1997R1467 — HR — 13.12.2011 — 002.002

No

▼B

UREDBA VIJEĆA (EZ) br. 1467/97

od 7. srpnja 1997.

o ubrzanju i pojašnjenju provedbe postupka u slučaju prekomjernog deficita

budući da je primjereno djelovanje dotične države članice sudionice s ciljem ispravljanja svog prekomjernog deficita prvi korak prema stavljanju sankcija izvan snage; budući da bi znatni napredak u ispravljanju prekomjernog deficita trebao omogućiti ukidanje sankcija u skladu sa ►M2 stavkom 12. članka 126 ◄ ; budući da bi do stavljanja svih preostalih sankcija izvan snage trebalo doći nakon što je prekomjerni deficit u potpunosti ispravljen;

budući da se u svjetlu gore navedenog, u slučaju kada država članica sudionica propusti provesti djelotvorne mjere za ispravljanje prekomjernog deficita, ukupno maksimalno razdoblje od deset mjeseci od datuma izvješćivanja o iznosima koji upućuju na postojanje prekomjernog deficita pa do donošenja odluke o izricanju sankcija, ako je potrebno, čini izvedivim i primjerenim za izvršenje pritiska na državu članicu sudionicu da poduzme takve mjere; u tom bi slučaju, te ako je postupak pokrenut u ožujku, došlo do izricanja sankcija u kalendarskoj godini u kojoj je postupak započet;

budući da obveza pridržavanja srednjoročnog cilja uravnoteženja stanja proračuna ili ostvarivanja viška koju su preuzele sve države članice omogućuje nastanak odgovarajućih uvjeta za stabilnost cijena i održivi rast koji dovodi do otvaranja novih radnih mjesta u svim državama članicama, te da će im omogućiti da se bave uobičajenim cikličkim kolebanjima i u isto vrijeme održavaju državni deficit u okviru 3 % referentne vrijednosti BDP-a;

budući da se Pakt o stabilnosti i razvoju sastoji od ove Uredbe, Uredbe Vijeća (EZ) br. 1466/97 ( 3 ), čiji je cilj jačanje nadzora stanja proračuna i nadzor i koordinacija ekonomskih politika, i Rezolucije Europskog vijeća od 17. lipnja 1997. o Paktu o stabilnosti i rastu ( 4 ), koja, u skladu s člankom ►M1 4. ◄ Ugovora o Europskoj uniji, daje čvrste političke smjernice da bi se ispravno i pravovremeno provodio Pakt o stabilnosti i rastu, a naročito da bi se pridržavalo srednjoročnog cilja uravnoteženja stanja proračuna ili ostvarivanja viška, što je obveza svih država članica, i da bi se poduzimale korektivne proračunske mjere koje one smatraju neophodnim u svrhu ispunjavanja ciljeva njihovih programa stabilnosti i konvergencije, kad god države članice raspolažu informacijama koje upućuju na postojanje ili očekivani nastanak znatnog odstupanja od srednjoročnog proračunskog cilja;

budući da se Pakt o stabilnosti i rastu temelji na cilju zdravih državnih financija, kao sredstvu jačanja uvjeta za stabilnost cijena i snažan održivi rast koji dovodi do otvaranja novih radnih mjesta;

ODJELJAK 1.

DEFINICIJE I OCJENE

▼M2

Članak 1.

1. Ova Uredba utvrđuje odredbe o ubrzanju i pojašnjenju postupka u vezi s prekomjernim proračunskim deficitom. Cilj postupka u vezi s prekomjernim deficitom je spriječiti prekomjerne državne deficite i, ako se pojave, potaknuti njihovo daljnje ispravljanje, gdje se poštovanje proračunske discipline ispituje na temelju državnog deficita i kriterija državnog duga.

2. Za potrebe ove Uredbe „države članice sudionice” znači države članice čija je valuta euro.

▼B

Članak 2.

▼M2

1. Prekoračenje državnog deficita iznad referentne vrijednosti smatra se iznimnim, u skladu s drugom alinejom točke (a) članka 126. stavka 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU-a), ako proizlazi iz neuobičajenog događaja koji je izvan kontrole dotične države članice i ima značajan učinak na financijski položaj opće države, ili kada proizlazi iz ozbiljne gospodarske recesije.

▼B

Osim toga, prekoračenje iznad referentne vrijednosti smatra se privremenim ako proračunske prognoze Komisije upućuju na to da će deficit pasti ispod referentne vrijednosti nakon prestanka neuobičajenog događaja, odnosno snažnog gospodarskog pada.

▼M2

1.a Kada prelazi referentnu vrijednost, smatra se da se omjer između državnog duga i bruto domaćeg proizvoda (BDP) smanjuje u dovoljnoj mjeri i približava referentnoj vrijednosti zadovoljavajućim tempom u skladu s točkom (b) članka 126. stavka 2. UFEU-a ako se razlika u odnosu na referentnu vrijednost smanjila tijekom prethodne tri godine po prosječnoj stopi od jedne dvadesetine godišnje kao pokazatelj, na temelju promjena kroz posljednje tri godine za koje su dostupni podaci.

Zahtjevi na temelju kriterija duga također se smatraju ispunjenim ako proračunske prognoze Komisije pokažu da će se traženo smanjenje u razlici dogoditi tijekom trogodišnjeg razdoblja koje pokriva dvije godine nakon posljednje godine za koju su dostupni podaci. Za državu članicu koja podliježe postupku u vezi s prekomjernim deficitom na dan 8. studenoga 2011. i za razdoblje od tri godine od ispravka prekomjernog deficita, zahtjev na temelju kriterija duga smatra se ispunjenim ako dotična država članica dovoljno napreduje prema usklađenju kako je procijenjeno u mišljenju koje je Vijeće usvojilo o njezinom programu stabilnosti ili konvergencije.

U provedbi pokazatelja prilagodbe omjera duga, vodi se računa o utjecaju ciklusa na tempo smanjenja duga.

▼M1

2. Prilikom ocjene i odlučivanja o postojanju prekomjernog deficita u skladu s ►M2 članak 126. stavcima 3. do 6. UFEU-a ◄ , Komisija i Vijeće mogu smatrati prekoračenje referentne vrijednosti koje je posljedica snažnoga gospodarskog pada iznimnim u smislu druge alineje ►M2 članka 126. stavka 2. točke (a) ◄ ako je to prekoračenje referentne vrijednosti rezultat negativne godišnje stope rasta realnog BDP-a ili kumulativnog gubitka proizvodnje tijekom dugotrajnog razdoblja vrlo niskog godišnjega rasta realnog BDP-a u odnosu na njegov potencijalni rast.

▼M2

3. Kada priprema izvješće na temelju članka 126. stavka 3. UFEU-a, Komisija uzima u obzir sve relevantne čimbenike navedene u tom članku, u mjeri u kojoj oni značajno utječu na procjenu usklađenja dotične države članice s kriterijima deficita i duga. Izvješće odražava, prema potrebi:

(c) kretanja u stanju srednjoročnog državnog duga, njegovu dinamiku i održivost, posebno uključujući čimbenike rizika koji uključuju strukturu dospijeća i denominaciju valute duga, prilagodbu toka i stanja i njegov sastav, akumulirane rezerve i ostalu financijsku imovinu, garancije, posebno one povezane s financijskim sektorom, te sve implicitne obveze povezane sa starenjem i privatnim dugom, u mjeri u kojoj to može predstavljati potencijalnu implicitnu obvezu države.