gospodarskom pojasu sve države, obalne i neobalne, uživaju, u uvjetima određenim u relevantnim odredbama Konvencije, slobode plovidbe, prelijetanja i polaganja podmorskih kabela i cjevovoda navedene u članku 87. i druge međunarodnopravno dopuštene upotrebe mora koje se tiču tih sloboda, kao što su one vezane uz iskorištavanje brodova, zrakoplova i podmorskih kabela i cjevovoda, a u skladu su s drugim odredbama Konvencije.

2. Članci 88. do 115. i druga primjerena pravila međunarodnog prava primjenjuju se u isključivom gospodarskom pojasu u onoj mjeri u kojoj nisu nespojiva s ovim dijelom.

3. U ostvarivanju svojih prava i ispunjavanju svojih dužnosti u isključivom gospodarskom pojasu na temelju Konvencije, države dolično poštuju prava i dužnosti obalne države i drže se zakona i drugih propisa koje je donijela obalna država u skladu s odredbama Konvencije i drugim pravilima međunarodnog prava, ako ona nisu nespojiva s ovim dijelom.

Članak 59.

Temelj za rješavanje sukoba u slučajevima za koje Konvencija ne pripisuje nikakva prava ni jurisdikciju u isključivom gospodarskom pojasu

U slučajevima za koje Konvencijom u isključivom gospodarskom pojasu nisu pripisana prava ili jurisdikcija obalnoj državi ili drugim državama, a sukob izbije između interesa obalne države i neke druge države ili država, taj bi se sukob trebao riješiti na temelju pravičnosti i u svjetlu svih relevantnih okolnosti, vodeći računa o važnosti tih interesa za stranke i za međunarodnu zajednicu u cjelini.

Članak 60.

Umjetni otoci, uređaji i naprave u isključivom gospodarskom pojasu

1. U isključivom gospodarskom pojasu obalna država ima isključivo pravo graditi i dopuštati i uređivati izgradnju, rad i upotrebu:

(a) umjetnih otoka;

(b) uređaja i naprava za svrhe predviđene u članku 56. i za druge gospodarske svrhe;

(c) uređaja i naprava koji mogu ometati ostvarivanje prava obalne države u pojasu.

2. Obalna država ima isključivu jurisdikciju nad tim umjetnim otocima, uređajima i napravama, uključujući jurisdikciju glede carinskih, fiskalnih, zdravstvenih, sigurnosnih i useljeničkih zakona i drugih propisa.

3. Mora se dati propisna obavijest o izgradnji umjetnih otoka, uređaja i naprava i moraju se održavati stalna upozoravajuća sredstva o njihovoj prisutnosti. Svaki uređaj i naprava koji je napušten ili se više ne upotrebljava mora se ukloniti radi sigurnosti plovidbe, vodeći računa o općeprihvaćenim međunarodnim standardima koje je za takve slučajeve usvojila nadležna međunarodna organizacija. Pri tom uklanjanju također se dolično vodi računa o ribolovu, zaštiti morskog okoliša i pravima i dužnostima drugih država. Na primjeren način će se objaviti dubina, položaj i dimenzije uređaja ili naprava koji nisu potpuno uklonjeni.

4. Obalna država može, kad je to potrebno, oko spomenutih umjetnih otoka, uređaja i naprava ustanoviti sigurnosne zone razumnih dimenzija, u kojima može poduzeti mjere potrebne za sigurnost plovidbe i sigurnost umjetnih otoka, uređaja i naprava.

5. Širinu sigurnosnih zona određuje obalna država, vodeći računa o primjenjivim međunarodnim standardima. Te se zone određuju na način koji osigurava da one razumno odgovaraju prirodi i funkciji umjetnih otoka, uređaja i naprava i da ne prelaze udaljenost od 500 metara oko njih, mjereći od svake točke njihova vanjskog ruba, osim ako drukčije ovlašćuju općeprihvaćeni međunarodni standardi ili drukčije preporučuje nadležna međunarodna organizacija. Mora se dati propisna obavijest o širini sigurnosnih zona.

6. Svi brodovi moraju poštovati takve sigurnosne zone i pridržavati se općeprihvaćenih međunarodnih standarda o plovidbi u blizini umjetnih otoka, uređaja, naprava i sigurnosnih zona.

7. Umjetni otoci, uređaji, naprave i sigurnosne zone oko njih ne smiju se postavljati tamo gdje mogu ometati upotrebu priznatih plovidbenih putova bitnih za međunarodnu plovidbu.

8. Umjetni otoci, uređaji i naprave nemaju pravni položaj otoka. Oni nemaju vlastitoga teritorijalnog mora i njihovo postojanje ne utječe na određivanje granica teritorijalnog mora, isključivoga gospodarskog pojasa ili epikontinentalnog pojasa.

Članak 61.

Očuvanje živih bogatstava

1. Obalna država određuje dopustivi ulov živih bogatstava u svome isključivom gospodarskom pojasu.

2. Obalna država, vodeći računa o najpouzdanijim znanstvenim podacima s kojima raspolaže, odgovarajućim mjerama za očuvanje i gospodarenje osigurava da se održavanje živih bogatstava u isključivom gospodarskom pojasu ne ugrozi prekomjernim iskorištavanjem. U tu svrhu obalna država i nadležne međunarodne organizacije, subregionalne, regionalne ili svjetske, surađuju na prikladan način.

3. Takvim je mjerama također svrha da se održavaju ili obnavljaju populacije lovljenih vrsta na razinama koje mogu osigurati najviši održivi prinos, određen relevantnim ekološkim i gospodarskim činiteljima, uključujući gospodarske potrebe obalnih ribarskih zajednica i posebne potrebe država u razvoju, te vodeći računa o načinu ribolova, međuovisnosti ribljih naselja i svim općenito preporučenim subregionalnim, regionalnim ili svjetskim međunarodnim minimalnim standardima.

4. Prilikom poduzimanja takvih mjera obalna država vodi računa o učincima na one vrste koje su udružene s vrstama koje se love ili su ovisne o njima, radi održavanja ili obnavljanja populacija tih udruženih ili ovisnih vrsta iznad razina na kojima bi se njihova reprodukcija mogla ozbiljno ugroziti.

5. Raspoložive znanstvene informacije, statistike o ulovu i poduzetom ribolovu i drugi podaci važni za očuvanje ribljih naselja daju se i redovito razmjenjuju preko nadležnih međunarodnih organizacija, subregionalnih, regionalnih ili svjetskih, gdje je to primjereno, i uz sudjelovanje svih zainteresiranih država, uključujući države čijim je državljanima dopušteno ribariti u isključivom gospodarskom pojasu.

Članak 62.

Iskorištavanje živih bogatstava

1. Obalna se država zalaže za optimalno iskorištavanje živih bogatstava u isključivom gospodarskom pojasu ne dirajući u članak 61.

2. Obalna država određuje svoju sposobnost iskorištavanja živih bogatstava isključivoga gospodarskog pojasa. Ako obalna država nema sposobnost iskorištavanja cjelokupnoga dopustivog ulova, ona će sporazumima ili drugim aranžmanima, a u skladu s načinima, uvjetima, zakonima i drugim propisima navedenima u stavku 4. odobriti drugim državama pristup višku dopustivog ulova, vodeći posebice računa o odredbama članaka 69. i 70., osobito prema tamo spomenutim državama u razvoju.

3. Prilikom odobravanja pristupa drugim državama svome isključivom gospodarskom pojasu na temelju ovog članka, obalna država vodi računa o svim relevantnim činiteljima, uključujući, pored ostaloga, važnost živih bogatstava toga područja za njezino gospodarstvo i druge njezine nacionalne interese, odredbe članaka 69. i 70., potrebe država u razvoju u subregiji ili regiji za iskorištavanjem dijela viška i potrebu svođenja na najmanju moguću mjeru gospodarskih poremećaja u državama čiji su državljani uobičajeno ribarili u tome pojasu ili koje su znatno pridonijele istraživanju i identificiranju ribljih naselja.

