HR Službeni list Europske unije 60

22005A1130(01)



SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

KONVENCIJA O RANOM IZVJEŠĆIVANJU O NUKLEARNOJ NESREĆI

DRŽAVE STRANKE OVE KONVENCIJE,

SVJESNE činjenice da se nuklearne aktivnosti odvijaju u mnogim državama,

PRIMJEĆUJUĆI da su se već poduzele i da se još poduzimaju sveobuhvatne mjere za osiguranje visokog stupnja sigurnosti nuklearnih aktivnosti, radi sprečavanja nuklearnih nesreća i svođenja na najmanju moguću mjeru posljedica takvih nesreća ako se one dogode,

ŽELEĆI ojačati daljnju međunarodnu suradnju u sigurnome razvoju i korištenju nuklearne energije,

UVJERENE da postoji potreba da države pruže bitne informacije o nuklearnim nesrećama što je moguće ranije da bi prekogranične radiološke posljedice mogle svesti na najmanju moguću mjeru,

PRIMJEĆUJUĆI korisnost dvostranih i višestranih sporazuma o razmjeni informacija u ovome području,

SPORAZUMJELE su se:

Članak 1.

Opseg primjene

1. Ova se Konvencija primjenjuje u slučaju bilo koje nesreće u vezi s postrojenjima ili aktivnostima države stranke ili fizičkih ili pravnih osoba pod njenom nadležnosti ili kontrolom koji su dolje navedeni u stavku 2., zbog koje dolazi, ili vjerojatno dolazi, do ispuštanja radioaktivnih tvari i koja je izazvala ili može izazvati međunarodne prekogranične emisije koje bi mogle biti značajne za radiološku sigurnost druge države.

2. Postrojenja i aktivnosti iz stavka 1. jesu:

(a) bilo koji nuklearni reaktor bez obzira na to gdje se nalazi;

(b) bilo koji objekt nuklearnoga gorivnog ciklusa;

(c) bilo koje postrojenje za zbrinjavanje radioaktivnog otpada;

(d) prijevoz i skladištenje nuklearnoga goriva i radioaktivnog otpada;

(e) proizvodnja, korištenje, skladištenje, odlaganje i prijevoz radioizotopa za poljoprivredne, industrijske, medicinske i s njima povezane znanstvene i istraživačke svrhe; i

(f) uporaba radioizotopa za proizvodnju električne energije u svemirskim objektima.

Članak 2.

Obavješćivanje i informiranje

U slučaju nesreće iz članka 1. (dalje u tekstu nuklearna nesreća) država stranka navedena u tome članku:

(a) odmah obavješćuje, izravno ili preko Međunarodne agencije za atomsku energiju (dalje u tekstu Agencija), države koje su ili koje mogu biti fizički ugrožene na način naveden u članku 1. kao i Agenciju o nuklearnoj nesreći, o njezinoj vrsti, vremenu izbijanja i točnoj lokaciji, prema potrebi; i

(b) odmah državama navedenima u podstavku (a), izravno ili preko Agencije, kao i Agenciji dostavlja raspoložive informacije vezane za svođenje na najmanju moguću mjeru radioloških posljedica u tim državama, kao što je predviđeno u članku 5.

Članak 3.

Druge nuklearne nesreće

Radi svođenja na najmanju moguću mjeru radioloških posljedica, države stranke mogu obavješćivati i o drugim nesrećama osim onih utvrđenih člankom 1.

Članak 4.

Zadaće Agencije

Agencija:

(a) odmah obavješćuje države stranke, države članice, druge države koje su ili mogu biti fizički ugrožene na način utvrđen člankom 1. te odgovarajuće međunarodne međuvladine organizacije (dalje u tekstu međunarodne organizacije) o obavijesti koju je primila u skladu s podstavkom (a) članka 2.; i

(b) odmah dostavlja svakoj državi stranki, državi članici ili odgovarajućoj međunarodnoj organizaciji, na njezin zahtjev, informacije koje je primila u skladu s podstavkom (b) članka 2.

Članak 5.

Informacije koje treba dostaviti

1. Informacije koje treba dostaviti u skladu s podstavkom (b) članka 2. obuhvaćaju sljedeće podatke kojima do tada raspolaže država stranka koja šalje obavijest:

(a) vrijeme, točnu lokaciju prema potrebi i vrstu nuklearne nesreće;

(b) objekt ili aktivnost o kojima je riječ;

(c) pretpostavljeni ili utvrđeni razlog i predviđeni razvoj nuklearne nesreće značajan za prekograničnu emisiju radioaktivnih tvari;

(d) opća svojstva radioaktivne emisije, uključujući, u mjeri u kojoj je to izvodivo ili prikladno, vrstu, vjerojatan fizički ili kemijski oblik te količinu, sastav i efektivnu visinu radioaktivne emisije;

(e) podatke o trenutnim i predviđenim meteorološkim i hidrološkim uvjetima nužnima za predviđanje prekogranične emisije radioaktivnih tvari;

(f) rezultate praćenja okoliša značajne za prekogranične emisije radioaktivnih tvari;

(g) poduzete ili planirane mjere za zaštitu izvan lokacije;

(h) predviđeno ponašanje radioaktivnih emisija tijekom vremena.

