22009A0610(01)



KONVENCIJA

o nadležnosti i priznavanju te izvršavanju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima

PREAMBULA

VISOKE UGOVORNE STRANKE OVE KONVENCIJE,

ODLUČNE u jačanju na svojim državnim područjima pravne zaštite osoba koje imaju boravište/sjedište na tim državnim područjima,

SMATRAJUĆI da je u tu svrhu potrebno utvrditi međunarodnu nadležnost sudova, olakšati priznavanje te uvesti hitni postupak radi osiguranja izvršenja sudskih odluka, autentičnih isprava i sudskih nagodbi,

SVJESNE povezanosti među njima, koja se na gospodarskom planu regulira sporazumima o slobodnoj trgovini, sklopljenim između Europske zajednice i određenih država članica Europskog udruženja za slobodnu trgovinu,

UZIMAJUĆI U OBZIR:

UVJERENE da će širenje načela iz Uredbe (EZ) br. 44/2001 na ugovorne stranke ovog instrumenta jačati pravnu i gospodarsku suradnju,

U ŽELJI da se osigura u što je moguće većoj mjeri jedinstveno tumačenje ovog instrumenta,

ODLUČILE SU, u tom duhu zaključiti ovu konvenciju, te

DOGOVORILE SU SLJEDEĆE:

GLAVA I.

PODRUČJE PRIMJENE

Članak 1.

1. Ova se Konvencija primjenjuje u građanskim i trgovačkim stvarima, bez obzira na vrstu suda. Ne primjenjuje se posebno na porezne, carinske i upravne stvari.

2. Ova se Konvencija ne primjenjuje na:

3. U ovoj Konvenciji izraz „država koju obvezuje ova Konvencija” Znači svaku državu koja je ugovorna stranka ove Konvencije ili država članica Europske zajednice. Također može značiti Europsku zajednicu.

GLAVA II.

NADLEŽNOST

ODJELJAK 1.

Opće odredbe

Članak 2.

1. Sukladno odredbama ove Konvencije, osobe s domicilom u državi koju obvezuje ova Konvencija, bez obzira na njihovo državljanstvo, se tuži pred sudom te države.

2. Na osobe koje nisu državljani države koju obvezuje ova Konvencija u kojoj imaju domicil primjenjuju se pravila o nadležnosti koja vrijede za državljane te države.

Članak 3.

1. Osobe s domicilom u državi koju obvezuje ova Konvencija mogu se tužiti pred sudovima druge države koju obvezuje ova Konvencija samo na temelju pravila iz odjeljaka 2. do 7. ove glave.

2. Na njih se posebno ne primjenjuju pravila o nacionalnoj nadležnosti iz Priloga I.

Članak 4.

1. Ako tuženik nema domicil u državi koju obvezuje ova Konvencija, nadležnost sudova svake države koju obvezuje ova Konvencija utvrđuje se, sukladno odredbama članaka 22. i 23., prema pravu te države.

2. Protiv takvog tuženika, svaka osoba koja ima domicil u državi koju obvezuje ova Konvencija, bez obzira na državljanstvo, može se pozvati na jednak način kao i državljani te države na važeća pravila o nadležnosti te države, a posebno ona iz Priloga I.

ODJELJAK 2.

Posebna nadležnost

Članak 5.

Osoba s domicilom u državi koju obvezuje ova Konvencija može, u drugoj državi koju obvezuje ova Konvencija, biti suđena:

Članak 6.

Osoba s domicilom u državi koju obvezuje ova Konvencija može biti tužena:

Članak 7.

Ako na temelju Konvencije sud države koju obvezuje ova Konvencija ima nadležnost u pogledu tužbe u predmetu o odgovornosti zbog korištenja ili upravljanja brodom, taj sud ili drugi sud umjesto njega određen nacionalnim pravom te države također ima nadležnost za odlučivanje po tužbama za ograničenje te odgovornosti.

ODJELJAK 3.

Nadležnost u stvarima u vezi s osiguranjem

Članak 8.

U stvarima u vezi s osiguranjem, nadležnost se određuje na temelju ovog odjeljka, ne dovodeći u pitanje članak 4. i članak 5. stavak 5.

Članak 9.

1. Osiguravatelj s domicilom u državi koju obvezuje ova Konvencija može biti tužen:

2. Osiguravatelj koji nema domicil u državi koju obvezuje ova Konvencija, ali ima podružnicu, agenciju ili drugu poslovnu jedinicu u nekoj od država koju obvezuje ova Konvencija, za sporove koji proizlaze iz poslovanja podružnice, agencije ili druge poslovne jedinice smatrat će se da ima domicil u toj državi.

Članak 10.

U pogledu osiguranja od odgovornosti, ili osiguranja pokretne imovine, osiguravatelj može također biti tužen pred sudom mjesta u kojem je nastupio štetni događaj. Isto vrijedi ako je pokretna ili nepokretna imovina pokrivena istom policom osiguranja, a oboje je pogodio isti događaj.

Članak 11.

1. U pogledu osiguranja od odgovornosti osiguravatelj također može, ako sud dozvoli, zatražiti spajanje postupaka koje je oštećena stranka pokrenula protiv osiguranika.

2. Članci 8., 9. i 10. primjenjuju se na tužbe koje je podnio oštećenik izravno protiv osiguravatelja, ako je takva izravna tužba dopuštena.

3. Ako propis koji regulira izravnu tužbu dopušta da se osiguranik može pridružiti tužitelju, isti sud u pogledu njih ima nadležnost.

Članak 12.

1. Ne dovodeći u pitanje članak 11. stavak 3. osiguravatelj može pokrenuti postupak samo pred sudom države koju obvezuje ova Konvencija u kojoj tuženik ima domicil, neovisno o tome je li tuženik nositelj police, osiguranik ili korisnik.

2. Odredbe ovog odjeljka ne utječu na pravo podnošenja protutužbe sudu pred kojim je, u skladu s ovim odjeljkom, u tijeku postupak povodom prvobitne tužbe.

