2000R2870 — HR — 26.04.2016 — 002.001

Ovaj je dokument samo dokumentacijska pomoć za čiji sadržaj institucije ne preuzimaju odgovornost









▼B

UREDBA KOMISIJE (EZ) br. 2870/2000

od 19. prosinca 2000.

o utvrđivanju referentnih metoda Zajednice za analizu jakih alkoholnih pića







KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA, uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EEZ) br. 1576/89 od 29. svibnja 1989. o utvrđivanju općih pravila o definiranju, opisivanju i prezentiranju jakih alkoholnih pića ( 1 ), kako je izmijenjena Aktom o pristupanju Austrije, Finske i Švedske, a posebno njezin članak 4. stavak 8., budući da: (1) Članak 4. stavak 8. Uredbe (EEZ) br. 1576/89 predviđa usvajanje metoda koje se moraju koristiti u analizi jakih alkoholnih pića. U slučaju službene kontrole ili spora, potrebno je koristiti referentne metode kako bi se osigurala usklađenost s Uredbom (EEZ) br. 1576/89 i Uredbom Komisije (EEZ) br. 1014/90 od 24. travnja 1990. o utvrđivanju detaljnih provedbenih pravila o definiciji, opisivanju i prezentaciji jakih alkoholnih pića ( 2 ), kako je zadnje izmijenjena Uredbom (EZ) br. 2140/98 ( 3 ). (2) U najvećoj mogućoj mjeri bilo bi korisno usvojiti i opisati opće prihvaćene metode kao analitičke referentne metode Zajednice. (3) Kako bi se uzeo u obzir znanstveni napredak i razlike u opremi službenih laboratorija, mora biti dozvoljena upotreba metoda, pod odgovornošću direktora laboratorija, koje se zasnivaju na drugačijim načelima mjerenja od referentnih metoda opisanih u Prilogu ovoj Uredbi, a gdje takve druge metode nude primjerena jamstva glede rezultata te naročito zadovoljavaju kriterije dane u Prilogu Direktivi Vijeća 85/591/EEZ od 20. prosinca 1985. o uvođenju metoda uzorkovanja i analiza Zajednice za nadzor hrane namijenjene prehrani ljudi ( 4 ) i ako se može dokazati da su promjene u točnosti, ponovljivosti i usporedivosti dobivenih rezultata u granicama rezultata dobivenih korištenjem referentnih metoda opisanih u ovoj Uredbi. Ako je taj uvjet zadovoljen, potrebno je dopustiti upotrebu drugih metoda analize. Međutim, važno je napomenuti da druge metode ne mogu zamijeniti referentne metode u slučajevima spora. (4) Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Provedbenog odbora za jaka alkoholna pića, budući da: DONIJELA JE OVU UREDBU:







Članak 1.

Referentne metode Zajednice za analizu jakih alkoholnih pića, čija je svrha osigurati poštovanje Uredbe (EEZ) br. 1576/89 i Uredbe (EEZ) br. 1014/90:

— u slučaju službene kontrole, ili

— u slučaju spora,

su one metode koje se koriste u Prilogu ovoj Uredbi.

Članak 2.

Neovisno o prvoj alineji članka 1., dozvoljene su druge metode analize za koje je odgovoran direktor laboratorija, pod uvjetom da su točnost i preciznost (ponovljivost i obnovljivost) metoda najmanje jednake onima odgovarajućih referentnih analitičkih metoda koje su navedene u Prilogu.

Članak 3.

Ako nisu utvrđene analitičke referentne metode Zajednice za detekciju i kvantifikaciju sadržaja tvari u određenom jakom alkoholnom piću, koriste se sljedeće metode:

(a) metode analize potvrđene u skladu s međunarodno priznatim postupcima te koje posebno ispunjavaju kriterije određene u Prilogu Direktivi 85/591/EEZ;

(b) metode analize koje su u skladu s preporučenim standardima Međunarodne organizacije za normizaciju (ISO);

(c) metode analize koje je priznala i objavila Glavna skupština Međunarodnog ureda za vino i vinovu lozu (OIV);

(d) u nedostatku metoda kako su navedene u točkama (a), (b) ili (c), zbog njezine točnosti, ponovljivosti i obnovljivosti: — analitička metoda koju je odobrila dotična država članica, — gdje je to potrebno, bilo koja druga prikladna metoda.

Članak 4.

Za potrebe ove Uredbe:

(a) „granica ponovljivosti” znači vrijednost manja ili jednaka apsolutnoj razlici između dva rezultata ispitivanja dobivena pod uvjetima ponovljivosti (isti analitičar, isti uređaj, isti laboratorij i kratak vremenski razmak), koja se može očekivati uz vjerojatnost od 95 % {ISO 3534-1};

(b) „granica obnovljivosti” znači vrijednost manja ili jednaka apsolutnoj razlici između dva rezultata ispitivanja dobivena pod uvjetima obnovljivosti (različiti analitičari, različiti uređaji i različiti laboratoriji), koja se može očekivati uz vjerojatnost od 95 % {ISO 3534-1};

(c) „točnost” znači podudarnost između rezultata ispitivanja i prihvaćene referentne vrijednosti {ISO 3534-1}.

Članak 5.

Ova Uredba stupa na snagu sedmog dana od dana objave u Službenom listu Europskih zajednica.

Ona se primjenjuje se od 1. siječnja 2001.

Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.









PRILOG

OPIS REFERENTNIH ANALITIČKIH METODA I. Određivanje alkoholne jakosti po volumenu Dodatak I. : Priprema destilata Dodatak II. : Mjerenje gustoće destilata — Metoda A = piknometrija — Metoda B = elektronska denzimetrija — Metoda C = denzimetrija uz korištenje hidrostatske vage II. Određivanje ukupnog suhog ekstrakta gravimetrijom III. Određivanje hlapivih spojeva i metanola III.1. Opće napomene III.2. Hlapivi srodni spojevi: aldehidi, viši alkoholi, etil acetat i metanol (plinska kromatografija) III.3. Hlapiva kiselost ►M2 ————— ◄ IV. Cijanovodična kiselina (p.m.) V. Anetol ►M1 ————— ◄ VI. Glicirizinska kiselina ►M1 ————— ◄ VII. Kalkoni ►M1 ————— ◄ VIII. Ukupni šećeri ►M2 ————— ◄ IX. Žumanjak ►M1 ————— ◄ X. Određivanje spojeva iz drveta: furfural, 5-hidroksimetilfurfural, 5-metilfurfural, vanilin, siringaldehid, koniferaldehid, sinapaldehid, galna kiselina, elagična kiselina, vanilinska kiselina, siringična kiselina i skopoletin

I. ODREÐIVANJE ALKOHOLNE JAKOSTI PO VOLUMENU JAKIH ALKOHOLNIH PIĆA

Uvod

Referentna metoda uključuje dva Dodatka:

Dodatak I. : Priprema destilata

Dodatak II. : Mjerenje gustoće destilata

1. Svrha

Ova metoda je prikladna za određivanje stvarne alkoholne jakosti po volumenu jakih alkoholnih pića.

2. Referentni standardi

ISO 3696:1987: Voda za upotrebu u analitičkim laboratorijima – Zahtjevi i metode ispitivanja.

3. Izrazi i definicije

3.1. Referentna temperatura: Referentna temperatura za određivanje alkoholne jakosti po volumenu, gustoći i specifičnoj težini jakih alkoholnih pića je 20 °C. Napomena 1.: Izraz „na °C” rezerviran je za sva određivanja (gustoće ili alkoholne jakosti po volumenu) koja su izražena u temperaturi koja nije referentna temperatura od 20 °C.

3.2. Gustoća: Gustoća je masa po jedinici volumena jakih alkoholnih pića na 20 °C u vakuumu. Izražava se u kilogramima po kubičnom metru, a njezin simbol je ρ20 °C ili ρ20.

3.3. Relativna gustoća: Relativna gustoća je omjer, izražen kao decimalni broj, gustoće jakih alkoholnih pića na 20 °C i gustoće vode na istoj temperaturi. Označava se simbolom d20 °C/20 °C ili d20/20, ili samo s d kad ne postoji mogućnost zabune. Svojstvo koje je mjereno mora se navesti na certifikatu, a pritom se smiju koristiti samo gore navedeni simboli. Napomena 2.: Relativna gustoća se može dobiti iz gustoće ρ20 na 20 °C: sau gdje je 998,203 gustoća vode na 20 °C.

3.4. Stvarna alkoholna jakost po volumenu: Stvarna alkoholna jakost po volumenu jakih alkoholnih pića jednaka je broju litara etilnog alkohola u 100 litara mješavine vode i alkohola koja ima istu gustoću kao i alkohol ili jako alkoholno piće nakon destilacije. Referentne vrijednosti za alkoholnu jakost po volumenu (vol. %) na 20 °C u odnosu na gustoću na 20 °C za različite mješavine vode i alkohola koje se moraju koristiti su one vrijednosti koje su dane u međunarodnoj tablici koju je usvojila Međunarodna organizacija za zakonsko mjeriteljstvo (International Legal Metrology Organisation) u svojoj Preporuci br. 22. Opća jednadžba koja se odnosi na alkoholnu jakost po volumenu i gustoći mješavine vode i alkohola na zadanoj temperaturi dana je na stranici 40. poglavlja 3. „Alkoholna jakost po volumenu” Priloga Uredbi Komisije (EEZ) br. 2676/90 (SL L 272, 3.10.1990., str. 1.) ili u priručniku za metode analize OIV-a (1994.) (str. 17.). Napomena 3.: Za likere i krem likere čiji je volumen teško točno izmjeriti, uzorak se mora izvagati, a alkoholna jakost se prvo računa po masi. Jednadžba za konverziju: gdje je JAM = alkoholna jakost po masi, ρ20 (alkohol) = 789,24 kg/m3

4. Načelo rada

Nakon destilacije, alkoholna jakost po volumenu destilata određuje se piknometrijom, elektronskom denzimetrijom ili denzimetrijom uz upotrebu hidrostatske vage.









DODATAK I.: PRIPREMA DESTILATA

1. Područje primjene

Ova metoda je prikladna za pripremu destilata koji se koriste za određivanje stvarne alkoholne jakosti po volumenu jakih alkoholnih pića.

2. Načelo rada

Jaka alkoholna pića se destiliraju kao bi se odvojio etilni alkohol i drugi hlapivi spojevi iz ekstrakta (supstanci koje se ne destiliraju).

3. Reagensi i materijali

3.1. Granule za vrenje.

3.2. Koncentrirana emulzija za sprečavanje pjenušanja (za kremaste likere).

4. Uređaji i aparatura

Uobičajena laboratorijska oprema, a naročito sljedeće:

4.1. Vodena kupelj čija se temperatura može održavati na 10 °C do 15 °C. Vodena kupelj čija se temperatura može održavati na 20 °C (± 0,2 °C).

4.2. Odmjerne tikvice klase A, od 100 ml i 200 ml, koje su umjerene na 0,1 %, odnosno na 0,15 %.

4.3. Aparatura za destilaciju: 4.3.1. Opći zahtjevi Oprema za destilaciju mora udovoljiti sljedećim zahtjevima: — broj spojeva ne smije biti veći od strogo određenog minimuma koji je potreban da bi se osigurala nepropusnost sustava, — uključenje uređaja koji sprečava burno vrenje (gubitak vrele tekućine isparavanjem) i regulira brzinu destilacije para bogatih alkoholom, — brza i potpuna kondenzacija alkoholnih para, — skupljanje prvih frakcija destilacije u vodenom mediju. Izvor topline mora se koristiti uz odgovarajući difuzor topline kako bi se spriječile pirogene reakcije u ekstraktu. 4.3.2. Primjer prikladne opreme za destilaciju prikazan je na slici 1., a uključuje sljedeće dijelove: — tikvicu od 1 l s okruglim dnom i standardiziranim spojem od brušenog stakla, — najmanje 20 cm dugu rektifikacijsku kolonu (npr. kolona Vigreux), — koljenasti konektor s hladilom ravnih rubova koje je dugo približno 10 cm (tipa West) i postavljen okomito (vidjeti sliku 1.), — 40 cm dugu spiralnu cijev za hlađenje, — ispusnu cijev kojom se destilat dovodi do dna prihvatne graduirane tikvice s malom količinom vode.