2. Takve se informacije u odgovarajućim vremenskim razdobljima upotpunjavaju daljnjim informacijama značajnima za razvoj izvanredne situacije, uključujući i njezin predviđeni ili stvarni prestanak.

3. Informacije primljene u skladu s podstavkom (b) članka 2. mogu se koristiti bez ograničenja, osim ako ih država koja upućuje obavijest navede kao povjerljive.

Članak 6.

Konzultacije

Država stranka koja dostavlja informacije u skladu s podstavkom (b) članka 2., koliko je to razumno izvodivo, odmah odgovara na zahtjev za pružanje daljnjih informacija ili održavanje savjetovanja koje zatraži ugrožena država stranka radi svođenja na najmanju moguću mjeru radioloških posljedica u toj državi.

Članak 7.

Nadležna tijela i kontaktne točke

1. Svaka država stranka obavješćuje Agenciju i druge države stranke, izravno ili preko Agencije, o svojim nadležnim tijelima i kontaktnim točkama koji su odgovorni za izdavanje i primitak obavijesti i informacija iz članka 2. Takve kontaktne točke i glavno središte u Agenciji stalno su na raspolaganju.

2. Svaka država odmah obavješćuje Agenciju o svakoj promjeni koja se dogodi u vezi s informacijama iz stavka 1.

3. Agencija vodi ažurirani popis takvih nacionalnih tijela i kontaktnih točaka te kontaktnih točaka odgovarajućih međunarodnih organizacija i dostavlja ga državama strankama i državama članicama kao i odgovarajućim međunarodnim organizacijama.

Članak 8.

Pomoć državama strankama

Agencija, u skladu sa svojim statutom i po primitku zahtjeva od države stranke koja na svojem državnome području ne provodi nuklearne djelatnosti, a graniči s državom koja ima djelatan nuklearni program, ali nije stranka, ispituje izvodljivost uspostavljanja odgovarajućega sustava za praćenje radioaktivnosti kako bi olakšala ostvarivanje ciljeva ove Konvencije.

Članak 9.

Dvostrani i višestrani sporazumi

Radi unapređenja međusobnih interesa države stranke mogu, u slučajevima u kojima je to prikladno, razmotriti mogućnost sklapanja dvostranih i višestranih sporazuma koji se odnose na predmet ove Konvencije.

Članak 10.

Odnos prema drugim međunarodnim sporazumima

Ova Konvencija ne utječe na međusobna prava i obveze država stranaka iz postojećih međunarodnih sporazuma koji se odnose na pitanja obuhvaćena ovom Konvencijom, ili iz budućih međunarodnih sporazuma koji se zaključe u skladu s ciljem i svrhom ove Konvencije.

Članak 11.

Rješavanje sporova

1. U slučaju spora između država stranaka, ili između države stranke i Agencije, o tumačenju i primjeni ove Konvencije, stranke u sporu savjetuju se radi rješavanja spora pregovorima ili drugim mirnim sredstvima rješavanja sporova koja su za njih prihvatljiva.

2. Ako spor ove vrste između država stranaka nije moguće riješiti u roku od jedne godine od upućivanja zahtjeva za savjetovanje u skladu sa stavkom 1., on se, na zahtjev bilo koje stranke u sporu, podnosi na arbitražu ili se upućuje na odluku Međunarodnome sudu. Ako se spor uputi na arbitražu, a u roku od šest mjeseci od dana podnošenja zahtjeva stranke u sporu ne mogu se suglasiti o organizaciji arbitraže, jedna od stranaka može od predsjednika Međunarodnoga suda ili glavnoga tajnika Ujedinjenih naroda zatražiti da imenuje jednoga ili više arbitara. U slučaju suprotnih zahtjeva stranaka u sporu, prednost ima zahtjev upućen glavnome tajniku Ujedinjenih naroda.

3. Pri potpisivanju, ratifikaciji, prihvaćanju, odobrenju ili pristupanju ovoj Konvenciji, država može izjaviti da se ne smatra obveznom jednim od ili niti jednim od postupaka za rješavanje sporova koji su predviđeni u stavku 2. Druge države stranke nisu obvezne postupkom rješavanja sporova iz stavka 2. u odnosu na državu stranku za koju je takva izjava na snazi.

4. Država stranka koja je dala izjavu u skladu sa stavkom 3. može je bilo kada povući tako da o tome obavijesti depozitara.

Članak 12.

Stupanje na snagu

1. Ova je Konvencija otvorena za potpisivanje svim državama i Namibiji, koju predstavlja Vijeće Ujedinjenih naroda za Namibiju, u sjedištu Međunarodne agencije za atomsku energiju u Beču i u sjedištu Ujedinjenih naroda u New Yorku od 26. rujna 1986., odnosno od 6. listopada 1986., do njenoga stupanja na snagu ili do isteka dvanaest mjeseci, ovisno o tome koje je razdoblje dulje.