Članak13.

Od odredaba ovog odjeljka može se odstupiti samo dogovorom:

Članak 14.

Članak 13. stavak 5. odnosi se na sljedeće rizike:

ODJELJAK 4.

Nadležnost za potrošačke ugovore

Članak 15.

1. U predmetima u vezi s ugovorom koji sklapa osoba-potrošač, u svrhu za koju se može smatrati da je izvan njegove trgovinske ili poslovne djelatnosti, nadležnost se utvrđuje u skladu s ovim odjeljkom, ne dovodeći u pitanje članak 4. i članak 5. stavak 5., ako:

2. Ako potrošač sklopi ugovor sa strankom koja nema domicil u državi koju obvezuje ova Konvencija, iako ima podružnicu, predstavništvo ili drugu poslovnu jedinicu u jednoj od država koju obvezuje ova Konvencija, smatrat će se da ta stranka ima domicil u toj državi u sporovima koji proizlaze iz poslovanja te podružnice, predstavništva ili druge poslovne jedinice.

3. Ovaj se odjeljak ne primjenjuje na ugovore o prijevozu, osim ugovora kod kojih cijena uključuje troškove prijevoza i smještaja zajedno.

Članak 16.

1. Potrošač može pokrenuti postupak protiv druge ugovorne stranke pred sudom države koju obvezuje ova Konvencija u kojoj ta stranka ima domicil ili pred sudom mjesta u kojem potrošač ima domicil.

2. Druga ugovorna stranka može pokrenuti postupak protiv potrošača samo pred sudom države koju obvezuje ova Konvencija u kojoj potrošač ima domicil.

3. Ovaj članak ne utječe na pravo podnošenja protutužbe sudu pred kojim je u tijeku, u skladu s ovim odjeljkom, postupak povodom prvobitne tužbe.

Članak 17.

Od odredaba ovog odjeljka moguće je odstupiti samo sporazumom:

ODJELJAK 5.

Nadležnost za pojedinačne ugovore o radu

Članak 18.

1. U predmetima u vezi s pojedinačnim ugovorima o radu, nadležnost se utvrđuje ovim odjeljkom, ne dovodeći u pitanje članak 4. i članak 5. stavak 5.

2. Ako zaposlenik sklopi pojedinačni ugovor o radu s poslodavcem koji nema domicil u državi koju obvezuje ova Konvencija, ali ima podružnicu, predstavništvo ili drugu poslovnu jedinicu, smatrat će se da poslodavac ima domicil u toj državi u sporovima koji proizlaze iz poslovanja te podružnice, predstavništva ili druge poslovne jedinice.

Članak 19.

Poslodavac koji ima domicil u državi koju obvezuje ova Konvencija može biti tužen:

Članak 20.

1. Poslodavac može pokrenuti postupak samo pred sudom države koju obvezuje ova Konvencija u kojoj zaposlenik ima domicil.

2. Odredbe ovog odjeljka ne utječu na pravo ulaganja protutužbe pred sudom pred kojim je u tijeku, u skladu s ovim odjeljkom, postupak povodom prvobitne tužbe.

Članak 21.

Od odredaba ovog odjeljka moguće je odstupiti samo sporazumom o nadležnosti:

ODJELJAK 6.

Isključiva nadležnost

Članak 22.

Sljedeći sudovi imaju isključivu nadležnost, bez obzira na domicil:

ODJELJAK 7.

Prorogacija nadležnosti

Članak 23.

1. Ako su se stranke, od kojih jedna ili više njih imaju domicil u državi koju obvezuje ova Konvencija, sporazumjele da sud ili sudovi države koju obvezuje ova Konvencija imaju nadležnost u rješavanju sporova koji su nastali ili mogu nastati u vezi s određenim pravnim odnosom, taj sud ili sudovi su nadležni. Takva je nadležnost isključiva, osim ako se stranke sporazumiju drukčije. Takav se sporazum o prijenosu nadležnosti sklapa:

2. Svaka komunikacija elektroničkim sredstvima koja omogućava trajan zapis sporazuma smatra se da je ekvivalentna pisanom obliku.

3. Ako takav sporazum sklope stranke od kojih niti jedna nema domicil u državi koju obvezuje ova Konvencija, sudovi drugih država koje obvezuje ova Konvencija nemaju nadležnost u pogledu njihovih sporova, osim ako izabrani sud ili sudovi nisu odbili nadležnost.

4. Sud ili sudovi države koju obvezuje ova Konvencija na koje je na temelju instrumenta o trustu prenijeta nadležnost imaju isključivu nadležnost u postupcima pokrenutim protiv osnivača, upravitelja ili korisnika, ako je riječ o odnosima tih osoba ili njihovih prava ili obveza u okviru trusta.

5. Dogovori ili odredbe akta o osnivanju trusta kojima se dodjeljuje nadležnost nemaju pravnu snagu ako su u suprotnosti s člancima 13., 17. ili 21. ili ako isključuju nadležnost sudova koji imaju isključivu nadležnost u skladu s odredbama članka 22.

Članak 24.

Osim nadležnosti koja proizlazi iz odredaba ove Konvencije, nadležan je i sud države koju obvezuje ova Konvencija pred kojim se tuženik pojavi. Ovo pravilo ne vrijedi ako se tuženik pred sudom pojavio da bi osporio njegovu nadležnost ili ako neki drugi sud ima isključivu nadležnost u skladu s odredbama članka 22.

ODJELJAK 8.

Provjera nadležnosti i dopuštenosti

Članak 25.

Ako je pred sudom države koju obvezuje ova Konvencija uložena tužba koja se uglavnom tiče predmeta nad kojim sudovi druge države koju obvezuje ova Konvencija imaju isključivu nadležnost u skladu s odredbama članka 22., taj se sud po službenoj dužnosti proglašava nenadležnim.

Članak 26.

1. Ako je protiv tuženika koji ima domicil u jednoj državi koju obvezuje ova Konvencija pokrenut postupak pred sudom druge države koju obvezuje ova Konvencija, a on se ne pojavi pred sudom, sud po službenoj dužnosti izjavljuje da nije nadležan, osim ako nadležnost proizlazi iz odredaba ove Konvencije.

2. Sud postupak suspendira za toliko vremena koliko je potrebno da se utvrdi da je tuženik bio u mogućnosti primiti dokument o početku postupka ili istovjetan dokument dovoljno rano da bi mogao pripremiti svoju obranu, ili da su poduzeti svi potrebni koraci s tim ciljem.

3. Umjesto odredaba stavka 2. primjenjuje se članak 15. Haške konvencije od 15. studenoga 1965. o dostavi u inozemstvo sudskih i izvansudskih pismena u građanskim i trgovačkim stvarima, ako se treba uručiti pismeno o početku postupka ili slično pismeno u skladu s navedenom Konvencijom.

4. Države članice Europske zajednice koje obvezuje Uredba Vijeća (EZ) br. 1348/2000 od 29. svibnja 2000. ili Sporazum između Europske zajednice i Kraljevine Danske o dostavi sudskih i izvansudskih pismena u građanskim i trgovačkim stvarima, potpisan u Bruxellesu 19. listopada 2005., primjenjivat će u svojim međusobnim odnosima članak 19. Uredbe, ako se treba uručiti pismeno o početku postupka ili slično pismeno u skladu s navedenom Uredbom ili Konvencijom.

ODJELJAK 9.

Lis pendens – povezani postupci

Članak 27.

1. Ako se pred sudovima različitih država koje obvezuje ova Konvencija vode postupci o istom predmetu u kojima sudjeluju iste stranke, svi sudovi osim onog pred kojim je započet postupak suspendiraju svoje postupke, po službenoj dužnosti, sve dok se ne utvrdi nadležnost suda koji je prvi započeo postupak.

2. Nakon što se utvrdi nadležnost suda koji je prvi započeo postupak, svi ostali sudovi proglašavaju se nenadležnima u korist tog suda.

Članak 28.

1. Ako se pred sudovima različitih država koje obvezuje ova Konvencija vode povezani postupci, postupak mogu suspendirati svi sudovi osim onog pred kojim je započet prvi postupak.

2. Ako je riječ o prvostupanjskim postupcima, svi sudovi osim suda pred kojim je pokrenut prvi postupak mogu, na zahtjev jedne od stranaka, izjaviti da nisu nadležni ako sud pred kojim je pokrenut prvi postupak ima nadležnost nad stvarima o kojima je riječ i ako njegovo pravo omogućava spajanje postupaka.

3. Za potrebe ovog članka, postupci se smatraju povezanima ako među njima postoji toliko bliska veza da postoji interes da budu zajedno obrađivani i da bude donesena jedna sudska odluka da bi se izbjegla opasnost donošenja nepomirljivih sudskih odluka zbog vođenja odvojenih postupaka.

Članak 29.

Ako postupci pripadaju u isključive nadležnosti nekoliko sudova, svaki sud osim suda pred kojim je pokrenut prvi postupak izjavljuje da nije nadležan za rješavanje, u korist prvog suda.

Članak 30.

U svrhe ovog odjeljka, smatra se da je sud započeo postupak:

ODJELJAK 10.

Privremene i zaštitne mjere

Članak 31.

Pred sudovima države koju obvezuje ova Konvencija može se uložiti zahtjev za poduzimanje takvih privremenih i zaštitnih mjera koje su predviđene u pravu te države čak i u slučaju u kojem su, sukladno odredbama ove Konvencije, za donošenje sudske odluke o meritumu predmeta nadležni sudovi druge države koju obvezuje ova Konvencija.

POGLAVLJE III.

PRIZNAVANJE I IZVRŠENJE

Članak 32.

Za potrebe ove Konvencije, „sudska odluka” znači bilo kakvu sudsku odluku koju donese sud neke države koju obvezuje ova Konvencija, bez obzira na to kako se ta sudska odluka naziva, uključujući presudu, nalog, odluku ili nalog za izvršenje te odluku o utvrđivanju troškova koju izdaje sudski službenik.

ODJELJAK 1.

Priznavanje

Članak 33.

1. Sudska odluka donesena u nekoj državi koju obvezuje ova Konvencija priznaje se u drugoj državi koju obvezuje ova Konvencija bez potrebe postojanja bilo kakvog posebnog postupka za priznavanje.

2. Svaka zainteresirana stranka koja pokrene pitanje priznavanja sudske odluke kao glavni predmet spora može, u skladu s postupcima iz odjeljaka 2. i 3. ovog poglavlja, zatražiti priznavanje sudske odluke.

3. Ako je rezultat postupka pred sudom države koju obvezuje ova Konvencija ovisan o odluci o priznavanju koja se donosi kao odluka o prethodnom pitanju, taj sud ima nadležnost za odlučivanje o tom pitanju.

Članak 34.

Sudska odluka se ne priznaje:

Članak 35.

1. Nadalje, sudska se odluka ne priznaje ako nisu poštovane odredbe odjeljaka 3., 4. ili 6. poglavlja II., ili u slučaju iz članka 68. Nadalje, priznanje sudske odluke moguće je odbiti također u slučajevima iz članka 64. stavka 3. ili članka 67. stavka 4.

2. Pri provjeri osnova za nadležnost iz prethodnog stavka, sud ili tijelo kojemu se podnosi zahtjev za priznavanje vezano je utvrđenim činjeničnim stanjem na osnovi kojeg je sud države koju obvezuje ova Konvencija u kojoj je sudska odluka donesena utemeljio svoju nadležnost.

3. Prema odredbama stavka 1., ne može se preispitivati nadležnost suda države koju obvezuje ova Konvencija u kojoj je donesena sudska odluka. Ispitivanje državnog poretka iz članka 34. točke 1. ne smije se primijeniti na pravila o nadležnosti.

Članak 36.