4. Državljani drugih država koji ribare u isključivom gospodarskom pojasu pridržavaju se mjera očuvanja i drugih načina i uvjeta utvrđenih u zakonima i drugim propisima obalne države. Ti zakoni i drugi propisi moraju biti u skladu s Konvencijom i mogu se, pored ostaloga, odnositi:

(a) na izdavanje dozvola za ribare, ribarske brodove i opremu, uključujući plaćanje pristojbi i druge oblike naknade koji se, za obalne države u razvoju, mogu sastojati od odgovarajućih naknada na polju financiranja, opreme i tehnologije za ribarsku industriju;

(b) na određivanje vrsta koje se mogu loviti i utvrđivanje kvota ulova, bilo u odnosu na određena riblja naselja ili skupine naselja, ili ulova po jednom brodu u određenom vremenskom razdoblju, ili ulova državljana jedne države u određenom razdoblju;

(c) na utvrđivanje sezona i područja ribolova, tipova, veličina i količine ribarskog pribora te tipova, veličina i broja ribarskih brodova koji se mogu koristiti;

(d) na preciziranje starosti i veličine riba i drugih vrsta koje se mogu loviti;

(e) na određivanje informacija koje se traže od ribarskih brodova, uključujući statistike o ulovu i poduzetom ribolovu, te izvješća o položaju broda;

(f) na obvezu da se provedu, uz ovlaštenje i pod nadzorom obalne države, programi određenih istraživanja ribolova i uređenje provedbe tih istraživanja, uključujući uzimanje uzoraka ulova, korištenje uzoraka i izvještavanje o pratećim znanstvenim podacima;

(g) na postavljanje promatrača ili vježbenika na te brodove od strane obalne države;

(h) na iskrcavanje cijeloga ili jednog dijela ulova takvih brodova u lukama obalne države;

(i) na načine i uvjete koji se odnose na zajedničke pothvate ili druge oblike suradnje;

(j) na tražene uvjete za uvježbavanje osoblja i za prijenos tehnologije ribolova, uključujući jačanje sposobnosti obalnih država za poduzimanje istraživanja na području ribolova;

(k) na postupke za provedbu propisa.

5. Obalne države na propisan način daju obavijest o zakonima i drugim propisima koji se odnose na očuvanje i gospodarenje živim bogatstvima.

Članak 63.

Riblja naselja koja se nalaze u isključivim gospodarskim pojasevima dviju ili više obalnih država ili u isključivom gospodarskom pojasu jedne države i u području uz njega

1. Kada se isto riblje naselje ili riblja naselja udruženih vrsta nalaze u isključivim gospodarskim pojasevima dviju ili više obalnih država, te se države nastoje, izravno ili uz pomoć odgovarajućih subregionalnih ili regionalnih organizacija, sporazumjeti o mjerama koje su potrebne za usklađivanje i osiguranje očuvanja i razvoja takvih ribljih naselja, ne dirajući u ostale odredbe ovoga dijela.

2. Kada se isto riblje naselje ili riblja naselja udruženih vrsta nalaze kako u isključivom gospodarskom pojasu tako i u susjednom području uz pojas, obalna država i države koje love ta riblja naselja u susjednom području nastoje, izravno ili uz pomoć odgovarajućih subregionalnih ili regionalnih organizacija, sporazumjeti se o mjerama koje su potrebne za očuvanje tih ribljih naselja u susjednom području.

Članak 64.

Vrlo migratorne vrste

1. Obalna država i druge države čiji državljani u regiji love vrlo migratorne vrste, navedene u Prilogu I., surađuju izravno ili pomoću odgovarajućih međunarodnih organizacija kako bi osigurale očuvanje takvih vrsta i promicale njihovo optimalno iskorištavanje u čitavoj regiji, kako u isključivom gospodarskom pojasu, tako i izvan njega. U regijama za koje ne postoji odgovarajuća međunarodna organizacija, obalna država i druge države čiji državljani love te vrste u regiji surađuju radi osnivanja takve organizacije i sudjelovanja u njenom radu.

2. Odredbe stavka 1. primjenjuju se uz druge odredbe ovoga dijela.

Članak 65.

Morski sisavci

Ništa u ovome dijelu ne ograničava pravo obalne države ili, ovisno o prilikama, nadležnost međunarodne organizacije, da zabrani, ograniči ili uredi iskorištavanje morskih sisavaca strože nego što je predviđeno u ovome dijelu. Države surađuju radi očuvanja morskih sisavaca, a posebno moraju, uz pomoć odgovarajućih međunarodnih organizacija, djelovati radi zaštite, gospodarenja i proučavanja kitova.

Članak 66.

Naselja anadromnih riba

1. Države iz čijih rijeka potječu naselja anadromnih riba imaju prvenstveni interes i odgovornost za ta naselja.

2. Država porijekla naselja anadromnih riba osigurava njihovo očuvanje utvrđivanjem prikladnih mjera za uređenje ribolova u svim vodama od kopna do vanjskih granica njezinoga isključivoga gospodarskog pojasa i ribolova predviđenog u stavku 3. (b). Država porijekla može, nakon savjetovanja s drugim državama navedenima u stavcima 3. i 4. koje love ta riblja naselja, utvrditi ukupne dopustive ulove za naselja koja potječu iz njezinih rijeka.

3. (a) Ribolov naselja anadromnih riba smije se obavljati samo u vodama od kopna do vanjskih granica isključivih gospodarskih pojaseva, osim u slučajevima u kojima bi primjena ove odredbe mogla izazvati gospodarske poremećaje za državu koja nije država porijekla. O ribolovu izvan vanjskih granica isključivoga gospodarskog pojasa, zainteresirane se države savjetuju radi postizanja sporazuma o načinima i uvjetima takva ribolova, poštujući dolično zahtjeve očuvanja i potrebe države porijekla s obzirom na ta riblja naselja. (b) Država porijekla surađuje u svođenju na najmanju moguću mjeru gospodarskih poremećaja u drugim državama koje love takva riblja naselja, vodeći računa o uobičajenom ulovu i načinu na koji te države iskorištavaju takva naselja i o svim područjima u kojima se ona love. (c) Državama navedenim u podstavku (b), koje sudjeluju sporazumno s državom porijekla u mjerama obnove naselja anadromnih riba, osobito ako pokrivaju dio troškova za takve svrhe, država porijekla iskazuje posebnu pozornost prilikom lova ribljih naselja koja potječu iz njezinih rijeka. (d) Provedba propisa o naseljima anadromnih riba izvan isključivoga gospodarskog pojasa ostvaruje se na temelju sporazuma između države porijekla i drugih zainteresiranih država.

4. Kada naselja anadromnih riba migriraju u vode ili kroz vode od kopna do vanjskih granica isključivoga gospodarskog pojasa države koja nije država porijekla, ta će država surađivati s državom porijekla radi očuvanja i gospodarenja takvim ribljim naseljima.

5. Država porijekla naselja anadromnih riba i druge države koje love takva riblja naselja zaključuju aranžmane o primjeni odredaba ovoga članka, a gdje je to prikladno uz pomoć regionalnih organizacija.

Članak 67.

Katadromne vrste

1. Obalna država u čijim vodama katadromne vrste provode veći dio svoga životnog ciklusa, odgovorna je za gospodarenje tim vrstama i dužna je osigurati migratornim ribama ulazak u te vode i izlazak iz njih.

2. Kadatromne se vrste love jedino u vodama koje se nalaze od kopna do vanjskih granica isključivoga gospodarskog pojasa. Kada se lovi u isključivim gospodarskim pojasevima, ribolov podliježe odredbama ovog članka i drugim odredbama Konvencije koje se odnose na ribolov u tim zonama.