2. Svaka država i Namibija, koju predstavlja Vijeće Ujedinjenih naroda za Namibiju, mogu izraziti svoj pristanak da budu obvezne odredbama ove Konvencije potpisivanjem ili polaganjem isprava o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju nakon potpisivanja koje podliježe ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju, ili polaganjem isprave o pristupanju. Isprave o ratifikaciji, prihvatu, odobrenju ili pristupanju polažu se kod depozitara.

3. Ova Konvencija stupa na snagu trideset dana nakon što tri države izraze pristanak da budu obvezne njezinim odredbama.

4. Za svaku državu koja izrazi pristanak da bude obvezna odredbama ove Konvencije nakon njenoga stupanja na snagu, ova Konvencija za navedenu državu stupa na snagu trideset dana od dana izražavanja suglasnosti.

5. (a) Ova je Konvencija otvorena za pristupanje, na način predviđen ovim člankom, međunarodnim organizacijama i regionalnim organizacijama za integraciju koje čine suverene države koje su nadležne za pregovore, sklapanje i primjenu međunarodnih sporazuma o pitanjima obuhvaćenima ovom Konvencijom. (b) Te organizacije, u pitanjima iz svoje nadležnosti, u svoje ime ostvaruju prava i ispunjaju obveze koje su ovom Konvencijom dane državama strankama. (c) Pri polaganju isprave o pristupanju, takva organizacija depozitaru dostavlja izjavu u kojoj naznačuje opseg svoje nadležnosti u pitanjima obuhvaćenima ovom Konvencijom. (d) Takva organizacija nema dodatni glas osim onih koje imaju njezine države članice.

Članak 13.

Privremena primjena

Država može, prigodom potpisivanja ili bilo kada nakon toga prije stupanja na snagu ove Konvencije, izjaviti da ovu Konvenciju primjenjuje privremeno.

Članak 14.

Izmjene

1. Država stranka može predložiti izmjene ove Konvencije. Predložena izmjena podnosi se depozitaru koji je odmah dostavlja svim drugim državama strankama.

2. Ako većina država stranaka od depozitara zatraži da sazove skupštinu na kojoj se razmatraju predložene izmjene, depozitar sve države stranke poziva da prisustvuju toj skupštini koja počinje najranije 30 dana nakon slanja poziva. Svaka izmjena koju skupština usvoji dvotrećinskom većinom svih država stranaka unosi se u protokol koji je svim državama strankama otvoren za potpisivanje u Beču i u New Yorku.

3. Protokol stupa na snagu 30 dana od dana kada tri države izraze svoj pristanak da budu njime obvezne. Za svaku državu koja izrazi svoj pristanak da bude obvezna protokolom nakon njegova stupanja na snagu, protokol stupa na snagu trideset dana od dana izražavanja pristanka.

Članak 15.

Otkaz

1. Država stranka može otkazati ovu Konvenciju pisanom obavijesti depozitaru.

2. Otkaz stupa na snagu godinu dana od dana kada depozitar primi obavijest o otkazu.

Članak 16.

Depozitar

1. Glavni direktor Agencije depozitar je ove Konvencije.

2. Glavni direktor Agencije države stranke i sve druge države odmah obavješćuje:

(a) o svakom potpisivanju Konvencije ili protokola o izmjeni;

(b) o svakom polaganju isprave o ratifikaciji, prihvatu, odobrenju ili pristupanju u vezi s ovom Konvencijom ili bilo kojim protokolom o izmjeni;

(c) o svakoj izjavi ili njezinu povlačenju u skladu sa člankom 11.;

(d) o svakoj izjavi o privremenoj primjeni ove Konvencije u skladu sa člankom 13.;

(e) o stupanju na snagu ove Konvencije i bilo koje njezine izmjene; i

(f) o svakom otkazu u skladu sa člankom 15.

Članak 17.

Vjerodostojni tekstovi i ovjerene preslike

Izvornik ove Konvencije, koje su tekstovi na arapskom, kineskom, engleskom, francuskom, ruskom i španjolskom jeziku jednako vjerodostojni, polaže se pri glavnom direktoru Međunarodne agencije za atomsku energiju koji dostavlja ovjerene preslike svim državama strankama i svim drugim državama.

U POTVRDU TOMU dolje potpisani, propisno za to ovlašteni, potpisali su ovu Konvenciju, otvorenu za potpisivanje u skladu sa stavkom 1. članka 12. USVOJENO na posebnom zasjedanju Opće skupštine Međunarodne agencije za atomsku energiju u Beču dana dvadeset šestoga rujna tisuću devetsto osamdeset šeste.

Izjava iz članka 12. stavka 5. točke (c) Konvencije o ranom izvješćivanju o nuklearnoj nesreći

Zajednica ima nadležnost, koju dijeli sa svojim državama članicama, u području izvješćivanja o radiološkim opasnostima, u opsegu koji je predviđen člankom 2. stavkom (b) i odgovarajućim odredbama glave II. poglavlja 3. „Zdravlje i sigurnost” Ugovora o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju.