02008R0900 — HR — 17.06.2015 — 003.002

Ovaj je tekst namijenjen isključivo dokumentiranju i nema pravni učinak. Institucije Unije nisu odgovorne za njegov sadržaj. Vjerodostojne inačice relevantnih akata, uključujući njihove preambule, one su koje su objavljene u Službenom listu Europske unije i dostupne u EUR-Lexu. Tim službenim tekstovima može se izravno pristupiti putem poveznica sadržanih u ovom dokumentu.

►B UREDBA KOMISIJE (EZ) br. 900/2008 od 16. rujna 2008. o utvrđivanju metoda analize i drugih tehničkih odredaba potrebnih za primjenu aranžmana za uvoz određene robe dobivene preradom poljoprivrednih proizvoda (kodificirana verzija) ( L 248 17.9.2008, 8)

Promijenio:













▼B

UREDBA KOMISIJE (EZ) br. 900/2008

od 16. rujna 2008.

o utvrđivanju metoda analize i drugih tehničkih odredaba potrebnih za primjenu aranžmana za uvoz određene robe dobivene preradom poljoprivrednih proizvoda

(kodificirana verzija)







▼M2

Članak 1.

Područje primjene

Ovom se Uredbom utvrđuje sljedeće:

(a) metodologija i metode analize koje se koriste za određivanje sadržaja poljoprivrednih proizvoda u smislu članka 2. stavka 1. točke (a) Uredbe Vijeća (EZ) br. 1216/2009 ( 1 ) ili njihovih specifičnih sastojaka za koje se smatra da su uključeni u uvezenu robu u smislu članka 2. stavka 1. točke (b) Uredbe (EZ) br. 1216/2009;

(b) potrebne metode analize koriste se za provedbu Uredbe (EZ) br. 1216/2009 što se tiče uvoza određene robe o kojoj je riječ, Priloga I. Uredbi (EEZ) br. 2658/1987 i Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 514/2011 ( 2 ) ili u nedostatku metode analize, priroda analitičkih operacija koje se provode ili načelo metode koje treba primijeniti.

▼B

Članak 2.

▼M2

Izračun sadržaja

▼B

►M2 U skladu s definicijama navedenima u bilješkama 1., 2. i 3. Priloga III. Uredbi (EU) br. 514/2011 i u bilješkama 1., 2. i 3. dijela trećeg, odjeljka I., Priloga 1, tablici 1., Priloga I. Uredbi (EEZ) br. 2658/87 u vezi udjela mliječne masti i udjela mliječnih bjelančevina, udjela škroba/glukoze i saharoze/invertnog šećera/izoglukoze, koriste se sljedeće formule, postupci i metode:

(a) za primjenu priloga II. i III. Uredbi (EU) br. 514/2011;

(b) za utvrđivanje udjela mliječne masti i udjela mliječnih bjelančevina, udjela škroba/glukoze i saharoze/invertnog šećera/izoglukoze s ciljem odabira odgovarajućeg poljoprivrednog elementa, dodatnih carina za šećer i dodatnih carina za brašno u slučaju nepreferencijalnog uvoza kako je predviđeno u drugom dijelu i u trećem dijelu, odjeljku I., Prilogu 1., Priloga I. Uredbi (EEZ) br. 2658/87: ◄

1. Udio škroba/glukoze:

(izražen kao 100 %-tni udio bezvodnog škroba u robi kako je podnesena)

(a) (Z – F) × 0,9

ako udio glukoze nije manji od udjela fruktoze; ili

(b) (Z – G) × 0,9

ako je udio glukoze manji od udjela fruktoze

pri čemu je:

Z = udio glukoze određen metodom navedenom u Prilogu I. ovoj Uredbi

F = udio fruktoze određen HPLC-om (tekućinskom kromatografijom visoke djelotvornosti)

G = udio glukoze određen HPLC-om.

U slučaju točke (a), kada je deklarirana prisutnost hidrolizata laktoze i/ili su otkrivene količine laktoze i galaktoze, udio glukoze jednak udjelu galaktoze (određenom HPLC-om) odbija se od udjela glukoze (Z) prije daljnjih izračuna.

2. Udio saharoze/invertnog šećera/izoglukoze

(izražen kao udio saharoze u robi kako je podnesena)

(a) S + (2F) × 0,95

ako udio glukoze nije manji od udjela fruktoze;

(b) S + (G + F) × 0,95

ako je udio glukoze manji od udjela fruktoze

pri čemu je:

S = udio saharoze određen HPLC-om;

F = udio fruktoze određen HPLC-om;

G = udio glukoze određen HPLC-om.

Kada je deklarirana prisutnost hidrolizata laktoze i/ili su otkrivene količine laktoze i galaktoze, udio glukoze jednak udjelu galaktoze (određenom HPLC-om), odbija se od udjela glukoze (G) prije bilo kakvih daljnjih izračuna.