Napomena: Gore opisani uređaj je namijenjen za uzorak od najmanje 200 ml. Međutim, manji uzorci (100 ml) se mogu destilirati upotrebom manjih destilacijskih tikvica, pod uvjetom da se koristi zvono za destilaciju ili neki drugi uređaj za sprečavanje prelaska smjese tekućine i pare u hladilo.

5. Skladištenje uzoraka za ispitivanje

Uzorci se skladište na sobnoj temperaturi prije analize.

6. Postupak

Uvodna napomena:

Destilacija se također može vršiti po postupku Međunarodne unije za čistu i primijenjenu kemiju (IUPAC) (1968).

6.1. Provjera aparature za destilaciju. Aparatura mora imati sljedeća svojstva: Destilacija 200 ml otopine vode i alkohola poznate koncentracije, volumnog udjela približno 50 % ne smije uzrokovati gubitak alkohola veći od volumnog udjela 0,1 %.

6.2. Jaka alkoholna pića s jakosti ispod 50 % vol. Odmjeri se 200 ml jakog alkoholnog pića u odmjernu tikvicu. Zabilježi se temperatura tekućine, ili se održava na standardnoj temperaturi (20 °C). Uzorak se izlije u tikvicu s okruglim dnom uređaja za destilaciju, a odmjerna tikvica se ispere s tri alikvota od koji svaki sadrži približno 20 ml destilirane vode. Svaki alikvot vode za ispiranje doda se sadržaju destilacijske tikvice. Napomena: Ovo razrjeđivanje sa 60 ml dovoljno je za jaka alkoholna pića koja sadrže manje od 250 g suhog ekstrakta po litri. U protivnom, da bi se spriječila piroliza, volumen vode za ispiranje mora biti najmanje 70 ml ako je koncentracija suhog ekstrakta 300 g/l, 85 ml ako je koncentracija suhog ekstrakta 400 g/l te 100 ml ako je koncentracija suhog ekstrakta 500 g/l (neki voćni likeri ili kreme). Ti se volumeni podese proporcionalno različitim volumenima uzoraka. Doda se nekoliko kuglica za vrenje (3.1) (i sredstvo protiv pjenjenja za emulzijske likere). Ulije se 20 ml destilirane vode u originalnu odmjernu tikvicu od 200 ml koja će se koristiti za čuvanje destilata. Ta se tikvica zatim mora staviti u hladnu vodenu kupelj (4.1) (10 do 15 °C za jaka alkoholna pića s okusom anisa). Destilira se, izbjegavajući miješanje tekućine s parom i karbonizaciju, uz povremeno miješanje sadržaja tikvice, dok razina destilata nije nekoliko milimetara ispod kalibracijske oznake na odmjernoj tikvici. Kad temperatura ovog destilata padne unutar 0,5 °C od početne temperature tekućine, dopuni se do oznake destiliranom vodom i dobro promiješa. Ovaj destilat se koristi za određivanje alkoholne jakosti po volumenu (Dodatak II.)

6.3. Jaka alkoholna pića s jakosti iznad 50 % vol. Odmjeri se 100 ml jakog alkoholnog pića u odmjernu tikvicu od 100 ml i izlije u tikvicu s okruglim dnom uređaja za destilaciju. Odmjerna tikvica se ispere nekoliko puta destiliranom vodom i ispirci se dodaju sadržaju destilacijske tikvice s okruglim dnom. Mora se koristiti dovoljno vode da sadržaj tikvice dosegne približno 230 ml. Izlije se 20 ml destilirane vode u odmjernu tikvicu od 200 ml koja će se koristiti za čuvanje destilata. Ta se tikvica zatim mora staviti u hladnu vodenu kupelj (4.1) (10 do 15 °C za jaka alkoholna pića s okusom anisa). Destilira se, uz povremeno miješanje destilata, dok se razina destilata ne spusti nekoliko milimetara ispod kalibracijske oznake na odmjernoj tikvici od 200 ml. Kad temperatura ovog destilata padne unutar 0,5 °C od početne temperature tekućine, dopuni se do oznake destiliranom vodom i dobro promiješa. Ovaj destilat se koristi za određivanje alkoholne jakosti po volumenu (Dodatak II.) Napomena: Alkoholna jakost po volumenu jakog alkoholnog pića je dva puta veća od alkoholne jakosti destilata.









DODATAK II.: MJERENJE GUSTOĆE DESTILATA

METODA A: ODREĐIVANJE STVARNE ALKOHOLNE JAKOSTI PO VOLUMENU JAKIH ALKOHOLNIH PIĆA — MJERENJE PIKNOMETRIJOM

A.1. Načelo rada

Alkoholna jakost po volumenu dobije se iz gustoće destilata izmjerene piknometrijom.

A.2. Reagensi i materijali

Tijekom analize, ako nije drukčije određeno, koriste se samo reagensi potvrđene analitičke kvalitete i voda čiji stupanj kvalitete je najmanje 3 u skladu s definicijom iz standarda ISO 3696:1987.

A.2.1. Otopina natrijeva klorida (2 %-tna, m/V) Za pripremu 1 litre, odvagne se 20 g natrijeva klorida i otopi u vodi do tako da volumen otopine bude 1 l.

A.3. Uređaji i oprema

Uobičajena laboratorijska oprema, a naročito sljedeće:

A.3.1. Analitička vaga s preciznošću očitavanja od 0,1 mg.

A.3.2. Termometar, sa spojem od brušenog stakla, kalibriran na desetinu stupnja od 10 do 30 °C. Ovaj se termometar mora umjeriti ili provjeriti u odnosu na umjereni termometar.

A.3.3. Piknometar od pireks stakla, čiji kapacitet je približno 100 ml, opremljen termometrom s brušenim staklom koji se može skinuti (A.3.2.). Piknometar ima bočnu cijev dužine 25 mm i unutarnji promjer od 1 mm (najviše) te konusni brušeni spoj. Drugi piknometri su opisani u standardu ISO 3507, npr. može se koristiti piknometar od 50 ml ako je prikladno.

A.3.4. Tara posuda istog vanjskog volumena (unutar 1 ml) kao i piknometar te mase jednake masi piknometra napunjenog tekućinom gustoće od 1,01 (otopina natrijeva klorida A.2.1.).

A.3.5. Toplinski izolirana posuda koja točno pristaje uz tijelo piknometra.

Napomena 1.: Metoda za određivanje gustoće u vakuumu jakih alkoholnih pića zahtijeva upotrebu vage s dvije plitice, piknometra i tara posude istog vanjskog volumena kako bi se u svakom trenutku poništio učinak tlaka zraka. Ova jednostavna tehnika se može koristiti i s vagom s jednom pliticom, pod uvjetom da se tara posuda izvaže ponovo kako bi se pratilo povećanje tlaka zraka tijekom vremena.

A.4. Postupak

Uvodne napomene:

Sljedeći postupak je opisan za upotrebu piknometra od 100 ml u određivanju alkoholne jakosti; daje najveću točnost. Međutim može se koristiti i manji piknometar, na primjer od 50 ml.

A.4.1. Umjeravanje piknometra

Piknometar se umjerava određivanjem sljedećih parametara:

— tare praznog piknometra,

— volumena piknometra na 20 °C,

— mase piknometra napunjenog vodom na 20 °C.

A.4.1.1. Umjeravanje upotrebom vage s jednom pliticom: Odredi se: — masa čistog, suhog piknometra (P), — masa piknometra napunjenog vodom na t °C (P1), — masa tara posude (T0). A.4.1.1.1. Izvaže se čisti i suhi piknometar (P). A.4.1.1.2. Piknometar se pažljivo napuni destiliranom vodom na temperaturi okoliša i priključi se termometar. Piknometar se pažljivo osuši krpom i stavi u toplinski izoliranu posudu. Miješa se okretanjem spremnika do stalne temperature na termometru. Razina se točno podesi do gornjeg ruba bočne cijevi. Pažljivo se očita temperatura t °C te, ako je potrebno, ispravi za bilo kakvu netočnost na temperaturnoj skali. Izvaže se piknometar napunjen vodom (P1). A.4.1.1.3. Izvaže se tara posuda (T0). A.4.1.1.4. Izračunavanje — Tara praznog piknometra = P – m — gdje je m masa zraka u piknometru. — m = 0,0012 × (P1 – P) — Napomena 2.: 0,0012 je gustoća suhog zraka na 20 °C pri tlaku od 760 mm Hg — Volumen piknometra na 20 °C: — — gdje je HUF faktor za temperaturu t °C uzet iz tablice I. poglavlja.1 „Gustoća i relativna gustoća” Priloga Uredbi (EEZ) br. 2676/90 (str. 10). — V20 °C se mora odrediti s točnošću od 0,001 ml. — Masa vode u piknometru na 20 °C: — — gdje je 0,998203 gustoća vode na 20 °C. — Napomena 3.: Ako je potrebno, može se koristiti vrijednost gustoće u zraku, 0,99715, a alkoholna jakost izračunati s obzirom na vrijednosti gustoće u zraku iz tablica službi za carine i trošarine Ujedinjene Kraljevine.

A.4.1.2. Metoda za kalibriranje uz upotrebu vage s dvije plitice: A.4.1.2.1. Tara posuda se stavi na lijevu pliticu, a čisti, suhi piknometar s prihvatnim čepom na desnu pliticu. Uravnoteže se postavljanjem utega na stranu piknometra: p grama. A.4.1.2.2. Piknometar se pažljivo napuni destiliranom vodom na temperaturi okoliša i priključi se termometar; piknometar se pažljivo osuši krpom i stavi u plašt s toplinskom izolacijom. Miješa se okretanjem spremnika do konstantne temperature na termometru. Razina se točno podesi do gornjeg ruba bočne cijevi. Očisti se bočna cijev, namjesti prihvatni čep, pažljivo očita temperatura t °C te, ako je potrebno, podesi temperaturna skala. Izvaže se piknometar napunjen vodom, a p’ je masa uravnoteženja u gramima. A.4.1.2.3. Izračunavanje — Tara praznog piknometra = p + m — gdje je m masa zraka u piknometru. — m = 0,0012 × (p – p’) — Volumen piknometra na 20 °C: — — gdje je HUF faktor za temperaturu t °C uzet iz tablice I. poglavlja 1. „Gustoća i relativna gustoća” Priloga Uredbi (EEZ) br. 2676/90 (str. 10.). — V20 °C se mora odrediti s točnošću od 0,001 ml. — Masa vode u piknometru na 20 °C: — — gdje je 0,998203 gustoća vode na 20 °C.

A.4.2. Određivanje alkoholne jakosti uzorka za ispitivanje

A.4.2.1. Upotreba vage s jednom pliticom. A.4.2.1.1. Izvaže se tara posuda, masa T1. A.4.2.1.2. Izvaže se piknometar s pripremljenim destilatom (vidjeti Dodatak I.); P2 je njegova masa na t °C. A.4.2.1.3. Izračunavanje — — Masa praznog piknometra u trenutku mjerenja — = P – m + dT — Masa tekućine u piknometru na t °C — = P2 – (P – m + dT) — Gustoća na t °C u g/ml — — Gustoća na t °C se izrazi u kilogramima po m3 množenjem ρt °C sa 1 000 , vrijednost koja je poznata kao ρt. — ρt se ispravi na 20 korištenjem tablice gustoća ρΤ za mješavine alkohola i vode (tablica II. Dodatka II. Priručnika za metode analize OIV-a (1994.), str. 17.-29.). — U toj se tablici na horizontalnoj liniji koja odgovara temperaturi T u cijelim stupnjevima, odmah ispod t °C, pronađe najmanja gustoća iznad ρt. Razlika očitana ispod te gustoće koristi se za računanje gustoće ρt jakog alkoholnog pića na toj temperaturi T u cijelim stupnjevima. — Korištenjem cijele temperaturne linije izračuna se razlika između gustoće ρ’ iz tablice odmah iznad ρt i izračunane gustoće ρt. Ta se razlika podijeli s razlikom koja se u tablici nalazi desno od gustoće ρ’. Kvocijent je decimalni omjer alkoholne jakosti, dok se cijeli broj alkoholne jakosti nalazi na vrhu stupca u kojem se nalazi gustoća ρ’ (Dt, alkoholna jakost). Napomena 4.: Piknometar se može držati i u vodenoj kupelji na 20 °C (± 0,2 °C) kod nadopunjavanja do oznake. A.4.2.1.4. Rezultat Korištenjem gustoće ρ20 izračuna se stvarna alkoholna jakost uz upotrebu tablica s vrijednostima alkoholne jakosti koje su prikazane dalje u tekstu. Tablica koja navodi vrijednost alkoholne jakosti po volumenu (vol. %) na 20 °C s obzirom na gustoću na 20 °C mješavina vode i alkohola je međunarodna tablica koju je usvojila Međunarodna organizacija za zakonsko mjeriteljstvo (International Legal Metrology Organisation) u svojoj Preporuci br. 22.

A.4.2.2. Metoda u kojoj se koristi vaga s jednom pliticom A.4.2.2.1. Izvaže se piknometar s pripremljenim destilatom (vidjeti dio I.); p” je masa na t °C. A.4.2.2.2. Izračunavanje — Masa tekućine u piknometru na t °C — = p + m – p” — Gustoća na t °C u g/ml — — Gustoća na t °C se izrazi u kilogramima po m3 i korigira se temperatura za računanje alkoholne jakosti na 20 °C, kao što je navedeno u tekstu gore za upotrebu vage s jednom pliticom.

A.5. Svojstva metode (preciznost)

A.5.1. Statistički rezultati međulaboratorijskog ispitivanja

Sljedeći podaci su dobiveni iz međunarodnog ispitivanja svojstava metode koje je provedeno u skladu s međunarodno dogovorenim postupcima [1] [2].







Godina međulaboratorijskog ispitivanja 1997. Broj laboratorija 20 Broj uzoraka 6







Uzorci A B C D E F Broj laboratorija zadržan nakon odbacivanja ekstremnih vrijednosti 19 20 17 19 19 17 Broj odbacivanja ekstremnih vrijednosti (laboratorija) 1 — 2 1 1 3 Broj prihvaćenih rezultata 38 40 34 38 38 34 Srednja vrijednost ( ) vol. % 23,77 40,04 40,29 39,20 42,24 57,03 26,51 (*) 42,93 (*) 45,73 (*) 63,03 (*) Standardna ponovljivost (Sr) vol. % 0,106 0,176 0,072 0,103 0,171 0,190 Relativna standardna devijacija ponovljivosti (RSDr) (%) 0,42 0,44 0,18 0,25 0,39 0,32 Granica ponovljivosti (r) u vol. % 0,30 0,49 0,20 0,29 0,48 0,53 Standardna devijacija obnovljivosti (SR) vol. % 0,131 0,236 0,154 0,233 0,238 0,322 Relativna standardna devijacija obnovljivosti (RSDR) (%) 0,52 0,59 0,38 0,57 0,54 0,53 Granica obnovljivosti (R) u vol. % 0,37 0,66 0,43 0,65 0,67 0,90

METODA B: ODREĐIVANJE STVARNE ALKOHOLNE JAKOSTI PO VOLUMENU JAKIH ALKOHOLNIH PIĆA – MJERENJE ELEKTRONSKOM DENZIMETRIJOM (KOJA SE TEMELJI NA OSCILACIJI REZONANTNE FREKVENCIJE UZORKA U OSCILACIJSKOJ ĆELIJI)

B.1. Načelo rada

Gustoća tekućine se određuje elektronskim mjerenjem oscilacija vibrirajuće U-cijevi. Uzorak se za potrebe mjerenja dodaje oscilirajućem sustavu, čija se specifična frekvencija oscilacije mijenja zbog dodane mase.

B.2. Reagensi i materijali

Tijekom analize, ako nije drukčije navedeno, koriste se samo reagensi utvrđene analitičke kvalitete i stupnja kvalitete vode od najmanje 3, kako je određeno u standardu ISO 3696:1987.

B.2.1. Aceton (CAS 666-52-4) ili apsolutni alkohol

B.2.2. Suhi zrak

B.3. Uređaji i oprema

Uobičajena elektronska oprema, a posebno:

B.3.1. Digitalni denzimetar Elektronski denzimetar za takva mjerenja mora izraziti gustoću u g/ml na 5 decimalnih mjesta. Napomena 1.: Denzimetar se mora staviti na potpuno stabilan stalak koji je izoliran od svih vibracija.

B.3.2. Regulacija temperature Rad denzimetra je valjan samo ako je mjerna ćelija spojena s ugrađenim regulatorom temperature koji može postići stabilnost temperature od ± 0,02 °C ili bolju. Napomena 2.: Precizno podešavanje i nadzor temperature u mjernoj ćeliji su jako važni, budući da pogreška od 0,1 °C može dovesti do odstupanja u gustoći od otprilike 0,1 kg/m3.

B.3.3. Šprice za injektiranje uzorka ili automatski uzorkivač

B.4. Postupak

B.4.1. Kalibriranje denzimetra Uređaj se mora kalibrirati u skladu s uputama proizvođača prilikom prve upotrebe. Nakon toga se mora redovno kalibrirati i provjeravati u odnosu na certificirani referentni standard ili internu laboratorijsku referentnu otopinu pripremljenu od certificiranog referentnog standarda.

B.4.2. Određivanje gustoće uzorka B.4.2.1. Ako je potrebno, prije mjerenja se ćelija očisti i osuši acetonom ili apsolutnim alkoholom i osuši na zraku. Ispere se uzorkom. B.4.2.2. Uzorak se ubrizga u ćeliju (korištenjem šprice ili automatskog uzorkivača) tako da je ćelija potpuno napunjena. Tijekom punjenja mora se paziti da se potpuno uklone mjehurići zraka. Uzorak mora biti homogen i ne smije sadržavati krute čestice. Prije analize, sve suspendirane čestice se moraju ukloniti filtracijom. B.4.2.3. Kad se očitana vrijednost stabilizira, zabilježi se gustoća ρ20 ili alkoholna jakost prikazana na denzimetru.

B.4.3. Rezultat Kad se koristi gustoća ρ20, izračuna se stvarna alkoholna jakost upotrebom tablica s vrijednostima alkoholne jakosti koje su dane dalje u tekstu. Tablica koja navodi vrijednost alkoholne jakosti po volumenu (vol. %) na 20 °C s obzirom na gustoću na 20 °C mješavina vode i alkohola je međunarodna tablica koju je usvojila Međunarodna organizacija za zakonsko mjeriteljstvo (International Legal Metrology Organisation) u svojoj Preporuci br. 22.

B.5. Svojstva metode (preciznost)

B.5.1. Statistički rezultati međulaboratorijskog ispitivanja

Sljedeći podaci su dobiveni iz međunarodnog ispitivanja svojstava metode koje je provedeno u skladu s međunarodno dogovorenim postupcima [1] [2].







Godina međulaboratorijskog ispitivanja 1997. Broj laboratorija 16 Broj uzoraka 6







Uzorci A B C D E F Broj laboratorija zadržan nakon odbacivanja ekstremnih vrijednosti 11 13 15 16 14 13 Broj odbacivanja ekstremnih vrijednosti (laboratorija) 2 3 1 — 1 2 Broj prihvaćenih rezultata 22 26 30 32 28 26 Srednja vrijednost ( ) vol. % 23,81 40,12 40,35 39,27 42,39 56,99 26,52 (*) 43,10 (*) 45,91 (*) 63,31 (*) Standardna devijacija ponovljivosti (Sr) vol. % 0,044 0,046 0,027 0,079 0,172 0,144 Relativna standardna devijacija ponovljivosti (RSDr) (%) 0,17 0,12 0,07 0,19 0,39 0,24 Granica ponovljivosti (r) vol. % 0,12 0,13 0,08 0,22 0,48 0,40 Standardna devijacija obnovljivosti (SR) vol. % 0,054 0,069 0,083 0,141 0,197 0,205 Relativna standardna devijacija obnovljivosti (RSDR) (%) 0,21 0,17 0,21 0,34 0,45 0,34 Granica obnovljivosti (R) vol. % 0,15 0,19 0,23 0,40 0,55 0,58

METODA C: ODREĐIVANJE STVARNE ALKOHOLNE JAKOSTI PO VOLUMENU JAKIH ALKOHOLNIH PIĆA – MJERENJE DENZIMETRIJOM UZ UPOTREBU HIDROSTATSKE VAGE

C.1. Načelo rada

Alkoholna jakost jakih alkoholnih pića se može odrediti denzimetrijom uz pomoć hidrostatske vage slijedeći Arhimedov zakon po kojem svako tijelo uronjeno u tekućinu dobiva vertikalni uzgon koji je jednak masi istisnute tekućine, (tj. svako tijelo uronjeno u tekućinu prividno gubi na masi onoliko koliko iznosi masa tijelom istisnute tekućine.)

C.2. Reagensi i materijali

Tijekom analize, osim ako nije drukčije navedeno, koriste se samo reagensi utvrđene analitičke kvalitete i stupnja kvalitete vode od najmanje 3, kao što je definirano u standardu ISO 3696:1987.

C.2.1. Otopina za čišćenje plovka (natrijev hidroksid, 30 %-tna m/V)

Za pripremu 100 ml, odvagne se 30 g natrijeva hidroksida i dopuni do oznake etanolom volumnog udjela 96 %.

C.3. Uređaji i oprema

Uobičajena laboratorijska oprema, a naročito sljedeće:

C.3.1. Hidrostatska vaga s jednom pliticom i osjetljivošću od 1 mg.

C.3.2. Plovak volumena najmanje 20 ml, posebno prilagođen vagi, obješen na niti čiji promjer ne prelazi 0,1 mm.

C.3.3. Menzura s oznakama razine. Plovak mora moći potpuno zauzeti volumen menzure ispod oznake; kroz površinu tekućine može prolaziti samo nit. Unutarnji promjer menzure mora biti najmanje 6 mm veći od unutarnjeg promjera plovka.

C.3.4. Termometar (ili temperaturna sonda) označen u stupnjevima i desetinkama stupnja od 10 do 40 °C, kalibriran na 0,05 °C.

C.3.5. Utezi koje je kalibriralo tijelo priznato za certifikaciju.

Napomena 1.: Moguća je i upotreba vage s dvije plitice; način rada je opisan u poglavlju 1. „Gustoća i relativna gustoća” Priloga Uredbi (EEZ) br. 2676/90 (str. 7.).

C.4. Postupak

Plovak i menzura se moraju čistiti između svakog mjerenja destiliranom vodom, osušiti mekanim laboratorijskim papirom koji ne pušta vlakna te isprati otopinom kojoj se mora odrediti gustoća. Mjerenje se mora izvršiti čim se postigne stabilnost uređaja kako bi se ograničio gubitak alkohola isparavanjem.

C.4.1. Kalibriranje vage Iako vage obično imaju unutarnji sustav za kalibriranje, mora postojati mogućnost kalibriranja hidrostatske vage pomoću utega koje je provjerilo službeno tijelo za certifikaciju.

C.4.2. Kalibriranje plovka C.4.2.1. Menzura se napuni do oznake dvostruko destiliranom vodom (ili vodom ekvivalentne čistoće, npr. mikrofiltriranom vodom čija provodnost iznosi 18,2 ΜΩ/cm na temperaturi između 15 i 25 °C, ali najbolje na 20 °C. C.4.2.2. Uroni se plovak i termometar, promiješa, očita gustoća tekućine s uređaja te, ako je potrebno, ispravi očitana vrijednost tako da bude jednaka vrijednosti vode pri mjerenju temperature.

C.4.3. Provjera korištenjem otopine alkohola u vodi C.4.3.1. Menzura se dopuni do oznake mješavinom vode i alkohola poznate jakosti na temperaturi između 15 i 25 °C, ali najbolje na 20 °C. C.4.3.2. Uroni se plovak i termometar, promiješa i očita gustoća tekućine (ili alkoholna jakost ako je moguće) s uređaja. Utvrđena alkoholna jakost mora biti jednaka prethodno utvrđenoj alkoholnoj jakosti. Napomena 2.: Ova otopina poznate alkoholne jakosti također se može koristiti za kalibriranje plovka umjesto redestilirane vode.