3. Ako katadromna riba migrira kroz isključivi gospodarski pojas druge države, bilo kao juvenilna ili odrasla riba, gospodarenje takvom ribom, uključujući ribolov, uređuje se sporazumom između države spomenute u stavku 1. i druge zainteresirane države. Takav sporazum mora osigurati racionalno gospodarenje tim vrstama i voditi računa o odgovornostima države spomenute u stavku 1. za očuvanje tih vrsta.

Članak 68.

Vrste od dna

Ovaj se dio ne primjenjuje na vrste od dna definirane u stavku 4., članka 77.

Članak 69.

Pravo neobalnih država

1. Neobalne države imaju pravo na pravičnoj osnovi sudjelovati u iskorištavanju odgovarajućeg dijela viška živih bogatstava isključivih gospodarskih pojaseva obalnih država iz iste subregije ili regije, vodeći računa o relevantnim gospodarskim i geografskim okolnostima svih zainteresiranih država i u skladu s odredbama ovoga članka i članaka 61. i 62.

2. Uvjete i načine takva sudjelovanja utvrđuju zainteresirane države dvostranim, subregionalnim ili regionalnim sporazumima, vodeći računa, između ostaloga:

(a) o potrebi da se izbjegnu štetni učinci za ribarske zajednice ili ribarsku industriju obalne države;

(b) o mjeri u kojoj neobalna država, u skladu s odredbama ovoga članka, sudjeluje ili je ovlaštena sudjelovati na temelju postojećih dvostranih, subregionalnih ili regionalnih sporazuma u iskorištavanju živih bogatstava isključivoga gospodarskog pojasa drugih obalnih država;

(c) o mjeri u kojoj druge neobalne države i države u nepovoljnom geografskom položaju već sudjeluju u iskorištavanju živih bogatstava isključivoga gospodarskog pojasa obalne države i potrebi, koja iz toga proistječe, da se izbjegne nametanje posebno teškog tereta samo jednoj obalnoj državi ili jednom njezinom dijelu;

(d) o prehrambenim potrebama stanovništva tih država.

3. Kada se ribolovni kapacitet obalne države približi stupnju razvijenosti koji joj omogućuje iskorištavanje cjelokupnoga dopustivog ulova živih bogatstava u svome isključivom gospodarskom pojasu, ta obalna država i druge zainteresirane države surađuju radi zaključivanja pravičnih aranžmana na dvostranoj, subregionalnoj ili regionalnoj osnovi, kojima se neobalnim državama u razvoju iz iste subregije ili regije dopušta sudjelovanje u iskorištavanju živih bogatstava isključivih gospodarskih pojaseva obalnih država te subregije ili regije, ovisno o okolnostima i na temelju uvjeta koji zadovoljavaju sve stranke. Pri primjeni ove odredbe vodi se računa i o činiteljima spomenutima u stavku 2.

4. Razvijene neobalne države, na temelju odredaba ovoga članka, ovlaštene su sudjelovati u iskorištavanju živih bogatstava jedino u isključivim gospodarskim pojasevima razvijenih obalnih država iz iste subregije ili regije, vodeći računa o mjeri u kojoj je obalna država, odobravajući drugim državama pristup živim bogatstvima svoga isključivoga gospodarskog pojasa, vodila računa o potrebi da se štetni učinci za ribarske zajednice i gospodarski poremećaji u državama čiji su državljani uobičajeno ribarili u pojasu svedu na najmanju moguću mjeru.

5. Gornje se odredbe primjenjuju ne dirajući u aranžmane koji mogu biti zaključeni u subregijama ili regijama gdje obalne države mogu dati neobalnim državama iz iste subregije ili regije jednaka ili preferencijalna prava za iskorištavanje živih bogatstava njihova isključivoga gospodarskog pojasa.

Članak 70.

Pravo država u nepovoljnom geografskom položaju

1. Države u nepovoljnom geografskom položaju imaju pravo na pravičnoj osnovi sudjelovati u iskorištavanju odgovarajućeg dijela viška živih bogatstava isključivih gospodarskih pojaseva obalnih država iz iste subregije ili regije, vodeći računa o relevantnim gospodarskim i geografskim okolnostima svih zainteresiranih država i u skladu s odredbama ovoga članka i članaka 61. i 62.

2. U svrhe ovoga dijela izraz „država u nepovoljnom geografskom položaju” označava obalne države, uključujući obalne države na zatvorenim ili poluzatvorenim morima, koje njihov geografski položaj čini, glede dovoljne opskrbe ribom za prehrambene potrebe njihova stanovništva ili dijela stanovništva, ovisnima o iskorištavanju živih bogatstava isključivih gospodarskih pojaseva drugih država u subregiji ili regiji, i obalne države koje ne mogu imati vlastiti isključivi gospodarski pojas.

3. Uvjete i načine takva sudjelovanja utvrđuju zainteresirane države dvostranim, subregionalnim ili regionalnim sporazumima, vodeći računa, između ostaloga:

(a) o potrebi da se izbjegnu štetni učinci za ribarske zajednice ili ribarsku industriju obalne države;

(b) o mjeri u kojoj država u nepovoljnom geografskom položaju, u skladu s odredbama ovoga članka, sudjeluje ili je ovlaštena sudjelovati na temelju postojećih dvostranih, subregionalnih ili regionalnih sporazuma u iskorištavanju živih bogatstava isključivog gospodarskog pojasa drugih obalnih država;

(c) o mjeri u kojoj druge države u nepovoljnom geografskom položaju i neobalne države već sudjeluju u iskorištavanju živih bogatstava isključivoga gospodarskog pojasa obalne države i potrebi, koja iz toga proistječe, da se izbjegne nametanje posebno teškog tereta samo jednoj obalnoj državi ili jednom njezinom dijelu;

(d) o prehrambenim potrebama stanovništva tih država.

4. Kada se ribolovna sposobnost obalne države približi stupnju razvijenosti koji joj omogućuje iskorištavanje cjelokupnoga dopustivog ulova živih bogatstava u svome isključivom gospodarskom pojasu, ta obalna država i druge zainteresirane države surađuju radi zaključivanja pravičnih aranžmana na dvostranoj, subregionalnoj ili regionalnoj osnovi, kojima se državama u razvoju u nepovoljnom geografskom položaju iz iste subregije ili regije dopušta sudjelovanje u iskorištavanju živih bogatstava isključivih gospodarskih pojaseva obalnih država te subregije ili regije, ovisno o okolnostima i na temelju uvjeta koji zadovoljavaju sve stranke. Pri primjeni ove odredbe vodi se računa i o činiteljima spomenutima u stavku 3.

5. Razvijene države u nepovoljnom geografskom položaju, na temelju odredaba ovoga članka, ovlaštene su sudjelovati u iskorištavanju živih bogatstava jedino u isključivim gospodarskim pojasevima razvijenih obalnih država iz iste subregije ili regije, vodeći računa o mjeri u kojoj je obalna država, odobravajući drugim državama pristup živim bogatstvima svoga isključivog gospodarskog pojasa, vodila računa o potrebi da se štetni učinci za ribarske zajednice i gospodarski poremećaji u državama čiji su državljani uobičajeno ribarili u pojasu svedu na najmanju moguću mjeru.

6. Gornje se odredbe primjenjuju ne dirajući u aranžmane koji mogu biti zaključeni u subregijama ili regijama gdje obalne države mogu dati državama u nepovoljnom geografskom položaju iz iste subregije ili regije jednaka ili preferencijalna prava za iskorištavanje živih bogatstava njihova isključivoga gospodarskog pojasa.

Članak 71.

Neprimjenjivost članaka 69. i 70.

Odredbe članaka 69. i 70. ne primjenjuju se na obalne države čije je gospodarstvo pretežno ovisno o iskorištavanju živih bogatstava njihova isključivoga gospodarskog pojasa.

Članak 72.

Ograničenja prijenosa prava

1. Prava iskorištavanja živih bogatstava, predviđena u člancima 69. i 70., ne smiju se ni izravno ni neizravno prenositi trećim državama ili njihovim državljanima najmom ili licencom, zasnivanjem zajedničkih pothvata ili bilo kojim drugim načinom s učinkom takva prijenosa, osim ako se zainteresirane države drukčije dogovore.

2. Prethodna odredba ne sprečava zainteresirane države u dobivanju tehničke ili financijske pomoći od trećih država ili međunarodnih organizacija radi lakšeg ostvarivanja prava prema člancima 69. i 70., pod uvjetom da to nema učinka navedenog u stavku 1.

Članak 73.

Provedba zakona i drugih propisa obalne države

1. Obalna država može, u ostvarivanju svojih suverenih prava istraživanja, iskorištavanja, očuvanja i gospodarenja živim bogatstvima u isključivom gospodarskom pojasu, poduzimati takve mjere, uključujući zaustavljanje broda, njegov pregled, uzapćenje i sudski postupak, koje su nužne radi osiguranja poštovanja zakona i drugih propisa koje je ona donijela u skladu s Konvencijom.

2. Uzapćeni brodovi i njihove posade hitno se oslobađaju nakon položene zadovoljavajućeg jamstva ili druge garancije.

3. Kazne koje propisuje obalna država, zbog kršenja zakona i drugih propisa o ribolovu u isključivom gospodarskom pojasu, ne mogu, ako nema drukčijeg sporazuma između zainteresiranih država, uključiti zatvaranje ni bilo kakav drugi način tjelesnog kažnjavanja.

4. U slučaju uzapćenja ili zadržavanja stranih brodova obalna država odmah na prikladan način obavještava državu zastave o poduzetoj mjeri i kaznama, ako su izrečene.

Članak 74.

Razgraničenje isključivoga gospodarskog pojasa između država čije obale leže sučelice ili međusobno graniče

1. Razgraničenje isključivoga gospodarskog pojasa između država čije obale leže sučelice ili međusobno graniče ostvaruje se sporazumom na temelju međunarodnog prava, kako je ono navedeno u članku 38. Statuta Međunarodnog suda, radi postizanja pravičnog rješenja.

2. Ako se sporazum ne može postići u razumnom roku, zainteresirane će države pribjeći postupcima predviđenima u dijelu XV.

3. Dok se ne postigne sporazum predviđen u stavku 1., zainteresirane će države, u duhu razumijevanja i suradnje, učiniti svaki napor kako bi zaključile privremene aranžmane praktične prirode i kako ne bi u tom prijelaznom razdoblju ugrozile ili omele postizanje konačnog sporazuma. Privremeni aranžmani neće štetiti konačnom razgraničenju.

4. Kada između zainteresiranih država postoji sporazum koji je na snazi, pitanja u vezi s razgraničenjem isključivoga gospodarskog pojasa uređuju se u skladu s odredbama toga sporazuma.

Članak 75.

Pomorske karte i popisi geografskih koordinata

1. U skladu s ovim dijelom, vanjske granice isključivoga gospodarskog pojasa i crte razgraničenja povučene u skladu s člankom 74., naznačuju se na pomorskim kartama takvog mjerila ili takvih mjerila koja su prikladna za utvrđivanje njihova položaja. Popisi geografskih koordinata točaka s navedenim geodetskim podacima mogu zamijeniti, kad je to opravdano, te vanjske granice ili crte razgraničenja.

2. Obalna država na propisan način objavljuje takve karte ili popise geografskih koordinata, a jedan primjerak svake takve karte ili popisa polaže kod glavnog tajnika Ujedinjenih naroda.

DIO VI.

EPIKONTINENTALNI POJAS

Članak 76.

Definicija epikontinentalnog pojasa

1. Epikontinentalni pojas obalne države obuhvaća morsko dno i njegovo podzemlje izvan njezinoga teritorijalnog mora preko čitavoga prirodnog produžetka njezinoga kopnenog područja do vanjskog ruba kontinentalne orubine, ili do udaljenosti od 200 morskih milja od polaznih crta od kojih se mjeri širina teritorijalnog mora, tamo gdje vanjski rub kontinentalne orubine ne seže do te udaljenosti.

2. Epikontinentalni pojas obalne države ne smije se prostirati izvan granica naznačenih u stavcima 4. do 6.

3. Kontinentalna orubina obuhvaća podvodni produžetak kopnene mase obalne države i sastoji se od morskog dna i podzemlja kontinentalne ravnine, kontinentalne strmine i kontinentalne kosine. Ona ne uključuje dno oceana na velikim dubinama s njegovim oceanskim hrptovima, ni njegovo podzemlje.

4. (a) U svrhe Konvencije, obalna država ustanovljava vanjski rub kontinentalne orubine svugdje gdje se orubina prostire izvan 200 morskih milja od polaznih crta od kojih se mjeri širina teritorijalnog mora, na jedan od ovih načina: i. crtom povučenom u skladu sa stavkom 7., spajajući krajnje stalne točke na kojima debljina sloja sedimentnih stijena iznosi najmanje jedan posto najkraće udaljenosti od te točke do podnožja kontinentalne strmine, ili ii. crtom povučenom u skladu sa stavkom 7., spajajući stalne točke koje nisu udaljene više od 60 morskih milja od podnožja kontinentalne strmine. (b) Ako nema suprotnih dokaza, podnožje kontinentalne strmine određuje se kao točka najveće promjene u nagibu njezine baze.

5. Stalne točke koje čine crtu vanjske granice epikontinentalnog pojasa na morskom dnu, povučenu u skladu sa stavkom 4. (a), (i) i ii., ne smiju se nalaziti na udaljenosti većoj od 350 morskih milja od polaznih crta od kojih se mjeri širina teritorijalnog mora, ili, na udaljenosti većoj od 100 morskih milja od izobate 2 500 metara, što je crta koja spaja točke dubine od 2 500 metara.

6. Unatoč odredbama stavka 5., vanjska granica epikontinentalnog pojasa na podmorskim hrptovima ne smije prelaziti 350 morskih milja od polaznih crta od kojih se mjeri širina teritorijalnog mora. Ovaj se stavak ne primjenjuje na podmorske uzvišice koje su prirodni sastojak kontinentalne orubine, kao što su njene dubokomorske ravnine, isponi, glavice, bankovi i izdanci.

7. Tamo gdje se epikontinentalni pojas prostire izvan 200 morskih milja od polaznih crta od kojih se mjeri širina teritorijalnog mora, obalna država određuje vanjsku granicu svoga epikontinentalnog pojasa ravnim crtama koje spajaju stalne točke definirane koordinatama geografske širine i duljine, a koje nisu dulje od 60 morskih milja.

8. Informacije o granicama epikontinentalnog pojasa izvan 200 morskih milja od polaznih crta od kojih se mjeri širina teritorijalnog mora, obalna država podnosi Komisiji za granice epikontinentalnog pojasa, ustanovljenoj prema Prilogu II. na temelju pravične geografske zastupljenosti. Komisija daje preporuke obalnim državama o pitanjima ustanovljenja vanjskih granica njihova epikontinentalnog pojasa. Granice epikontinentalnog pojasa koje obalna država ustanovi na temelju tih preporuka konačne su i obvezujuće.

9. Obalna država polaže kod glavnog tajnika Ujedinjenih naroda pomorske karte i relevantne informacije, uključivši geodetske podatke, koji na trajan način opisuju vanjsku granicu njezinog epikontinentalnog pojasa. Glavni tajnik ih na prikladan način objavljuje.

10. Odredbe ovoga članka ne diraju u pitanje razgraničenja epikontinentalnog pojasa između država čije obale leže sučelice ili međusobno graniče.

Članak 77.

Prava obalne države na epikontinentalnom pojasu

1. Obalna država ostvaruje nad epikontinentalnim pojasom suverena prava radi njegova istraživanja i iskorištavanja njegovih prirodnih bogatstava.