3. Udio mliječne masti:

▼M3

(a) osim ako je drukčije predviđeno u točki (b) ili (c), maseni udio mliječne masti u robi kako je podnesena određuje se ekstrakcijom pomoću petroletera nakon hidrolize klorovodičnom kiselinom;

▼B

(b) kada su u sastavu robe deklarirane i druge masti osim mliječnih masti, primjenjuje se sljedeći postupak:

— ukupni maseni udio masti u robi se određuje kako je navedeno u točki (a),

— za potrebe određivanja udjela mliječne masti koristi se metoda koja se temelji na ekstrakciji pomoću petroletera, čemu prethodi hidroliza klorovodičnom kiselinom, a nakon ekstrakcije slijedi plinska kromatografija metil estera masnih kiselina. Ako se otkrije prisutnost mliječnih masti, udjelom mliječne masti se smatra određeni maseni udio metil butirata, pomnožen s faktorom 25, pri čemu se tako dobivena vrijednost množi s ukupnom količinom masti i dijeli sa 100.

▼M3

(c) ako su u sastavu robe deklarirane i druge masti osim mliječnih masti, za koje se naplaćuje poljoprivredna komponenta kako je predviđeno u drugom dijelu i Prilogu 1. odjeljku I. trećeg dijela Kombinirane nomenklature iz Priloga I. Uredbi (EEZ) br. 2658/87 i sadržavaju 30 % ili više mliječnih bjelančevina, kako je utvrđeno u skladu s točkom 4. ovog članka, te manje od 6 % mliječne masti, kako ih je prijavio deklarant, umjesto postupka utvrđenog u točki (b) primjenjuje se sljedeći postupak:

— maseni postotak ukupnih masti u robi određuje se kako je utvrđeno u točki (a),

— za potrebe određivanja udjela mliječne masti upotrebljava se metoda koja se temelji na ekstrakciji pomoću petroletera, čemu prethodi hidroliza klorovodičnom kiselinom, a nakon ekstrakcije slijedi plinska kromatografija metil estera masnih kiselina. Ako se otkrije prisutnost mliječnih masti, udjelom mliječne masti smatra se određeni maseni udio metil butirata, pomnožen s faktorom 50, pri čemu se tako dobivena vrijednost množi s ukupnom količinom masti i dijeli sa 100.

▼B

4. Udio mliječnih bjelančevina:

(a) osim ako je drukčije predviđeno u točki (b), maseni udio mliječnih bjelančevina u robi se izračunava množenjem udjela dušika (određenog Kjeldahlovom metodom) s faktorom 6,38;

(b) kada su u sastavu robe deklarirani i sastojci koji sadrže bjelančevine koje nisu mliječne bjelančevine:

▼C1

— ukupni maseni udio dušika se određuje Kjeldahlovom metodom,

— udio mliječnih bjelančevina se izračunava kako je opisano u točki (a), pri čemu se, međutim, prije množenja, od ukupnog masenog udjela dušika oduzima udio dušika iz nemliječnih bjelančevina.

Članak 3.

▼M2

Razvrstavanje proizvoda

▼B

►M2 Za potrebe primjene Priloga I. Uredbi (EU) br. 514/2011 i Priloga I. Uredbi (EEZ) br. 2658/87, sljedeće metode i postupci moraju se koristiti za razvrstavanje sljedeće robe: ◄

1. Za potrebe razvrstavanja robe obuhvaćene oznakama KN od 0403 10 51 do 0403 10 59 , od 0403 10 91 do 0403 10 99 , od 0403 90 71 do 0403 90 79 i od 0403 90 91 do 0403 90 99 , maseni udio mliječne masti se određuje metodom navedenom u članku 2. točki 3. ove Uredbe;

▼M2

2. Za potrebe razvrstavanja robe obuhvaćene oznakama KN 1704 10 10 i 1704 10 90 i 1905 20 10 do 1905 20 90 , udio saharoze, uključujući invertni šećer izražen kao saharoza, određuje se pomoću metode HPLC (invertni šećer izražen kao saharoza izračunava se kao zbroj jednakih količina glukoze i fruktoze pomnožen s 0,95);

3. Za potrebe razvrstavanja robe obuhvaćene oznakama 1806 10 15 do 1806 10 90 , udjel saharoze/invertnog šećera/izoglukoze određuje se u skladu s formulama, metodama i postupcima navedenima u točki 2. članka 2. ove Uredbe;

▼B

4. Za potrebe razvrstavanja robe obuhvaćene oznakama KN od 3505 20 10 do 3505 20 90 , udio škroba, dekstrina ili drugog modificiranog škroba se određuje metodom navedenom u Prilogu II. ovoj Uredbi;

5. Za potrebe razvrstavanja robe obuhvaćene oznakama KN od 3809 10 10 do 3809 10 90 , škrobne tvari se određuju metodom utvrđenom u Prilogu II. ovoj Uredbi;

6. Za potrebe razvrstavanja robe obuhvaćene ili oznakom KN 1901 90 11 ili oznakom KN 1901 90 19 razlika se utvrđuje na temelju masenog udjela suhog ekstrakta određenog sušenjem na temperaturi od 103 ± 2 °C do konstantne mase;

7. Za potrebe razvrstavanja robe obuhvaćene oznakama KN 1902 19 10 i 1902 19 90 , metoda utvrđena u Prilogu III. ovoj Uredbi se koristi za ispitivanje prisutnosti brašna od obične pšenice i krupice u tjestenini;

8. Udio manitola i D-glucitola (sorbitola) u robi obuhvaćenoj oznakama KN od 2905 44 11 do 29 05 44 99 i od 3824 60 11 do 3824 60 99 određuje se HPLC-om.

Članak 4.

▼M2

Izvještaj o ispitivanju

▼B

1. Izrađuje se izvješće o ispitivanju.

2. Izvješće o ispitivanju obuhvaća sljedeće podatke:

— informacije potrebne za identifikaciju uzorka,

— korištenu metodu Zajednice i točno upućivanje na pravni instrument u kojem je metoda utvrđena ili, kada je to prikladno, detaljno upućivanje na metodu, navodeći pritom vrstu analitičkih operacija koje treba izvršiti ili načela metode koja se treba primijeniti, kako je navedeno u ovoj Uredbi,

— čimbenike koji su mogli utjecati na rezultate,

— rezultate analize, uzimajući u obzir način na koji su izraženi u korištenoj metodi i način izražavanja uvjetovan potrebama carinskih ili drugih administrativnih službi koje su zatražile analizu.

▼M3

Članak 4.a

1. Do 17. prosinca 2017. države članice Komisiji dostavljaju informacije o rezultatima analize provedene u skladu s postupcima predviđenima člankom 2. stavcima 3. i 4., a povezane s robom koja sadržava 30 % ili više mliječnih bjelančevina, kako je određeno u skladu s člankom 2. stavkom 4. te koja je deklarirana za carinjenje između 17. lipnja 2015. i 17. lipnja 2017.

2. Informacije iz stavka 1. šalju se u elektroničkom obliku i sadržavaju:

(a) datum prihvaćanja carinske deklaracije;

(b) količinu predmetne robe;

(c) razvrstavanje predmetne robe u carinsku tarifu;

(d) dodatnu deklariranu oznaku i, za robu na koju je primijenjena metoda analize utvrđena člankom 2. stavkom 3. točkom (c), dodatnu oznaku primjenjivu na temelju rezultata te metode;

(e) udio mliječnih bjelančevina, utvrđen metodom analize iz članka 2. stavka 4.;

(f) naznaku metode analize koja je primijenjena u svrhu određivanja udjela mliječne masti u skladu s člankom 2. stavkom 3.;

(g) ukupni udio masti, utvrđen metodom analize iz članka 2. stavka 3. točke (a);

(h) udio mliječne masti, utvrđen jednom od metoda analize iz članka 2. stavka 3.;

(i) prema potrebi, vrstu masti koja nije mliječna mast sadržana u prerađenom poljoprivrednom proizvodu.

3. Na temelju informacija zaprimljenih od država članica u skladu sa stavcima 1. i 2., Komisija podnosi izvješće državama članicama o funkcioniranju postupka predviđenog člankom 2. stavkom 3. točkom (c). Komisija podnosi to izvješće do 17. lipnja 2018.

▼B

Članak 5.

▼M2

Završna odredba

▼B

Uredba (EEZ) br. 4154/87 stavlja se izvan snage.

Upućivanja na Uredbu stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Uredbu i čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom u Prilogu V.

Članak 6.

Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.

▼M1









PRILOG I.

Enzimatsko određivanje škroba i njegovih produkata razgradnje, uključujući i glukozu, u prehrambenim proizvodima uporabom visokodjelotvorne tekućinske kromatografije (HPLC)

1. Područje primjene

Ova metoda opisuje određivanje sadržaja škroba i njegovih produkata razgradnje uključujući glukozu u prehrambenim proizvodima za prehranu ljudi, dalje u tekstu „škrob”. Sadržaj škroba određuje se iz kvantitativne analize glukoze visokodjelotvornom tekućinskom kromatografijom (HPLC) nakon nakon enzimatskog pretvaranja škroba i njegovih produkata razgradnje u glukozu.

2. Određivanje ukupnog sadržaja glukoze i ukupnog sadržaja glukoze izražene kao škrob

Ukupan sadržaj glukoze znači vrijednost Z kako je izračunano u točki 7.2.1. ovog Priloga predstavlja sadržaj škroba i svih njegovih produkata razgradnje, uključujući glukozu.

Sadržaja škroba/glukoze, kako je određeno u Prilogu III. Uredbi (EZ) br. 1460/96 izračunava se na temelju ukupnog sadržaja glukoze Z i kako je određeno u članku 2. točki 1. ove Uredbe.

Sadržaj škroba (ili dekstrina) kako je navedeno u stupcu 3. Priloga IV. Uredbi Komisije (EZ) br. 1043/2005 ( 3 ) izračunava se na temelju ukupnog sadržaja glukoze Z kako je određeno u članku 2. točki 2.1. Uredbe Komisije (EZ) br. 904/2008 ( 4 ).

Sadržaj škroba iz točke 1. ovog Priloga znači vrijednost E, kako je izračunano u točki točka 7.2.2. ovog Priloga. Izražen je u % (m/m). Jednak je ukupnom sadržaju glukoze Z, izražene kao škrob. Ova vrijednost E ne miješa se u gore navedene izračune.

3. Načelo

Uzorci se homogeniziraju i suspendiraju u vodi. Škrob i njegovi produkti razgradnje, prisutni u uzorcima, enzimatski se pretvaraju u glukozu u dva koraka:

1. Škrob i njegovi produkti razgradnje djelomično se pretvaraju u topive lance glukoze uporabom termostabilne alfa-amilaze pri 90 °C. Za učinkovitu pretvorbu neophodno je da uzorci trebaju biti u potpunosti otopljeni ili trebaju biti prisutni u obliku suspenzije koja sadrži vrlo male krute dijelove.

2. Topivi lanci glukoze pretvaraju se u glukozu uporabom amiloglukozidaze pri 60 °C.

Proizvodi koji imaju visok sadržaj bjelančevina ili masti bistre se i filtriraju.

Određivanje šećera vrši se HPLC analizom.

Pošto bi moglo doći do djelomične inverzije saharoze tijekom enzimatske obrade, određivanje slobodnih šećera također se vrši HPLC analizom za izračunavanje ispravljenog sadržaja glukoze.

4. Reagensi i ostali materijali

Koristiti reagense priznatog analitičkog razreda i deminaliziranu vodu.

4.1. Glukoza, najmanje 99 %.

4.2. Fruktoza, najmanje 99 %.

4.3. Saharoza, najmanje 99 %.

4.4. Maltoza-monohidrat, najmanje 99 %.

4.5. Laktoza-monohidrat, najmanje 99 %.

4.6. Otopina termostabilne alfa-amilaze (1,4-alfa-D-Glukan-glukanohidrolaza), s aktivnošću oko 31 000 U/ml (1U oslobađa 1,0 mg maltoze iz škroba u 3 minute pri pH 6,9 i 20 °C). Ovaj enzim može sadržavati manju količinu nečistoća (npr. glukozu ili saharozu) i ostale ometajuće enzime. Skladištenje na oko 4 °C. Alternativno, ostali izvori alfa-amilaze mogu se koristiti za konačnu otopinu s usporedivom aktivnošću enzima.

4.7. Amiloglukozidaza (1,4-alfa-D-Glukan glukohidrolaza) iz Aspergillus nigera, praha s aktivnošću oko 120 U/ml ili oko 70 U/ml (1U oslobodit će 1 mikromol glukoze iz škroba po minuti pri pH 4,8 i 60 °C). Ovaj enzim može sadržavati manju količinu nečistoća (npr. glukozu ili saharozu) i ostale ometajuće enzime (npr. Invertase). Skladištenje na oko 4 °C. Alternativno, ostali izvori alfa-amilaze mogu se koristiti za konačnu otopinu s usporedivom aktivnošću enzima.

4.8. Cinkov acetat dihidrat, p.a..

4.9. Kalijev heksacijanoferat (II) (K4[Fe(CN)]6.3H2O), ekstra čist.

4.10. Natrijev acetat, bezvodni, p.a..

4.11. Ledena octena kiselina, 96 % (v/v) (najmanje).

4.12. Puferska otopina natrijevog acetata (0,2 mol/l). Izvagati 16,4 grama natrijevog acetata (točka 4.10) u čašu. Rastopiti u vodi i isprati u volumetrijsku tikvicu od 1 000 ml. Razrijediti do oznake s vodom i prilagoditi pH to 4,7 s octenom kiselinom (uporabom pH-metra (točka 5.7.)). Ova se otopina može koristiti najviše šest mjeseci uz skladištenje na 4 °C.

4.13. Otopina amiloglukozidaze. Pripremiti otopinu amiloglukozidaze u prahu (točka 4.7.) uporabom pufera natrijevog acetata (točka 4.12.). Aktivnost enzima mora biti dostatna i u skladu s sadržajem škroba u količini uzorka (na primjer, aktivnost oko 600 U/ml dobiva se od 0,5 g amiloglukozidaze u prahu 120 U/mg (točka 4.7.) u konačnom obujmu od 100 ml za 1 g škroba u količini uzorka). Pripremiti neposredno prije uporabe.

4.14. Referentne otopine. Pripremiti otopine glukoze, fruktoze, saharoze, maltoze i laktoze u vodi, kako se konvencionalno koristi u HPLC analizi šećera.

4.15. Reagens za bistrenje (Carrez I). U čaši u vodi rastopiti 219,5 grama cinkovog acetata (točka 4.8). Isprati u volumetrijsku tikvicu od 1 000 ml i dodati 30 ml octene kiseline (točka 4.11). Temeljito miješati i razrijediti do oznake s vodom. Ova se otopina može koristiti najviše šest mjeseci ako se čuva na sobnoj temperaturi. Mogu se koristiti ostali reagensi za bistrenje, jednaki otopini Carrez.

4.16. Reagens za bistrenje (Carrez II). U čaši u vodi rastopiti 106,0 grama kalijevog heksacijanoferata (II) (točka 4.9). Isprati u volumetrijsku tikvicu od 1000 ml. Temeljito miješati i razrijediti do oznake s vodom. Ova se otopina može koristiti najviše šest mjeseci ako se čuva na sobnoj temperaturi. Mogu se koristiti ostali reagensi za bistrenje, jednaki otopini Carrez.

4.17. Mobilna faza HPLC. Pripremiti mobilnu fazu koja se konvencionalno koristi u HPLC analizi šećera. U slučaju uporabe aminopropil silikagel kolone, npr., obična mobilna faza je mješavina vode primjerene za HPLC i acetonitrila.

5. Uređaji

5.1. Standardne laboratorijske staklene posude.

5.2. Naborani filtrirni papiri, npr., 185 mm.

5.3. Filteri za štrcaljke, 0,45 μm, pogodne za vodene otopine.

5.4. Uzorci posuda pogodnih za HPLC autouzorkivač.

5.5. Volumetrijske tikvice, 100 ml.

5.6. Plastične štrcaljke, 10 ml.

5.7. pH-metar.

5.8. Analitička vaga.

5.9. Vodena kupka s termostatom, prilagodljiva na 60 °C i 90 °C.

5.10. Oprema HPLC pogodna za analizu šećera.

6. Postupak

6.1. Priprema uzorka za nekoliko vrsta proizvoda

Proizvod se homogenizira.

6.2. Količina uzorka

količina uzorka procjenjuje se na temelju deklaracije o sastojcima i uvjeta HPLC analize (koncentracija referentne otopine s glukozom) i ne prelazi:

Izvažite uzorak do 0,1 mg točnosti.

6.3. Slijepa proba

Slijepo se određuje izvedbom potpune analize (kako je opisano u točki 6.4.), bez dodavanja uzorka. Rezultat slijepog određivanja koristi se u izračunu sadržaja škroba (točka 7.2.).

6.4. Analiza

6.4.1. Priprema uzoraka

Homogenizirati uzorak protresanjem ili miješanjem. Odabrana količina za analizu (točka 6.2.) važe se u volumetrijsku tikvicu (točka 5.5.) i dodaje se oko 70 ml tople vode.

Nakon rastapanja ili suspendiranja, dodati 50 mikrolitara termostabilne alfa-amilaze (točka 4.6.) i ugrijati na 90 °C u trajanju od 30 min u vodenoj kupki (točka 5.9.). Ohladi što je moguće prije na 60 °C u vodenoj kupki, i dodati 5 ml otopine amiloglukozidaze (točka 4.13.). Za uzorke koji bi mogli utjecati na pH reakcijske otopine, kontrolirati pH i prilagoditi ga na 4,6 to 4,8, ako je potrebno. Dopustiti da reagira 60 min pri 60 °C. Ohladiti uzorke na sobnu temperature.

6.4.2. Bistrenje

Za uzorke s visokim sadržajem bjelančevina ili masti, bistrenje je potrebno dodavanjem 1 ml Carrez I (točka 4.15.) uzorka otopine. Nakon protresanja dodaje se 1 ml Carrez II (točka 4.16.). Ponovno protresti uzorak.

6.4.3. Postupak za HPLC analizu

Uzorak u volumetrijskoj tikvici is razrijedi se do oznake s vodom, homogenizira i filtrira kroz naborani filtrirni papir (točka 5.2.). Prikupiti ekstrakt uzorka.

Filtrirati uzorke kroz filter štrcaljke (točka 5.3.) sa štrcaljkom (točka 5.6.) koja je prethodno isprana ekstraktom. Prikupiti filtrate u staklene posude (točka 5.4.).

6.5. Kromatografija

HPLC se vrši konvencionalno za analizu šećera. Ako HPLC analiza pokaže tragove maltoze, onda se škrob ne pretvara u potpunosti, što prouzrokuje premalo dobivenu glukozu.

7. Izračun i izražavanje rezultata

7.1. Izračun HPLC rezultata

Za izračun sadržaja škroba potrebni su rezultati dviju HPLC analiza, i to šećeri prisutni u uzorku prije („slobodni šećeri”) i nakon enzimatske obrade (kako je opisano u ovoj metodi). Također se mora obaviti i slijepo određivanje kako bi se mogli popraviti rezultati za šećere prisutne u enzimima.

U HPLC analizi, površina vrhova određuje se nakon integracije, a koncentracija se izračunava nakon kalibracije s referentnim otopinama (točka 4.14.). Iz koncentracije glukoze (g/100 ml) nakon enzimatske obrade, koncentracija glukoze (g/100 ml) u slijepoj probi oduzima se. Eventualno sadržaj (g šećera/100 g uzorka) šećera is izračunava se uporabom vagane količine uzorka, iz čega proizlazi:

1. HPLC analiza prije enzimatske obrade, navodeći sadržaj (g/100 g) slobodnih šećera:

— glukoze G

— fruktoze F

— saharoze S

2. HPLC analiza nakon enzimatske obrade, navodeći sadržaj (g/100 g) šećera:

— glukoze nakon ispravka za slijepu probu (Ge cor)

— fruktoze Fe

— saharoze Se

7.2. Izračun sadržaja škroba

7.2.1. Izračun ukupne glukoze „Z”

Ako je količina fruktoze nakon enzimatske obrade (Fe) veća od iznosa fruktoze prije enzimatske obrade (F), onda se saharoza, prisutna u uzorku, djelomično pretvara u fruktozu i glukozu. To znači da je za oslobođenu glukozu potreban ispravak (Fe – F).

Z, konačni sadržaj glukoze nakon korekcije u g/100g:

Z = (Ge cor) – (Fe – F)

7.2.2. Izračun ukupnog sadržaja glukoze izražen kao škrob

E, sadržaj „škroba” u g/100 g:

E = [(Ge cor) – (Fe – F)] × 0,9

8. Preciznost

Detalji o međulaboratorijskom testu koji se odnosu na podatke o preciznosti metode upotrijebljene na 2 uzorka naveden isu u ovoj točki. Oni odražavaju zahtjeve u pogledu izvedbe metode opisane u ovom Prilogu.

Rezultati međulaboratorijskog testa (Informativni)

Međulaboratorijski test proveden je 2008. uz sudjelovanje Europskih carinskih laboratorija.

Procjena podataka o preciznosti izvršena je u skladu s „Protokolom za dizajn, provođenje i tumačenje studija izvođenja metode” (Protocol for the design, conduct and interpretation of method-performance studies), W. Horwitz, (IUPAC technical report), Pure & Appl. Chem., svezak 67., br. 2, str. 331.-343., 1995.

Podaci o preciznosti navedeni su u donjoj tablici.







Uzorci 1: 2: Z uzorak 1 Z uzorak 2 Broj laboratorija 41 42 Broj laboratorija nakon eliminiranja netipičnih vrijednosti 38 39 Srednja vrijednost (%, m/m) 29,8 55,0 Standardna devijacija ponovljivosti sr (%, m/m) 0,5 0,5 Standardna devijacija obnovljivosti sR (%, m/m) 1,5 2,3 Granica ponovljivosti r (%, m/m) 1,4 1,4 Granica obnovljivosti R (%, m/m) 4,2 6,6

▼B









PRILOG II.

Određivanje udjela škroba ili dekstrina ili ostalih modificiranih škrobova u robi obuhvaćenoj oznakama KN od 3505 20 10 do 3505 20 90 i škrobnih tvari u robi obuhvaćenoj oznakama KN od 3809 10 10 do 3809 10 90

I. NAČELO

Škrob se kiselinskom hidrolizom pretvara u reducirajuće šećere koji se određuju prema obujmu uz pomoć Fehlingove otopine.

II. UREĐAJI I REAGENSI

1. Tikvica od 250 ml;

2. Odmjerna tikvica od 200 ml;

3. Odmjerna bireta od 25 ml;

4. Klorovodična kiselina gustoće 1,19;

5. Otopina kalijevog hidroksida;

6. Aktivni ugljen za bijeljenje;

7. Fehlingova otopina;

8. Otopina metilen-plavog (1 %).

III. METODA

Uzorak koji sadrži oko 1 g škroba staviti u tikvicu od 250 ml. Dodati 100 ml destilirane vode i 2 ml klorovodične kiseline. Pustiti da zavrije i ostaviti da kuha 3 sata uz otjecanje.

Prebaciti sadržaj tikvice i vodu kojom se ispiralo u odmjernu tikvicu od 200 ml. Ohladiti i gotovo neutralizirati otopinom kalijevog hidroksida. Dopuniti destiliranom vodom do 200 ml i profiltrirati kroz malo aktivnog ugljena za bijeljenje.

Zatim preliti otopinu u odmjernu biretu i sljedećom metodom reducirati 10 ml Fehlingove otopine:

U tikvicu od 250 ml s ravnim dnom uliti 10 ml Fehlingove otopine (5 ml otopine A i 5 ml otopine B). Tikvicu tresti dok se tekućina ne razbistri te dodati 40 ml destilirane vode i malo kvarca ili plovućca.

Tikvicu postaviti na pravokutnu azbestnu ploču od odgovarajućeg materijala koja u sredini ima okrugli otvor promjera oko 6 cm. Ploča se stavlja na žičanu mrežicu. Tikvicu zagrijavati tako da tekućina zavrije nakon približno dvije minute.

Iz birete u vrelu tekućinu postupno dodavati otopinu šećera sve dok plava boja Fehlingove otopine ne postane jedva vidljiva; potom dodati 2-3 kapljice otopine metilena-plavog kao indikatora i dovršiti titraciju dodajući još otopine šećera, kap po kap, sve dok plava boja indikatora ne nestane.

Zbog točnijih rezultata titraciju ponoviti u istim uvjetima, ali uz dodavanje odjednom gotovo cijele otopine šećera potrebne za redukciju Fehlingove otopine. Prilikom druge titracije redukcija Fehlingove otopine bi se trebala dogoditi unutar tri minute. Otopinu kuhati još točno dvije minute, dodavajući unutar jedne minute kap po kap reagensa, sve dok plave boje ne nestane.

Maseni udio škroba u uzorku određuje se sljedećom formulom:

škrob % = ((T × 200 × 100)/(n × p)) × 0,95

pri čemu je:

T : količina bezvodne dekstroze u gramima, što odgovara 10 ml Fehlingove otopine (5 ml otopine A i 5 ml otopine B). Ovaj titar odgovara 0,04945 g bezvodne dekstroze kada otopina A sadrži 17,636 g bakra po litri;

n : je količina otopine šećera korištene za titraciju, u ml;

p : je masa uzorka u gramima;

0,95 : je faktor za pretvaranje bezvodne dekstroze u škrob.

IV. PRIPREMA FEHLINGOVIH OTOPINA

Otopina A : u odmjernoj tikvici otopiti 69,278 g čistog kristalnog bakrenog sulfata – analitički reagens (CuSO4 5H2O) – u kojem nema željeza u destiliranoj vodi i destiliranom vodom dopuniti do 1 l. Točna koncentracija otopine mora se provjeriti kvantitativnim određivanjem bakra.

Otopina B : u odmjernoj tikvici otopiti 100 g natrijevog hidroksida i 346 g dvostrukog natrij-kalijevog tartarata (Rochelleova sol) u destiliranoj vodi te destiliranom vodom dopuniti do 1 l.

Neposredno prije upotrebe otopine A i B izmiješati u jednakim količinama. 10 ml Fehlingove otopine (5 ml otopine A i 5 ml otopine B) je u cijelosti reducirana, pod uvjetima opisanim u odjeljku III., korištenjem 0,04945 g bezvodne dekstroze.









PRILOG III.

Otkrivanje brašna od obične pšenice ili krupice u makaronima, špagetima i sličnim proizvodima (tjestenine)

(Youngova i Gillesova metoda, izmijenjena od strane Bernaertsa i Grunera)

I. NAČELO

Pripremiti ekstrakt iz uzorka tjestenine koji se analizira koristeći nepolarno otapalo.

▼C1

Ovaj ekstrakt se kromatografira na tankom sloju silikagela kako bi se prisutni steroli rastavili na različite frakcije u obliku traka.

▼B

Ovisno o broju traka žarkih boja može se odrediti je li proizvod koji se ispituje izrađen isključivo od brašna od tvrde pšenice ili obične pšenice ili iz mješavine ta dva brašna. Isto tako je moguće odrediti jesu li dodana jaja.