C.4.4. Mjerenje gustoće destilata (ili njegove alkoholne jakosti, ako se može izmjeriti na tom uređaju) C.4.4.1. Uzorak za ispitivanje se izlije u menzuru do oznake. C.4.4.2. Uroni se plovak i termometar, promiješa i očita gustoća tekućine (ili alkoholna jakost, ako je to moguće) s uređaja. Zabilježi se temperatura ako se gustoća mjeri na t °C (ρt). C.4.4.3. Ispravi se ρt na 20 korištenjem tablice s vrijednostima gustoće ρt za mješavine vode i alkohola (tablica II. Priloga II. Priručnika za metode analize OIV-a (1994.), str. 17.-29.).

C.4.5. Čišćenje plovka i menzure C.4.5.1. Plovak se uroni u otopinu za čišćenje plovka u menzuri. C.4.5.2. Plovak se ostavi namakati sat vremena uz periodično okretanje. C.4.5.3. Ispere se s puno vodovodne vode, a nakon toga destiliranom vodom. C.4.5.4. Osuši se mekanim laboratorijskim papirom koji ne ostavlja vlakna. Ovaj postupak se izvodi prilikom prve upotrebe plovka, a zatim redovno prema potrebi.

C.4.6. Rezultat Na osnovi gustoće ρ20, izračuna se stvarna alkoholna jakost upotrebom tablica s vrijednostima alkoholne jakosti koje su dane dalje u tekstu. Tablica koja navodi vrijednost alkoholne jakosti po volumenu (vol. %) na 20 °C s obzirom na gustoću na 20 °C mješavina alkohola i vode je međunarodna tablica koju je usvojila Međunarodna organizacija za zakonsko mjeriteljstvo (International Legal Metrology Organisation) u svojoj Preporuci br. 22.

C.5. Svojstva metode (preciznost)

C.5.1. Statistički rezultati međulaboratorijskog ispitivanja

Sljedeći podaci su dobiveni iz međunarodnog ispitivanja svojstava metode koje je provedeno u skladu s međunarodno dogovorenim postupcima [1] [2].







Godina međunarodnog ispitivanja 1997. Broj laboratorija 12 Broj uzoraka 6







Uzorci A B C D E F Broj laboratorija preostalih nakon odbacivanja ekstremnih vrijednosti 12 10 11 12 11 9 Broj odbacivanja ekstremnih vrijednosti (laboratorija) — 2 1 — 1 2 Broj prihvaćenih rezultata 24 20 22 24 22 18 Srednja vrijednost ( ) vol. % 23,80 40,09 40,29 39,26 42,38 57,16 26,51 (*) 43,09 (*) 45,89 (*) 63,44 (*) Standardna devijacija ponovljivosti (Sr) vol. % 0,048 0,065 0,042 0,099 0,094 0,106 Relativna standardna devijacija ponovljivosti (RSDr) (%) 0,19 0,16 0,10 0,24 0,21 0,18 Granica ponovljivosti (r) vol. % 0,13 0,18 0,12 0,28 0,26 0,30 Standardna devijacija obnovljivosti (SR) vol. % 0,060 0,076 0,073 0,118 0,103 0,125 Relativna standardna devijacija obnovljivosti (RSDR) (%) 0,24 0,19 0,18 0,29 0,23 0,21 Granica obnovljivosti (R) vol. % 0,17 0,21 0,20 0,33 0,29 0,35

Slika 1. Uređaj za destilaciju za mjerenje stvarne alkoholne jakosti po volumenu jakih alkoholnih pića

1.Tikvica s okruglim dnom od 1 litre sa standardiziranim oblim spojem od brušenog stakla

2.20 cm rektifikacijska kolona Vigreux

3.10 cm hladilo West s ravnim rubom

4.40 cm spiralna cijev za hlađenje

II. ODREĐIVANJE UKUPNOG SUHOG EKSTRAKTA U JAKIM ALKOHOLNIM PIĆIMA GRAVIMETRIJOM

1. Područje primjene

Uredba (EEZ) br. 1576/89 predviđa ovu metodu samo za akvavit gdje je suhi ekstrakt ograničen na 15 g/l.

2. Referentni standardi

ISO 3696:1987: Voda za upotrebu u analitičkom laboratoriju — Zahtjevi i metode ispitivanja.

3. Definicija

Ukupni suhi ekstrakt ili ukupna suha tvar uključuje sve tvari koje nisu hlapive u određenim fizikalnim uvjetima.

4. Načelo rada

Vaganje ostatka nakon isparavanja jakog alkoholnog pića u kipućoj vodenoj kupelji i sušenja u sušioniku.

5. Uređaji i oprema

5.1. Cilindrična posuda za isparavanje s ravnim dnom promjera 55 mm.

5.2. Kipuća vodena kupelj.

5.3. Pipeta od 25 ml, klase A.

5.4. Sušionik.

5.5. Eksikator.

5.6. Analitička vaga s preciznošću očitavanja od 0,1 mg.

6. Uzorkovanje i uzorci

Uzorci se drže na sobnoj temperaturi prije analize.

7. Postupak

7.1. U prethodno izvaganu cilindričnu posudu za isparavanje s ravnim dnom promjera 55 mm pipetira se 25 ml jakog alkoholnog pića koje sadrži manje od 15 g/l suhog ekstrakta. Tijekom prvog sata isparavanja, posuda za isparavanje se stavi na poklopac kipuće vodene kupelji tako da tekućina neće vreti jer bi to moglo dovesti do gubitka zbog prskanja. Ostavi se još sat vremena u izravnom kontaktu s parom kipuće vodene kupelji.

7.2. Sušenje se završi stavljanjem posude za isparavanje na dva sata u sušionik na 105 °C ± 3 °C. Posuda za isparavanje se hladi u eksikatoru i izvaže s njezinim sadržajem.

8. Izračunavanje

Masa ostatka pomnožena s 40 jednaka je suhom ekstraktu u jakom alkoholnom piću i mora se izraziti u g/l do jednog decimalnog mjesta.

9. Svojstva metode (preciznost)

9.1. Statistički rezultati međulaboratorijskog ispitivanja

Sljedeći podaci su dobiveni iz međunarodnog ispitivanja svojstava metode koje je provedeno u skladu s međunarodno dogovorenim postupcima [1] [2].







Godina međulaboratorijskog ispitivanja 1997. Broj laboratorija 10 Broj uzoraka 4







Uzorci A B C D Broj laboratorija preostalih nakon odbacivanja ekstremnih vrijednosti 9 9 8 9 Broj odbacivanja ekstremnih vrijednosti (laboratorija) 1 1 2 — Broj prihvaćenih rezultata 18 18 16 18 Srednja vrijednost ( ) g/l 9,0 9,1 7,8 10,0 9,4 11,8 11,1 Standardna devijacija ponovljivosti (Sr) g/l 0,075 0,441 0,028 0,123 Relativna standardna devijacija ponovljivosti (RSDr) (%) 0,8 5,2 0,3 1,1 Granica ponovljivosti (r) g/l 0,2 1,2 0,1 0,3 Standardna devijacija obnovljivosti (SR) g/l 0,148 0,451 0,058 0,210 Relativna standardna devijacija obnovljivosti (RSDR) (%) 1,6 5,3 0,6 1,8 Granica obnovljivosti (R) g/l 0,4 1,3 0,2 0,6

III. ODREĐIVANJE HLAPIVIH SUPSTANCI I METANOLA U JAKIM ALKOHOLNIM PIĆIMA

III.1. OPĆE NAPOMENE

1. Definicije

Uredba (EEZ) br. 1576/89 određuje najmanje razine hlapivih spojeva, osim etanola i metanola, za niz alkoholnih pića (rum, jaka alkoholna pića na temelju vina i vinove loze, voćne rakije itd.). Samo za ovu skupinu pića se konvencionalno smatra da su te razine jednake zbroju koncentracija:

1. hlapivih kiselina izraženih kao octena kiselina;

2. aldehida izraženih kao etanal zbrajanjem etanala (acetaldehida) i dijela etanala u 1,1-dietoksietanu (acetalu);

3. sljedećih viših alkohola: propan-1-ola, butan-1-ola, butan-2-ola, 2-metil propan-1-ola, određenih i izraženih pojedinačno te 2-metil butan-1-ola i 3-metil butan-1-ola određenih i izraženih pojedinačno ili kao njihov zbroj;

4. etil acetata.

Sljedeće metode su konvencionalne metode za mjerenje hlapivih spojeva:

— hlapivih kiselina pomoću hlapive kiselosti,

— aldehida (etanala i acetala), etil acetata i alkohola pomoću plinske kromatografije (GPC).

2. Analiza hlapivih spojeva plinskom kromatografijom

Analiza hlapivih spojeva plinskom kromatografijom, osim spojeva koji su navedeni u prethodnom tekstu, može se pokazati posebno zanimljivom kao sredstvo za određivanje kako podrijetla sirovine koja se koristi u destilaciji, tako i stvarnih uvjeta destilacije.

Neka jaka alkoholna pića sadrže druge hlapive komponente, kao što su aromatski spojevi, koji su karakteristični za sirovine koje se koriste za dobivanje alkohola, aromu jakog alkoholnog pića i specifičnosti pripreme jakih alkoholnog pića. Ti su spojevi važni za procjenu zahtjeva određenih Uredbom (EEZ) br. 1576/89.

III.2. ODREĐIVANJE SRODNIH HLAPIVIH SPOJEVA PLINSKOM KROMATOGRAFIJOM: ALDEHIDA, VIŠIH ALKOHOLA, ETIL ACETATA I METANOLA

1. Područje primjene

Ova metoda je prikladna za određivanje 1,1-dietoksietana (acetala), 2-metil butan-1-ola (aktivnog amilnog alkohola), 3-metil butan-1-ola (izoamilnog alkohola), metanola (metilnog alkohola), etil etanoata (etil acetata), butan-1-ola (n-butanola), butan-2-ola (sec-butanola), 2-metil propan-1-ola (izobutil alkohola), propan-1-ola (n-propanola) i etanala (acetaldehida) u jakim alkoholnim pićima primjenom plinske kromatografije. U ovoj se metodi koristi interni standard, na primjer pentan-3-ol. Koncentracije analita se izražavaju u gramima na 100 litara apsolutnog alkohola; alkoholna jakost proizvoda mora se odrediti prije analize. Jaka alkoholna pića koja se mogu analizirati primjenom ove metode su viski, brandy, rum, rakija od grožđa, voćna rakija i lozovača.

2. Referentni standardi

ISO 3696:1987: Voda za upotrebu u analitičkom laboratoriju — Zahtjevi i metode ispitivanja.

3. Definicija

Srodni spojevi su hlapive supstance koje nastaju uz etanol tijekom fermentacije, destilacije i zrenja jakih alkoholnih pića.

4. Načelo rada

Srodni spojevi u jakim alkoholnim pićima se određuju direktnim ubrizgavanjem alkoholnog pića ili prikladno razrijeđenog jakog alkoholnog pića u sustav za plinsku kromatografiju (GC). Prije ubrizgavanja jakom alkoholnom piću se doda odgovarajući interni standard. Srodni spojevi se odvajaju temperaturnim programiranjem na odgovarajućoj koloni, a detektiraju primjenom detektora za plamenu ionizaciju. Koncentracija svakog srodnog spoja određuje se s obzirom na interni standard iz faktora odgovora, koji se dobiju tijekom kalibriranja pod istim kromatografskim uvjetima kakvi se primjenjuju i u analizi jakih alkoholnih pića.

5. Reagensi i materijali

Ako nije drukčije navedeno, koriste se samo reagensi čija čistoća je veća od 97 %, a koji su nabavljeni od dobavljača koji posjeduje ISO certifikat i koji su popraćeni potvrdom o čistoći te ne sadrže druge srodne spojeve pri test razrjeđenju (to se može potvrditi injektiranjem pojedinačnih standarda srodnog spoja pri test razrjeđenju uz kromatografske uvjete kao pod točkom 6.4.), te samo voda čija je kvaliteta najmanje 3 u skladu sa standardom ISO 3696. Acetal i acetaldehid se moraju držati na tamnom mjestu i temperaturi < 5 °C. Svi drugi reagensi mogu se držati na sobnoj temperaturi.

5.1. Apsolutni etanol (CAS 64-17-5).

5.2. Metanol (CAS 67-56-1).

5.3. Propan-1-ol (CAS 71-23-8).

5.4. 2-metil propan-1-ol (CAS 78-33-1).

5.5. Prihvatljivi interni standardi: pentan-3-ol (CAS 584-02-1), pentan-1-ol (CAS 71-41-0), 4-metil pentan-1-ol (CAS 626-89-1) ili metil nonanoat (CAS 1731-84-6).

5.6. 2-metil butan-1-ol (CAS 137-32-6).

5.7. 3-metil butan-1-ol (CAS 123-51-3).

5.8. Etil acetat (CAS 141-78-6).

5.9. Butan-1-ol (CAS 71-36-3).

5.10. Butan-2-ol (CAS 78-92-2).

5.11. Acetaldehid (CAS 75-07-0).

5.12. Acetal (CAS 105-57-7).

5.13. Otopina etanola volumnog udjela 40 %. Za pripremu 400 ml/l otopine etanola, ulije se 400 ml etanola (5.1.) u odmjernu tikvicu od 1 litre, dopuni do oznake destiliranom vodom i promiješa.

5.14. Priprema i čuvanje standardne otopine (postupak koji se koristi za validiranu metodu). Sve otopine standarda moraju se držati na < 5 °C te se moraju pripremati svježe jednom mjesečno. Mase komponenti i otopina moraju se zaokružiti na 0,1 mg. 5.14.1. Standardna otopina — A U odmjernu tikvicu od 100 ml, koja sadrži približno 60 ml otopine etanola (5.13.) kako bi se smanjilo isparavanje komponenti, pipetiraju se sljedeći reagensi, dopuni se do oznake otopinom etanola (5.13.) i dobro promiješa. Zabilježi se masa tikvice, svake dodane komponente i krajnja ukupna masa sadržaja.



Komponenta Volumen (ml) Metanol (5.2.) 3,0 Propan 1-ol (5.3.) 3,0 2-metil propan-1-ol (5.4.) 3,0 2-metil butan-1-ol (5.6.) 3,0 3-metil butan-1-ol (5.7.) 3,0 Etil acetat (5.8.) 3,0 Butan-1-ol (5.9.) 3,0 Butan-2-ol (5.10.) 3,0 Acetaldehid (5.11.) 3,0 Acetal (5.12.) 3,0 Napomena 1.: Poželjno je acetal i acetaldehid dodati posljednje u nizu kako bi se smanjio gubitak isparavanjem. 5.14.2. Standardna otopina — B U odmjernu tikvicu od 100 ml, koja sadrži približno 80 ml otopine etanola (5.13.), pipetira se 3 ml pentan-3-ola ili drugog odgovarajućeg internog standarda (5.5.), dopuni do oznake otopinom etanola (5.13) i dobro promiješa. Zabilježi se masa tikvice, masa pentan-3-ola ili drugog dodanog internog standarda i ukupna krajnja masa sadržaja. 5.14.3. Standardna otopina — C U odmjernu tikvicu od 100 ml, koja sadrži otprilike 80 ml otopine etanola (5.13.), pipetira se 1 ml otopine A (5.14.1.) i 1 ml otopine B (5.14.2.), dopuni do oznake otopinom etanola (5.13.) i dobro promiješa. Zabilježi se masa tikvice, masa svake dodane komponente i ukupna krajnja masa sadržaja. 5.14.4. Standardna otopina — D Kako bi se zadržao kontinuitet analize, pripremi se standard za provjeru rada sustava korištenjem prethodno pripremljenog standarda A (5.14.1.). U odmjernu tikvicu od 100 ml, koja sadrži približno 80 ml otopine etanola (5.13.), pipetira se 1 ml otopine A (5.14.1.), dopuni do oznake otopinom etanola (5.13.) i dobro promiješa. Zabilježi se masa tikvice, masa svake dodane komponente i ukupna krajnja masa sadržaja. 5.14.5. Standardna otopina — E U odmjernu tikvicu od 100 ml, koja sadrži približno 80 ml otopine etanola (5.13.), pipetira se 10 ml otopine B (5.14.2.), dopuni do oznake otopinom etanola (5.13.) i dobro promiješa. Zabilježi se masa tikvice, masa svake dodane komponente i ukupna krajnja masa sadržaja. 5.14.6. Otopine standarda koje se koriste za provjeru linearnosti odgovora detektora za plamenu ionizaciju U odvojene odmjerne tikvice od 100 ml, koje sadrže približno 80 ml etanola (5.13.), pipetira se 0, 0,1, 0,5, 1,0 i 2,0 ml otopine A (5.14.1.) te 1 ml otopine B (5.14.2.), dopuni do oznake otopinom etanola (5.13.) i dobro promiješa. Zabilježi se masa tikvice, masa svake dodane komponente i ukupna krajnja masa sadržaja. 5.14.7. Standardna otopina za provjeru rada sustava U posudu za vaganje se pipetira 9 ml standardne otopine D (5.14.4.) i 1 ml standardne otopine E (5.14.5.) te dobro promiješa. Zabilježi se masa tikvice, masa svake dodane komponente i ukupna krajnja masa sadržaja.

6. Uređaji i aparatura

6.1. Uređaj za mjerenje gustoće i alkoholne jakosti.

6.2. Analitička vaga s mogućnošću očitavanja do četiri decimalna mjesta.

6.3. Temperaturno programiran plinski kromatograf, opremljen detektorom za plamenu ionizaciju i integratorom ili nekim drugim sustavom za obradu podataka koji može mjeriti površine ili visine vršaka.

6.4. Kolona(e) plinskog kromatografa koja može odvajati analite tako da je najmanja rezolucija između pojedinačnih komponenti (osim 2-metil butan-1-ola i 3-metil butan-1-ola) barem 1,3. Napomena 2.: Sljedeće kolone i uvjeti plinske kromatografije su prikladni primjeri: 1. Pretkolona promjera 1 m × 0,32 mm, spojena na kolonu CP-WAX 57 CB s unutarnjim promjerom od 50 m × 0,32 mm i debljinom filma od 0,2 μm (stabilizirani polietilen glikol), te zatim kolonu Carbowax 400 unutarnjeg promjera od 50 m × 0,32 mm i debljine filma od 0,2 μm. (Kolone su spojene korištenjem utisnutog konektora bez mrtvog volumena.)



Plin nositelj i tlak: helij (135 kPa) Temperatura kolone: 35 °C tijekom 17 min., 35 do 70 °C na 12 °C/min., zadržavanje na 70 °C tijekom 25 min. Temperatura injektora: 150 °C Temperatura detektora: 250 °C Volumen injektiranja: 1 μl, razdjeljenje 20 do 100:1 2. Pretkolona promjera 1 m × 0,32 mm, spojena na kolonu CP-WAX 57 CB s unutarnjim promjerom od 50 m × 0,32 mm i debljinom filma od 0,2 μm (stabilizirani polietilen glikol). (Kolone su spojene korištenjem utisnutog konektora bez mrtvog volumena.)



Plin nositelj i tlak: helij (65 kPa) Temperatura kolone: 35 °C tijekom 10 min., 35 do 110 °C na 5 °C/min., 110 do 190 °C na 30 °C/min., zadržavanje na 190 °C tijekom 2 min. Temperatura injektora: 260 °C Temperatura detektora: 300 °C Volumen injektiranja: 1 μl, razdjeljenje 55:1 3. Napunjena kolona (5 % CW 20M, Carbopak B), unutarnjeg promjera od 2 m × 2 mm.



Temperatura kolone: 65 °C tijekom 4 min., 65 do 140 °C na 10 °C/min., zadržavanje na 140 °C tijekom 5 min., 140 do 150 °C na 5 °C/min., zadržavanje na 150 °C tijekom 3 min. Temperatura injektora: 65 °C Temperatura detektora: 200 °C Volumen injektiranja: 1 μl

7. Uzorkovanje i uzorci

7.1. Laboratorijski uzorak Alkoholna jakost svakog uzorka se mjeri po primitku (6.1.).

8. Postupak (koji se koristi za validiranu metodu)

8.1. Količina za ispitivanje 8.1.1. Izvaže se odgovarajuća zatvorena posuda za vaganje i zabilježi masa. 8.1.2. U posudu se pipetira 9 ml laboratorijskog uzorka i zabilježi masa (MUZORAK). 8.1.3. Doda se 1 ml otopine standarda E (5.14.5.) i zabilježi masa (MIS). 8.1.4. Materijal za ispitivanje se dobro protrese (najmanje 20 puta). Uzorci se moraju čuvati na temperaturi nižoj 5 °C prije analize kako bi se smanjio gubitak hlapljenjem.

8.2. Slijepa proba 8.2.1. Uporabom vage s mogućnošću očitavanja na četiri decimalna mjesta (6.2.) izvaže se odgovarajuća zatvorena posuda za vaganje i zabilježi masa. 8.2.2. U posudu se pipetira 9 ml 400 ml/l otopine etanola (5.13.) i zabilježi masa. 8.2.3. Doda se 1 ml otopine standarda E (5.14.5.) i zabilježi masa. 8.2.4. Materijal za ispitivanje se dobro protrese (najmanje 20 puta). Uzorci se moraju čuvati na temperaturi nižoj 5 °C prije analize kako bi se smanjio gubitak hlapljenjem.

8.3. Uvodno ispitivanje Ubrizga se standardna otopina C (5.14.3.) kako bi se osiguralo odvajanje svih analita uz minimalnu rezoluciju od 1,3 (osim 2-metil butan-1-ola i 3-metil butan-1-ola).

8.4. Kalibriranje Kalibriranje se mora provjeriti sljedećim postupkom. Osigura se linearnost odziva detektora sukcesivnom analizom u triplikatu svake otopine standarda za provjeru linearnosti (5.14.6.) koja sadrži interni standard (IS). Iz površina vršaka integratora ili visina vršaka za svako ubrizgavanje izračuna se omjer R za svaki srodni spoj i napravi grafički prikaz R prema omjeru koncentracije srodnog spoja i internog standarda (IS), C. Treba se dobiti linearna krivulja, s koeficijentom korelacije od najmanje 0,99.

8.5. Određivanje Ubrizga se standardna otopina C (5.14.3.) i 2 otopine standarda kontrole kvalitete (5.14.7.). Slijede nepoznati uzorci (pripremljeni u skladu sa 8.1. i 8.2.), umetanjem jednog standarda kontrole kvalitete na svakih 10 uzoraka kako bi se osigurala analitička stabilnost. Injektira se jedna standardna otopina C (5.14.3.) nakon svakih 5 uzoraka.

9. Izračunavanje

Može se koristiti automatizirani sustav za obradu podataka, pod uvjetom da se podaci mogu provjeriti na temelju načela koja su opisana u donjoj metodi.

Izmjere se visine ili površine vršaka za srodni spoj i vršci internog standarda.

9.1. Računanje faktora odziva detektora. Iz kromatograma s ubrizganom otopinom standarda C (5.14.3.) izračunaju se faktori odziva detektora za svaki srodni spoj pomoću sljedeće jednadžbe (1). gdje je: IS = interni standard Konc. srodnog spoja = koncentracija srodnog spoja u otopini C (5.14.3.) Konc. IS = koncentracija internog standarda u otopini C (5.14.3.). 9.1.2. Analiza uzorka Korištenjem dolje prikazane jednadžbe (2) izračuna se koncentracija svakog srodnog spoja u uzorcima. gdje je: (MUZORAK) = masa uzorka (8.1.2.); MIS = masa internog standarda (8.1.3.); Konc. IS = koncentracija internog standarda u otopini E (5.14.5.); RF = faktor odgovora izračunan primjenom jednadžbe 1. 9.1.3. Analiza otopine standarda za provjeru rada sustava Korištenjem jednadžbe (3) dane dolje, izračuna se postotak iskorištenja ciljne vrijednosti za svaki srodni spoj u standardima za provjeru rada sustava (5.14.7.): Koncentracija analita u standardu za provjeru rada sustava izračunava se primjenom jednadžbi (1) i (2) gore.

9.2. Konačni prikaz rezultata Rezultati se preračunaju iz μ/g u g na 100 litara apsolutnog alkohola za uzorke primjenom jednadžbe (4): gdje je ρ = gustoća u kg/m3. Rezultati se izražavaju do 3 značajne znamenke i najviše jednog decimalnog mjesta, npr. 11,4 g na 100 l apsolutnog alkohola.

10. Osiguranje kakvoće i kontrola (korišteni za validiranu metodu)

Primjenom gore navedene jednadžbe (2) izračuna se koncentracija svakog srodnog spoja u otopinama standarda za provjeru sustava koje su pripremljene postupkom opisanim pod točkama od 8.1.1. do 8.1.4. Primjenom jednadžbe (3) izračuna se postotak iskorištenja ciljne vrijednosti. Ako su analitički rezultati unutar ± 10 % njihovih teoretskih vrijednosti za svaki srodni spoj, analiza se može nastaviti. Ako nisu, mora se istražiti uzrok odstupanja te poduzeti potrebne korektivne mjere.

11. Svojstva provođenja metode (preciznost)

Statistički rezultati međulaboratorijskog ispitivanja: sljedeće tablice daju vrijednosti za sljedeće spojeve: etanal, etil acetat, acetal, ukupni etanal, metanol, butan-2-ol, propan-1-ol, butan-1-ol, 2-metil-propan-1-ol, 2-metil-butan-1-ol i 3-metil-butan-1-ol.

Sljedeći podaci su dobiveni iz međunarodnog ispitivanja svojstava metode koje je provedeno u skladu s međunarodno dogovorenim postupcima.







Godina međulaboratorijskog ispitivanja 1997. Broj laboratorija 32 Broj uzoraka 5 Analit etanal







Uzorci A B C D E Broj laboratorija preostalih nakon odbacivanja ekstremnih vrijednosti 28 26 27 27 28 Broj odbacivanja ekstremnih vrijednosti (laboratorija) 2 4 3 3 2 Broj prihvaćenih rezultata 56 52 54 54 56 Srednja vrijednost ( ) μg/g 63,4 71,67 130,4 38,4 28,6 13,8 (*) 52,2 (*) Standardna devijacija ponovljivosti (Sr) μg/g 3,3 1,9 6,8 4,1 3,6 Relativna standardna devijacija ponovljivosti (RSDr) (%) 5,2 2,6 5,2 15,8 8,9 Granica ponovljivosti (r) μg/g 9,3 5,3 19,1 11,6 10,1 Standardna devijacija obnovljivosti (SR) μg/g 12 14 22 6,8 8,9 Relativna standardna devijacija obnovljivosti (RSDR) (%) 18,9 19,4 17,1 26,2 22,2 Granica obnovljivosti (R) μg/g 33,5 38,9 62,4 19,1 25,1







Godina međulaboratorijskog ispitivanja 1997. Broj laboratorija 32 Broj uzoraka 5 Analit etil acetat







Uzorci A B C D E Broj laboratorija preostalih nakon odbacivanja ekstremnih vrijednosti 24 24 25 24 24 Broj odbacivanja ekstremnih vrijednosti (laboratorija) 2 2 1 2 2 Broj prihvaćenih rezultata 48 48 50 48 48 Srednja vrijednost ( ) μg/g 96,8 1 046 120,3 112,5 99,1 91,8 (*) 117,0 (*) Standardna devijacija ponovljivosti (Sr) μg/g 2,2 15 2,6 2,1 2,6 Relativna standardna devijacija ponovljivosti (RSDr) (%) 2,3 1,4 2,1 2,0 2,4 Granica ponovljivosti (r) μg/g 6,2 40,7 7,2 5,8 7,3 Standardna devijacija obnovljivosti (SR) μg/g 6,4 79 8,2 6,2 7,1 Relativna standardna devijacija obnovljivosti (RSDR) (%) 6,6 7,6 6,8 6,2 6,6 Granica obnovljivosti (R) μg/g 17,9 221,9 22,9 17,5 20,0







Godina međulaboratorijskog ispitivanja 1997. Broj laboratorija 32 Broj uzoraka 5 Analit acetal







Uzorci A B C D E Broj laboratorija preostalih nakon odbacivanja ekstremnih vrijednosti 20 21 22 17 21 Broj odbacivanja ekstremnih vrijednosti (laboratorija) 4 3 2 4 3 Broj prihvaćenih rezultata 40 42 44 34 42 Srednja vrijednost ( ) μg/g 35,04 36,46 68,5 20,36 15,1 6,60 (*) 28,3 (*) Standardna devijacija ponovljivosti (Sr) μg/g 0,58 0,84 1,6 0,82 1,9 Relativna standardna devijacija ponovljivosti (RSDr) (%) 1,7 2,3 2,3 6,1 8,7 Granica ponovljivosti (r) μg/g 1,6 2,4 4,4 2,3 5,3 Standardna devijacija obnovljivosti (SR) μg/g 4,2 4,4 8,9 1,4 3,1 Relativna standardna devijacija obnovljivosti (RSDR) (%) 12,1 12,0 13,0 10,7 14,2 Granica obnovljivosti (R) μg/g 11,8 12,2 25,0 4,0 8,7







Godina međulaboratorijskog ispitivanja 1997. Broj laboratorija 32 Broj uzoraka 5 Analit ukupni etanal







Uzorci A B C D E Broj laboratorija preostalih nakon odbacivanja ekstremnih vrijednosti 23 19 22 21 22 Broj odbacivanja ekstremnih vrijednosti (laboratorija) 1 5 2 3 2 Broj prihvaćenih rezultata 46 38 44 42 44 Srednja vrijednost ( ) μg/g 76,5 85,3 156,5 45,4 32,7 15,8 (*) 61,8 (*) Standardna devijacija ponovljivosti (Sr) μg/g 3,5 1,3 6,5 4,4 3,6 Relativna standardna devijacija ponovljivosti (RSDr) (%) 4,6 1,5 4,2 14,2 7,6 Granica ponovljivosti (r) μg/g 9,8 3,5 18,3 12,2 10,0 Standardna devijacija obnovljivosti (SR) μg/g 13 15 24,1 7,3 9,0 Relativna standardna devijacija obnovljivosti (RSDR) (%) 16,4 17,5 15,4 23,7 19,1 Granica obnovljivosti (R) μg/g 35,2 41,8 67,4 20,3 25,2







Godina međulaboratorijskog ispitivanja 1997. Broj laboratorija 32 Broj uzoraka 5 Analit metanol







Uzorci A B C D E Broj laboratorija preostalih nakon odbacivanja ekstremnih vrijednosti 26 27 27 28 25 Broj odbacivanja negativnih vrijednosti (laboratoriji) 4 3 3 1 4 Broj prihvaćenih rezultata 52 54 54 56 50 Srednja vrijednost ( ) μg/g 319,8 2 245 1 326 83,0 18,6 61,5 (*) 28,9 (*) Standardna devijacija ponovljivosti (Sr) μg/g 4,4 27 22 1,5 1,3 Relativna standardna devijacija ponovljivosti (RSDr) (%) 1,4 1,2 1,7 2,1 5,6 Granica ponovljivosti (r) μg/g 12,3 74,4 62,5 4,3 3,8 Standardna devijacija obnovljivosti (SR) μg/g 13 99 60 4,5 2,8 Relativna standardna devijacija obnovljivosti (RSDR) (%) 3,9 4,4 4,6 6,2 11,8 Granica obnovljivosti (R) μg/g 35,2 278,3 169,1 12,5 7,9







Godina međulaboratorijskog ispitivanja 1997. Broj laboratorija 32 Broj uzoraka 4 Analit butan-2-ol







Uzorci A B C E Broj laboratorija preostalih nakon odbacivanja ekstremnih vrijednosti 21 27 29 22 Broj odbacivanja ekstremnih vrijednosti (laboratorija) 4 3 1 3 Broj prihvaćenih rezultata 42 54 58 44 Srednja vrijednost ( ) μg/g 5,88 250,2 27,57 5,83 14,12 (*) Standardna devijacija ponovljivosti (Sr) μg/g 0,40 2,2 0,87 0,64 Relativna standardna devijacija ponovljivosti (RSDr) (%) 6,8 0,9 3,2 6,4 Granica ponovljivosti (r) μg/g 1,1 6,1 2,5 1,8 Standardna devijacija obnovljivosti (SR) μg/g 0,89 13 3,2 0,87 Relativna standardna devijacija obnovljivosti (RSDR) (%) 15,2 5,1 11,5 8,7 Granica obnovljivosti (R) μg/g 2,5 35,5 8,9 2,4







Godina međulaboratorijskog ispitivanja 1997. Broj laboratorija 32 Broj uzoraka 5 Analit propan-1-ol







Uzorci A B C D E Broj laboratorija preostalih nakon odbacivanja ekstremnih vrijednosti 29 27 27 29 29 Broj odbacivanja ekstremnih vrijednosti (laboratorija) 2 4 3 2 2 Broj prihvaćenih rezultata 58 54 54 58 58 Srednja vrijednost ( ) μg/g 86,4 3 541 159,1 272,1 177,1 229,3 (*) 222,1 (*) Standardna devijacija ponovljivosti (Sr) μg/g 3,0 24 3,6 2,3 3,3 Relativna standardna devijacija ponovljivosti (RSDr) (%) 3,4 0,7 2,3 0,9 1,6 Granica ponovljivosti (r) μg/g 8,3 68,5 10,0 6,4 9,1 Standardna devijacija obnovljivosti (SR) μg/g 5,3 150 6,5 9,0 8,1 Relativna standardna devijacija obnovljivosti (RSDR) (%) 6,1 4,1 4,1 3,6 4,1 Granica obnovljivosti (R) μg/g 14,8 407,2 18,2 25,2 22,7







Godina međulaboratorijskog ispitivanja 1997. Broj laboratorija 32 Broj uzoraka 5 Analit propan-1-ol







Uzorci A B C Broj laboratorija preostalih nakon odbacivanja ekstremnih vrijednosti 20 22 22 Broj odbacivanja ekstremnih vrijednosti (laboratorija) 4 4 6 Broj prihvaćenih rezultata 40 44 44 Srednja vrijednost ( ) μg/g 3,79 5,57 7,54 Standardna devijacija ponovljivosti (Sr) μg/g 0,43 0,20 0,43 Relativna standardna devijacija ponovljivosti (RSDr) (%) 11,2 3,6 5,6 Granica ponovljivosti (r) μg/g 1,1 0,6 1,2 Standardna devijacija obnovljivosti (SR) μg/g 0,59 0,55 0,82 Relativna standarda devijacija obnovljivosti (RSDR) (%) 15,7 9,8 10,8 Granica obnovljivosti (R) μg/g 1,7 1,5 2,3







Godina međulaboratorijskog ispitivanja 1997. Broj laboratorija 32 Broj uzoraka 5 Analit 2-metil propan-1-ol







Uzorci A B C D E Broj laboratorija preostalih nakon odbacivanja ekstremnih vrijednosti 28 31 30 26 25 Broj odbacivanja ekstremnih vrijednosti (laboratorija) 3 0 1 5 6 Broj prihvaćenih rezultata 56 62 60 52 50 Srednja vrijednost ( ) μg/g 174,2 111,7 185,0 291,0 115,99 246,8 (*) 133,87 (*) Standardna devijacija ponovljivosti (Sr) μg/g 2,3 1,6 2,5 1,8 0,74 Relativna standardna devijacija ponovljivosti (RSDr) (%) 1,3 1,4 1,3 0,7 0,6 Granica ponovljivosti (r) μg/g 6,4 4,5 6,9 5,0 2,1 Standardna devijacija obnovljivosti (SR) μg/g 8,9 8,9 9,7 6,0 6,2 Relativna standarda devijacija obnovljivosti (RSDR) (%) 5,1 8,0 5,2 2,2 5,0 Granica obnovljivosti (R) μg/g 24,9 24,9 27,2 16,9 17,4







Godina laboratorijskog ispitivanja 1997. Broj laboratorija 32 Broj uzoraka 5 Analit 2-metil-butan-1-ol







Uzorci A B C D E Broj laboratorija preostalih nakon odbacivanja ekstremnih vrijednosti 25 26 25 27 25 Broj odbacivanja ekstremnih vrijednosti (laboratorija) 3 2 3 1 2 Broj prihvaćenih rezultata 50 52 50 54 50 Srednja vrijednost ( ) μg/g 113,0 48,3 91,6 72,1 39,5 45,2 (*) 61,5 (*) Standardna devijacija ponovljivosti (Sr) μg/g 2,1 1,5 1,7 2,3 2,3 Relativna standardna devijacija ponovljivosti (RSDr) (%) 1,9 3,1 1,8 3,9 4,5 Granica ponovljivosti (r) μg/g 6,0 4,2 4,7 6,4 6,3 Standardna devijacija obnovljivosti (SR) μg/g 7,4 3,8 6,6 4,7 4,5 Relativna standardna devijacija obnovljivosti (RSDR) (%) 6,6 7,9 7,2 8,1 8,8 Granica obnovljivosti (R) μg/g 20,8 10,7 18,4 13,3 12,5







Godina međulaboratorijskog ispitivanja 1997. Broj laboratorija 32 Broj uzoraka 5 Analit 3-metil-butan-1-ol







Uzorci A B C D E Broj laboratorija preostalih nakon odbacivanja ekstremnih vrijednosti 23 23 24 27 21 Broj odbacivanja ekstremnih vrijednosti (laboratorija) 5 5 4 1 6 Broj prihvaćenih rezultata 46 46 48 54 42 Srednja vrijednost ( ) μg/g 459,4 242,7 288,4 142,2 212,3 120,4 (*) 245,6 (*) Standardna devijacija ponovljivosti (Sr) μg/g 5,0 2,4 3,4 2,4 3,2 Relativna standardna devijacija ponovljivosti (RSDr) (%) 1,1 1,0 1,2 1,8 1,4 Granica ponovljivosti (r) μg/g 13,9 6,6 9,6 6,6 9,1 Standardna devijacija obnovljivosti (SR) μg/g 29,8 13 21 8,5 6,7 Relativna standardna devijacija obnovljivosti (RSDR) (%) 6,5 5,2 7,3 6,5 2,9 Granica obnovljivosti (R) μg/g 83,4 35,4 58,8 23,8 18,7

▼M2

III.3. ODREĐIVANJE HLAPIVE KISELOSTI JAKIH ALKOHOLNIH PIĆA

1. Područje primjene

Metoda je validirana u međulaboratorijskom ispitivanju za rum, brandy, rakiju od komine i rakiju od voća na razinama u rasponu od 30 mg/l do 641 mg/l.

2. Referentni standardi

ISO 3696: 1987 Voda za analitičku uporabu – Specifikacija i metode ispitivanja.

3. Definicije

3.1. Hlapiva kiselost izračunava se oduzimanjem fiksne kiselosti od ukupne kiselosti.

3.2. Ukupna kiselost jest zbroj titracijskih kiselosti.

3.3. Fiksna kiselost jest kiselost rezidua preostalog nakon isparavanja jakog alkoholnog pića do suhoće.

4. Načelo

Ukupna kiselost i fiksna kiselost utvrđuju se titracijom ili potenciometarskom titracijom.

5. Reagensi i materijali

Tijekom analize, osim ako nije drukčije navedeno, upotrebljavaju se samo reagensi priznate analitičke kvalitete i stupnja kvalitete vode od najmanje 3, kako je definirano u normi ISO 3696:1987.

5.1. 0,01 M otopina natrijeva hidroksida (NaOH)

5.2. Otopina miješanog indikatora: Odvagne se 0,1 g bojila indigo carmine i 0,1 g fenol crvene. Rastopi ih se u 40 ml vode i do 100 ml napuni etanolom.

6. Uređaji i oprema

Neizravna laboratorijska oprema, stakleni pribor A razreda i sljedeće:

6.1. Pumpa za vodu

6.2. Rotirajući isparivač ili ultrazvučna kupelj

6.3. Oprema za potenciometarsku titraciju (neobvezno)

7. Uzorkovanje i uzorci

Uzorci se skladište na sobnoj temperaturi prije analize.

8. Postupak

8.1. Ukupna kiselost

8.1.1. Priprema uzorka

Jako alkoholno piće ozračuje se ultrazvukom ili miješanjem dvije minute u vakuumu kako bi se iz njega uklonio ugljikov dioksid ako je to potrebno.

8.1.2. Titracija

U Erlenmeyerovu tikvicu od 500 ml pipetira se 25 ml jakog alkoholnog pića.

Doda se oko 200 ml ohlađene prokuhane destilirane vode (svakodnevno svježe pripremljene) i dvije do šest kapi otopine miješanog indikatora (5.2.).

Titrira se s 0,01 M otopine natrijeva hidroksida (5.1.) sve dok se boja ne promijeni iz žutozelene u ljubičastu kod bezbojnih jakih alkoholnih pića, odnosno iz žutosmeđe u crvenosmeđu u slučaju jakih alkoholnih pića smeđe boje.

Titracija može biti i potenciometarska, do pH od 7,5.

Volumen 0,01 M dodane otopine natrijevog hidroksida označiti s n1 ml.

8.1.3. Izračun

Ukupna kiselost (engl. total acidity, TA) izražena u miliekvivalentima po litri jakog alkoholnog pića odgovara 0,4 × n1.

Ukupna kiselost (TA) izražena u miligramima octene kiseline po litri jakog alkoholnog pića odgovara 24 × n1.

8.2. Fiksna kiselost

8.2.1. Priprema uzorka

Ispariti 25 ml jakog alkoholnog pića do suhoće.

Pipetirati 25 ml jakog alkoholnog pića u cilindričnoj posudi za isparavanje s ravnim dnom promjera 55 mm. Tijekom prvog sata isparavanja, posuda za isparavanje stavi se na poklopac kipuće vodene kupelji tako da tekućina neće vreti jer bi to moglo dovesti do gubitka zbog prskanja.

Sušenje se završi stavljanjem posude za isparavanje na dva sata u sušionik na 105 °C. Posudu za isparavanje ostaviti da se ohladi u sušioniku.

8.2.2. Titracija

Otopiti rezidue preostale nakon isparavanja ohlađenom prokuhanom destiliranom vodom (svakodnevno svježe pripremljenom) i dopuniti do približno 100 ml te dodati dvije do šest kapi otopine miješanog indikatora (5.2.).

Titrirati s 0,01 M otopine natrijeva hidroksida (5.1.).

Titracija može biti i potenciometarska, do pH od 7,5.

Volumen 0,01 M dodane otopine natrijevog hidroksida označiti s n2 ml.

8.2.3. Izračun

Fiksna kiselost (engl. fixed acidity, FA) izražena u miliekvivalentima po litri jakog alkoholnog pića odgovara 0,4 × n2.

Fiksna kiselost (FA) izražena u miligramima octene kiseline po litri jakog alkoholnog pića odgovara 24 × n2.

9. Izračun hlapive kiselosti

9.1. Izraženo u miliekvivalentima po litri: Neka je: TA = ukupna kiselost u miliekvivalentima po litri FA = fiksna kiselost u miliekvivalentima po litri Hlapiva kiselost, VA (engl. volatile acidity) u miliekvivalentima po litri odgovara: TA – FA

9.2. Izraženo u miligramima octene kiseline po litri: Neka je: TA′ = ukupna kiselost u miligramima octene kiseline po litri FA′ = fiksna kiselost u miligramima octene kiseline po litri Hlapiva kiselost, VA u miligramima octene kiseline po litri odgovara: TA′ – FA′

9.3. Izraženo u gramima octene kiseline po hektolitru čistog stopostotnog alkohola odgovara: pri čemu je A alkoholna jakost po volumenu jakog alkoholnog pića.

10. Svojstva metode (preciznost)

10.1. Statistički rezultati međulaboratorijskog ispitivanja

Sljedeći podaci su dobiveni iz međunarodnog ispitivanja svojstava metode koje je provedeno u skladu s međunarodno dogovorenim postupcima [1] [2].







Godina međulaboratorijskog ispitivanja 2000. Broj laboratorija 18 Broj uzoraka 6







Uzorci A B C D E F Broj laboratorija zadržan nakon odbacivanja ekstremnih vrijednosti 16 18 18 14 18 18 Broj ekstremnih vrijednosti (laboratorija) 2 4 Broj prihvaćenih rezultata 32 36 36 28 36 36 Srednja vrijednost [mg/l] 272* 241* 30 591* 641* 46 107 492 Standardna devijacija ponovljivosti, sr [mg/l] 8,0 3,6 15,0 3,7 6,7 8,5 Relativna standardna devijacija ponovljivosti, RSDr [%] 3,1 11,8 2,4 8,0 6,2 1,7 Granica ponovljivosti, r [mg/l] 23 10 42 10 19 24 Standardna devijacija obnovljivosti, sR [mg/l] 8,5 8,4 25,0 4,55 13,4 24,4 Relativna standardna devijacija obnovljivosti, RSDR [%] 3,3 27,8 4,1 9,9 12,5 5,0 Granica obnovljivosti, R [mg/l] 24 23 70 13 38 68

Vrste uzoraka:

A brandy od šljiva; razina razdiobe*

B rum I.; dvostruke slijepe probe

C rum II.; razina razdiobe*

D šljivovica; dvostruke slijepe probe

E brandy; dvostruke slijepe probe

F rakija od komine; dvostruke slijepe probe

[1] Protocol for the Design, Conduct and Interpretation of Method- Performance Studies, Horwitz, W. (1995.) Pure and Applied Chemistry 67, 332. – 343.

[2] Horwitz, W. (1982.) Analytical Chemistry 54, 67.A – 76.A.

▼M1

V. ANETOL. ODREĐIVANJE TRANS-ANETOLA U ALKOHOLNIM PIĆIMA PLINSKOM KROMATOGRAFIJOM

1. Područje primjene

Ova je metoda prikladna za određivanje trans-anetola u alkoholnim pićima s aromom anisa primjenom kapilarne plinske kromatografije.

2. Referentni standardi

ISO 3696:1987 Voda za uporabu u analitičkom laboratoriju – Specifikacije i metode ispitivanja.

3. Načelo rada

Koncentracija trans-anetola alkoholnog pića određuje se plinskom kromatografijom (GC). Ista količina internog standarda, npr. 4-alilanizola (estragola) kada estragol nije prirodno prisutan u uzorku, dodaje se uzorku za ispitivanje i referentnoj otopini trans-anetola poznate koncentracije te se oba razrijede pomoću 45 %-tne otopine etanola i injektiraju izravno u sustav za plinsku kromatografiju (GC). Prije pripreme uzoraka i analize likera koji sadrže veće količine šećera potrebna je ekstrakcija.

4. Reagensi i materijali

Tijekom analize koriste se samo reagensi čija je čistoća najmanje 98 %. Mora se koristiti voda čiji je stupanj kakvoće najmanje 3 prema definiciji standarda ISO 3696.

Referentne kemikalije trebaju se čuvati na hladnom (na 4 °C) i tamnom mjestu, u aluminijskim spremnicima ili u bočicama za reagense od obojenog (jantarnog) stakla. Poželjno je da zatvarači imaju aluminijsku brtvu. Potrebno je „otopiti” trans-anetol iz kristalnog stanja prije uporabe, ali u tom slučaju njegova temperatura nikada ne smije prijeći 35 °C.