2. Prava o kojima je riječ u stavku 1., isključiva su u tom smislu da, ako obalna država ne istražuje epikontinentalni pojas ili ne iskorištava njegova prirodna bogatstva, nitko ne može poduzeti te djelatnosti bez izričitog pristanka obalne države.

3. Prava obalne države na epikontinentalni pojas ne zavise o stvarnoj ili fiktivnoj okupaciji, niti o bilo kakvom izričitom proglasu.

4. Prirodna bogatstva o kojima je riječ u ovom dijelu obuhvaćaju rudno i drugo neživo bogatstvo morskog dna i podzemlja kao i živa bića koja pripadaju vrstama od dna, tj. bića koja su u stadiju u kojem se mogu loviti bilo nepomična na morskom dnu ili ispod njega ili su nesposobna pomicati se ako nisu u stalnom fizičkom dodiru s morskim dnom ili podzemljem.

Članak 78.

Pravni položaj voda i zračnog prostora iznad epikontinentalnog pojasa te prava i slobode drugih država

1. Prava obalne države na epikontinentalnom pojasu ne diraju u pravni položaj voda iznad njega, niti zračnog prostora iznad tih voda.

2. Ostvarivanje prava obalne države na epikontinentalnom pojasu ne smije povrijediti, niti na bilo koji neopravdan način ometati plovidbu i druga prava i slobode koja se Konvencijom priznaju drugim državama.

Članak 79.

Podmorski kabeli i cjevovodi na epikontinentalnom pojasu

1. Sve su države ovlaštene polagati podmorske kabele i cjevovode na epikontinentalnom pojasu, u skladu s odredbama ovoga članka.

2. Uz uvjet poštovanja njezinoga prava da poduzima razumne mjere za istraživanje epikontinentalnog pojasa, iskorištavanje njegovih prirodnih bogatstava i sprečavanja, smanjivanja i nadziranja onečišćenja iz cjevovoda, obalna država ne može ometati polaganje ili održavanje tih kabela ili cjevovoda.

3. Određivanje pravca za polaganje cjevovoda na epikontinentalnom pojasu podliježe suglasnosti obalne države.

4. Ništa u ovome dijelu ne dira u pravo obalne države da utvrdi uvjete za kabele ili cjevovode koji ulaze na njeno područje ili u njezino teritorijalno more, ni u njezinu jurisdikciju nad kabelima i cjevovodima koji su položeni ili se koriste u vezi s istraživanjem njezinoga epikontinentalnog pojasa ili s iskorištavanjem njegovih bogatstava ili s upotrebom umjetnih otoka, uređaja i naprava pod njezinom jurisdikcijom.

5. Prilikom polaganja podmorskih kabela ili cjevovoda države dolično paze na već položene kabele ili cjevovode. Posebno se ne smiju onemogućavati popravci već položenih kabela i cjevovoda.

Članak 80.

Umjetni otoci, uređaji i naprave na epikontinentalnom pojasu

Članak 60. primjenjuje se mutatis mutandis na umjetne otoke, uređaje i naprave na epikontinentalnom pojasu.

Članak 81.

Bušenje na epikontinentalnom pojasu

Na epikontinentalnom pojasu obalna država ima isključivo pravo odobravanja i uređivanja bušenja u bilo koju svrhu.

Članak 82.

Plaćanja i doprinosi za iskorištavanje epikontinentalnog pojasa izvan 200 morskih milja

1. Obalna država plaća ili daje doprinose u naravi za iskorištavanje neživih bogatstava epikontinentalnog pojasa izvan 200 morskih milja od polaznih crta od kojih se mjeri širina teritorijalnog mora.

2. Plaćanja i doprinosi daju se godišnje za cjelokupnu proizvodnju na jednom ležištu nakon prvih pet godina proizvodnje na tome ležištu. Za šestu godinu iznos plaćanja ili doprinosa bit će jedan posto vrijednosti ili opsega proizvodnje na tome ležištu. Iznos se povećava za jedan posto za svaku sljedeću godinu do dvanaeste godine i ostaje, nakon toga, sedam posto. Proizvodnja ne uključuje sredstva upotrijebljena u vezi s iskorištavanjem.

3. Država u razvoju koja u potpunosti uvozi rudu koja se dobiva iz njezinoga epikontinentalnog pojasa oslobođena je takvih plaćanja ili doprinosa za tu rudu.

4. Plaćanja ili doprinosi daju se preko Vlasti, koja ih dijeli državama strankama Konvencije na temelju kriterija o pravičnoj raspodjeli, vodeći računa o interesima i potrebama država u razvoju, posebno onih među njima koje su najmanje razvijene i neobalne.

Članak 83.

Razgraničenje epikontinentalnog pojasa između država čije obale leže sučelice ili međusobno graniče

1. Razgraničenje epikontinentalnog pojasa između država čije obale leže sučelice ili međusobno graniče ostvaruje se sporazumom na temelju međunarodnog prava, kako je ono navedeno u članku 38. Statuta Međunarodnog suda, radi postizanja pravičnog rješenja.

2. Ako se sporazum ne može postići u razumnom roku, zainteresirane će države pribjeći postupcima predviđenima u dijelu XV.

3. Dok se ne postigne sporazum predviđen u stavku 1., zainteresirane će države, u duhu razumijevanja i suradnje, učiniti svaki napor kako bi zaključile privremene aranžmane praktične prirode i kako ne bi u tom prijelaznom razdoblju ugrozile ili omele postizanje konačnog sporazuma. Privremeni aranžmani neće štetiti konačnom razgraničenju.

4. Kada između zainteresiranih država postoji sporazum koji je na snazi, pitanja u vezi s razgraničenjem epikontinentalnog pojasa uređuju se u skladu s odredbama toga sporazuma.

Članak 84.

Pomorske karte i popisi geografskih koordinata

1. U skladu s ovim dijelom, vanjske granice epikontinentalnog pojasa i crte razgraničenja povučene u skladu sa člankom 83., naznačuju se na pomorskim kartama takva mjerila ili takvih mjerila koja su prikladna za utvrđivanje njihova položaja. Popisi geografskih koordinata točaka s navedenim geodetskim podacima mogu zamijeniti, kad je to opravdano, te vanjske granice ili crte razgraničenja.

2. Obalna država na propisan način objavljuje takve karte ili popise geografskih koordinata, a jedan primjerak svake takve karte ili popisa polaže kod glavnog tajnika Ujedinjenih naroda; one na kojima su naznačene vanjske granice epikontinentalnog pojasa polaže i kod glavnog tajnika Vlasti.

Članak 85.

Bušenje tunela

Ovaj dio ne dira u pravo obalne države da iskorištava podzemlje bušenjem tunela, ma koja bila visina vode iznad podzemlja.

DIO VII.

OTVORENO MORE

ODSJEK 1.

OPĆE ODREDBE

Članak 86.

Primjena odredaba ovoga dijela

Odredbe ovoga dijela primjenjuju se na sve dijelove mora koji nisu uključeni u isključivi gospodarski pojas, teritorijalno more ili unutrašnje vode neke države, ili u arhipelaške vode neke arhipelaške države. Ovaj članak ni na koji način ne ograničava slobode koje uživaju sve države u isključivom gospodarskom pojasu u skladu sa člankom 58.

Članak 87.

Sloboda otvorenog mora

1. Otvoreno more je otvoreno za sve države, obalne i neobalne. Sloboda otvorenog mora ostvaruje se pod uvjetima koje određuju Konvencija i druga pravila međunarodnog prava. Za obalne i za neobalne države ona sadrži, između ostalog:

(a) slobodu plovidbe;

(b) slobodu prelijetanja;

(c) slobodu polaganja podmorskih kabela i cjevovoda, uz uvjet poštovanja dijela VI.;

(d) slobodu izgradnje umjetnih otoka i drugih uređaja koje dopušta međunarodno pravo, uz uvjet poštovanja dijela VI.;

(e) slobodu ribolova, uz uvjet poštovanja uvjeta navedenih u odsjeku 2.;

(f) slobodu znanstvenog istraživanja, uz uvjet poštovanja dijelova VI. i XIII.

2. Sve države ostvaruju te slobode dolično poštujući interese drugih država u ostvarivanju slobode otvorenog mora i uz dolično poštovanje prava sadržanih u ovoj Konvenciji glede djelatnosti u Zoni.

Članak 88.

Korištenje otvorenog mora isključivo u miroljubive svrhe

Otvoreno more smije se koristiti isključivo u miroljubive svrhe.

Članak 89.

Pravna neosnovanost zahtjeva za suverenošću nad otvorenim morem

Nijedna država nema pravo zahtijevati da podvrgne bilo koji dio otvorenog mora svojoj suverenosti.

Članak 90.

Pravo plovidbe

Sve države, obalne i neobalne, imaju pravo da na otvorenom moru plove brodovi koji vijore njezinu zastavu.

Članak 91.

Državna pripadnost brodova

1. Svaka država određuje uvjete pod kojima dodjeljuje brodovima svoju državnu pripadnost, kao i uvjete upisa u upisnik na svom području i pravo na vijorenje svoje zastave. Brodovi imaju pripadnost one države čiju su zastavu ovlašteni vijoriti. Mora postojati stvarna veza između države i broda.

2. Brodovima, kojima je podijelila pravo da vijore njezinu zastavu, država izdaje isprave u tu svrhu.

Članak 92.

Položaj brodova

1. Brodovi plove pod zastavom samo jedne države i podvrgnuti su na otvorenom moru, osim u iznimnim slučajevima izrijekom predviđenim u međunarodnim ugovorima ili u ovoj Konvenciji, isključivo njezinoj jurisdikciji. Brod ne smije mijenjati svoju zastavu za vrijeme putovanja ili pristajanja u nekoj luci, osim u slučaju stvarnog prijenosa vlasništva ili izmjene upisa u upisniku.

2. Brod koji plovi pod zastavama dviju ili više država, kojima se služi po svome nahođenju, neće se prema trećim državama moći pozvati ni na jednu od tih državnih pripadnosti i može se izjednačiti s brodom bez državne pripadnosti.

Članak 93.

Brodovi koji vijore zastavu Ujedinjenih naroda, njihovih specijaliziranih ustanova i Međunarodne agencije za atomsku energiju

Prethodni članci ne diraju u pitanje brodova u službenoj upotrebi Ujedinjenih naroda, njihovih specijaliziranih ustanova ili Međunarodne agencije za atomsku energiju, koji vijore zastavu organizacije.

Članak 94.

Dužnosti države zastave

1. Svaka država djelotvorno vrši svoju jurisdikciju i nadzor nad brodovima koji vijore njezinu zastavu glede upravnih, tehničkih i socijalnih pitanja.

2. Posebno, svaka država:

(a) vodi upisnik brodova s imenima i podacima o brodovima koji vijore njezinu zastavu, osim onih brodova na koje se, zbog njihove male veličine, ne primjenjuju općeprihvaćeni međunarodni propisi, i

(b) vrši nad svakim brodom koji vijori njezinu zastavu, njegovim zapovjednikom, časnicima i posadom jurisdikciju u skladu sa svojim unutrašnjim pravom glede upravnih, tehničkih i socijalnih pitanja koja se tiču broda.

3. Svaka država, za brodove koji vijore njezinu zastavu, poduzima potrebne mjere za ostvarivanje sigurnosti na moru, između ostaloga glede:

(a) konstrukcije i opreme broda i njegove sposobnosti za plovidbu;

(b) sastava, radnih uvjeta i osposobljavanja posade, vodeći računa o primjenjivim međunarodnim aktima;

(c) upotrebe signala, održavanja veza i sprečavanja sudara.

4. Te mjere uključuju i one koje su potrebne da se osigura:

(a) da ovlašteni inspektor brodova pregleda svaki brod prije upisa u upisnik i nakon, u odgovarajućim vremenskim razdobljima, te da svaki brod ima takve pomorske karte, nautičke publikacije, navigacijsku opremu i instrumente koji omogućavaju sigurnu plovidbu broda;

(b) da je svaki brod pod odgovornošću zapovjednika broda i časnika koji imaju odgovarajuću osposobljenost, naročito za upravljanje brodom, navigaciju, veze i upravljanje strojevima, te da posada po svojoj osposobljenosti i broju odgovara tipu, veličini, strojevima i opremi broda;

(c) da zapovjednik,časnici, a u odgovarajućoj mjeri i posada, potpuno poznaju sve primjenjive međunarodne propise i da se od njih zahtijeva poštovanje tih propisa o sigurnosti života na moru, sprečavanju sudara, sprečavanju, smanjivanju i nadziranju onečišćenju mora i održavanju radio-veza.

5. Prilikom poduzimanja mjera na koje upućuju stavci 3. i 4., svaka država mora postupati u skladu s općeprihvaćenim međunarodnim propisima, postupcima i praksom i poduzeti sve što je potrebno radi osiguranja njihova poštovanja.

6. Država koja ima ozbiljnih razloga za sumnju da nad nekim brodom nije vršena odgovarajuća jurisdikcija ni nadzor, može o tim činjenicama obavijestiti državu zastave. Nakon što je primila takvu obavijest, država zastave pokreće istragu i, ako je potrebno, poduzima nužne mjere radi ispravljanja takvoga stanja.

7. Svaka država pokreće istragu, koju vodi ili koja se vodi pred osobom ili osobama odgovarajuće osposobljenosti, u povodu svake pomorske nesreće ili plovidbene nezgode na otvorenom moru u koju je upleten brod koji vijori njezinu zastavu, a koja je uzrokovala gubitak života ili tešku povredu državljana druge države ili veliku štetu brodovima ili uređajima druge države ili morskom okolišu. Država zastave i druga država surađuju u vođenju svake istrage koju provodi ta druga država zbog svake takve pomorske nesreće ili plovidbene nezgode.

Članak 95.

Imunitet ratnih brodova na otvorenom moru

Ratni brodovi uživaju na otvorenom moru potpuni imunitet od jurisdikcije svake druge države osim države zastave.

Članak 96.

Imunitet brodova koji su namijenjeni samo za vladinu netrgovačku službu

Brodovi u vlasništvu države ili kojima se ona koristi, a namijenjeni su samo za vladinu netrgovačku službu, uživaju na otvorenom moru potpuni imunitet od jurisdikcije svake druge države osim države zastave.

Članak 97.

Kaznena sudbenost zbog sudara ili svake druge plovidbene nezgode

1. U slučaju sudara ili svake druge plovidbene nezgode koja se tiče broda na otvorenom moru i koja povlači kaznenu ili stegovnu odgovornost zapovjednika broda ili ma koje druge osobe u službi broda, kazneni ili stegovni postupak moći će se povesti protiv tih osoba samo pred sudskim ili upravnim organima bilo države zastave ili države čiji su te osobe državljani.

2. U stegovnim je predmetima država, koja je izdala pomorsku knjižicu zapovjedniku ili svjedodžbu o osposobljenju ili dozvolu, jedina nadležna da nakon redovitog pravnog postupka izrekne oduzimanje tih isprava, čak i ako držatelj nije državljanin države koja ih je izdala.

3. Uzapćenje ili zadržavanje broda, čak i kao istražnu radnju mogu narediti samo organi države zastave.

Članak 98.

Dužnost pružanja pomoći

1. Svaka država zahtijeva od zapovjednika broda koji vijori njezinu zastavu, ako on to može učiniti bez ozbiljne opasnosti za brod, posadu ili putnike:

(a) da pruži pomoć svakoj osobi koja se nađe u moru, a kojoj prijeti opasnost;

(b) ako je obaviješten o njihovoj potrebi za pomoć, da zaplovi punom brzinom u pomoć osobama koje su u nevolji, utoliko koliko se može od njega razumno očekivati da tako postupi;

(c) da nakon sudara pruži pomoć drugom brodu, njegovoj posadi i njegovim putnicima i da, kad je to moguće, priopći drugom brodu ime vlastitog broda, njegovu luku upisa i najbližu luku u koju će pristati.

2. Svaka obalna država pomaže osnivanje, rad i održavanje odgovarajuće i djelotvorne službe za traženje i spašavanje radi sigurnosti na moru i u zraku i u tu svrhu, gdje to okolnosti traže, surađuje sa susjednim državama u okviru regionalnih aranžmana.

Članak 99.

Zabrana prijevoza robova

Svaka država poduzima djelotvorne mjere radi sprečavanja i kažnjavanja prijevoza robova na brodovima koji su ovlašteni da vijore njezinu zastavu i radi sprečavanja protupravne upotrebe njezine zastave u tu svrhu. Svaki rob koji prebjegne na brod bilo koje zastave slobodan je ipso facto.

Članak 100.

Dužnost suradnje radi suzbijanja piratstva

Sve države surađuju koliko najviše mogu na suzbijanju piratstva na otvorenom moru ili na bilo kojem drugom mjestu koje ne potpada pod jurisdikciju nijedne države.

Članak 101.

Definicija piratstva

Piratstvo je bilo koje od ovih djela:

(a) svaki nezakoniti čin nasilja ili zadržavanja ili bilo kakva pljačka, koje za osobne svrhe izvrši posada ili putnici privatnog broda ili privatnog zrakoplova i usmjeren: i. na otvorenom moru protiv drugog broda ili zrakoplova ili protiv osoba ili dobara na njima, ii. protiv broda ili zrakoplova, osoba ili dobara na mjestu koje ne potpada pod jurisdikciju nijedne države;

(b) svaki čin dobrovoljnog sudjelovanja u upotrebi broda ili zrakoplova, ako počinitelj zna za činjenice koje tom brodu ili zrakoplovu daju značaj piratskog broda ili zrakoplova;

(c) svaki čin kojemu je svrha poticanje ili namjerno omogućavanje nekog djela opisanog u podstavcima (a) ili (b).

Članak 102.

Piratstvo ratnog broda, državnog broda ili državnog zrakoplova čija se posada pobunila

Djela piratstva, opisana u članku 101., koja počini ratni brod ili državni brod ili državni zrakoplov kojih se posada pobunila i preuzela vlast nad brodom ili zrakoplovom, izjednačena su s djelima koja počini privatni brod ili zrakoplov.

Članak 103.

Definicija piratskog broda ili zrakoplova

Brod ili zrakoplov smatra se piratskim ako su ga osobe, u čijoj se vlasti stvarno nalazi, namijenile upotrijebiti za izvršenje jednog od djela navedenih u članku 101. Isto vrijedi ako je brod ili zrakoplov upotrijebljen za izvršenje tih djela, dokle god se nalazi u vlasti osoba krivih za to djelo.

Članak 104.

Zadržavanje ili gubitak državne pripadnosti piratskog broda ili zrakoplova

Brod ili zrakoplov može zadržati svoju državnu pripadnost iako je postao piratski brod ili zrakoplov. Zadržavanje ili gubitak državne pripadnosti određeni su unutrašnjim pravom države koje je dodijelila državnu pripadnost.

Članak 105.

Uzapćenje piratskog broda ili zrakoplova

Svaka država može na otvorenom moru ili na bilo kojem drugom mjestu koje ne potpada pod jurisdikciju nijedne države uzaptiti piratski brod ili zrakoplov ili brod ili zrakoplov koji je otet djelom piratstva i nalazi se u vlasti pirata te uhititi osobe i zaplijeniti dobra na njima. Sudovi države koja je izvršila uzapćenje mogu odlučiti o kaznama koje treba izreći i o poduzimanju mjera prema brodovima, zrakoplovima ili dobrima, ne dirajući u prava trećih osoba koje postupaju u dobroj vjeri.

Članak 106.

Odgovornost za uzapćenje bez valjanih razloga

Ako je uzapćenje broda ili zrakoplova zbog sumnje da je počinjeno djelo piratstva izvršeno bez valjanih razloga, država koja je uzaptila brod ili zrakoplov odgovorna je državi čiju pripadnost ima brod ili zrakoplov za sav gubitak ili štetu prouzročenu uzapćenjem.

Članak 107.

Brodovi i zrakoplovi koji su ovlašteni za uzapćenje zbog piratstva

Uzapćenje zbog piratstva mogu izvršiti samo ratni brodovi ili vojni zrakoplovi, ili drugi brodovi ili zrakoplovi koji nose vanjske znakove prema kojima se jasno raspoznaje da su u vladinoj službi i da su ovlašteni u tu svrhu.

Članak 108.

Nedopuštena trgovina opojnim drogama ili psihotropnim tvarima

1. Sve države surađuju na suzbijanju nedopuštene trgovine opojnim drogama ili psihotropnim tvarima kojom se bave brodovi na otvorenom moru u suprotnosti s međunarodnim konvencijama.

2. Svaka država koja ima ozbiljnih razloga vjerovati da se brod koji vijori njezinu zastavu bavi nedopuštenom trgovinom opojnim drogama ili psihotropnim tvarima može zatražiti suradnju drugih država radi suzbijanja takve trgovine.

Članak 109.

Neovlašteno emitiranje s otvorenog mora

1. Sve države surađuju na suzbijanju neovlaštenog emitiranja s otvorenog mora.

2. U svrhe Konvencije „neovlašteno emitiranje” znači odašiljanje, suprotno međunarodnim propisima, radijskih ili televizijskih programa s broda ili uređaja na otvorenom moru namijenjeno širokoj javnosti, izuzimajući odašiljanje poziva za pomoć u nevolji.

3. Svaka osoba koja se bavi neovlaštenim emitiranjem može se izvesti pred sud:

(a) države zastave broda;

(b) države u kojoj je uređaj registriran;

(c) države čiji je ta osoba državljanin;

(d) svake države u kojoj se emisija može primati, ili

(e) svake države u kojoj su takvim emitiranjem ometane dopuštene radio-veze.

4. Država koja ima sudbenost u skladu sa stavkom 3. može, u skladu sa člankom 110., uhititi svaku osobu ili zaustaviti svaki brod na otvorenom moru koji neovlašteno emitira i zaplijeniti opremu za emitiranje.

Članak 110.

Pravo pregleda

1. Osim u slučajevima kad je intervencija utemeljena na ovlaštenjima iz međunarodnog ugovora, ratni brod koji na otvorenom moru sretne strani brod koji nije brod što uživa puni imunitet u skladu sa člancima 95. i 96., ne može taj brod pregledati ako nema ozbiljnih razloga sumnjati:

(a) da se brod bavi piratstvom;

(b) da se brod bavi trgovinom robljem;

(c) da se brod bavi neovlaštenim emitiranjem, a država zastave ratnog broda ima sudbenost na temelju članka 109.;

(d) da je brod bez državne pripadnosti; ili

(e) da je brod, iako vijori stranu zastavu ili odbija istaknuti svoju zastavu, u stvari brod iste državne pripadnosti kao ratni brod.

2. U slučajevima predviđenim u stavku 1., ratni brod može pristupiti provjeravanju prava broda na vijorenje njegove zastave. U tu svrhu on smije na sumnjivi brod poslati brodicu pod zapovjedništvom časnika. Ako sumnja ostane i nakon provjere isprava, on može na brodu pristupiti daljem ispitivanju, koje se mora obavljati uz sve moguće obzire.

3. Ako se pokaže da sumnje nisu osnovane, i pod uvjetom da pregledani brod nije počinio nikakav čin koji bi ih opravdao, naknađuje mu se svaki gubitak ili šteta koje je pretrpio.

4. Ove odredbe primjenjuju se mutatis mutandis na vojni zrakoplov.

5. Ove se odredbe primjenjuju i na sve druge propisno ovlaštene brodove ili zrakoplove koji nose vanjske znakove prema kojima se jasno raspoznaje da su u vladinoj službi.