II. UREĐAJI I REAGENSI

1. Homogenizator ili mlinac kako bi se dobila mljevena mješavina koja prolazi kroz standardno sito s promjerom otvora na mrežici od 0,200 mm;

2. Standardno sito s promjerom otvora na mrežici od 0,200 mm;

3. Isparivač s vodenom kupelji za isparavanje pod smanjenim tlakom;

▼C1

4. Staklena ploča, aluminijska folija ili druga prikladna podloga veličine 20 cm × 20 cm, prekrivena tankim slojem silikagela. Za samostalnu pripremu ovog sloja treba koristiti silikagel pomiješan s oko 13 % gipsa i nanijeti ga u sloju debljine 0,25 mm, koristeći odgovarajuće uređaje u skladu s uputama proizvođača;

▼B

5. Mikropipeta za mjerenje 20 mikrolitara;

6. Posudu s poklopcem za razvijanje kromatograma;

7. Raspršivač;

8. Petroleter, vrelišta od 40 do 60 °C, koji se prije uporabe ponovno destilira;

9. Bezvodni etileter za analizu;

10. Ugljikov tetraklorid za kromatografiju koji se prije uporabe ponovno destilira;

11. Fosformolibdenska kiselina za analizu;

12. Etilni alkohol 94 % vol.

III. METODA

Zdrobiti oko 20 grama uzorka za analizu tako da se sva količina prosije kroz sito. Uzorak staviti u Erlenmeyerovu tikvicu i pokriti sa 150 ml petroletera. Ostaviti da stoji na sobnoj temperaturi do idućeg dana. S vremena na vrijeme protresti.

Zatim filtrirati kroz Büchnerov lijevak s ugrađenim filterom ili kroz sinterirani filter. Tako dobivenu bistru tekućinu postupno prebacivati u odmjernu tikvicu od 100 ml. Ostaviti otapalo da ispari pod smanjenim tlakom zagrijavanjem tikvice u vodenoj kupelji pri 40 do 50 °C. Kada otapalo ispari, zagrijati pod smanjenim tlakom još 10 minuta.

Nakon što se tikvica ohladi, odrediti masu ekstrakta. Ekstrakt otopiti u etileteru tako da se na svakih 60 mg ekstrakta doda 1 ml etiletera.

▼C1

Tanke slojeve aktivirati zagrijavajući ih tri sata na 130 °C. Ohladiti u eksikatoru koji sadržava silikagel. Ploče koje se ne upotrijebe odmah mogu se čuvati u istom eksikatoru.

▼B

Na sloj koji je po mogućnosti netom aktiviran nanijeti 20 mikrolitara bistre otopine u obliku trake nepromjenjive širine i dužine 3 cm, koju čine kapljice raspoređene jedna pokraj druge. Ostaviti otapalo da ispari.

Kromatogram razviti pri sobnoj temperaturi uz pomoć ugljikovog tetraklorida u posudi za razvijanje kromatograma, čije su stjenke pokrivene filtar papirom natopljenim u otapalu. Nakon otprilike jednog sata otapalo dostiže visinu od 18 cm. Ploču izvaditi i ostaviti otapalo da ispari na zraku. Kako bi se trake bolje razdvojile, kromatogram se može razviti još jednom. Ponovno ostaviti otapalo da ispari na zraku.

▼C1

Poprskati tanak sloj silikagela 20 %-tnom otopinom fosformolibdenske kiseline u etilnom alkoholu. Boja sloja mora biti ujednačeno žuta. Trake razviti tako što se poprskana ploča pet minuta zagrijava na 110 °C.

▼B

IV. TUMAČENJE KROMATOGRAMA

Ako se na kromatogramu pojavi samo jedna žarko obojena traka Rf-vrijednosti od oko 0,4 do 0.5, u izradi predmetne tjestenine se koristilo brašno od tvrde pšenice. Ako se pak pojave dvije trake jednake svjetline, kao sirovina se koristilo brašno od obične pšenice. Mješavina brašna od tvrde pšenice i obične pšenice može se procijeniti evaluacijom relativne svjetline dviju traka.

Ako se pojave tri trake (dvije u visini na kojoj se trebaju naći glavne trake za brašno od obične pšenice, s još jednom trakom koja se nalazi između njih), u tjesteninu su dodana jaja. U tom slučaju, ako je traka u sredini svjetlija od gornje trake, kao sirovina se koristilo brašno od tvrde pšenice. S druge strane, ako je gornja traka svjetlija od trake u sredini, kao sirovina se koristilo brašno od obične pšenice.









PRILOG IV.







Uredba stavljena izvan snage s izmjenama Uredba Komisije (EEZ) br. 4154/87 (SL L 392, 31.12.1987., str. 19.). Uredba Komisije (EZ) br. 203/98 (SL L 21, 28.1.1998., str. 6.).









PRILOG V.







Korelacijska tablica Uredba (EEZ) br. 4154/87 Ova Uredba Članci od 1. do 4. Članci od 1. do 4. Članak 5. — — Članak 5. Članak 6. Članak 6. Prilozi I., II. i III. Prilozi I., II. i III. — Prilog IV. — Prilog V.