02017R1938 — HR — 01.07.2022 — 002.005

Ovaj je tekst namijenjen isključivo dokumentiranju i nema pravni učinak. Institucije Unije nisu odgovorne za njegov sadržaj. Vjerodostojne inačice relevantnih akata, uključujući njihove preambule, one su koje su objavljene u Službenom listu Europske unije i dostupne u EUR-Lexu. Tim službenim tekstovima može se izravno pristupiti putem poveznica sadržanih u ovom dokumentu.

►B UREDBA (EU) 2017/1938 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA od 25. listopada 2017. o mjerama zaštite sigurnosti opskrbe plinom i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 994/2010 (Tekst značajan za EGP) ( L 280 28.10.2017, 1)

Koju je izmijenila:





Koju je ispravio:









▼B

UREDBA (EU) 2017/1938 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

od 25. listopada 2017.

o mjerama zaštite sigurnosti opskrbe plinom i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 994/2010

(Tekst značajan za EGP)







Članak 1.

Predmet

Ovom se Uredbom utvrđuju odredbe čiji je cilj zaštititi sigurnost opskrbe plinom u Uniji osiguravanjem pravilnog i neprekinutog funkcioniranja unutarnjeg tržišta prirodnog plina („plin”), omogućivanjem provedbe iznimnih mjera kada tržište više nije u mogućnosti osigurati potrebne količine plina, uključujući mjeru solidarnosti u krajnjoj nuždi, te utvrđivanjem jasne definicije i podjele odgovornosti između poduzeća za prirodni plin, država članica i Unije u pogledu preventivnog djelovanja i reakcije na konkretne poremećaje u opskrbi plinom. Ovom se Uredbom također utvrđuju, u duhu solidarnosti, transparentni mehanizmi za koordinaciju planiranja za izvanredna stanja na nacionalnoj razini, regionalnoj razini i razini Unije te odgovora na ta stanja.

Članak 2.

Definicije

Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:

1. „sigurnost” znači sigurnost kako je definirana u članku 2. točki 32. Direktive 2009/73/EZ;

2. „kupac” znači kupac kako je definiran u članku 2. točki 24. Direktive 2009/73/EZ;

3. „kupac iz kategorije kućanstvo” znači kupac iz kategorije kućanstvo kako je definiran u članku 2. točki 25. Direktive 2009/73/EZ;

4. „temeljna socijalna usluga” znači usluga povezana sa zdravstvenom skrbi, temeljnom socijalnom skrbi, hitnim službama, sigurnosnim službama, obrazovanjem ili javnom upravom;

5. „zaštićeni kupac” znači kupac iz kategorije kućanstvo koji je priključen na plinsku distribucijsku mrežu, a ako dotična država članica tako odluči, može značiti i jedno ili više od sljedećeg, pod uvjetom da poduzeća ili usluge iz točaka (a) i (b) zajedno ne čine više od 20 % ukupne godišnje krajnje potrošnje plina u toj državi članici: (a) malo ili srednje poduzeće, ako je priključeno na plinsku distribucijsku mrežu; (b) temeljna socijalna usluga, ako je priključena na plinsku distribucijsku ili transportnu mrežu; (c) postrojenje centraliziranoga grijanja, u mjeri u kojoj isporučuje toplinsku energiju kupcima iz kategorije kućanstvo, malim ili srednjim poduzećima ili temeljnim socijalnim uslugama, pod uvjetom da takvo postrojenje nema mogućnost prelaska na druga goriva osim plina;

6. „kupac zaštićen mehanizmom solidarnosti” znači kupac iz kategorije kućanstvo koji je priključen na plinsku distribucijsku mrežu i, osim toga, može uključivati jedno ili oboje od sljedećeg: (a) postrojenje centraliziranoga grijanja ako se radi o zaštićenom kupcu u relevantnoj državi članici i samo u mjeri u kojoj isporučuje toplinsku energiju kućanstvima ili temeljnim socijalnim uslugama koje nisu usluge obrazovanja i javne uprave, (b) temeljnu socijalnu uslugu ako se radi o zaštićenom kupcu u relevantnoj državi članici, osim usluga obrazovanja i javne uprave;

7. „nadležno tijelo” znači nacionalno vladino tijelo ili nacionalno regulatorno tijelo koje je imenovala država članica kako bi se osiguralo provedbu mjera predviđenih ovom Uredbom;

8. „nacionalno regulatorno tijelo” znači nacionalno regulatorno tijelo imenovano u skladu s člankom 39. stavkom 1. Direktive 2009/73/EZ;

9. „poduzeće za prirodni plin” znači poduzeće za prirodni plin kako je definirano u članku 2. točki 1. Direktive 2009/73/EZ;

10. „ugovor o opskrbi plinom” znači ugovor o opskrbi plinom kako je definiran u članku 2. točki 34. Direktive 2009/73/EZ;

11. „transport” znači transport kako je definiran u članku 2. točki 3. Direktive 2009/73/EZ;

12. „operator transportnog sustava” znači operator transportnog sustava kako je definiran u članku 2. točki 4. Direktive 2009/73/EZ;

13. „distribucija” znači distribucija kako je definirana u članku 2. točki 5. Direktive 2009/73/EZ;

14. „operator distribucijskog sustava” znači operator distribucijskog sustava kako je definiran u članku 2. točki 6. Direktive 2009/73/EZ;

15. „međudržavni spojni plinovod” znači međudržavni spojni plinovod kako je definiran u članku 2. točki 17. Direktive 2009/73/EZ;

16. „koridori za interventnu opskrbu” znači putovi opskrbe plinom Unije kojima se državama članicama pomaže da bolje ublaže učinke mogućih poremećaja u opskrbi ili infrastrukturi;

17. „skladišni kapacitet” znači skladišni kapacitet kako je definiran u članku 2. točki 28. Uredbe (EZ) br. 715/2009;

18. „tehnički kapacitet” znači tehnički kapacitet kako je definiran u članku 2. točki 18. Uredbe (EZ) br. 715/2009 Europskog parlamenta i Vijeća;

19. „stalni kapacitet” znači stalni kapacitet kako je definiran u članku 2. točki 16. Uredbe (EZ) br. 715/2009 Europskog parlamenta i Vijeća;

20. „prekidivi kapacitet” znači prekidivi kapacitet kako je definiran u članku 2. točki 13. Uredbe (EZ) br. 715/2009 Europskog parlamenta i Vijeća;

21. „kapacitet terminala za UPP” znači kapacitet terminala za UPP kako je definiran u članku 2. točki 24. Uredbe (EZ) br. 715/2009 Europskog parlamenta i Vijeća;

22. „terminal za UPP” znači terminal za UPP kako je definiran u članku 2. točki 11. Direktive 2009/73/EZ;

23. „sustav skladišta plina” znači sustav skladišta plina kako je definiran u članku 2. točki 9. Direktive 2009/73/EZ;

24. „sustav” znači sustav kako je definiran u članku 2. točki 13. Direktive 2009/73/EZ;

25. „korisnik sustava” znači korisnik sustava kako je definiran u članku 2. točki 23. Direktive 2009/73/EZ;

26. „pomoćne usluge” znači pomoćne usluge kako su definirane u članku 2. točki 14. Direktive 2009/73/EZ;

▼M2

27. „krivulja punjenja” znači niz prijelaznih ciljeva za podzemne sustave skladišta plina svake države članice, kako su navedeni u Prilogu I.a za 2022., i utvrđeni u skladu s člankom 6.a za sljedeće godine;

28. „cilj punjenja” znači obvezujući cilj za razinu punjenja zbirnog kapaciteta podzemnih sustava skladišta plina;

29. ►C2 „strateško skladište” znači podzemno ◄ skladište ili dio podzemnog skladišta neukapljenog prirodnog plina koji operatori transportnih sustava, subjekt koji su imenovale države članice ili poduzeće kupuju, kojim upravljaju i koji skladište, i koji se smije pustiti u promet tek nakon prethodnog obavješćivanja ili odobrenje tijela javne vlasti za puštanje u promet te koji se općenito pušta u promet u slučaju: (a) velike nestašice u opskrbi; (b) poremećaja u opskrbi; ili (c) proglašenja izvanrednog stanja kako je navedeno u članku 11. stavku 1. točki (c);

30. „zaliha za uravnoteženje” znači neukapljeni prirodni plin: (a) koji operatori transportnih sustava ili subjekt koji je imenovala država članica kupuju, kojim upravljaju i koji skladište ispod zemlje isključivo u svrhu obavljanja funkcija operatora transportnih sustava i sigurnosti opskrbe plinom; i (b) koji se otprema samo ako je to potrebno za održavanje rada sustava pod sigurnim i pouzdanim uvjetima u skladu s člankom 13. Direktive 2009/73/EZ i člancima 8. i 9. Uredbe (EU) br. 312/2014;

31. „podzemni sustav skladišta plina” znači sustav skladišta plina, kako je definiran u članku 2. točki 9. Direktive 2009/73/EZ, koji se upotrebljava za skladištenje prirodnog plina, među ostalim i zalihe za uravnoteženje, i koji je povezan s transportnim ili distribucijskim sustavom, ali ne uključuje nadzemna kuglasta skladišta ili skladišta za operativnu akumulaciju.

▼B

Članak 3.

Odgovornost za sigurnost opskrbe plinom

1. Sigurnost opskrbe plinom odgovornost je koju dijele poduzeća za prirodni plin, države članice, posebno putem svojih nadležnih tijela, i Komisija u okviru područja djelovanja i nadležnosti svakog od njih.

2. Svaka država članica imenuje nadležno tijelo. Nadležna tijela međusobno surađuju u provedbi ove Uredbe. Države članice mogu dopustiti nadležnom tijelu da određene zadaće navedene u ovoj Uredbi delegira drugim tijelima. Kada nadležna tijela delegiraju zadaću proglašenja bilo koje od kriznih razina iz članka 11. stavka 1., ona je delegiraju samo tijelu javne vlasti, operatoru transportnog sustava ili operatoru distribucijskog sustava. Delegirane zadaće obavljaju se pod nadzorom nadležnog tijela i utvrđuju u planu prevencije i u interventnom planu.

3. Svaka država članica bez odgađanja obavješćuje Komisiju o imenu svojeg nadležnog tijela i promjenama njegova imena te objavljuje tu informaciju.

4. Svako nadležno tijelo kod provedbe mjera predviđenih ovom Uredbom utvrđuje uloge i odgovornosti različitih dotičnih aktera na način kojim se osigurava pristup na trima razinama u okviru kojeg se uključuju, prvo, relevantna poduzeća za prirodni plin, poduzeća za električnu energiju, prema potrebi, i industrija, drugo, države članice na nacionalnoj ili regionalnoj razini te, treće, Unija.

5. Komisija koordinira djelovanja nadležnih tijela na regionalnoj razini i na razini Unije, u skladu s ovom Uredbom, među ostalim posredstvom GCG-a ili, posebno u slučaju izvanrednog stanja na regionalnoj razini ili razini Unije u skladu s člankom 12. stavkom 1., posredstvom skupine za upravljanje kriznim stanjima iz članka 12. stavka 4.

6. U slučaju izvanrednog stanja na regionalnoj razini ili razini Unije operatori transportnih sustava surađuju i razmjenjuju informacije s pomoću Sustava ReCo za plin koji je uspostavio ENTSOG. ENTSOG o tome obavješćuje Komisiju i nadležna tijela dotičnih država članica.

7. U skladu s člankom 7. stavkom 2., trebaju se utvrditi glavni transnacionalni rizici za sigurnost opskrbe plinom u Uniji te se na toj osnovi trebaju uspostaviti skupine za rizik. Te skupine za rizik služe kao osnova za pojačanu regionalnu suradnju radi povećanja sigurnosti opskrbe plinom te se njima omogućuje dogovor o odgovarajućim i djelotvornim prekograničnim mjerama svih dotičnih država članica unutar skupina za rizik ili izvan skupina za rizik duž koridorâ za interventnu opskrbu.

Popis takvih skupina za rizik i njihov sastav navedeni su u Prilogu I. Sastavom skupina za rizik ne sprečava se bilo koji drugi oblik regionalne suradnje kojim se doprinosi sigurnosti opskrbe.

8. Komisija je ovlaštena za donošenje delegiranih akata u skladu s člankom 19. radi ažuriranja sastava skupina za rizik navedenih u Prilogu I. izmjenom tog priloga kako bi se odrazile promjene u pogledu glavnih transnacionalnih rizika za sigurnost opskrbe plinom u Uniji i njihov utjecaj na države članice, uzimajući u obzir rezultat simulacije scenarijâ poremećaja u opskrbi plinom i infrastrukturi na razini Unije koje provodi ENTSOG u skladu s člankom 7. stavkom 1. Prije ažuriranja Komisija se o nacrtu ažuriranja savjetuje s GCG-om u sastavu predviđenom u članku 4. stavku 4.

Članak 4.

Koordinacijska skupina za plin

1. Koordinacijska skupina za plin (GCG) uspostavlja se kako bi se olakšala koordinacija mjera povezanih sa sigurnošću opskrbe plinom. GCG je sastavljen od predstavnika država članica, posebno predstavnika njihovih nadležnih tijela, te Agencije za suradnju energetskih regulatora („Agencija”), ENTSOG-a i predstavničkih tijela dotične industrije i relevantnih kupaca. Komisija, u dogovoru s državama članicama, odlučuje o sastavu GCG-a osiguravajući da on bude u cijelosti reprezentativan. Komisija predsjeda GCG-om. GCG donosi svoj poslovnik.

2. Komisija se savjetuje s GCG-om koji joj osobito pomaže u pogledu sljedećih pitanja: (a) sigurnosti opskrbe plinom u bilo kojem trenutku, a posebno u slučaju izvanrednog stanja; (b) svih informacija koje su relevantne za sigurnost opskrbe plinom na nacionalnoj i regionalnoj razini te na razini Unije; (c) najbolje prakse i mogućih smjernica za sve uključene strane; (d) razine sigurnosti opskrbe plinom, referentnih vrijednosti i metodologija procjene; (e) nacionalnih i regionalnih scenarija te scenarija na razini Unije i ispitivanja razina pripravnosti; (f) procjene planova prevencije i interventnih planova, koherentnosti različitih planova te provedbe mjera koje su u njima predviđene; (g) koordinacije mjera za rješavanje izvanrednog stanja na razini Unije s ugovornim strankama Energetske zajednice i ostalim trećim zemljama; (h) pomoći koja je potrebna najteže pogođenim državama članicama.

3. Komisija redovito saziva GCG i prosljeđuje informacije zaprimljene od nadležnih tijela, čuvajući povjerljivost poslovno osjetljivih informacija.

4. Komisija može sazvati GCG u sastavu ograničenom na predstavnike država članica i posebno njihovih nadležnih tijela. Komisija saziva GCG u tom užem sastavu ako to zatraži jedan ili više predstavnika država članica i posebno njihovih nadležnih tijela. U tom se slučaju ne primjenjuje članak 16. stavak 2.

Članak 5.

Infrastrukturni standard

1. Svaka država članica ili, ako tako odredi država članica, njezino nadležno tijelo osigurava poduzimanje nužnih mjera tako da u slučaju poremećaja najveće pojedinačne plinske infrastrukture tehnički kapacitet preostale infrastrukture, određen u skladu s formulom N – 1 navedenom u točki 2. Priloga II., može, ne dovodeći u pitanje stavak 2. ovog članka, zadovoljiti ukupnu potražnju za plinom izračunanog područja tijekom dana u kojem postoji iznimno visoka potražnja za plinom kakva se prema statističkoj vjerojatnosti javlja jedanput u 20 godina. To se postiže uzimanjem u obzir trendova potrošnje plina, dugoročnog učinka mjera energetske učinkovitosti te stopa iskorištenosti postojeće infrastrukture.

Obvezom navedenom u prvom podstavku ovog stavka ne dovode se u pitanje odgovornost operatora transportnog sustava da provedu odgovarajuća ulaganja ni obveze operatorâ transportnog sustava utvrđene u Uredbi (EZ) br. 715/2009 i Direktivi 2009/73/EZ.

2. Obveza u pogledu osiguravanja tehničkog kapaciteta preostale infrastrukture kojim se može zadovoljiti ukupna potražnja za plinom, kako je navedeno u stavku 1. ovog članka, smatra se ispunjenom i ako nadležno tijelo u planu prevencije dokaže da se poremećaj u opskrbi plinom može dostatno i na vrijeme nadoknaditi odgovarajućim tržišnim mjerama koje se odnose na potražnju. U tu se svrhu izračunava formula N – 1 kako je navedeno u točki 4. Priloga II.

3. Prema potrebi, u skladu s procjenama rizika iz članka 7., nadležna tijela susjednih država članica mogu se dogovoriti da će zajedno ispuniti obvezu iz stavka 1. ovog članka. U tom slučaju nadležna tijela u procjeni rizika navode izračun formule N – 1 zajedno s objašnjenjem u regionalnim poglavljima planova prevencije koje se odnosi na način ispunjavanja te obveze u skladu s dogovorenim mehanizmima. Primjenjuje se točka 5. Priloga II.

4. Operatori transportnog sustava omogućuju stalni fizički kapacitet za transport plina u oba smjera („dvosmjerni kapacitet”) na svim spojnim plinovodima između država članica, osim u sljedećim slučajevima: (a) u slučaju veza s proizvodnim postrojenjima, terminalima za UPP i distribucijskim mrežama; ili (b) ako je odobreno izuzeće od te obveze nakon detaljne procjene i savjetovanja s državama članicama i Komisijom u skladu s Prilogom III.

Na postupak za omogućivanje ili povećanje dvosmjernog kapaciteta na spojnom plinovodu ili za ishođenje ili produljenje izuzeća od te obveze primjenjuje se Prilog III. Komisija objavljuje i ažurira popis izuzeća.

5. Prijedlog za omogućivanje ili povećanje dvosmjernog kapaciteta ili zahtjev za odobrenje ili produljenje izuzeća uključuje analizu troškova i koristi izrađenu na temelju metodologije u skladu s člankom 11. Uredbe (EU) br. 347/2013 Europskog parlamenta i Vijeća ( 1 ) i temelji se na sljedećim elementima: (a) procjeni potražnje na tržištu; (b) predviđanjima potražnje i ponude; (c) mogućem gospodarskom učinku na postojeću infrastrukturu; (d) studiji izvedivosti; (e) troškovima dvosmjernog kapaciteta, uključujući potrebno jačanje transportnog sustava; i (f) koristima za sigurnost opskrbe plinom, uzimajući u obzir mogući doprinos dvosmjernog kapaciteta ispunjavanju infrastrukturnog standarda utvrđenog u ovom članku.

6. Nacionalna regulatorna tijela uzimaju u obzir stvarno nastale troškove ispunjenja obveze iz stavka 1. ovog članka i troškove omogućivanja dvosmjernog kapaciteta kako bi odobrila primjerene poticaje pri transparentnom i detaljnom utvrđivanju ili odobravanju tarifa ili metodologija u skladu s člankom 13. Uredbe (EZ) br. 715/2009 i člankom 41. stavkom 8. Direktive 2009/73/EZ.

7. Ako tržište ne zahtijeva ulaganje za omogućivanje ili povećanje dvosmjernog kapaciteta, ali se ono smatra potrebnim radi sigurnosti opskrbe plinom, i ako se takvim ulaganjem uzrokuju troškovi u više država članica ili u jednoj državi članici u korist druge države članice, nacionalna regulatorna tijela svih dotičnih država članica donose koordiniranu odluku o raspodjeli troškova prije nego što se donese bilo kakva odluka o ulaganju. Kod raspodjele troškova uzimaju se u obzir opisana načela i elementi sadržani u članku 12. stavku 4. Uredbe (EU) br. 347/2013, a posebno se uzima u obzir koliko se infrastrukturnim ulaganjima povećava sigurnost opskrbe plinom dotičnih država članica te već izvršena ulaganja u dotičnu infrastrukturu. Raspodjelom troškova ne smije se neopravdano narušavati tržišno natjecanje i djelotvorno funkcioniranje unutarnjeg tržišta te se nastoje izbjeći neopravdani učinci kojima se narušava tržište.

8. Nadležno tijelo osigurava da se svakom novom transportnom infrastrukturom doprinosi sigurnosti opskrbe plinom razvijanjem dobro povezane mreže, prema potrebi i putem dostatnog broja prekograničnih ulaznih i izlaznih točaka u odnosu na tržišnu potražnju i utvrđene rizike.

Nadležno tijelo u procjeni rizika procjenjuje, sagledavajući zajedno plinske sustave i sustave električne energije, postoje li unutarnja uska grla i imaju li nacionalni ulazni kapacitet i infrastruktura, a posebno transportne mreže, sposobnost prilagoditi nacionalne i prekogranične protoke plina scenariju poremećaja najveće pojedinačne plinske infrastrukture na nacionalnoj razini i najveće pojedinačne plinske infrastrukture od zajedničkog interesa za skupinu za rizik, utvrđenima u procjeni rizika.

9. Iznimno od stavka 1. ovog članka, te podložno uvjetima utvrđenima u ovom stavku, obveza iz tog stavka ne odnosi se na Luksemburg, Sloveniju i Švedsku, ali oni je trebaju nastojati ispuniti, pritom vodeći računa o osiguravanju isporuke plina zaštićenim kupcima u skladu s člankom 6.

Iznimka se primjenjuje na Luksemburg pod uvjetom da:

(a) ima najmanje dva međudržavna spojna plinovoda s drugim državama članicama;

(b) ima najmanje dva različita izvora opskrbe plinom; i

(c) nema nijedan sustav skladišta plina na svojem državnom području.

Iznimka se primjenjuje na Sloveniju pod uvjetom da:

(a) ima najmanje dva međudržavna spojna plinovoda s drugim državama članicama;

(b) ima najmanje dva različita izvora opskrbe plinom; i

(c) nema nijedan sustav skladišta plina ni terminal za UPP na svojem državnom području.

Iznimka se primjenjuje na Švedsku pod uvjetom da:

(a) preko njezina državnog područja ne provodi se tranzit plina prema drugim državama članicama;

(b) njezina unutarnja bruto potrošnja plina iznosi manje od 2 Mtoe godišnje; i

(c) manje od 5 % ukupne potrošnje primarne energije otpada na plin.

Luksemburg, Slovenija i Švedska obavješćuju Komisiju o svim promjenama koje utječu na uvjete utvrđene u ovom stavku. Iznimka utvrđena u ovom stavku prestaje se primjenjivati ako više nije ispunjen barem jedan od tih uvjeta.

Kao dio nacionalne procjene rizika provedene u skladu s člankom 7. stavkom 3., Luksemburg, Slovenija i Švedska opisuju stanje u odnosu na odgovarajuće uvjete utvrđene u ovom stavku i izglede za ispunjenje obveze iz stavka 1. ovog članka, uzimajući u obzir gospodarski učinak ispunjenja infrastrukturnog standarda, promjene na tržištu plina i plinske infrastrukturne projekte u skupini za rizik. Na temelju informacija dobivenih nacionalnom procjenom rizika i ako su i dalje zadovoljeni odgovarajući uvjeti utvrđeni u ovom stavku, Komisija može odlučiti da se iznimka može nastaviti primjenjivati još četiri godine. U slučaju pozitivne odluke, postupak utvrđen u ovom podstavku ponavlja se nakon četiri godine.

Članak 6.

Standard opskrbe plinom

1. Nadležno tijelo od poduzeća za prirodni plin koja ono odredi zahtijeva da poduzmu mjere u svrhu osiguravanja opskrbe plinom zaštićenih kupaca države članice plinom u svakom od sljedećih slučajeva: (a) u ekstremnim temperaturama tijekom sedmodnevnog vršnog razdoblja kakvo se prema statističkoj vjerojatnosti javlja jedanput u 20 godina; (b) u bilo kojem razdoblju iznimno visoke potražnje za plinom u trajanju od 30 dana, kakvo se prema statističkoj vjerojatnosti javlja jedanput u 20 godina; (c) u razdoblju od 30 dana kod poremećaja najveće pojedinačne plinske infrastrukture u prosječnim zimskim uvjetima.

Svaka država članica do 2. veljače 2018. Komisiji dostavlja svoju definiciju zaštićenih kupaca, podatke o godišnjoj potrošnji plina zaštićenih kupaca i podatke o udjelu te godišnje potrošnje u ukupnoj godišnjoj krajnjoj potrošnji plina u toj državi članici. Ako država članica u svoju definiciju zaštićenih kupaca uključi kategorije iz članka 2. točke 5. podtočke (a) ili (b), ona navodi količinu potrošnje plina za kupce iz tih kategorija i postotni udio koji predstavlja svaka od tih skupina kupaca u ukupnoj godišnjoj krajnjoj potrošnji plina.

Nadležno tijelo određuje poduzeća za prirodni plin iz prvog podstavka ovog stavka i navodi ih u planu prevencije.

Bilo kakve nove netržišne mjere predviđene za osiguranje standarda opskrbe plinom moraju biti u skladu s postupkom utvrđenim u članku 9. stavcima od 4. do 9.

Države članice mogu ispuniti obvezu utvrđenu u prvom podstavku provedbom mjera energetske učinkovitosti ili zamjenom plina drugim izvorom energije, među ostalim i obnovljivim izvorima energije, ako se time postiže jednaka razina zaštite.

2. Svaki povećani standard opskrbe plinom koji prelazi razdoblje od 30 dana iz stavka 1. točaka (b) i (c), kao i svaka dodatna obveza uvedena zbog sigurnosti opskrbe plinom moraju se temeljiti na procjeni rizika, moraju biti obuhvaćeni planom prevencije i: (a) moraju biti u skladu s člankom 8. stavkom 1.; (b) ne smiju imati negativan utjecaj na sposobnost bilo koje druge države članice da osigura opskrbu plinom za svoje zaštićene kupce u skladu s ovim člankom u slučaju izvanrednog stanja na nacionalnoj ili regionalnoj razini ili na razini Unije; i (c) moraju biti u skladu s člankom 12. stavkom 5. u slučaju izvanrednog stanja na regionalnoj razini ili na razini Unije.

Komisija može zahtijevati obrazloženje kojim se pokazuje usklađenost bilo koje mjere iz prvog podstavka s uvjetima utvrđenima u njemu. Takvo obrazloženje objavljuje nadležno tijelo države članice koja uvodi tu mjeru.

Bilo kakve nove netržišne mjere u skladu s prvim podstavkom ovog stavka usvojene 1. studenog 2017. ili nakon tog datuma moraju biti u skladu s postupkom utvrđenim u članku 9. stavcima od 4. do 9.

3. Nakon isteka rokova koje je utvrdilo nadležno tijelo u skladu sa stavcima 1. i 2., ili u uvjetima koji su teži od uvjeta utvrđenih u stavku 1., nadležno tijelo i poduzeća za prirodni plin nastoje u najvećoj mogućoj mjeri održati kontinuitet opskrbe plinom, posebno zaštićenih kupaca.

4. Obveze određene poduzećima za prirodni plin u vezi s ispunjenjem standarda opskrbe plinom iz ovog članka moraju biti nediskriminirajuće i ne smiju predstavljati neopravdano opterećenje za ta poduzeća.

5. Poduzećima za prirodni plin dopušteno je da ispune svoje obveze na temelju ovog članka na regionalnoj razini ili na razini Unije, prema potrebi. Nadležna tijela ne smiju zahtijevati da se standardi utvrđeni u ovom članku zadovoljavaju isključivo putem infrastrukture koja se nalazi na njihovu državnom području.

6. Nadležna tijela moraju osigurati da se uvjeti opskrbe zaštićenih kupaca utvrde ne dovodeći u pitanje pravilno funkcioniranje unutarnjeg energetskog tržišta i po cijeni koja odgovara tržišnoj vrijednosti opskrbe.

▼M2

Članak 6.a

Ciljevi punjenja i krivulje punjenja

1. Podložno stavcima od 2. do 5., .države članice postižu sljedeće ciljeve punjenja za zbirni kapacitet svih podzemnih sustava skladišta plina koji se nalaze na njihovu državnom području i izravno su povezani s tržišnim područjem na njihovu državnom području i za sustave skladišta navedene u Prilogu I.b do 1. studenoga svake godine: (a) za 2022.: 80 %; (b) od 2023.: 90 %.

Za potrebe usklađivanja s ovim stavkom države članice uzimaju u obzir cilj zaštite sigurnosti opskrbe plinom u Uniji u skladu s člankom 1.

2. Neovisno o stavku 1. i ne dovodeći u pitanje obveze drugih država članica da napune dotične podzemne sustave skladišta plina, cilj punjenja za svaku državu članicu u kojoj se nalaze podzemni sustavi skladišta plina smanjuje se na količinu koja odgovara 35 % prosječne godišnje potrošnje plina tijekom prethodnih pet godina u toj državi članici.

3. Neovisno o stavku 1. i ne dovodeći u pitanje obveze drugih država članica da napune dotične podzemne sustave skladišta plina, cilj punjenja za svaku državu članicu u kojoj se nalaze podzemni sustavi skladišta plina smanjuje se za količinu koja je isporučena trećim zemljama tijekom referentnog razdoblja 2016.–2021. ako je prosječna isporučena količina tijekom razdoblja povlačenja plina iz skladišta (listopad–travanj) bila veća od 15 TWh godišnje.

4. Za podzemne sustave skladišta plina navedene u Prilogu I.b primjenjuju se ciljevi punjenja na temelju stavka 1. i krivulje punjenja na temelju stavka 7. Pojedinosti o obvezama svake države članice utvrdit će se u bilateralnom sporazumu u skladu s Prilogom I.b.

5. Država članica može djelomično postići cilj punjenja uračunavanjem UPP-a koji je fizički uskladišten i raspoloživ u njezinim terminalima za UPP ako su ispunjena oba sljedeća uvjeta: (a) plinski sustav uključuje znatan kapacitet za skladištenje UPP-a, koji godišnje čini više od 4 % prosječne nacionalne potrošnje tijekom prethodnih pet godina; (b) država članica uvela je obvezu opskrbljivačima plinom da skladište minimalne količine plina u podzemnim sustavima skladišta plina i/ili terminalima za UPP u skladu s člankom 6.b stavkom 1. točkom (a).

6. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi postigle prijelazne ciljeve ili osigurale postizanje prijelaznih ciljeva kako slijedi: (a) za 2022.: kako su navedeni u Prilogu I.a; i (b) od 2023.: u skladu sa stavkom 7.

7. Za 2023. i sljedeće godine svaka država članica koje ima podzemne sustave skladišta plina do 15. rujna prethodne godine Komisiji podnosi, u zbirnom obliku, nacrt krivulje punjenja zajedno s prijelaznim ciljevima za veljaču, svibanj, srpanj i rujan, uključujući tehničke informacije, za podzemne sustave skladišta plina koji se nalaze na njezinu državnom području i izravno su povezani s njezinim tržišnim područjem. Krivulja punjenja i prijelazni ciljevi temelje se na prosječnoj stopi punjenja tijekom prethodnih pet godina.

▼C2

Za države članice za koje je cilj punjenja smanjen na 35 % njihove prosječne godišnje potrošnje plina na temelju stavka 2. prijelazni ciljevi krivulje punjenja smanjuju se na odgovarajući način.

▼M2

Na temelju tehničkih informacija koje je dostavila svaka država članica i uzimajući u obzir ocjenu GCG-a, Komisija donosi provedbene akte o utvrđivanju krivulje punjenja za svaku državu članicu. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 18.a stavka 2. Donose se do 15. studenoga prethodne godine, ako je potrebno te među ostalim i ako je država članica podnijela ažurirani nacrt krivulje punjenja. Temelje se na ocjeni opće situacije u pogledu sigurnosti opskrbe plinom i razvoja potražnje za plinom i opskrbe plinom u Uniji i pojedinačnim državama članicama te se utvrđuju na način kojim se štiti sigurnost opskrbe plinom i istodobno izbjegava nepotrebno opterećenje za države članice, sudionike na tržištu plina, operatore sustavâ skladišta ili kupce te neopravdano narušavanje tržišnog natjecanja među sustavima skladišta koji se nalaze u susjednim državama članicama.

8. Ako država članica u bilo kojoj godini zbog posebnih tehničkih značajki jednog ili više podzemnih sustava skladišta plina koji se nalaze na njezinu državnom području, kao što su iznimno niske stope utiskivanja, ne može postići svoj cilj punjenja do 1. studenoga, dopušteno joj je da ga postigne do 1. prosinca. Država članica o tome obavješćuje Komisiju do 1. studenoga navodeći razloge za kašnjenje.

9. Cilj punjenja ne primjenjuje se sve dok traje izvanredno stanje na regionalnoj razini ili na razini Unije koje je Komisija proglasila na temelju članka 12. na zahtjev, ovisno o slučaju, jedne ili više država članica koje su proglasile izvanredno stanje na nacionalnoj razini.

10. Nadležno tijelo svake države članice kontinuirano prati usklađenost s krivuljom punjenja i redovito izvješćuju GCG. Ako je razina punjenja u određenoj državi članici za više od pet postotnih bodova ispod razine krivulje punjenja, nadležno tijelo bez odgode poduzima djelotvorne mjere za povećanje razine punjenja. Države članice o poduzetim mjerama obavješćuju Komisiju i GCG.

11. U slučaju znatnog i trajnog odstupanja države članice od krivulje punjenja kojim se ugrožava postizanje cilja punjenja ili u slučaju odstupanja od cilja punjenja, Komisija, nakon savjetovanja s GCG-om i dotičnim državama članicama, toj državi članici ili drugim dotičnim državama članicama izdaje preporuku o mjerama koje se odmah moraju poduzeti.

Ako se odstupanje znatno ne smanji u roku od mjesec dana od primitka preporuke Komisije, Komisija, nakon savjetovanja s GCG-om i dotičnom državom članicom, kao krajnju mjeru donosi odluku kojom se od dotične države članice zahtijeva da poduzme mjere kojima se djelotvorno otklanja odstupanje, uključujući, prema potrebi, jednu ili više mjera predviđenih u članku 6.b stavku 1. ili bilo koju drugu mjeru kako bi se osiguralo postizanje cilja punjenja na temelju ovog članka.

Pri odlučivanju o tome koje mjere poduzeti na temelju drugog podstavka Komisija uzima u obzir specifičnu situaciju dotičnih država članica, kao što su veličina podzemnih sustava skladišta plina u odnosu na domaću potrošnju plina, važnost podzemnih sustava skladišta plina za sigurnost opskrbe plinom u regiji i eventualni postojeći skladišni terminali za UPP.

U svim mjerama koje Komisija poduzme radi rješavanja odstupanja od krivulje punjenja ili cilja punjenja za 2022. uzima se u obzir kratak vremenski okvir za provedbu ovog članka na nacionalnoj razini koji je mogao doprinijeti odstupanju od krivulje punjenja ili cilja punjenja za 2022.

Komisija osigurava da mjere poduzete na temelju ovog stavka:

(a) ne prelaze ono što je potrebno za zaštitu sigurnosti opskrbe plinom;

(b) nerazmjerno ne opterećuju države članice, sudionike na tržištu plina, operatore sustavâ skladišta ili kupce.

Članak 6.b

Provedba ciljeva punjenja

1. Države članice poduzimaju sve potrebne mjere, uključujući pružanje financijskih poticaja ili naknade sudionicima na tržištu, kako bi postigle ciljeve punjenja utvrđene na temelju članka 6.a. Pri osiguravanju da ciljevi punjenja budu postignuti, države članice, kad je to moguće, prednost daju tržišnim mjerama.

U mjeri u kojoj bila koja od mjera predviđenih u ovom članku čini dužnosti i ovlasti nacionalnog regulatornog tijela na temelju članka 41. Direktive 2009/73/EZ, nacionalna regulatorna tijela odgovorna su za poduzimanje te mjere.

Mjere poduzete na temelju ovog stavka posebno mogu uključivati sljedeće:

(a) zahtijevanje od opskrbljivača plinom da skladište minimalne količine plina u sustavima skladišta, među ostalim i u podzemnim sustavima skladišta plina i/ili u skladišnim terminalima za UPP, a te količine određuju se na temelju količine plina koju opskrbljivači plinom isporučuju zaštićenim kupcima;

(b) zahtijevanje od operatora sustavâ skladišta da svoje kapacitete ponude sudionicima na tržištu;

(c) zahtijevanje od operatora transportnih sustava ili subjekata koje je imenovala država članica da kupuju zalihe za uravnoteženje i njima upravljaju isključivo radi obavljanja svojih funkcija operatora transportnih sustava i, ako je potrebno, uvođenje obveze za druge imenovane subjekte radi zaštite sigurnosti opskrbe plinom u slučaju izvanrednog stanja kako je navedeno u članku 11. stavku 1. točki (c);

(d) upotrebu koordiniranih instrumenata, kao što su platforme za kupnju UPP-a, s drugim državama članicama kako bi se u najvećoj mogućoj mjeri povećala upotreba UPP-a i smanjile infrastrukturne i regulatorne prepreke za zajedničku upotrebu UPP-a za punjenje podzemnih sustava skladišta plina;

(e) upotrebu dobrovoljnih mehanizama za zajedničku nabavu prirodnog plina u vezi s čijom primjenom Komisija može, ako je to potrebno, izdati smjernice do 1. kolovoza 2022.;

(f) pružanje financijskih poticaja sudionicima na tržištu, među ostalim i operatorima sustavâ skladišta, kao što su ugovori za kompenzaciju razlike, ili pružanje naknade sudionicima na tržištu za izgubljene prihode ili za troškove koje su imali zbog obveza za sudionike na tržištu, uključujući operatore sustavâ skladišta, a koji se ne mogu pokriti prihodima;

(g) zahtijevanje od nositelja skladišnog kapaciteta da upotrebljavaju ili oslobode neiskorištene rezervirane kapacitete, pri čemu je nositelj skladišnog kapaciteta koji ne upotrebljava skladišni kapacitet i dalje dužan platiti dogovorenu cijenu za cijelo trajanje ugovora o skladištenju;

(h) donošenje djelotvornih instrumenata za kupnju strateških skladišta i upravljanje takvim skladištima, od strane javnih ili privatnih subjekata, pod uvjetom da se takvim instrumentima ne narušavaju tržišno natjecanje ni pravilno funkcioniranje unutarnjeg tržišta;

(i) imenovanje posebnog subjekta čija je zadaća postizanje cilja punjenja u slučaju da cilj punjenja inače ne bi bio postignut;

(j) davanje popustâ na tarife za skladištenje;

(k) prikupljanje prihoda potrebnih za povrat kapitalnih i operativnih rashoda povezanih s reguliranim sustavima skladišta u obliku tarifa za skladištenje i u obliku namjenske naknade uključene u transportne tarife koja se prikuplja samo od izlaznih točaka do krajnjih kupaca koji se nalaze u istim državama članicama, pod uvjetom da prihodi prikupljeni putem tarifa nisu viši od dopuštenih prihoda.

2. Mjere koje države članice poduzmu na temelju stavka 1. ograničene su na ono što je potrebno za postizanje krivulja punjenja i ciljeva punjenja. Te mjere moraju biti jasno definirane, transparentne, proporcionalne, nediskriminirajuće i provjerljive. Njima se ne smije neopravdano narušavati tržišno natjecanje ni pravilno funkcioniranje unutarnjeg tržišta plina niti ugrožavati sigurnost opskrbe plinom drugih država članica ili Unije.

3. Države članice poduzimaju sve potrebne mjere kako bi osigurale upotrebu postojeće infrastrukture na nacionalnoj i regionalnoj razini radi poboljšanja sigurnosti opskrbe plinom na učinkovit način. Tim se mjerama ni u kojem slučaju ne blokira niti ograničava prekogranična upotreba sustavâ skladišta ili terminala za UPP niti ograničavaju prekogranični transportni kapaciteti dodijeljeni u skladu s Uredbom Komisije (EU) 2017/459 ( 2 ).

4. Pri poduzimanju mjera na temelju ovog članka države članice primjenjuju načelo ‚energetska učinkovitost na prvom mjestu’, pri čemu i dalje ostvaruju ciljeve svojih mjera, u skladu s Uredbom (EU) 2018/1999 Europskog parlamenta i Vijeća ( 3 ).

Članak 6.c

Aranžmani za skladištenje i mehanizam raspodjele opterećenja

1. Država članica koja nema podzemne sustave skladišta plina osigurava da sudionici na tržištu u toj državi članici imaju uspostavljene aranžmane s operatorima podzemnih sustava skladišta ili drugim sudionicima na tržištu u državama članicama koje imaju podzemne sustave skladišta plina. U tim se aranžmanima predviđa upotreba, do 1. studenoga, skladišnih količina koje odgovaraju najmanje 15 % prosječne godišnje potrošnje plina države članice koja nema podzemne sustave skladišta plina tijekom prethodnih pet godina. Međutim, ako prekogranični transportni kapacitet ili druga tehnička ograničenja sprečavaju državu članicu koja nema podzemne sustave skladišta plina da u cijelosti iskoristi 15 % tih skladišnih količina, ta država članica skladišti samo onoliko plina koliko je to tehnički moguće.

U slučaju da država članica zbog tehničkih ograničenja ne može ispuniti obvezu utvrđenu u prvom podstavku i da ta država članica ima uspostavljenu obvezu skladištenja drugih goriva kao zamjene za plin, obveza utvrđena u prvom podstavku iznimno se može ispuniti jednakovrijednom obvezom skladištenja goriva koja nisu plin. Dotična država članica dokazuje tehnička ograničenja i jednakovrijednost mjere.

2. Odstupajući od stavka 1., država članica koja nema podzemne sustave skladišta plina može razviti mehanizam raspodjele opterećenja s jednom ili više država članica koje imaju podzemne sustave skladišta plina (mehanizam raspodjele opterećenja).

Mehanizam raspodjele opterećenja temelji se na relevantnim podacima iz najnovije procjene rizika na temelju članka 7. i njime se uzimaju u obzir svi parametri navedeni u nastavku:

(a) trošak financijske potpore za postizanje ciljeva punjenja, bez uzimanja u obzir troškova povezanih s ispunjavanjem eventualnih obveza u vezi sa strateškim skladištem;

(b) količine plina potrebne za zadovoljavanje potražnje zaštićenih kupaca u skladu s člankom 6. stavkom 1.;

(c) eventualna tehnička ograničenja, među ostalim i raspoloživi podzemni skladišni kapacitet, tehnički prekogranični transportni kapacitet i stope povlačenja.

Države članice obavješćuju Komisiju o mehanizmu raspodjele opterećenja do 2. rujna 2022. Ako se do tog datuma ne postigne dogovor o mehanizmu raspodjele opterećenja, države članice koje nemaju podzemne sustave skladišta plina dokazuju usklađenost sa stavkom 1. i o tome obavješćuju Komisiju.

3. Kao prijelazna mjera, države članice koje nemaju podzemne sustave skladišta plina, ali imaju podzemne sustave skladišta plina uvrštene na posljednji popis projekata od zajedničkog interesa na koji se upućuje u Uredbi (EU) 2022/869 Europskog parlamenta i Vijeća ( 4 ), mogu se djelomično uskladiti sa stavkom 1. tako da uračunavaju zalihe UPP-a u postojećim plutajućim skladišnim objektima, dok njihovi podzemni sustavi skladišta plina ne budu u pogonu.

4. Države članice koje nemaju podzemne sustava skladišta plina mogu sudionicima na tržištu ili operatorima transportnih sustava, ovisno o slučaju, pružiti poticaje ili financijsku naknadu za izgubljene prihode ili za troškove koje su oni imali zbog toga što su poštovali svoje obveze skladištenja na temelju ovog članka, ako se takav gubitak ili takvi troškovi ne mogu pokriti prihodima, kako bi se osiguralo poštovanje njihove obveze skladištenja plina u drugim državama članicama na temelju stavka 1. ili osigurala provedba mehanizma raspodjele opterećenja. Ako se poticaj ili financijska naknada financira naplaćivanjem pristojbe, ta se pristojba ne smije primjenjivati na prekogranične interkonekcijske točke.

5. Neovisno o stavku 1., ako država članica ima podzemne sustave skladišta plina koji se nalaze na njezinu državnom području, a zbirni kapacitet tih sustava skladišta veći je od godišnje potrošnje plina te države članice, države članice koje nemaju podzemne sustave skladišta plina koje imaju pristup tim skladištima: (a) osiguravaju da do 1. studenoga skladišne količine odgovaraju barem prosječnoj upotrebi skladišnog kapaciteta tijekom prethodnih pet godina koja se utvrđuje, među ostalim, uzimajući u obzir protoke tijekom sezone povlačenja tijekom prethodnih pet godina iz država članica u kojima se sustavi skladišta nalaze; ili (b) dokazuju da je rezerviran skladišni kapacitet koji je jednak količini obuhvaćenoj obvezom iz točke (a).

Ako država članica koja nema podzemne sustave skladišta plina može dokazati da je rezerviran skladišni kapacitet koji je jednak količini obuhvaćenoj obvezom iz prvog podstavka točke (a), primjenjuje se stavak 1.

Obveza iz ovog stavka ograničena je na 15 % prosječne godišnje potrošnje plina tijekom prethodnih pet godina u dotičnoj državi članici.

6. Osim ako je drukčije navedeno u Prilogu I.b, u slučaju podzemnih sustava skladišta plina koji se nalaze u jednoj državi članici, koji nisu obuhvaćeni stavkom 5., ali koji su izravno su povezani s tržišnim područjem druge države članice, ta druga država članica osigurava da do 1. studenoga skladišne količine odgovaraju barem prosjeku skladišnog kapaciteta rezerviranog na odgovarajućoj prekograničnoj točki tijekom prethodnih pet godina.

Članak 6.d

Praćenje i izvršavanje

1. Operatori sustavâ skladišta izvješćuju nadležno tijelo u svakoj državi članici u kojoj se nalaze dotični podzemni sustavi skladišta plina i, ako je primjenjivo, subjekt koji je imenovala ta država članica (‚imenovani subjekt’), o razini punjenja kako slijedi: (a) za 2022.: o svakom od prijelaznih ciljeva navedenih u Prilogu I.a; i ▼C1 (b) od 2023.: kako je utvrđeno na temelju članka 6.a stavka 7. ▼M2

2. Nadležno tijelo i, ako je primjenjivo, imenovani subjekt svake države članice prate razine punjenja podzemnih sustava skladišta plina na svojem državnom području na kraju svakog mjeseca i bez nepotrebne odgode izvješćuju Komisiju o rezultatima.

Komisija može, prema potrebi, pozvati Agenciju Europske unije za suradnju energetskih regulatora (ACER) da pomogne u takvom praćenju.

3. Na temelju informacija koje je dostavilo nadležno tijelo i, ako je primjenjivo, imenovani subjekt svake države članice, Komisija redovito izvješćuje GCG.

4. GCG pomaže Komisiji u praćenju krivulja punjenja i ciljeva punjenja te izrađuje smjernice za Komisiju o odgovarajućim mjerama za osiguravanje usklađenosti u slučaju da države članice odstupe od krivulja punjenja ili ne postignu ciljeve punjenja.

5. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi postigle krivulje punjenja i ciljeve punjenja te osigurale da sudionici na tržištu poštuju obveze skladištenja koje su potrebne za njihovo postizanje, među ostalim i uvođenjem dostatno odvraćajućih sankcija i novčanih kazni za te sudionike na tržištu.

Države članice bez odgode obavješćuju Komisiju o mjerama izvršavanja poduzetima na temelju ovog stavka.

6. Ako se trebaju razmijeniti poslovno osjetljive informacije, Komisija može sazvati sastanke GCG-a koji su ograničeni na Komisiju i države članice.

7. Razmijenjene informacije ograničene su na ono što je potrebno u svrhu praćenja usklađenosti s ovom Uredbom.

Komisija, nacionalna regulatorna tijela i države članice čuvaju povjerljivost poslovno osjetljivih informacija primljenih u svrhu izvršavanja svojih obveza.

▼B

Članak 7.

Procjena rizika

▼M2

1. ENTSOG do 1. rujna 2022. provodi simulaciju scenarija poremećaja u opskrbi plinom i infrastrukturi na razini Unije, uključujući scenarije dugotrajnog poremećaja jednog izvora opskrbe. Simulacija uključuje utvrđivanje i procjenu koridorâ za interventnu opskrbu plinom te se u njoj također utvrđuje koje države članice mogu odgovoriti na utvrđene rizike, među ostalim i u vezi s UPP-om. Scenarije poremećaja u opskrbi plinom i infrastrukturi te metodologiju za simulaciju utvrđuje ENTSOG u suradnji s GCG-om. ENTSOG osigurava odgovarajuću razinu transparentnosti pretpostavki modeliranja upotrijebljenih u njegovim scenarijima, kao i pristup tim pretpostavkama. Simulacija scenarija poremećaja u opskrbi plinom i infrastrukturi na razini Unije ponavlja se svake četiri godine, osim ako okolnosti iziskuju češća ažuriranja.

▼B

2. Nadležna tijela unutar svake skupine za rizik, navedene u Prilogu I., na razini skupine za rizik obavljaju zajedničku procjenu („zajednička procjena rizika”) svih relevantnih čimbenika rizika poput prirodnih nepogoda, tehnoloških, komercijalnih, socijalnih, političkih i drugih rizika, na temelju kojih bi se mogao materijalizirati glavni transnacionalni rizik za sigurnost opskrbe plinom zbog kojeg je skupina za rizik osnovana. Nadležna tijela uzimaju u obzir rezultate simulacije iz stavka 1. ovog članka pri izradi procjena rizika, planova prevencije i interventnih planova.

Nadležna tijela u svakoj skupini za rizik dogovaraju se o mehanizmu suradnje za provođenje zajedničke procjene rizika i izvješćuju GCG o tome jedanaest mjeseci prije roka za dostavu zajedničke procjene rizika i njezinih ažuriranja. Uloga Komisije, na zahtjev nadležnog tijela, može biti da olakšava izradu zajedničke procjene rizika, posebno u pogledu uspostave mehanizma suradnje. Ako se nadležna tijela u skupini za rizik ne dogovore o mehanizmu suradnje, Komisija predlaže mehanizam suradnje za tu skupinu za rizik nakon savjetovanja s dotičnim nadležnim tijelima. Dotična nadležna tijela dogovaraju se o mehanizmu suradnje za tu skupinu za rizik uzimajući u obzir prijedlog Komisije u najvećoj mogućoj mjeri.

Svako nadležno tijelo deset mjeseci prije roka za dostavu zajedničke procjene rizika ili njezinih ažuriranja dijeli i ažurira, u okviru dogovorenog mehanizma suradnje, sve nacionalne podatke nužne za izradu zajedničke procjene rizika, posebno za razmatranje različitih scenarija iz stavka 4. točke (c).

3. Nadležno tijelo svake države članice provodi nacionalnu procjenu rizika („nacionalna procjena rizika”) svih relevantnih rizika koji utječu na sigurnost opskrbe plinom. Takva procjena mora biti potpuno u skladu s pretpostavkama i rezultatima jedne ili više zajedničkih procjena rizika.

4. Procjene rizika iz stavaka 2. i 3. ovog članka provode se, ovisno o slučaju: (a) primjenom standarda iz članaka 5. i 6. U procjeni rizika opisuje se izračun formule N – 1 na nacionalnoj razini i u nju se prema potrebi uključuje izračun formule N – 1 na regionalnoj razini. U procjenu rizika uključuju se i upotrijebljene pretpostavke, uključujući, prema potrebi, pretpostavke za izračun formule N – 1 na regionalnoj razini, te podaci potrebni za takav izračun. Izračun formule N – 1 na nacionalnoj razini mora biti popraćen simulacijom poremećaja najveće pojedinačne plinske infrastrukture uporabom hidrauličnog modeliranja za nacionalno područje te izračunom formule N – 1 uzimajući u obzir razinu plina u skladištima na 30 % i 100 % maksimalnog radnog kapaciteta; (b) uzimajući u obzir sve relevantne nacionalne i transnacionalne okolnosti, posebno veličinu tržišta, konfiguraciju mreže, stvarne protoke, uključujući izlazne protoke iz dotičnih država članica, mogućnost fizičkih protoka plina u oba smjera, uključujući moguću potrebu za posljedičnim jačanjem transportnog sustava, postojanje proizvodnje i skladištenja te ulogu plina u kombinacijama izvora energije, posebno u odnosu na centralizirano grijanje i proizvodnju električne energije te rad industrijskih postrojenja, kao i pitanja sigurnosti i kvalitete plina; (c) uzimajući u obzir različite scenarije iznimno visoke potražnje za plinom i poremećaja u opskrbi plinom, uzimajući u obzir povijest, vjerojatnost, razdoblje godine, učestalost i trajanje njihove pojave te procjenjujući vjerojatne posljedice tih scenarija, primjerice: i. poremećaj u infrastrukturi važnoj za sigurnost opskrbe, posebno transportnoj infrastrukturi, skladištima ili terminalima za UPP, uključujući najveću plinsku infrastrukturu utvrđenu za izračun formule N – 1; i ii. poremećaj u opskrbi koju provode opskrbljivači iz trećih zemalja te, prema potrebi, geopolitičke rizike; (d) utvrđivanjem interakcije i korelacije rizika među državama članicama u skupini za rizik i s drugim državama članicama ili drugim skupinama za rizik prema potrebi, među ostalim u odnosu na spojne plinovode, prekograničnu opskrbu, prekogranični pristup sustavima skladišta plina i dvosmjerni kapacitet; (e) uzimajući u obzir rizike povezane s kontrolom infrastrukture važne za sigurnost opskrbe plinom u mjeri kojoj bi ti rizici mogli uključivati, među ostalim, rizike od nedovoljnih ulaganja, ugrožavanje diversifikacije, zloupotrebu postojeće infrastrukture ili povrede prava Unije; (f) uzimajući u obzir maksimalni kapacitet spojnog plinovoda na svakoj graničnoj ulaznoj i izlaznoj točki te različite razine punjenja u pogledu skladištenja; ▼M2 (g) uzimajući u obzir scenarije dugotrajnog poremećaja jednog izvora opskrbe. ▼B

5. Zajedničke i nacionalne procjene rizika izrađuju se u skladu s relevantnim predloškom iz Priloga IV. ili Priloga V. Države članice mogu, prema potrebi, uključiti dodatne informacije. Komisija je ovlaštena za donošenje delegiranih akata u skladu s člankom 19. radi izmjene predložaka iz priloga IV. i V., nakon savjetovanja s GCG-om, kako bi se u obzir uzelo iskustvo stečeno u primjeni ove Uredbe te kako bi se smanjilo administrativno opterećenje država članica.

6. Poduzeća za prirodni plin, industrijski kupci plina, relevantne organizacije koje zastupaju interese kupaca iz kategorije kućanstvo i industrijskih kupaca plina te države članice i nacionalna regulatorna tijela, ako ona nisu nadležna tijela, surađuju s nadležnim tijelima i dostavljaju im na zahtjev sve informacije potrebne za zajedničke i nacionalne procjene rizika.

7. Države članice Komisiji do 1. listopada 2018. dostavljaju prvu zajedničku procjenu rizika, nakon što sve države članice u skupini za rizik o njoj postignu dogovor, te nacionalne procjene rizika. Procjene rizika ažuriraju se svake četiri godine nakon toga, osim ako su zbog okolnosti potrebna češća ažuriranja. U procjenama rizika uzimaju se u obzir ostvareni napredak u ulaganjima potrebnima za zadovoljavanje infrastrukturnog standarda utvrđenog u članku 5. i pojedinačne poteškoće zemalja koje su se pojavile pri provedbi novih alternativnih rješenja. One se temelje i na iskustvu stečenom u simulacijama interventnih planova sadržanima u članku 10. stavku 3.

Članak 8.

Utvrđivanje planova prevencije i interventnih planova

1. Mjere za osiguravanje sigurnosti opskrbe plinom sadržane u planu prevencije i interventnom planu moraju biti jasno definirane, transparentne, proporcionalne, nediskriminirajuće i provjerljive i njima se ne smije neopravdano narušavati tržišno natjecanje ni djelotvorno funkcioniranje unutarnjeg tržišta plina, niti ugrožavati sigurnost opskrbe plinom drugih država članica ili Unije.

2. Nadležno tijelo svake države članice nakon savjetovanja s poduzećima za prirodni plin, relevantnim organizacijama koje zastupaju interese kupaca iz kategorije kućanstvo i industrijskih kupaca plina, uključujući proizvođače električne energije, operatorima prijenosnog sustava za električnu energiju te nacionalnim regulatornim tijelom, ako ono nije nadležno tijelo, utvrđuje sljedeće: (a) plan prevencije koji sadržava mjere potrebne za uklanjanje ili ublažavanje utvrđenih rizika, uključujući učinke mjera energetske učinkovitosti te mjera koje se odnose na potražnju sadržanih u zajedničkim i nacionalnim procjenama rizika, u skladu s člankom 9.; (b) interventni plan koji sadržava mjere koje treba poduzeti radi uklanjanja ili ublažavanja utjecaja poremećaja u opskrbi plinom u skladu s člankom 10.

3. Plan prevencije i interventni plan sadržavaju regionalno poglavlje ili nekoliko regionalnih poglavlja ako država članica pripada različitim skupinama za rizik utvrđenima u Prilogu I.

Regionalna poglavlja zajednički razvijaju sve države članice u skupini za rizik prije njihova uključivanja u svoje nacionalne planove. Komisija djeluje kao pomagač kako bi se omogućilo da se regionalnim poglavljima kolektivno poveća sigurnost opskrbe plinom u Uniji i izbjegnu proturječja te kako bi se uklonile eventualne prepreke suradnji.

Regionalna poglavlja sadržavaju odgovarajuće i djelotvorne prekogranične mjere, među ostalim u odnosu na UPP, podložno dogovoru između država članica koje provode mjere i pripadaju istim ili različitim skupinama za rizik na koje se odnosi mjera na temelju simulacije iz članka 7. stavka 1. i zajedničke procjene rizika.

4. Nadležna tijela redovito izvješćuju GCG o ostvarenom napretku u pogledu izrade i donošenja planova prevencije i interventnih planova, posebno regionalnih poglavlja. Nadležna tijela posebno se moraju dogovoriti o mehanizmu suradnje za izradu plana prevencije i interventnog plana, uključujući razmjenu nacrta planova. Ona moraju izvijestiti GCG o takvom dogovorenom mehanizmu suradnje 16 mjeseci prije roka za dogovor o tim planovima i ažuriranjâ tih planova.

Uloga Komisije može biti da olakšava izradu plana prevencije i interventnog plana, posebno u pogledu uspostave mehanizma suradnje. Ako se nadležna tijela u skupini za rizik ne dogovore o mehanizmu suradnje, Komisija predlaže mehanizam suradnje za tu skupinu za rizik. Dotična nadležna tijela dogovaraju se o mehanizmu suradnje za tu skupinu za rizik uzimajući u obzir prijedlog Komisije. Nadležna tijela osiguravaju redovito praćenje provedbe plana prevencije i interventnog plana.

5. Plan prevencije i interventni plan izrađuju se u skladu s predlošcima iz priloga VI. i VII. Komisija je ovlaštena za donošenje delegiranih akata u skladu s člankom 19. radi izmjene predložaka iz priloga VI. i VII. nakon savjetovanja s GCG-om kako bi se u obzir uzelo iskustvo stečeno u primjeni ove Uredbe te kako bi se smanjilo administrativno opterećenje država članica.

6. Nadležna tijela susjednih država članica pravodobno se međusobno savjetuju s ciljem osiguravanja dosljednosti između svojih planova prevencije i svojih interventnih planova u čitavoj dotičnoj skupini za rizik.

Nadležna tijela unutar svake skupine za rizik razmjenjuju nacrte planova prevencije i interventnih planova s prijedlozima za suradnju najkasnije pet mjeseci prije roka za podnošenje planova.

Sve se države članice iz skupine za rizik moraju usuglasiti o konačnim verzijama regionalnih poglavlja iz stavka 3. Planovi prevencije i interventni planovi također sadržavaju nacionalne mjere potrebne za provedbu i izvršavanje prekograničnih mjera u regionalnim poglavljima.

7. Planovi prevencije i interventni planovi objavljuju se i dostavljaju Komisiji do 1. ožujka 2019. Komisija obavješćuje GCG o dostavi planova i objavljuje ih na svojim internetskim stranicama.

Komisija ocjenjuje planove u roku od četiri mjeseca nakon što su ih nadležna tijela dostavila, uzimajući u obzir mišljenja iznesena u GCG-u.

8. Komisija izdaje mišljenje nadležnom tijelu zajedno s preporukom za preispitivanje plana prevencije ili interventnog plana ako vrijedi jedno ili više od sljedećeg: (a) nije djelotvoran za ublažavanje rizika utvrđenih u procjeni rizika; (b) nije u skladu s procijenjenim scenarijima rizika ili s planovima druge države članice ili skupine za rizik; (c) nije u skladu sa zahtjevom utvrđenim u stavku 1. prema kojem se ne smije neopravdano narušavati tržišno natjecanje ni djelotvorno funkcioniranje unutarnjeg tržišta; (d) nije u skladu s odredbama ove Uredbe ili drugim odredbama prava Unije.

9. U roku od tri mjeseca od dostave mišljenja Komisije iz stavka 8. dotično nadležno tijelo dostavlja Komisiji izmijenjeni plan prevencije ili interventni plan ili obavješćuje Komisiju o razlozima zbog kojih se ne slaže s preporukama.

U slučaju neslaganja u vezi s elementima iz stavka 8. Komisija može u roku od četiri mjeseca od odgovora nadležnog tijela povući svoj zahtjev ili sazvati sastanak s nadležnim tijelom i, ako to smatra potrebnim, GCG-om kako bi ispitali problem. Komisija navodi detaljne razloge svojeg zahtjeva za izmjene plana prevencije ili interventnog plana. Dotično nadležno tijelo u potpunosti uzima u obzir detaljne razloge Komisije.

Ako je to primjenjivo, dotično nadležno tijelo bez odgađanja mijenja plan prevencije ili interventni plan te objavljuje taj izmijenjeni plan.

Ako konačno stajalište dotičnog nadležnog tijela odstupa od detaljnih razloga Komisije, to nadležno tijelo daje opravdanje svojeg stajališta i objavljuje ga, zajedno sa svojim stajalištem i detaljnim razlozima Komisije, u roku od dva mjeseca od primitka detaljnih razloga Komisije.

10. Za netržišne mjere donesene 1. studenog 2017. ili nakon tog datuma, primjenjuje se postupak iz članka 9. stavaka 4., 6., 8. i 9.

11. Čuva se povjerljivost poslovno osjetljivih informacija.

12. Planovi prevencije i interventni planovi izrađeni u skladu s Uredbom (EU) br. 994/2010, ažurirani u skladu s tom uredbom, ostaju na snazi dok prvi put ne budu utvrđeni planovi prevencije i interventni planovi navedeni u stavku 1. ovog članka.

Članak 9.

Sadržaj planova prevencije

1. Plan prevencije sadržava sljedeće: (a) rezultate procjene rizika i sažetak scenarija koji su uzeti u obzir, kako je navedeno u članku 7. stavku 4. točki (c); (b) definiciju zaštićenih kupaca i informacije opisane u članku 6. stavku 1. drugom podstavku; (c) mjere, količine i kapacitete potrebne kako bi se ispunili infrastrukturni standardi i standardi opskrbe plinom utvrđeni u člancima 5. i 6., uključujući, prema potrebi, razinu do koje se mjerama koje se odnose na potražnju može u dovoljnoj mjeri i pravodobno nadoknaditi poremećaj u opskrbi plinom kako je navedeno u članku 5. stavku 2., utvrđivanje najveće pojedinačne plinske infrastrukture od zajedničkog interesa u slučaju primjene članka 5. stavka 3., potrebne količine plina po kategoriji zaštićenih kupaca i po scenariju kako je navedeno u članku 6. stavku 1. i sve povećane standarde opskrbe plinom, uključujući svako obrazloženje kojim se pokazuje usklađenost s uvjetima utvrđenima u članku 6. stavka 2. i opis mehanizma za privremeno smanjenje povećanog standarda opskrbe plinom ili dodatne obveze u skladu s člankom 11. stavkom 3.; (d) obveze određene poduzećima za prirodni plin, prema potrebi poduzećima za električnu energiju, i drugim relevantnim tijelima koje bi mogle utjecati na sigurnost opskrbe plinom, kao što su obveze kada je riječ o sigurnom radu plinskog sustava; (e) druge preventivne mjere namijenjene rješavanju rizika utvrđenih u procjeni rizika, kao što su mjere koje se odnose na potrebu poboljšanja spojnih plinovoda između susjednih država članica, daljnjem poboljšanju energetske učinkovitosti i smanjenju potražnje za plinom te mogućnost diversifikacije putova i izvora opskrbe plinom te regionalne uporabe postojećih skladišnih kapaciteta i kapaciteta za UPP, prema potrebi, kako bi se u najvećoj mogućoj mjeri održao kontinuitet opskrbe plinom svih kupaca; (f) informacije o gospodarskom učinku, djelotvornosti i učinkovitosti mjera sadržanih u planu, uključujući obveze iz točke (k); (g) opis učinaka mjera sadržanih u planu na funkcioniranje unutarnjeg energetskog tržišta te nacionalnih tržišta, uključujući obveze iz točke (k); (h) opis učinka mjera na okoliš i na kupce; (i) mehanizme koji će se upotrebljavati za suradnju s drugim državama članicama, uključujući mehanizme za pripremu i provedbu planova prevencije i interventnih planova; (j) informacije o postojećim i budućim spojnim plinovodima i infrastrukturi, uključujući one kojima se osigurava pristup unutarnjem tržištu, prekograničnim protocima i prekograničnom pristupu sustavima skladišta plina i terminalima za UPP te dvosmjernom kapacitetu, posebno u slučaju izvanrednog stanja; (k) informacije o svim obvezama javne usluge koje se odnose na sigurnost opskrbe plinom.

Kritične informacije u vezi s prvim podstavkom točkama (a), (c) i (d) koje bi, u slučaju njihova otkrivanja, mogle ugroziti sigurnost opskrbe plinom mogu se izostaviti.

2. Planom prevencije, a posebno mjerama za zadovoljavanje infrastrukturnog standarda kako je utvrđeno u članku 5., uzima se u obzir desetogodišnji plan razvoja mreže na razini Unije koji izrađuje ENTSOG na temelju članka 8. stavka 10. Uredbe (EZ) br. 715/2009.

3. Plan prevencije temelji se u prvom redu na tržišnim mjerama i njime se ne smije neopravdano opteretiti poduzeća za prirodni plin niti negativno utjecati na funkcioniranje unutarnjeg tržišta plina.

4. Države članice, a posebno njihova nadležna tijela, osiguravaju da su sve preventivne netržišne mjere, poput onih navedenih u Prilogu VIII., donesene 1. studenog 2017. ili nakon tog datuma, neovisno o tome jesu li dio plana prevencije ili su naknadno donesene, u skladu s kriterijima utvrđenima u članku 6. stavku 2. prvom podstavku.

5. Nadležno tijelo objavljuje svaku mjeru iz stavka 4. koja nije još uključena u plan prevencije i dostavlja Komisiji opis svake takve mjere i njezin utjecaj na nacionalno tržište plina i, do mjere do koje je to moguće, na tržišta plina drugih država članica.

6. U slučaju da Komisija ima dvojbe u pogledu usklađenosti mjere iz stavka 4. ovog članka s kriterijima iz članka 6. stavka 2. prvog podstavka, ona od dotične države članice traži dostavu procjene učinka.

7. Procjena učinka u skladu sa stavkom 6. mora obuhvatiti najmanje sljedeće: (a) mogući učinak na razvoj nacionalnog tržišta plina i tržišno natjecanje na nacionalnoj razini; (b) mogući učinak na unutarnje tržište plina; (c) mogući učinak na sigurnost opskrbe plinom susjednih država članica, posebno u pogledu mjera kojima bi se mogla smanjiti likvidnost na regionalnim tržištima ili ograničiti protoci u susjedne države članice; (d) troškove i koristi, procijenjene u odnosu na alternativne tržišne mjere; (e) procjenu nužnosti i proporcionalnosti u odnosu na moguće tržišne mjere; (f) procjenu osiguravaju li se mjerom jednake mogućnosti za sve sudionike na tržištu; (g) strategiju postupnog ukidanja, očekivano trajanje predviđene mjere i primjereni vremenski raspored preispitivanja.

Analizu navedenu u točkama (a) i (b) provodi nacionalno regulatorno tijelo. Procjenu učinka objavljuje nadležno tijelo i ona se dostavlja Komisiji.

8. Ako Komisija na temelju procjene učinka smatra da bi se mjerom mogla ugroziti sigurnost opskrbe plinom drugih država članica ili Unije, donosi odluku u roku od četiri mjeseca od dostave procjene učinka u kojoj se traži, do mjere u kojoj je to potrebno, izmjena ili povlačenje te mjere.

Donesena mjera stupa na snagu tek kada je Komisija odobri ili kada je izmijenjena u skladu s odlukom Komisije.

Razdoblje od četiri mjeseca počinje dan nakon primitka potpune procjene učinka. To se razdoblje od četiri mjeseca može produljiti ako se s tim slože i Komisija i nadležno tijelo.

9. Ako Komisija na temelju procjene učinka smatra da mjera nije u skladu s kriterijima utvrđenima u članku 6. stavku 2. prvom podstavku, može izdati mišljenje u roku od četiri mjeseca od dostave procjene učinka. Primjenjuje se postupak utvrđen u članku 8. stavcima 8. i 9.

Razdoblje od četiri mjeseca počinje dan nakon primitka potpune procjene učinka. To se razdoblje od četiri mjeseca može produljiti ako se s tim slože i Komisija i nadležno tijelo.

10. Članak 8. stavak 9. primjenjuje se na sve mjere koje podliježu stavcima od 6. do 9. ovog članka.

11. Plan prevencije ažurira se svake četiri godine nakon 1. ožujka 2019. ili češće ako je to potrebno zbog okolnosti ili ako ažuriranje zatraži Komisija. Ažurirani plan temelji se na ažuriranoj procjeni rizika i rezultatima ispitivanja provedenih u skladu s člankom 10. stavkom 3. Na ažurirani plan primjenjuje se članak 8.

Članak 10.

Sadržaj interventnih planova

1. Interventni plan ima sljedeća obilježja: (a) temelji se na kriznim razinama navedenima u članku 11. stavku 1.; (b) u njemu se definiraju uloga i odgovornosti poduzeća za prirodni plin, operatora prijenosnih sustava za električnu energiju kada je to relevantno i industrijskih kupaca plina, uključujući relevantne proizvođače električne energije, vodeći računa o različitoj mjeri u kojoj je svaki od njih pogođen u slučaju poremećaja u opskrbi plinom, te njihova interakcija s nadležnim tijelima i, prema potrebi, nacionalnim regulatornim tijelima na svakoj kriznoj razini navedenoj u članku 11. stavku 1.; (c) u njemu se definiraju uloga i odgovornosti nadležnih tijela i drugih tijela kojima su delegirane zadaće, kako je navedeno u članku 3. stavku 2., na svakoj kriznoj razini navedenoj u članku 11. stavku 1.; (d) njime se osigurava da poduzeća za prirodni plin i industrijski kupci plina, uključujući relevantne proizvođače električne energije, imaju dovoljno prilike za reakciju na krizne razine navedene u članku 11. stavku 1.; (e) u njemu se prema potrebi utvrđuju mjere i radnje koje se trebaju poduzeti u svrhu ublažavanja mogućeg učinka poremećaja u opskrbi plinom na centralizirano grijanje i opskrbu električnom energijom proizvedenom iz plina, među ostalim sagledavajući zajedno rad energetskih sustava u sektoru električne energije i plina kada je to relevantno; (f) u njemu se utvrđuju detaljni postupci i mjere koje treba slijediti za krizne razine navedene u članku 11. stavku 1., uključujući odgovarajuće planove protoka informacija; (g) u njemu se imenuje krizni upravitelj i definira njegova uloga; (h) u njemu se utvrđuje doprinos tržišnih mjera rješavanju situacije na razini uzbunjivanja i ublažavanju situacije na razini izvanrednog stanja; (i) u njemu se utvrđuje doprinos netržišnih mjera koje su planirane ili će se provesti na razini izvanrednog stanja i ocjenjuje u kojoj je mjeri upotreba takvih netržišnih mjera nužna za rješavanje krize. Procjenjuju se učinci netržišnih mjera i definiraju postupci za njihovu provedbu. Netržišne mjere upotrebljavaju se samo kada se opskrba više ne može osigurati isključivo tržišnim mehanizmima, a posebno opskrba zaštićenih kupaca, ili za primjenu članka 13.; (j) u njemu se opisuju mehanizmi koji se upotrebljavaju za suradnju s drugim državama članicama u slučaju kriznih razina navedenih u članku 11. stavku 1. te aranžmani razmjene informacija među nadležnim tijelima; (k) u njemu se detaljno utvrđuju obveze izvješćivanja koje poduzeća za prirodni plin, a prema potrebi i poduzeća za električnu energiju, moraju ispunjavati na razini uzbunjivanja i razini izvanrednog stanja; (l) u njemu se opisuju tehnički ili pravni aranžmani na snazi kojima se sprečava da kupci koji su povezani na plinsku distribucijsku ili transportnu mrežu, ali nisu zaštićeni kupci, neopravdano troše plin; (m) u njemu se opisuju tehnički, pravni i financijski aranžmani na snazi za primjenu obveza solidarnosti iz članka 13.; (n) sadržava procjenu količina plina koju bi kupci zaštićeni mehanizmom solidarnosti mogli potrošiti, kojom se najmanje obuhvaćaju slučajevi opisani u članku 6. stavku 1. (o) u njemu se utvrđuje popis unaprijed definiranih postupaka za osiguravanje raspoloživosti plina u slučaju izvanrednog stanja, uključujući trgovačke sporazume između stranaka koje sudjeluju u tim postupcima i mehanizme naknade za poduzeća za prirodni plin prema potrebi, vodeći računa o povjerljivosti osjetljivih podataka. Ti postupci mogu uključivati prekogranične sporazume između država članica i/ili poduzeća za prirodni plin.

Kako bi se spriječila neopravdana potrošnja plina tijekom izvanrednog stanja, kako je navedeno u prvom podstavku točki (l), ili tijekom primjene mjera iz članka 11. stavka 3. i članka 13., nadležno tijelo dotične države članice obavješćuje kupce koji nisu zaštićeni kupci da su dužni prekinuti ili smanjiti svoju potrošnju plina bez stvaranja tehnički nesigurnih situacija.

2. Interventni plan ažurira se svake četiri godine nakon 1. ožujka 2019. ili češće ako je to potrebno zbog okolnosti ili ako ažuriranje zatraži Komisija. Ažurirani plan temelji se na ažuriranoj procjeni rizika i rezultatima ispitivanja provedenih u skladu sa stavkom 3. ovog članka. Na ažurirani plan primjenjuje se članak 8. stavci od 4. do 11.

3. Mjere, radnje i postupci sadržani u interventnom planu ispituju se najmanje jedanput između ažuriranja svake četiri godine iz stavka 2. Kako bi ispitalo interventni plan, nadležno tijelo provodi simulacije scenarija visokog i srednjeg učinka te odgovora u stvarnom vremenu u skladu s tim interventnim planom. Nadležno tijelo predstavlja rezultate ispitivanja GCG-u.

4. Interventnim planom osigurava se održavanje prekograničnog pristupa infrastrukturi u skladu s Uredbom (EZ) br. 715/2009 u mjeri u kojoj je to moguće s tehničkog i sigurnosnog aspekta u slučaju izvanrednog stanja i njime se ne smije uvesti ni jedna mjera kojom se neopravdano ograničava protok plina preko granica.

Članak 11.

Proglašenje krize

1. Tri su sljedeće glavne krizne razine: (a) razina ranog upozoravanja („rano upozoravanje”): ako postoje konkretne, ozbiljne i pouzdane informacije o tome da bi mogao nastupiti događaj koji može uzrokovati znatno pogoršanje stanja opskrbe plinom i da može izazvati aktiviranje razine uzbunjivanja ili razine izvanrednog stanja; razina ranog upozoravanja može se aktivirati mehanizmom ranog upozoravanja; (b) razina uzbunjivanja („uzbunjivanje”): u slučaju poremećaja u opskrbi plinom ili iznimno visoke potražnje za plinom čija je posljedica znatno pogoršanje stanja opskrbe plinom, ali se tržište još uvijek može nositi s tim poremećajem odnosno potražnjom bez potrebe za pribjegavanjem netržišnim mjerama; (c) razina izvanrednog stanja („izvanredno stanje”): u slučaju iznimno visoke potražnje za plinom, znatnog poremećaja u opskrbi plinom ili drugog znatnog pogoršanja stanja opskrbe plinom te u slučaju da su provedene sve relevantne tržišne mjere, ali opskrba plinom nije dostatna za zadovoljenje preostale potražnje za plinom, tako da se dodatno moraju uvesti i netržišne mjere, posebno s ciljem zaštite opskrbe zaštićenih kupaca plinom u skladu s člankom 6.

2. Kada nadležno tijelo proglasi jednu od kriznih razina iz stavka 1., ono o tome odmah obavješćuje Komisiju i nadležna tijela država članica s kojima je država članica tog nadležnog tijela izravno povezana te im dostavlja sve potrebne informacije, posebno informacije o radnjama koje namjerava poduzeti. U slučaju izvanrednog stanja koje može rezultirati pozivom za pomoć Unije i njezinih država članica, nadležno tijelo dotične države članice o tome bez odgađanja obavješćuje Komisijin Koordinacijski centar za odgovor na hitne situacije (ERCC).

3. Ako je država članica proglasila izvanredno stanje i ukazala na potrebu prekograničnog djelovanja, svaki povećani standard opskrbe plinom ili dodatna obveza u skladu s člankom 6. stavkom 2. koja se odnosi na poduzeća za prirodni plin u drugim državama članicama unutar iste skupine za rizik privremeno se smanjuje na razinu utvrđenu u članku 6. stavku 1.

Obveze utvrđene u prvom podstavku ovog stavka prestaju se primjenjivati odmah nakon što nadležno tijelo proglasi prestanak izvanrednog stanja ili čim Komisija zaključi, u skladu sa stavkom 8. prvim podstavkom, da proglašenje izvanrednog stanja nije opravdano ili je prestalo biti opravdano.

4. Kada nadležno tijelo proglasi izvanredno stanje, ono postupa u skladu s unaprijed definiranim postupkom utvrđenim u svojem interventnom planu i o tome odmah obavješćuje Komisiju i nadležna tijela u skupini za rizik te nadležna tijela država članica s kojima je država članica tog nadležnog tijela izravno povezana, a posebno o radnjama koje namjerava poduzeti. Nadležno tijelo može u opravdanim iznimnim okolnostima poduzeti radnje kojima se odstupa od interventnog plana. Nadležno tijelo odmah obavješćuje Komisiju i nadležna tijela u svojoj skupini za rizik, kako je navedeno u Prilogu I., te nadležna tijela država članica s kojima je država članica tog nadležnog tijela izravno povezana o svakoj takvoj radnji te daje obrazloženje za to odstupanje.

5. Operator transportnog sustava osigurava da, u slučaju proglašenja izvanrednog stanja u susjednoj državi članici, kapacitet na točkama međusobnog povezivanja s tom državom članicom, bez obzira na to je li stalan ili prekidiv te je li rezerviran prije ili tijekom izvanrednog stanja, ima prvenstvo nad konkurentnim kapacitetom na izlaznim točkama u sustave skladišta plina. Korisnik sustava kapaciteta s prvenstvom odmah plaća pravičnu naknadu korisniku sustava stalnog kapaciteta za financijske gubitke nastale kao rezultat davanja prednosti, uključujući proporcionalnu naknadu za trošak prekida stalnog kapaciteta. Postupak određivanja i plaćanja naknade ne smije utjecati na provedbu pravila prvenstva.

6. Države članice i, posebno, nadležna tijela osiguravaju sljedeće: (a) da se ne uvode mjere kojima bi se u bilo kojem trenutku neopravdano ograničio protok plina unutar unutarnjeg tržišta; (b) da se ne uvode mjere kojima bi se moglo ozbiljno ugroziti stanje opskrbe plinom u drugoj državi članici; i (c) da se održava prekogranični pristup infrastrukturi u skladu s Uredbom (EZ) br. 715/2009 u mjeri u kojoj je to moguće s tehničkog i sigurnosnog aspekta, u skladu s interventnim planom.

7. Tijekom izvanrednog stanja i na temelju opravdanih razloga država članica može, na zahtjev relevantnog operatora prijenosnog sustava za električnu energiju ili transportnog sustava za plin, odlučiti dati prednost u opskrbi plinom određenim kritičnim elektranama na plin umjesto određenim kategorijama zaštićenih kupaca ako bi manjak opskrbe plinom takvih kritičnih elektrana na plin: (a) mogao rezultirati ozbiljnom štetom za funkcioniranje sustava električne energije; ili (b) ometao proizvodnju i/ili transport plina.

Države članice temelje svaku takvu mjeru na procjeni rizika.

Kritične elektrane na plin, kako su navedene u prvom podstavku, jasno se utvrđuju zajedno s mogućim količinama plina koje bi podlijegale takvoj mjeri i bile uključene u regionalna poglavlja planova prevencije i interventnih planova. Njihovo se utvrđivanje provodi u bliskoj suradnji s operatorima prijenosnog sustava za električnu energiju i transportnog sustava za plin dotične države članice.

8. Komisija što prije, a u svakom slučaju u roku od pet dana od primitka obavijesti iz stavka 2. od nadležnog tijela, provjerava je li proglašenje izvanrednog stanja opravdano u skladu sa stavkom 1. točkom (c), odgovaraju li poduzete mjere u najvećoj mogućoj mjeri postupcima navedenima u interventnom planu, predstavljaju li te mjere neopravdano opterećenje za poduzeća za prirodni plin te jesu li u skladu sa stavkom 6. Komisija može na zahtjev drugog nadležnog tijela, poduzeća za prirodni plin ili na vlastitu inicijativu zahtijevati da nadležno tijelo izmijeni te mjere ako su one u suprotnosti s uvjetima iz prve rečenice ovog stavka. Komisija također može zahtijevati da nadležno tijelo proglasi prestanak izvanrednog stanja ako zaključi da proglašenje izvanrednog stanja nije opravdano ili je prestalo biti opravdano u skladu sa stavkom 1. točkom (c).

Nadležno tijelo u roku od tri dana od dostave zahtjeva Komisije mijenja te mjere i o tome obavješćuje Komisiju ili je obavješćuje o razlozima zbog kojih se ne slaže sa zahtjevom. Komisija u potonjem slučaju može u roku od tri dana od obavijesti izmijeniti ili povući svoj zahtjev ili sazvati sastanak s nadležnim tijelom odnosno, prema potrebi, dotičnim nadležnim tijelima i, ako to smatra potrebnim, GCG-om kako bi ispitali problem. Komisija navodi detaljne razloge za svoj zahtjev za izmjenu radnje. Nadležno tijelo u potpunosti uzima u obzir stajalište Komisije. Ako konačna odluka nadležnog tijela odstupa od stajališta Komisije, nadležno tijelo navodi razloge za svoju odluku.

9. Kada nadležno tijelo proglasi prestanak jedne od kriznih razina iz stavka 1., ono obavješćuje Komisiju i nadležna tijela država članica s kojima je država članica tog nadležnog tijela izravno povezana.

Članak 12.

Odgovori na izvanredno stanje na regionalnoj razini i razini Unije

1. Komisija može proglasiti izvanredno stanje na regionalnoj razini ili razini Unije na zahtjev nadležnog tijela koje je proglasilo izvanredno stanje te nakon provjere u skladu s člankom 11. stavkom 8.

Komisija proglašava izvanredno stanje, ovisno o slučaju, na regionalnoj razini ili razini Unije na zahtjev najmanje dvaju nadležnih tijela koja su proglasila izvanredno stanje te nakon provjere u skladu s člankom 11. stavkom 8. i ako su razlozi takvih izvanrednih stanja povezani.

Komisija u svim slučajevima kada proglašava izvanredno stanje na regionalnoj razini ili razini Unije prikuplja mišljenja drugih nadležnih tijela koristeći se najprikladnijim sredstvima komunikacije u danim okolnostima i uzima u obzir sve relevantne informacije koje dostave ta tijela. Kada Komisija na temelju procjene zaključi da više ne postoji osnova za proglašenje izvanrednog stanja na regionalnoj razini ili razini Unije, ona proglašava prestanak izvanrednog stanja na regionalnoj razini ili razini Unije te daje obrazloženje svoje odluke i o njoj obavješćuje Vijeće.

2. Komisija saziva GCG odmah po proglašenju izvanrednog stanja na regionalnoj razini ili razini Unije.

3. Komisija u slučaju izvanrednog stanja na regionalnoj razini ili razini Unije koordinira djelovanja nadležnih tijela, u potpunosti uzimajući u obzir relevantne informacije GCG-a i rezultate savjetovanja s GCG-om. Komisija posebno obavlja sljedeće: (a) osigurava razmjenu informacija; (b) osigurava dosljednost i djelotvornost postupaka na razini države članice i na regionalnoj razini u odnosu na mjere na razini Unije; (c) koordinira djelovanja u odnosu na treće zemlje.

4. Komisija može sazvati skupinu za upravljanje kriznim stanjima sastavljenu od kriznih upravitelja iz članka 10. stavka 1. točke (g) država članica pogođenih izvanrednim stanjem. Komisija može u dogovoru s kriznim upraviteljima pozvati na sudjelovanje i druge relevantne dionike. Komisija osigurava da se GCG redovito obavješćuje o radu skupine za upravljanje kriznim stanjima.

5. Države članice i, posebno, nadležna tijela osiguravaju sljedeće: (a) da se ne uvode mjere kojima bi se u bilo kojem trenutku neopravdano ograničio protok plina na unutarnjem tržištu, a osobito dotok plina na pogođena tržišta; (b) da se ne uvode mjere kojima bi se moglo ozbiljno ugroziti stanje opskrbe plinom u drugoj državi članici; i (c) da se održava prekogranični pristup infrastrukturi u skladu s Uredbom (EZ) br. 715/2009 u mjeri u kojoj je to moguće s tehničkog i sigurnosnog aspekta, u skladu s interventnim planom.

6. Ako Komisija na zahtjev nadležnog tijela ili poduzeća za prirodni plin ili na vlastitu inicijativu smatra da su, za vrijeme izvanrednog stanja u Uniji ili na regionalnoj razini, neka radnja koju poduzme određena država članica ili nadležno tijelo ili ponašanje poduzeća za prirodni plin u suprotnosti sa stavkom 5., Komisija od te države članice ili nadležnog tijela traži da promijeni svoju radnju ili poduzme radnje u svrhu osiguranja usklađenosti sa stavkom 5. te ih obavješćuje o detaljnim razlozima za svoj zahtjev. U svakom se trenutku na primjereni način vodi računa o potrebi za sigurnim radom plinskog sustava.

Država članica ili nadležno tijelo mijenja svoju radnju u roku od tri dana od dostave zahtjeva Komisije i o tome obavješćuje Komisiju ili Komisiju obavješćuje o razlozima zbog kojih se ne slaže sa zahtjevom. Komisija u potonjem slučaju može u roku od tri dana od obavijesti izmijeniti ili povući svoj zahtjev ili sazvati sastanak s državom članicom odnosno nadležnim tijelom i, ako to smatra potrebnim, GCG-om kako bi ispitali problem. Komisija navodi detaljne razloge za svoj zahtjev za izmjenu radnje. Država članica ili nadležno tijelo u potpunosti uzimaju u obzir stajalište Komisije. Ako konačna odluka nadležnog tijela ili države članice odstupa od stajališta Komisije, nadležno tijelo ili država članica navode razloge za svoju odluku.

7. Komisija nakon savjetovanja s GCG-om utvrđuje stalni rezervni popis za radnu skupinu za praćenje koja se sastoji od stručnjaka iz industrije i predstavnika Komisije. Radna skupina za praćenje može prema potrebi raditi izvan Unije te prati dotok plina u Uniju i o tome izvješćuje, u suradnji s trećim zemljama koje isporučuju plin i obavljaju tranzit plina.

8. Nadležno tijelo Komisijinom ERCC-u dostavlja informacije o bilo kakvoj potrebi za pomoć. ERCC procjenjuje stanje u cjelini i daje savjete u pogledu pomoći koju bi trebalo pružiti najteže pogođenim državama članicama i, prema potrebi, trećim zemljama.

Članak 13.

Solidarnost

1. Ako je država članica zatražila primjenu mjere solidarnosti u skladu s ovim člankom, država članica koja je izravno povezana s državom članicom koja je zatražila solidarnost ili, ako ta država članica tako predviđa, njezino nadležno tijelo ili operator transportnog sustava ili operator distribucijskog sustava, u najvećoj mogućoj mjeri i ne stvarajući nesigurne situacije, poduzima potrebne mjere kako bi se osiguralo da se opskrba plinom kupaca koji nisu kupci zaštićeni mehanizmom solidarnosti na njezinu državnom području smanji ili obustavi do potrebne mjere i dok god nije zadovoljena opskrba plinom kupaca zaštićenih mehanizmom solidarnosti u državi članici koja je zatražila solidarnost. Država članica koja je zatražila solidarnost osigurava da se relevantna količina plina stvarno isporuči kupcima zaštićenima mehanizmom solidarnosti na njezinu državnom području.

U iznimnim okolnostima i na obrazložen zahtjev relevantnog operatora prijenosnog sustava električne energije ili transportnog sustava plina upućen njegovu nadležnom tijelu, opskrba plinom određenih kritičnih elektrana na plin definiranih u skladu s člankom 11. stavkom 7. u državi članici koja pruža solidarnost može se također nastaviti ako bi manjak opskrbe plinom takvih elektrana mogao rezultirati ozbiljnom štetom za funkcioniranje sustava električne energije ili bi ometao proizvodnju i/ili transport plina.

2. Država članica pruža mjeru solidarnosti i drugoj državi članici s kojom je povezana putem treće zemlje, osim ako su kroz treću zemlju protoci ograničeni. Takvo proširenje mjere podliježe dogovoru relevantnih država članica koje uključuju, prema potrebi, treću zemlju preko koje su povezane.

3. Mjera solidarnosti poduzima se u krajnjoj nuždi i primjenjuje se samo ako država članica koja je zatražila solidarnost: (a) nije bila u mogućnosti pokriti deficit u opskrbi plinom svojim kupcima zaštićenima mehanizmom solidarnosti unatoč primjeni mjere iz članka 11. stavka 3.; (b) iscrpila je sve tržišne mjere i sve mjere predviđene u svojem interventnom planu; (c) uputila je izričit zahtjev Komisiji i nadležnim tijelima svih država članica s kojima je povezana bilo izravno ili, u skladu sa stavkom 2., putem treće zemlje, uz priloženi opis provedenih mjera iz točke (b) ovog stavka; (d) obvezala se državi članici koja pruža solidarnost odmah platiti pravičnu naknadu u skladu sa stavkom 8.

4. Ako postoji više od jedne države članice koja bi mogla pružiti solidarnost državi članici koja je zatražila solidarnost, država članica koja je zatražila solidarnost, nakon savjetovanja sa svim državama članicama koje su dužne pružiti solidarnost, traži najpovoljniju ponudu na temelju troškova, brzine dostave, pouzdanosti i diversifikacije opskrbe plinom. Dotične države članice takve ponude daju na temelju dobrovoljnih mjera koje se odnose na potražnju koliko god i dokle god je to moguće, prije pribjegavanja netržišnim mjerama.

5. Ako se tržišne mjere pokažu nedostatnima za državu članicu koja pruža solidarnost radi rješavanja problema deficita u opskrbi plinom kupaca zaštićenih mehanizmom solidarnosti u državi članici koja je zatražila solidarnost, država članica koja pruža solidarnost može uvesti netržišne mjere kako bi postupila u skladu s obvezama utvrđenima u stavcima 1. i 2.

6. Nadležno tijelo države članice koja je zatražila solidarnost odmah obavješćuje Komisiju i nadležna tijela država članica koje pružaju solidarnost kada je opskrba plinom kupaca zaštićenih mehanizmom solidarnosti na njezinu državnom području zadovoljena ili ako su obveze iz stavaka 1. i 2. smanjene na temelju njezinih potreba ili su suspendirane na zahtjev države članice koja prima solidarnost.

7. Obveze utvrđene u stavcima 1. i 2. primjenjuju se podložno tehnički sigurnom i pouzdanom radu plinskog sustava države članice koja pruža solidarnost i ograničenju maksimalnog izvoznog kapaciteta spojnog plinovoda relevantne infrastrukture države članice prema državi članici koja je zatražila solidarnost. U tehničkim, pravnim i financijskim aranžmanima mogu se odraziti takve okolnosti, posebno one prema kojima će tržište isporučiti količine do maksimalnog kapaciteta spojnog plinovoda.

8. Solidarnost u skladu s ovom Uredbom pruža se na temelju naknade. Država članica koja je zatražila solidarnost odmah plaća ili osigurava brzu isplatu pravične naknade državi članici koja pruža solidarnost. Takva pravična naknada najmanje obuhvaća: (a) plin dostavljen na državno područje države članice koja je zatražila solidarnost; (b) sve ostale relevantne i opravdane troškove nastale pri pružanju solidarnosti, uključujući, prema potrebi, troškove takvih mjera koji su možda unaprijed utvrđeni; (c) obvezu isplate svih naknada koje proizlaze iz sudskih postupaka, arbitražnih postupaka ili sličnih postupaka i nagodbi te povezanih troškova takvih postupaka koji uključuju državu članicu koja pruža solidarnost u odnosu na subjekte uključene u pružanje takve solidarnosti.

Pravična naknada na temelju prvog podstavka obuhvaća, među ostalim, sve opravdane troškove države članice koja pruža solidarnosti nastale obvezom plaćanja naknade na temelju temeljnih prava zajamčenih pravom Unije te na temelju primjenjivih međunarodnih obveza prilikom provedbe ovog članka i daljnje opravdane troškove nastale plaćanjem naknade u skladu s nacionalnim pravilima o naknadi.

Države članice do 1. prosinca 2018. donose potrebne mjere, a posebno tehničke, pravne i financijske aranžmane u skladu sa stavkom 10., za provedbu prvog i drugog podstavka ovog stavka. Takvim se mjerama mogu predvidjeti praktični načini brze isplate.

9. Države članice osiguravaju da se odredbe ovog članka provode u skladu s Ugovorima, Poveljom Europske unije o temeljnim pravima i primjenjivim međunarodnim obvezama. One poduzimaju potrebne mjere u tu svrhu.

10. Države članice do 1. prosinca 2018. donose potrebne mjere, uključujući one dogovorene u okviru tehničkih, pravnih i financijskih aranžmana, kako bi se osigurala dostava plina kupcima zaštićenima mehanizmom solidarnosti u državi članici koja je zatražila solidarnost u skladu sa stavcima 1. i 2. Tehnički, pravni i financijski aranžmani dogovaraju se među državama članicama koje su povezane izravno ili, u skladu sa stavkom 2., putem treće zemlje, te se opisuju u njihovim interventnim planovima. Takvim aranžmanima mogu, među ostalim, biti obuhvaćeni sljedeći elementi: (a) operativna sigurnost mreža; (b) cijene plina koje će se primjenjivati i/ili metodologija za njihovo utvrđivanje, uzimajući u obzir učinak na funkcioniranje tržišta; (c) uporaba spojnih plinovoda, uključujući dvosmjerni kapacitet i podzemno skladištenje plina; (d) količine plina ili metodologija za njihovo utvrđivanje; (e) kategorije troškova koji će morati biti obuhvaćeni pravičnom i brzo isplaćenom naknadom; što može uključivati odštetu za ograničavanje rada industrije; (f) naznaka metode kojom bi se mogla izračunati pravična naknada.

Financijski mehanizam koji su države članice dogovorile prije nego što je zatražena solidarnost sadržava odredbe kojima se omogućuje izračun pravične naknade najmanje svih relevantnih i opravdanih troškova nastalih pri pružanju solidarnosti te obvezu da će takva naknada biti isplaćena.

Svakim se mehanizmom naknade pružaju poticaji za sudjelovanje u tržišnim rješenjima, kao što su dražbe i mehanizmi odgovora na potražnju. Njima se ne smiju stvarati negativni poticaji, među ostalim u financijskom smislu, na temelju kojih bi sudionici na tržištu odgodili svoje djelovanje do primjene netržišnih mjera. Svi mehanizmi naknade ili barem njihovi sažeci uključuju se u interventne planove.

11. Dokle god država članica vlastitom proizvodnjom može pokriti potrošnju plina u pogledu svojih kupaca zaštićenih mehanizmom solidarnosti, izuzeta je od obveze sklapanja tehničkih, pravnih i financijskih aranžmana s državama članicama s kojima je povezana izravno ili, u skladu sa stavkom 2., putem treće zemljom u svrhu primanja solidarnosti. Tim se izuzećem ne utječe na obvezu relevantne države članice da pruži solidarnost drugim državama članicama u skladu s ovim člankom.

12. Komisija do 1. prosinca 2017. i nakon savjetovanja s GCG-om pruža pravno neobvezujuće smjernice za ključne elemente tehničkih, pravnih i financijskih aranžmana, posebno o načinu primjene elemenata opisanih u stavcima 8. i 10. u praksi.

13. Ako se države članice ne slože o nužnim tehničkim, pravnim i financijskim aranžmanima do 1. listopada 2018., Komisija može nakon savjetovanja s dotičnim nadležnim tijelima predložiti okvir za takve mjere kojim se utvrđuju načela nužna za njihovo funkcioniranje i koji se temelji na smjernicama Komisije navedenima u stavku 12. Države članice dovršavaju svoje aranžmane do 1. prosinca 2018., uzimajući u obzir prijedlog Komisije u najvećoj mogućoj mjeri.

14. Ako države članice ne dogovore ili dovrše svoje tehničke, pravne i financijske aranžmane, time se ne utječe na primjenjivost ovog članka. U takvoj situaciji dotične se države članice dogovaraju o potrebnim ad hoc mjerama, a država članica koja je zatražila solidarnost obvezuje se u skladu sa stavkom 3. točkom (d).

15. Obveze utvrđene u stavcima 1. i 2. ovog članka prestaju se primjenjivati odmah nakon proglašenja prestanka izvanrednog stanja ili čim Komisija zaključi, u skladu s člankom 11. stavkom 8. prvim podstavkom, da proglašenje izvanrednog stanja nije opravdano ili je prestalo biti opravdano.

16. Ako Unija snosi troškove na temelju bilo koje odgovornosti, osim za nezakonite radnje ili nezakonito postupanje u skladu s člankom 340. drugim stavkom UFEU-a, u odnosu na mjere koje države članice moraju poduzeti u skladu s ovim člankom, te joj troškove nadoknađuje država članica koja prima solidarnost.

Članak 14.

Razmjena informacija

1. Ako je država članica proglasila jednu od kriznih razina iz članka 11. stavka 1., dotična poduzeća za prirodni plin svakodnevno nadležnom tijelu dotične države članice na raspolaganje stavljaju osobito sljedeće informacije: (a) dnevna predviđanja potražnje za plinom i opskrbe plinom za sljedeća tri dana u milijunima kubičnih metara po danu (mil. m3/dan); (b) dnevni protok plina na svim prekograničnim ulaznim i izlaznim točkama te svim točkama priključenja proizvodnog postrojenja, sustava skladišta plina ili terminala za UPP na mrežu, u milijunima kubičnih metara po danu (mil. m3/dan); (c) razdoblje, izraženo u danima, tijekom kojeg se očekuje da će biti moguće osigurati opskrbu zaštićenih kupaca plinom.

2. U slučaju izvanrednog stanja na regionalnoj razini ili razini Unije Komisija može zatražiti da joj nadležno tijelo iz stavka 1. bez odgađanja dostavi barem sljedeće: (a) informacije iz stavka 1.; (b) informacije o mjerama koje nadležno tijelo planira poduzeti i onima koje je već provelo u svrhu ublažavanja izvanrednog stanja te informacije o njihovoj djelotvornosti; (c) zahtjeve upućene drugim nadležnim tijelima za poduzimanje dodatnih mjera; (d) mjere provedene na zahtjev drugih nadležnih tijela.

3. Nakon izvanrednog stanja nadležno tijelo iz stavka 1. što je prije moguće, a najkasnije šest tjedana nakon ukidanja izvanrednog stanja, dostavlja Komisiji detaljnu procjenu izvanrednog stanja i djelotvornosti provedenih mjera, uključujući procjenu gospodarskog učinka izvanrednog stanja, učinka na sektor električne energije i pomoći koju su Unija i njezine države članice pružile ili primile. Ta se ocjena stavlja na raspolaganje GCG-u i uzima se u obzir kod izrade ažuriranih planova prevencije i interventnih planova.

Komisija analizira ocjene nadležnih tijela i obavješćuje države članice, Europski parlament i GCG o rezultatima svoje analize u zbirnom obliku.

4. Nadležno tijelo najteže pogođene države članice može u opravdanim okolnostima, neovisno o proglašenju izvanrednog stanja, tražiti od poduzeća za prirodni plin da mu dostave informacije iz stavka 1. ili dodatne informacije potrebne za procjenu ukupnog stanja opskrbe plinom u toj državi članici ili drugim državama članicama, uključujući informacije iz ugovora, izuzev informacija o cijeni. Komisija može od nadležnih tijela zatražiti informacije koje su dostavila poduzeća za prirodni plin u skladu s ovim stavkom, pod uvjetom da iste informacije već nisu bile dostavljene Komisiji.

5. Ako Komisija smatra da je opskrba plinom u Uniji ili u dijelu Unije ugrožena ili bi mogla biti ugrožena, što bi moglo dovesti do proglašenja jedne od kriznih razina navedenih u članku 11. stavku 1., ona može zatražiti od dotičnih nadležnih tijela da prikupe informacije potrebne za procjenu stanja opskrbe plinom te da ih dostave Komisiji. Komisija svoju procjenu dijeli s GCG-om.

6. Da bi nadležna tijela i Komisija mogli procijeniti stanje sigurnosti opskrbe plinom na nacionalnoj i regionalnoj razini te razini Unije, svako poduzeće za prirodni plin dostavlja: (a) dotičnom nadležnom tijelu sljedeće podatke o ugovorima o opskrbi plinom s prekograničnom dimenzijom i trajanja duljeg od jedne godine koje je sklopilo radi nabave plina: i. trajanje ugovora; ii. godišnje ugovorene količine; iii. maksimalne ugovorene dnevne količine u slučaju uzbunjivanja ili izvanrednog stanja; iv. ugovorene točke isporuke; v. minimalne dnevne i mjesečne količine plina; vi. uvjete za prekid isporuke plina. vii. naznaku toga je li ugovor pojedinačno ili zajedno s ugovorima s istim opskrbljivačem ili njegovim povezanim društvima jednak pragu od 28 % ili ga prelazi, kako je navedeno u stavku 6. točki (b), u najteže pogođenoj državi članici. (b) nadležnom tijelu najteže pogođene države članice, odmah nakon njihova sklapanja ili izmjene, svoje ugovore o opskrbi plinom trajanja duljeg od jedne godine koji su sklopljeni ili izmijenjeni 1. studenog 2017. ili nakon tog datuma, a kojima se pojedinačno ili zajedno sa svojim ugovorima s istim opskrbljivačem ili njegovim povezanim društvima osigurava 28 % ili više godišnje potrošnje plina u toj državi članici, koju treba izračunati prema najnovijim dostupnim podacima. Usto, poduzeća za prirodni plin do 2. studenog 2018. priopćuju nadležnom tijelu sve postojeće ugovore koji ispunjavaju iste uvjete. Obveza priopćivanja ne obuhvaća informacije o cijeni i ne primjenjuje se na izmjene koje se odnose samo na cijenu plina. Obveza priopćivanja primjenjuje se i na sve trgovačke sporazume koji su relevantni za izvršenje ugovora o opskrbi plinom, isključujući informacije o cijeni.

Nadležno tijelo Komisiji dostavlja podatke iz prvog podstavka točke (a) u anonimiziranom obliku. U slučaju sklapanja novih ugovora ili izmjena postojećih ugovora, čitav skup podataka dostavlja se do kraja rujna relevantne godine. Ako nadležno tijelo ima dvojbe u vezi s time ugrožava li se određenim ugovorom dobivenim u skladu s prvim podstavkom točkom (b) sigurnost opskrbe plinom u nekoj državi članici ili regiji, ono ugovor priopćuje Komisiji.

7. U okolnostima opravdanima potrebom za jamčenjem transparentnosti ključnih ugovora o opskrbi plinom relevantnih za sigurnost opskrbe plinom i ako nadležno tijelo najteže pogođene države članice ili Komisija smatra da bi se ugovorom o opskrbi plinom mogla ugroziti sigurnost opskrbe plinom u državi članici, regiji ili Uniji, nadležno tijelo države članice ili Komisija može zatražiti od poduzeća za prirodni plin da dostavi ugovor, isključujući informacije o cijeni, radi procjene njegova učinka na sigurnost opskrbe plinom. Zahtjev mora biti obrazložen i može obuhvaćati i pojedinosti o bilo kojim drugim trgovačkim sporazumima koji su relevantni za izvršenje ugovora o opskrbi plinom, isključujući informacije o cijeni. Obrazloženje mora uključivati proporcionalnost administrativnih opterećenja povezanih s time.

8. Nadležna tijela koja primaju informacije na temelju stavka 6. točke (b) ili stavka 7. ovog članka procjenjuju primljene informacije za potrebe sigurnosti opskrbe plinom u roku od tri mjeseca i dostavljaju rezultate svoje procjene Komisiji.

9. Nadležno tijelo kod izrade procjene rizika, plana prevencije i interventnog plana ili njihovih ažuriranja uzima u obzir informacije zaprimljene u skladu s ovim člankom. Komisija može donijeti mišljenje kojim nadležnom tijelu predlaže da izmijeni procjene rizika ili planove na temelju informacija zaprimljenih u skladu s ovim člankom. Dotično nadležno tijelo preispituje procjenu rizika i planove na koje se odnosi taj zahtjev u skladu s postupkom utvrđenim u članku 8. stavku 9.

10. Države članice do 2. svibnja 2019. utvrđuju pravila o sankcijama koje se primjenjuju na kršenja stavaka 6. ili 7. ovog članka koja počine poduzeća za prirodni plin i poduzimaju sve potrebne mjere radi osiguranja njihove provedbe. Predviđene sankcije moraju biti učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće.

11. Za potrebe ovog članka, „najteže pogođena država članica” znači država članica u kojoj se odvija većina prodaje plina ugovorne stranke određenog ugovora ili u kojoj ta stranka ima najviše kupaca.

12. Svi ugovori ili informacije iz ugovora primljeni na osnovi stavaka 6. i 7. te odgovarajuće procjene koje provode nadležna tijela ili Komisija ostaju povjerljivi. Nadležna tijela i Komisija osiguravaju potpunu povjerljivost.

Članak 15.

Čuvanje poslovne tajne

1. Bilo kakve komercijalno osjetljive informacije koje su zaprimljene, razmijenjene ili proslijeđene u skladu s člankom 14. stavcima od 4. do 8. te člankom 18., osim rezultata procjena iz članka 14. stavaka 3. i 5., smatraju se povjerljivima i podliježu uvjetima čuvanja poslovne tajne utvrđenima u ovom članku.

2. Obveza čuvanja poslovne tajne primjenjuje se na sljedeće osobe koje primaju povjerljive informacije u skladu s ovom Uredbom: (a) osobe koje rade ili su radile u Komisiji; (b) revizore i stručnjake kojima je Komisija davala upute; (c) osobe koje rade ili su radile za nadležna tijela i nacionalna regulatorna tijela ili druga relevantna tijela; (d) revizore i stručnjake kojima su nadležna tijela i nacionalna regulatorna tijela ili druga relevantna tijela davala upute.

3. Ne dovodeći u pitanje slučajeve obuhvaćene kaznenim pravom, drugim odredbama ove Uredbe ili drugim relevantnim pravom Unije, povjerljive informacije koje su osobe iz stavka 2. zaprimile tijekom obavljanja svojih dužnosti ne smiju se otkriti nijednoj drugoj osobi ni tijelu, osim u sažetom ili zbirnom obliku u kojem nije moguće identificirati pojedinačnog sudionika na tržištu ili tržište.

4. Ne dovodeći u pitanje slučajeve obuhvaćene kaznenim pravom, Komisija, nadležna tijela i nacionalna regulatorna tijela, organi ili osobe koji primaju povjerljive informacije u skladu s ovom Uredbom mogu se povjerljivim informacijama koristiti samo u obavljanju svojih dužnosti i za izvršavanje svojih funkcija. Druga tijela, organi ili osobe mogu se tim informacijama koristiti u svrhu u koju su im one dostavljene ili u kontekstu administrativnih ili sudskih postupaka koji se izričito odnose na izvršavanje njihovih funkcija.

Članak 16.

Suradnja s ugovornim strankama Energetske zajednice

1. Kada države članice i ugovorne stranke Energetske zajednice surađuju u procesu utvrđivanja procjena rizika te planova prevencije i interventnih planova, takva suradnja može posebno uključivati utvrđivanje interakcije i korelacije rizikâ te savjetovanja s ciljem osiguranja dosljednosti planova prevencije i interventnih planova preko granice.

2. U pogledu stavka 1., ugovorne stranke Energetske zajednice na poziv Komisije mogu sudjelovati u GCG-u kada se radi o svim pitanjima od obostranog interesa.

▼M2

3. Države članice osiguravaju ispunjavanje obveza skladištenja u skladu s ovom Uredbom upotrebom sustavâ skladišta u Uniji. Međutim, suradnja država članica i ugovornih stranaka Energetske zajednice može uključivati dobrovoljne aranžmane za upotrebu skladišnog kapaciteta koji osiguravaju ugovorne stranke Energetske zajednice za skladištenje dodatnih količina plina za države članice.

▼B

Članak 17.

Praćenje koje provodi Komisija

Komisija kontinuirano prati mjere za sigurnost opskrbe plinom i redovito izvješćuje GCG.

Komisija na temelju ocjena iz