Ni pod kakvim se uvjetima strane sudske odluke ne mogu preispitivati s obzirom na njihov meritum.

Članak 37.

1. Sud države koju obvezuje ova Konvencija u kojoj se zahtijeva priznavanje sudske odluke donesene u drugoj državi koju obvezuje ova Konvencija može suspendirati postupak ako je protiv sudske odluke uložen redovni pravni lijek.

2. Sud države koju obvezuje ova Konvencija u kojoj se zahtijeva priznavanje sudske odluke donesene u Irskoj ili u Ujedinjenoj Kraljevini može suspendirati postupak ako je izvršenje u državi u kojoj je sudska odluka donesena privremeno obustavljeno zbog odlučivanja po pravnom lijeku.

ODJELJAK 2.

Izvršenje

Članak 38.

1. Sudska odluka donesena u državi koju obvezuje ova Konvencija koja je i izvršiva u toj državi izvršava se u drugoj državi koju obvezuje ova Konvencija ako je, po zahtjevu bilo koje zainteresirane stranke, u njoj proglašena izvršivom.

2. Unatoč tome, u Ujedinjenoj Kraljevini takva se odluka izvršava u Engleskoj i Walesu, u Škotskoj i u Sjevernoj Irskoj ako je, po zahtjevu bilo koje od zainteresiranih stranaka, registrirana za izvršenje u tom dijelu Ujedinjene Kraljevine.

Članak 39.

1. Zahtjev se ulaže pred sudom ili nadležnim tijelom iz popisa u Prilogu II.

2. Mjesna nadležnost utvrđuje se prema domicilu stranke protiv koje se zahtijeva izvršenje ili prema mjestu izvršenja sudske odluke.

Članak 40.

1. Postupak za podnošenje zahtjeva uređen je pravom države u kojoj se zahtijeva izvršenje.

2. Podnositelj zahtjeva mora navesti adresu za dostavu dokumenata u području za koje je nadležan sud kojemu je podnio zahtjev. Ako pravo države u kojoj se zahtijeva izvršenje ne propisuje dostavljanje takve adrese, podnositelj zahtjeva imenuje punomoćnika za primitak pismena.

3. Uz zahtjev se prilažu dokumenti iz članka 53.

Članak 41.

Sudska odluka proglašava se izvršivom odmah po dovršetku formalnosti iz članka 53., bez bilo kakvih provjera iz članaka 34. i 35. Stranka protiv koje se zahtijeva izvršenje sudske odluke u toj fazi postupka nema pravo davanja bilo kakvih primjedbi u vezi s predmetom.

Članak 42.

1. O odluci o izvršivosti sudske odluke treba odmah obavijestiti podnositelja zahtjeva u skladu s postupkom koji propisuje pravo države u kojoj se zahtijeva izvršenje.

2. Izjava o izvršivosti uručuje se stranki protiv koje je zahtijevano izvršenje, uz sudsku odluku, ako ona toj stranci već nije bila uručena.

Članak 43.

1. Obje stranke mogu uložiti pravni lijek protiv proglašavanja izvršivosti sudske odluke.

2. Pravni lijek ulaže se na sudu s popisa u Prilogu III.

3. Pravni lijek razmatra se u skladu s pravilima kontradiktornog postupka.

4. Ako se stranka protiv koje se zahtijeva izvršenje sudske odluke ne pojavi pred sudom koji odlučuje o pravnom lijeku koji je uložio podnositelj zahtjeva, primjenjuju se odredbe članka 26. stavaka 2. do 4., čak i u slučajevima u kojima stranka protiv koje se zahtijeva izvršenje sudske odluke nema domicil u bilo kojoj od država koje obvezuje ova Konvencija.

5. Pravni lijek protiv proglašenja izvršivosti mora se uložiti u roku od mjesec dana od njegove dostave. Ako stranka protiv koje se zahtijeva izvršenje sudske odluke ima domicil u državi koja nije država u kojoj je sudska odluka proglašena izvršivom, rok za ulaganje pravnog lijeka iznosi dva mjeseca i počinje teći od datuma dostave, njoj osobno ili na adresu njezina boravišta. Rok se ne može produljiti zbog udaljenosti.

Članak 44.

Sudska odluka donesena po korištenju pravnog lijeka može biti pobijana samo pravnim lijekom iz Priloga IV.

Članak 45.

1. Sud na kojem je uložen pravni lijek u skladu s odredbama članka 43. ili članka 44. odbija proglašenje izvršivosti ili ga povlači samo na temelju jednog od razloga iz članaka 34. i 35. Svoju odluku donosi bez odlaganja.

2. Ni pod kakvim uvjetima nije dopušteno provjeravanje sudske odluke s obzirom na meritum.

Članak 46.

1. Sud kojem je uložen pravni lijek u skladu s člancima 43. i 44. može, na zahtjev stranke protiv koje se zahtijeva izvršenje sudske odluke, suspendirati postupak ako je uložen redovni pravni lijek protiv sudske odluke u državi članici u kojoj je ona donesena, ili ako rok za njegovo podnošenje još nije protekao; u posljednjem slučaju sud može utvrditi rok za ulaganje tog pravnog lijeka.

2. Ako je sudska odluka donesena u Irskoj ili u Ujedinjenoj Kraljevini, svaki pravni lijek koji je raspoloživ u državi u kojoj je donesena sudska odluka smatra se redovnim pravnim lijekom u svrhe stavka 1.

3. Sud može uvjetovati izvršenje sudske odluke jamstvom koje sam utvrdi.

Članak 47.

1. Ako sudska odluka treba biti priznata u skladu s odredbama ove Konvencije, podnositelja zahtjeva ništa ne sprečava da zatraži donošenje privremenih ili zaštitnih mjera, u skladu s pravom države u kojoj se traži priznavanje sudske odluke, a da za to nije potrebno proglašenje izvršivosti sudske odluke u skladu s člankom 41.

2. Proglašenje izvršivosti uključuje ovlasti za poduzimanje zaštitnih mjera.

3. U roku propisanom za ulaganje pravnog lijeka sukladno članku 43. stavku 5., protiv proglašenja izvršivosti i sve do donošenja odluke o takvom pravnom lijeku nikakve izvršne mjere, osim zaštitnih mjera, ne mogu biti poduzete na imovini stranke protiv koje se zahtijeva izvršenje.

Članak 48.

1. Ako se strana sudska odluka odnosi na više zahtjeva, a proglašenje izvršivosti ne može se dati za sve zahtjeve, sud ili nadležno tijelo proglašenje izvršivosti daju za jedan ili više zahtjeva.

2. Podnositelj zahtjeva može zatražiti proglašenje izvršivosti ograničeno na neke dijelove sudske odluke.

Članak 49.

Strana sudska odluka u kojoj se nalaže periodično isplaćivanje novčane kazne izvršiva je u državi u kojoj se zahtijeva izvršenje samo u slučaju da je iznos kazni konačno utvrđen pred sudovima države u kojoj je sudska odluka donesena.

Članak 50.

1. Podnositelj zahtjeva koji je u državi u kojoj je sudska odluka donesena uživao potpunu ili djelomičnu pravnu pomoć ili je bio oslobođen troškova ima pravo, u postupku propisanom odredbama ovog odjeljka, na korištenje najpovoljnije pravne pomoći ili na najveće moguće oslobađanje od troškova predviđeno pravom države u kojoj se zahtijeva priznavanje sudske odluke.

2. Međutim, podnositelj zahtjeva koji zahtijeva izvršenje sudske odluke danskog, islandskog ili norveškog upravnog tijela u vezi s uzdržavanjem može u zamoljenoj državi zahtijevati povlastice iz stavka 1., ako podnese izjavu danskog, islandskog ili norveškog ministarstva pravosuđa u tu svrhu da ispunjava ekonomske uvjete za odobrenje cjelovite ili djelomične pravne pomoći ili oslobođenje od troškova postupka.

Članak 51.

Nikakvo osiguranje, jamstvo ili depozit, bez obzira na to kako je opisano, ne zahtijeva se od stranke koja u jednoj državi koju obvezuje ova Konvencija zahtijeva izvršenje sudske odluke donesene u drugoj državi koju obvezuje ova Konvencija, na temelju činjenice da je stranka strani državljanin ili da nema domicil ili boravište u državi u kojoj se zahtijeva priznavanje sudske odluke.

Članak 52.

U državi u kojoj se zahtijeva izvršenje, u postupku za proglašavanje izvršivosti sudske odluke, nije dopušteno zahtijevanje nikakve takse, pristojbe ili plaćanja izračunatog na temelju vrijednosti spora.

ODJELJAK 3.

Zajedničke odredbe

Članak 53.

1. Stranka koja zahtijeva priznavanje ili podnese zahtjev za proglašenje izvršivosti, prilaže presliku sudske odluke koja zadovoljava uvjete potrebne za utvrđivanje njezine vjerodostojnosti.

2. Stranka koja zahtijeva proglašenje izvršivosti prilaže potvrdu iz članka 54. ne dovodeći u pitanje odredbe članka 55.

Članak 54.

Sud ili nadležno tijelo države koju obvezuje ova Konvencija u kojoj je donesena sudska odluka izdaje, na zahtjev bilo koje zainteresirane stranke, potvrdu u obliku standardnog obrasca iz Priloga V. ovoj Konvenciji.

Članak 55.

1. Ako nije priložena potvrda iz članka 54., sud ili nadležno tijelo mogu odrediti rok za njezino prilaganje ili prihvatiti ekvivalentan dokument ili, ako smatra da raspolaže dostatnim informacijama, osloboditi stranku prilaganja takvog dokumenta.

2. Ako sud ili nadležno tijelo to zatraži, prilaže se prijevod dokumenata. Prijevod ovjerava za to ovlaštena osoba u jednoj od država koju obvezuje ova Konvencija.

Članak 56.

Nikakva ovjera ili druga slična formalnost ne zahtijeva se s obzirom na dokument iz članka 53. ili članka 55. stavka 2. ili za imenovanje zastupnika.

POGLAVLJE IV.

AUTENTIČNE ISPRAVE I SUDSKE NAGODBE

Članak 57.

1. Dokument koji je službeno sastavljen ili registriran kao autentična isprava i koji je izvršiv u jednoj državi koju obvezuje ova Konvencija, u drugoj se državi koju obvezuje ova Konvencija proglašava izvršivim po zahtjevu sastavljenom u skladu s postupcima iz članka 38. i članaka koji slijede. Sud pred kojim je uložen pravni lijek iz članka 43. ili članka 44. proglašenje izvršivosti odbija ili povlači samo ako je izvršenje u očitoj suprotnosti s javnim poretkom države u kojoj se zahtijeva izvršenje.

2. Dogovori u vezi s obvezom uzdržavanja, postignuti s pravnim tijelima ili oni koje upravna tijela potvrde, smatraju se autentičnim ispravama u smislu stavka 1.

3. Dokument koji se podnosi mora zadovoljiti sve uvjete potrebne za utvrđivanje njegove autentičnosti u državi u kojoj je sudska odluka donesena.

4. Odredbe poglavlja III. odjeljka 3. primjenjuju se prema potrebi. Nadležno tijelo države koju obvezuje ova Konvencija u kojoj je sastavljena ili registrirana autentična isprava, na zahtjev jedne od zainteresiranih stranaka, izdaje potvrdu koristeći pri tome standardni obrazac iz Priloga VI. ovoj Konvenciji.

Članak 58.

Nagodba potvrđena pred sudom tijekom postupka i izvršiva u državi članici u kojoj je zaključena, izvršiva je u državi koju obvezuje ova Konvencija u kojoj se zahtijeva njezino izvršenje pod istim uvjetima kao da je riječ o autentičnoj ispravi. Sud ili nadležno tijelo države koju obvezuje ova Konvencija u kojoj je potvrđena nagodba izdaje potvrdu na zahtjev bilo koje zainteresirane stranke, koristeći pri tome standardni obrazac iz Priloga V. ovoj Konvenciji.

POGLAVLJE V.

OPĆE ODREDBE

Članak 59.

1. S ciljem utvrđivanja ima li stranka domicil u državi koju obvezuje ova Konvencija pred čijim je sudovima pokrenut postupak, sud se služi unutarnjim pravom svoje države.

2. Ako stranka nema domicil u državi pred čijim je sudovima pokrenut postupak, s ciljem utvrđivanja ima li stranka domicil u drugoj državi koju obvezuje ova Konvencija, sud primjenjuje pravo te države.

Članak 60.

1. U svrhe ove Konvencije, trgovačko društvo ili druga pravna osoba ili udruženje fizičkih ili pravnih osoba ima domicil u mjestu u kojem ima svoje:

2. Kad je riječ o Ujedinjenoj Kraljevini i Irskoj, „statutarno sjedište” znači „registered office” ili, ako takvo sjedište ne postoji, „place of incorporation” (mjesto stjecanja pravne osobnosti) ili, ako takvo mjesto ne postoji, mjesto prema čijem je pravu ono osnovano.

3. S ciljem utvrđivanja ima li trust domicil u državi koju obvezuje ova Konvencija pred čijim je sudovima pokrenut postupak, sud primjenjuje vlastita pravila privatnog međunarodnog prava.

Članak 61.

Ne dovodeći u pitanje povoljnije odredbe nacionalnih zakona, osobe s domicilom u državi koju obvezuje ova Konvencija protiv kojih se vodi postupak pred kaznenim sudovima druge države koju obvezuje ova Konvencija, čiji one nisu državljani, zbog kaznenog djela koje nije počinjeno s namjerom, u njihovoj nenazočnosti mogu zastupati za to ovlaštene osobe. Unatoč tome, sud pred kojim se vodi postupak može zatražiti njihovu nazočnost. U slučaju da se takva osoba ne pojavi pred sudom, sudska odluka u građanskom postupku donesena bez nazočnosti te osobe, kojoj nije bila pružena mogućnost pripreme vlastite obrane, ne treba biti priznata niti izvršena u drugim državama koje obvezuje ova Konvencija.

Članak 62.

U svrhe ove Konvencije izraz „sud” uključuje sva tijela za koja država koju obvezuje ova Konvencija odluči da su nadležna za pitanja koja ulaze u područje primjene ove Konvencije.

POGLAVLJE VI.

PRIJELAZNE ODREDBE

Članak 63.

1. Ova se Konvencija primjenjuje samo na postupke koji su pokrenuti ili na isprave koje su službeno sastavljene ili registrirane kao autentične isprave nakon njenog stupanja na snagu u državi porijekla te, ako se zahtijeva priznanje ili izvršenje sudske odluke ili autentične isprave, u zamoljenoj državi.

2. Međutim, ako je postupak u državi porijekla pokrenut prije stupanja na snagu ove Konvencije, sudske odluke donesene nakon tog datuma priznavat će se i izvršavati u skladu s poglavljem III.:

POGLAVLJE VII.

ODNOS S UREDBOM VIJEĆA (EZ) br. 44/2001 I DRUGIM INSTRUMENTIMA

Članak 64.

1. Ova Konvencija ne dovodi u pitanje primjenu od strane država članica Europske zajednice Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 o nadležnosti i priznanju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima i njene izmjene, Konvencije o nadležnosti i priznanju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima potpisane u Bruxellesu 27. rujna 1968. te Protokola o tumačenju Konvencije od strane Suda Europskih zajednica potpisanog 3. lipnja 1971., kako je izmijenjen Konvencijom o pristupanju navedenoj Konvenciji i navedenom Protokolu od država koje pristupaju Europskim zajednicama, kao i Sporazuma između Europske zajednice i Kraljevine Danske o nadležnosti i priznanju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima potpisanog u Bruxellesu 19. listopada 2005.

2. Međutim, ova se Konvencija primjenjuje uvijek:

3. Pored razloga iz poglavlja III. priznavanja i izvršavanje mogu se odbiti ako je temelj za nadležnost koji je osnova za donošenje sudskih odluka različit od temelja za nadležnost koji proizlazi iz ove Konvencije te ako je predviđeno priznavanje ili izvršenje protiv stranke koja ima domicil u državi koju obvezuje ova Konvencija, a u kojoj se ne primjenjuje neki od instrumenata iz stavka 1. ovog članka, osim ako je sudsku odluku moguće na drugi način priznati ili izvršiti prema nekom drugom pravnom temelju u zamoljenoj državi.

Članak 65.

Sukladno odredbama članka 63. stavka 2., članka 66. i članka 67. ova Konvencija između država koje obvezuje zamjenjuje konvencije zaključene između dvije ili više njih koje pokrivaju istu materiju. Posebno se zamjenjuju konvencije iz Priloga VII.

Članak 66.

1. Konvencije iz članka 65. nastavljaju se primjenjivati na pitanja na koja se ova Konvencija ne primjenjuje.

2. Nastavljaju se primjenjivati u pogledu donesenih sudskih odluka i dokumenata koji su službeno sastavljeni ili registrirani kao autentične isprave prije stupanja na snagu ove Konvencije.

Članak 67.

1. Ova Konvencija ne utječe niti na jednu konvenciju koja obvezuje ugovorne stranke i/ili države koje obvezuje ova Konvencija i koje u posebnom pravnom području uređuju nadležnost, priznavanje i izvršenje sudskih odluka. Ne dovodeći u pitanje obveze iz drugih sporazuma između ugovornih stranaka, ova Konvencija ne sprječava ugovorne stranke da pristupaju takvim konvencijama.

2. Ova Konvencija ne sprječava sud države koju obvezuje ova Konvencija i konvencija na posebnom pravnom području da se pretpostavlja nadležnost u skladu s tom konvencijom, čak i onda kada tuženik ima domicil u drugoj državi koju obvezuje ova Konvencija, a koja nije stranka te druge konvencije. Sud pred kojim se vodi postupak u svakom slučaju primjenjuje članak 26. ove Konvencije.

3. Sudske odluke koje donese sud u državi koju obvezuje ova Konvencija u izvršavanju nadležnosti na temelju konvencije na posebnom pravnom području bit će priznate i izvršene u drugoj državi koju obvezuje ova Konvencija u skladu s poglavljem III. ove Konvencije.

4. Uz razloge iz poglavlja III., priznavanje i izvršenje može se odbiti ako zamoljenu državu ne obvezuje konvencija na posebnom pravnom području, a osoba protiv koje se zahtijeva priznavanje ili izvršenje ima domicil u toj državi, ili ako je zamoljena država država članica Europske zajednice i u pogledu konvencija koje se imaju zaključiti od strane Europske zajednice, u svakoj njezinoj državi članici, osim ako sudska odluka može na drugi način biti priznata ili izvršena u zamoljenoj državi članici na drugom pravnom temelju.

5. Ako konvencija na posebnom pravnom području, kojoj su stranke država porijekla i zamoljena država, uređuje uvjete za priznavanje i izvršavanje sudskih odluka, ti se uvjeti primjenjuju. U svakom slučaju, odredbe ove Konvencije koje se odnose na postupak priznavanja i izvršenja sudskih odluka mogu se primjenjivati.

Članak 68.

1. Ova Konvencija ne utječe na sporazume koje su države koje obvezuje ova Konvencija preuzele prije stupanja na snagu ove Konvencije o nepriznavanju sudskih odluka donesenih u državama koje obvezuje ova Konvencija protiv tuženika koji imaju domicil ili uobičajeno boravište u trećoj zemlji, ako bi u slučajevima iz članka 4. sudska odluka mogla biti donesena samo na temelju nadležnosti iz članka 3. stavka 2. Ne dovodeći u pitanje obveze iz drugih sporazuma između nekih ugovornih stranaka, ova Konvencija ne sprječava ugovorne stranke da sklapaju takve konvencije.

2. Međutim, ugovorna stranka ne može preuzeti obvezu prema trećoj zemlji da neće priznavati sudske odluke donesene u drugoj državi koju obvezuje ova Konvencija, a koje je donio sud koji svoju nadležnost temelji na činjenici da se imovina tuženika nalazi u toj državi ili da se imovina koja je predmet oduzimanja nalazi u toj državi:

POGLAVLJE VIII.

ZAVRŠNE ODREDBE

Članak 69.

1. Konvencija se otvara za potpisivanje od strane Europske zajednice, Danske i država koje su u vrijeme otvaranja za potpisivanje članice Europske organizacije za slobodnu trgovinu.

2. Ovu Konvenciju ratificiraju potpisnice. Instrumenti ratifikacije polažu se kod Švicarskog saveznog vijeća koje nastupa kao depozitar ove Konvencije.

3. U vrijeme ratifikacije ugovorne stranke mogu dostaviti izjave u skladu s člancima I., II. i III. Protokola 1.

4. Konvencija stupa na snagu prvog dana šestog mjeseca nakon dana na koji su Europska zajednica i članica Europske organizacije za slobodnu trgovinu položile svoje instrumente o ratifikaciji.

5. Konvencija stupa na snagu u pogledu svake druge stranke prvog dana trećeg mjeseca nakon polaganja njenih instrumenata ratifikacije.

6. Ne dovodeći u pitanje članak 3. stavak 3. Protokola 2., ova Konvencija zamjenjuje Konvenciju o nadležnosti i izvršavanju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima sastavljenu u Luganu 16. rujna 1988. danom stupanja na snagu sukladno stavcima 4. i 5. ovog članka. Svako pozivanje na Lugansku konvenciju iz 1988. i druge instrumente smatra se pozivanjem na ovu Konvenciju.

7. U pogledu odnosa između država članica Europske unije i neeuropskih područja iz članka 70. stavka 1. točke (b) ova Konvencija zamjenjuje Konvenciju o nadležnosti i izvršavanju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima potpisanu u Bruxellesu 27. rujna 1968., Protokol o tumačenju Konvencije od strane Suda Europskih zajednica potpisan 3. lipnja 1971., kako je izmijenjen Konvencijom o pristupanju navedenoj Konvenciji i navedenom Protokolu od država koje pristupaju Europskim zajednicama od dana stupanja na snagu ove Konvencije u pogledu tih teritorija u skladu s člankom 73. stavkom 2.

Članak 70.

1. Nakon stupanja na snagu ova je Konvencija otvorena za pristupanje:

2. Države iz stavka 1. koje postanu ugovorne stranke ove Konvencije upućuju svoj zahtjev depozitaru. Zahtjevu koji sadrži podatke iz članaka 71. i 72. prilaže se prijevod na engleski i francuski jezik.

Članak 71.

1. Svaka država iz članka 70. stavka 1. točke (a) koja želi postati ugovornom strankom ove Konvencije:

2. Depozitar, prije polaganja instrumenta o pristupanju od strane konkretne države, prosljeđuje drugim ugovornim strankama sve podatke koje je zaprimio sukladno stavku 1.

Članak 72.

1. Svaka država iz članka 70. stavka 1. točke (c) koja želi postati ugovornom strankom ove Konvencije:

2. Depozitar, prije pozivanja konkretne države da pristupi sukladno stavku 3. ovog članka, prosljeđuje drugim ugovornim strankama sve podatke koje je zaprimio sukladno stavku 1.

3. Ne dovodeći u pitanje stavak 4. depozitar poziva konkretnu državu da pristupi samo ako je dobila suglasnost svih ugovornih stranaka. Ugovorne stranke nastoje dati svoju suglasnost najkasnije u roku godinu dana nakon poziva depozitara.

4. Konvencija stupa na snagu samo u pogledu odnosa između države pristupateljice i ugovornih stranaka koje nisu imale nikakve primjedbe na pristupanje prije prvog dana trećeg mjeseca nakon polaganja instrumenta o pristupanju.

Članak 73.

1. Instrumenti o pristupanju polažu se kod depozitara.

2. U pogledu države pristupateljice iz članka 70. Konvencija stupa na snagu prvog dana trećeg mjeseca nakon polaganja instrumenta o pristupanju. Od tog trenutka država pristupateljica smatra se ugovornom strankom Konvencije.

3. Svaka ugovorna stranka može dostaviti depozitaru tekst ove Konvencije na jeziku ili jezicima konkretnih ugovornih stranaka, a koji će biti vjerodostojni ako se tako sporazumiju ugovorne stranke prema članku 4. Protokola 2.

Članak 74.

1. Ova se Konvencija zaključuje na neodređeno vrijeme.

2. Svaka ugovorna stranka može, u svako doba, otkazati Konvenciju slanjem obavijesti depozitaru.

3. Otkaz stupa na snagu na kraju kalendarske godine koja slijedi nakon proteka roka od šest mjeseci od dana kada je depozitar zaprimio obavijest o opozivu.

Članak 75.

Ovoj Konvenciji priloženo je sljedeće:

Ovi protokoli i prilozi predstavljaju sastavni dio ove Konvencije.

Članak 76.

Ne dovodeći u pitanje članak 77., svaka ugovorna stranka može zatražiti promjenu ove Konvencije. U tu svrhu depozitar saziva Stalni odbor sukladno članku 4. Protokola 2.

Članak 77.

1. Ugovorne stranke dostavljaju depozitaru tekst svih odredaba propisa kojima se mijenjaju popisi iz priloga I. do IV., kao i sva brisanja ili dodavanja na popis iz Priloga VII. te datume njihova stupanja na snagu. Takva pismena trebaju se sastaviti u razumnom roku prije stupanja na snagu te im se treba priložiti prijevod na engleski i francuski jezik. Depozitar prilagođava konkretne priloge na odgovarajući način, nakon savjetovanja sa Stalnim odborom u skladu s člankom 4. Protokola 2. U tu svrhu ugovorne stranke dostavljaju prijevod promjena na svojim jezicima.

2. Sve promjene priloga V. do VI. i VIII. do IX. ove Konvencije donosi Stalni odbor u skladu s člankom 4. Protokola 2.

Članak 78.

1. Depozitar obavješćuje ugovorne stranke o:

2. Obavijestima se prilažu prijevodi na engleski i francuski jezik.

Članak 79.

Ova Konvencija, sastavljena u jednom izvorniku na jezicima navedenim u Prilogu VIII., pri čemu su svi tekstovi jednako vjerodostojni, polaže se u Švicarskom saveznom arhivu. Švicarsko savezno vijeće prosljeđuje ovjereni primjerak svakoj ugovornoj stranci.

U POTVRDU TOGA, nižepotpisani ovlaštenici potpisali su ovu Konvenciju.

Съставено в Лугано на тридесети октомври две хиляди и седма година.

Hecho en Lugano el treinta de octubre de dos mil siete.

V Luganu dne třicátého října dva tisíce sedm.

Udfærdiget i Lugano, den tredivte oktober to tusind og syv.

Geschehen zu Lugano am dreißigsten Oktober zweitausendsieben.

Lugano, kolmekümnes oktoober kaks tuhat seitse

Έγινε στο Λουγκάνο στις τριάντα Οκτωβρίου του έτους δύο χιλιάδες επτά.

Done at Lugano, on the thirtieth day of October in the year two thousand and seven.

Fait à Lugano, le trente octobre deux mille sept.

Arna dhéanamh in Lugano, an tríochadú lá de Dheireadh Fómhair sa bhliain dhá mhíle a seacht.

Fatto a Lugano, addì trenta ottobre duemilasette

Gerður í Lúganó þrítugasta dag október mánaðar árið tvö þúsund og sjö.

Lugāno, divi tūkstoši septītā gada trīsdesmitajā oktobrī.

Priimta Lugane, du tûkstanèiai septintais metais spalio trisdeðimtà dienà.

Kelt Luganóban, a kétezer-hetedik év október havának harmincadik napján.

Magħmul f'Lugano, fit-tlettax-il jum ta' Ottubru fis-sena elfejn u seba'.

Gedaan te Lugano, op dertig oktober tweeduizend zeven.

Utferdiget i Lugano den trettiende oktober totusenogsyv.

Sporządzono w Lugano dnia trzydziestego października dwa tysiące siódmego roku

Feito em Lugano, aos trinta dias de Outubro do ano de dois mil e sete

Încheiată la Lugano, la treizeci octombrie anul două mii șapte.

V Lugane tridsiateho októbra dvetisícsedem.

Sestavljeno v Luganu, tridesetega oktobra leta dva tisoč sedem.

Tehty Luganossa kolmantenakymmenentenä päivänä lokakuuta vuonna kaksituhattaseitsemän.

Utfärdad i Lugano den trettionde oktober år tjugohundrasju.

За Европейската общност Por la Comunidad Europea Za Evropské společenství For Det Europæiske Fællesskab Für die Europäische Gemeinschaft Euroopa Ühenduse nimel Thar ceann an Chomhphobail Eorpaigh Για την Ευρωπαϊκή Κοινότητα For the European Community Pour la Communauté européenne Thar ceann an Chomhphobail Eorpaigh Per la Comunità europea Europos Kopienas vārdā az Európai Közösség részéröl Għall-Komunità Ewropea Voor de Europese Gemeenschap W imieniu Wspólnoty Europejskiej Pela Comunidade Europeia Pentru Comunitatea Europeană Za Európske spoločenstvo Za Evropsko skupnost Euroopan yhteisön puolesta På Europeiska gemenskapens vägnar

For Kongeriget Danmark

Fyrir hönd lýðveldisins Íslands

For Kongeriket Norge