Članak 111.

Pravo progona

1. Progon stranoga broda može se poduzeti kad nadležne vlasti obalne države imaju ozbiljnih razloga vjerovati da je taj brod prekršio zakone i druge propise te države. Taj progon mora započeti dok se strani brod ili jedna od njegovih brodica nalazi u unutrašnjim vodama, u arhipelaškim vodama, u teritorijalnom moru ili vanjskom pojasu države koja progoni, i može se nastaviti izvan teritorijalnog mora ili vanjskog pojasa samo pod uvjetom da nije bio prekinut. Nije potrebno da brod koji daje nalog za zaustavljanje također bude u teritorijalnom moru ili vanjskom pojasu u času kad strani brod, koji plovi u teritorijalnom moru ili vanjskom pojasu, primi nalog za zaustavljanje. Ako se strani brod nalazi u vanjskom pojasu, definiranom u članku 33., progon se može poduzeti samo zbog kršenja prava za čiju je zaštitu taj pojas ustanovljen.

2. Pravo progona primjenjuje se mutatis mutandis u isključivom gospodarskom pojasu ili na epikontinentalnom pojasu, uključujući sigurnosne zone oko uređaja na epikontinentalnom pojasu, zbog kršenja zakona i drugih propisa obalne države koji se primjenjuju u skladu s Konvencijom u isključivom gospodarskom pojasu ili epikontinentalnom pojasu, uključujući spomenute sigurnosne zone.

3. Pravo progona prestaje čim progonjeni brod uplovi u teritorijalno more vlastite države ili neke treće države.

4. Smatrat će se da je progon započet samo ako se brod progonitelj prikladnim sredstvima kojima raspolaže uvjerio da se progonjeni brod ili jedna od njegovih brodica ili druga plovila, koja rade zajedno i služe se progonjenim brodom kao maticom, nalaze unutar granica teritorijalnog mora ili, ovisno o slučaju, u vanjskom pojasu ili u isključivom gospodarskom pojasu ili iznad epikontinentalnog pojasa. Progon se može započeti tek pošto je dan vidni ili zvučni znak za zaustavljanje iz udaljenosti s koje ga strani brod može vidjeti ili čuti.

5. Pravo progona mogu vršiti samo ratni brodovi ili vojni zrakoplovi, ili drugi brodovi ili zrakoplovi koji nose vanjske znakove prema kojima se jasno raspoznaje da su u vladinoj službi i koji su ovlašteni u tu svrhu.

6. Kad progon vrši zrakoplov:

(a) odredbe stavaka od 1. do 4. primjenjuju se mutatis mutandis;

(b) zrakoplov koji daje nalog za zaustavljanje mora sam aktivno progoniti brod sve dok neki brod ili drugi zrakoplov obalne države, što ga prvi zrakoplov pozove, ne stigne da nastavi progon, ako taj prvi zrakoplov sam nije u stanju uzaptiti brod. Da bi se opravdalo uzapćenje broda izvan teritorijalnog mora nije dovoljno da ga je zrakoplov samo otkrio u izvršenju povrede ili kao sumnjivog za povredu, ako ga nije ujedno pozvao da stane i progonio ili sam zrakoplov ili drugi zrakoplovi ili brodovi koji nastavljaju progon bez prekida.

7. Puštanje broda, koji je uzapćen na mjestu podvrgnutom jurisdikciji neke države i koji je praćen prema nekoj luci te države radi istrage pred nadležnim organima, ne može se zahtijevati samo zato što je brod, u tijeku toga putovanja - zato što su okolnosti to nalagale - bio praćen kroz dio isključivoga gospodarskog pojasa ili otvorenog mora.

8. Ako je brod bio zaustavljen ili uzapćen izvan teritorijalnog mora pod okolnostima koje ne opravdavaju ostvarivanje prava progona, naknađuje mu se svaki gubitak ili šteta koje je pretrpio.

Članak 112.

Pravo polaganja podmorskih kabela i cjevovoda

1. Sve su države ovlaštene polagati podmorske kabele i cjevovode na dno otvorenog mora izvan epikontinentalnog pojasa.

2. Stavak 5., članka 79. primjenjuje se na te kabele i cjevovode.

Članak 113.

Prekid ili oštećenje podmorskih kabela ili cjevovoda

Svaka država donosi potrebne zakone i druge propise kojima se određuje da su kažnjiva djela kad brod njezine zastave ili osoba podvrgnuta njezinoj jurisdikciji, namjerno ili iz nehata prekine ili ošteti podmorski kabel na otvorenom moru, što bi moglo imati za posljedicu prekid ili ometanje telegrafskih ili telefonskih veza, ili ako pod istim uvjetima prekine ili ošteti podmorski vod visokog napona ili cjevovod. Ta se odredba primjenjuje i na postupke koji su planirani radi izazivanja takvih prekida ili oštećenja, ili mogu do njih dovesti. Ona se, međutim, ne primjenjuje na prekide ili oštećenja koje su prouzročili počinitelji djelujući jedino u zakonitom cilju spašavanja svojih života ili svojih brodova, pošto su poduzeli sve potrebne mjere opreza radi izbjegavanja takvog prekida ili oštećenja.

Članak 114.

Prekid ili oštećenje podmorskog kabela ili cjevovoda od vlasnika drugog kabela ili cjevovoda

Svaka država donosi potrebne zakone i druge propise kojima se određuje da osobe koje su podvrgnute njezinoj jurisdikciji, koje su vlasnici podmorskog kabela ili cjevovoda u otvorenom moru i koje polaganjem ili popravljanjem toga kabela ili cjevovoda prouzroče prekid ili oštećenje drugoga kabela ili cjevovoda, snose troškove popravka.

Članak 115.

Naknada štete za gubitak nastao zbog izbjegavanja oštećenja podmorskog kabela ili cjevovoda

Svaka država donosi potrebne zakone i druge propise da bi vlasnik kabela ili cjevovoda nadoknadio štetu brodovlasnicima koji mogu dokazati da su žrtvovali sidro, mrežu ili neki drugi ribarski pribor kako ne bi oštetili neki podmorski kabel ili cjevovod, pod uvjetom da je brodovlasnik prije toga poduzeo sve razumne mjere opreza.

ODSJEK 2.

OČUVANJE I GOSPODARENJE ŽIVIM BOGATSTVIMA OTVORENOG MORA

Članak 116.

Pravo ribolova na otvorenom moru

Sve države imaju pravo da se njihovi državljani bave ribolovom na otvorenom moru uz uvjet poštovanja:

a) svojih ugovornih obveza;

b) prava i dužnosti, kao i interesa obalnih država, predviđenih, pored ostaloga, u stavku 2., članka 63. i člancima 64. do 67;

c) odredaba ovoga odsjeka.

Članak 117.

Dužnost država da za svoje državljane usvoje mjere radi očuvanja živih bogatstava otvorenog mora

Sve su države dužne usvojiti takve mjere, svaka za svoje državljane, koje su potrebne za očuvanje živih bogatstava otvorenog mora, ili surađivati s drugim državama na usvajanju takvih mjera.

Članak 118.

Suradnja država na očuvanju i gospodarenju živim bogatstvima

Države međusobno surađuju na očuvanju i gospodarenju živim bogatstvima otvorenog mora. Države čiji državljani iskorištavaju ista živa bogatstva ili različita živa bogatstva u istom području, pregovaraju radi usvajanja potrebnih mjera za očuvanje tih živih bogatstava. U tu svrhu one na prikladan način surađuju na osnivanju subregionalnih ili regionalnih ribolovnih organizacija.

Članak 119.

Očuvanje živih bogatstava otvorenog mora

1. Države, prilikom određivanja dopustivog ulova i utvrđivanja drugih mjera za očuvanje živih bogatstava otvorenog mora:

a) usvajaju mj