4.1. Etanol 96 % vol. (CAS 64-17-5)

4.2. 1-metoksi-4-(1-propenil) benzen; (trans-anetol) (CAS 4180-23-8)

4.3. 4-alilanizol, (estragol) (CAS 140-67-0), preporučeni interni standard (IS)

4.4. Etanol 45 % vol. Doda se 560 g destilirane vode u 378 g etanola 96 % vol.

4.5. Priprema standardnih otopina Sve standardne otopine moraju se čuvati na sobnoj temperaturi (od 15 do 35 °C), na tamnom mjestu, u aluminijskim spremnicima ili u bočicama za reagense od obojenog (jantarnog) stakla. Poželjno je da zatvarači imaju aluminijsku brtvu. Trans-anetol i 4-alilanizol praktički su netopivi u vodi te je stoga neophodno otopiti trans-anetol i 4-alilanizol u određenoj količini 96 %-tnog etanola (4.1.) prije dodavanja 45 %-tnog etanola (4.4.). Radne otopine moraju se pripremati svježe svaki tjedan. 4.5.1. Standardna otopina A Radna otopina trans-anetola (koncentracija: 2 g/L) Odvagne se 40 mg trans-anetola (4.2) u odmjernu tikvicu od 20 ml (ili 400 mg u 200 ml itd.). Doda se određena količina 96 %-tnog etanola (4.1), nadopuni do oznake s 45 %-tnim etanolom (4.4.) te dobro promiješa. 4.5.2. Interna standardna otopina B Radna interna standardna otopina, npr. estragol (koncentracija: 2 g/L) Odvagne se 40 mg estragola (4.3) u odmjernu tikvicu od 20 ml (400 mg u 200 ml itd.). Doda se određena količina 96 %-tnog etanola (4.1), nadopuni do oznake 45 %-tnim etanolom (4.4) te dobro promiješa. 4.5.3. Otopine koje se koriste za provjeru linearnosti odziva plamenog ionizacijskog detektora (FID) Linearnost odziva plamenog ionizacijskog detektora (FID-a) mora se provjeriti za analizu, uzimajući u obzir raspon koncentracija trans-anetola u alkoholnim pićima od 0 g/L do 2,5 g/L. U postupku analize, nepoznati uzorci alkoholnih pića koji se moraju analizirati razrijede se 10 puta (8.3.). Za uvjete analize opisane u metodi, radne otopine koje odgovaraju koncentracijama od 0, 0,05, 0,1, 0,15, 0,2 i 0,25 g/L trans-anetola u uzorku koji se mora analizirati pripreme se kako slijedi: uzme se 0,5, 1, 1,5, 2 i 2,5 ml radne otopine A (4.5.1.) i pipetira u odvojene odmjerne tikvice od 20 ml; u svaku se tikvicu pipetira 2 ml interne standardne otopine B (4.5.2.), nadopuni do oznake 45 % -tnim etanolom (4.4.) te dobro promiješa. Otopine slijepe probe (8.4.) koriste se kao 0 g/L otopina. 4.5.4. Standardna otopina C Uzme se 2 ml standardne otopine A (4.5.1.) i pipetira u odmjernu tikvicu od 20 ml, zatim se doda 2 ml interne standardne otopine B (4.5.2.), dopuni do oznake 45 % -tnim etanolom (4.4.) te dobro promiješa.

5. Aparatura i oprema

5.1. Kapilarni plinski kromatograf opremljen plamenim ionizacijskim detektorom (FID) i integratorom ili drugim sustavom za obradu podataka koji mjeri visine ili površine pikova te uređajem za automatsko uzorkovanje ili potrebnom opremom za ručno injektiranje uzoraka.

5.2. Injektor sa i bez razdjeljenja

5.3. Kapilarni stupac, na primjer: Dužina: 50 m Unutarnji promjer: 0,32 mm Debljina filma: 0,2 μm Stacionarna faza: FFAP – modificirani TPA polietilen glikol umreženi porozni polimer.

5.4. Uobičajena laboratorijska oprema: odmjerno stakleno posuđe razine A, analitička vaga (preciznost: ± 0,1 mg).

6. Kromatografski uvjeti

Vrsta i dimenzije stupca te uvjeti plinske kromatografije moraju biti takvi da su anetol i interni standard odvojeni jedan od drugog i od svih interferirajućih tvari. Uobičajeni uvjeti za stupac iz primjera u 5.3. su:

6.1. Plin nosilac: analitički helij

6.2. Brzina protoka: 2 ml/min

6.3. Temperatura injektora: 250 °C

6.4. Temperatura detektora: 250 °C

6.5. Temperatura peći: izotermna, 180 °C, vrijeme rada 10 minuta

6.6. Volumen injektiranja:1 μL, razdjeljenje 1:40.

7. Uzorci

Uzorci se moraju čuvati na sobnoj temperaturi, zaštićeni od svjetla i hladnoće.

8. Postupak

8.1. Pretraživanje uzorka na estragol

Za provjeru je li estragol prirodno prisutan u uzorku, mora se napraviti analiza slijepe probe bez dodatka bilo kojeg internog standarda. Ako je estragol prirodno prisutan, tada se mora odabrati neki drugi interni standard (na primjer, mentol).

U odmjernu tikvicu od 20 ml pipetira se 2 ml uzorka, nadopuni do oznake 45 %-tnim etanolom (4.4.) te dobro promiješa.

8.2. Priprema nepoznatih uzoraka

U odmjernu tikvicu od 20 ml pipetira se 2 ml uzorka, zatim se doda 2 ml interne standardne otopine B (4.5.2.), nadopuni do oznake 45 %-tnim etanolom (4.4.) te dobro promiješa.

8.3. Slijepa proba

U odmjernu tikvicu od 20 ml pipetira se 2 ml interne standardne otopine B (4.5.2.), nadopuni do oznake 45 %-tnim etanolom (4.4.) te dobro promiješa.

8.4. Ispitivanje linearnosti

Prije početka analize mora se provjeriti linearnost odziva plamenog ionizacijskog detektora (FID-a) sukcesivnom trostrukom analizom svake standardne otopine za provjeru linearnosti (4.5.3.).

Iz površine pikova ili visine pikova integratora za svako se injektiranje napravi grafički prikaz koncentracije njihove matične otopine u g/L prema omjeru R za svaku.

R = visina ili površina pika za trans-anetol podijeljena s visinom ili površinom pika za estragol.

Mora se dobiti linearna krivulja.

8.5. Određivanje

Ubrizga se otopina slijepe probe (8.3.), zatim standardna otopina C (4.5.4.) i jedna od standardnih otopina za provjeru linearnosti (4.5.3.) koja će djelovati kao uzorak za kontrolu kakvoće (može se odabrati s obzirom na vjerojatnu koncentraciju trans-anetola u nepoznatom uzorku) te pet nepoznatih uzoraka (8.2.); umetne se uzorak za provjeru linearnosti (kontrolu kakvoće) nakon svakih pet nepoznatih uzoraka kako bi se osigurala analitička stabilnost.

9. Računanje faktora odziva

Mjere se ili površine pika (pomoću integratora ili drugog sustava za obradu podataka) ili visine pika (ručna integracija) za pikove trans-anetola i internog standarda.

9.1. Računanje faktora odziva (RFi)

Faktor odziva računa se kako slijedi

RFi = (C i/površina ili visinai)*(površina ili visinais/C is)

gdje je:

C i koncentracija trans-anetola u standardnoj otopini A (4.5.1.)

C is koncentracija internog standarda u standardnoj otopini B (4.5.2.)

površinai površina (ili visina) pika trans-anetola

površinais površina (ili visina) pika internog standarda

RFi se računa iz pet uzoraka otopine C (4.5.4.).

9.2. Analiza otopina za ispitivanje linearnosti odziva

Ubrizgaju se otopine za ispitivanje linearnosti odziva (4.5.3.).

9.3. Analiza uzorka

Ubrizga se otopina nepoznatog uzorka (8.2.).

10. Računanje rezultata

Formula za izračun koncentracije trans-anetola je sljedeća:

c i = C is * (površina ili visinai/površina ili visinais)*RFi

gdje je:

c i nepoznata koncentracija trans-anetola

C is koncentracija internog standarda u nepoznatoj tvari (4.5.2.)

Površina ili visinai površina ili visina pika trans-anetola

Površina ili visinais površina ili visina pika internog standarda

RFi koeficijent odziva (izračunan kao pod 9.1.)

Koncentracija trans-anetola izražava se u gramima po litri, na jednu decimalu.

11. Osiguranje i kontrola kakvoće

Kromatogrami moraju biti takvi da su anetol i interni standard odvojeni jedan od drugog i od svih interferirajućih tvari. Vrijednost RFi izračuna se iz rezultata za pet injektiranja otopine C (4.5.4.). Ako je koeficijent varijacije (CV %=(standardno odstupanje/srednja vrijednost)*100)) unutar plus ili minus 1 %, prosječna vrijednost RFi je prihvatljiva.

Gornji se izračun mora koristiti za računanje koncentracije trans-anetola u uzorku koji je odabran za kontrolu kakvoće iz otopina za kontrolu linearnosti (4.5.3.).

Ako su srednji izračunati rezultati iz analize otopina za kontrolu linearnosti koje su odabrane za uzorke interne kontrole kakvoće (IQC) unutar plus ili minus 2,5 % njihove teoretske vrijednosti, tada se mogu prihvatiti rezultati za nepoznate uzorke.

12. Obrada uzorka alkoholnog pića koji sadrži veću količinu šećera i uzorka likera prije analize plinskom kromatografijom

Ekstrakcija alkohola iz alkoholnog pića koje sadrži veću količinu šećera kako bi se mogla odrediti koncentracija trans-anetola primjenom kapilarne plinske kromatografije.

12.1. Načelo rada

Uzme se alikvot uzorka likera i doda mu se interni standard čija je koncentracija slična koncentraciji analita (trans-anetola) u likeru. Tome se doda natrijev fosfat dodekahidrat i bezvodni amonijev sulfat. Dobivena se mješavina dobro promiješa i ohladi, nastaju dva sloja, a gornji alkoholni sloj se ukloni. Uzme se alikvot tog alkoholnog sloja i razrijedi 45 %-tnom otopinom etanola (4.4.) (Napomena: u ovoj se fazi ne dodaje nijedan interni standard, budući da je već dodan). Dobivena se otopina analizira plinskom kromatografijom.

12.2. Reagensi i materijali

Tijekom ekstrakcije se koriste samo reagensi čija je čistoća veća od 99 %.

12.2.1. Amonijev sulfat, bezvodni (CAS 7783-20-2).

12.2.2. Natrijev fosfat, dibazični, dodekahidrat (CAS 10039-32-4).

12.3. Aparatura i oprema

Konusne tikvice, tikvice za odjeljivanje, hladnjak.

12.4. Postupak

12.4.1. Pretraživanje uzorka na estragol

Kako bi bili sigurni da estragol nije prirodno prisutan u uzorku, mora se izvršiti ekstrakcija slijepe probe (12.6.2.) i analiza bez dodavanja bilo kojeg internog standarda. Ako je estragol prirodno prisutan, tada se mora odabrati neki drugi interni standard.

12.4.2. Ekstrakcija

U konusnu se tikvicu pipetira 5 ml 96 %-tnog etanola (4.1.); u ovu se tikvicu odvagne 50 mg internog standarda (4.3.) i doda 50 ml uzorka. Doda se 12 g amonijeva sulfata, bezvodnog (12.2.1.) i 8,6 g dibazičnog natrijeva fosfata, dodekahidrata (12.2.2.). Konusna tikvica se začepi.

Tikvica se mućka najmanje 30 minuta. Može se koristiti i mehanički uređaj za mućkanje, ali ne i magnetni mješač obložen teflonom, jer teflon upija određenu količinu analita. Dodane soli neće se potpuno otopiti.

Začepljena se tikvica stavi u hladnjak (T < 5 °C) na najmanje 2 sata.

Nakon toga trebaju nastati dva odvojena tekuća sloja i čvrsti ostatak. Alkoholni sloj treba biti bistar; ako nije, stavi se ponovno u hladnjak dok ne postane bistar.

Kada alkoholni sloj postane bistar, pažljivo se uzme alikvot (npr. 10 ml) bez narušavanja vodenog sloja, stavi u bočicu od jantarnog stakla i zatvori sigurnosnim zatvaračem.

12.4.3. Priprema ekstrahiranog uzorka za analizu

Pusti se da ekstrakt (12.4.2.) dosegne sobnu temperaturu.

Uzme se 2 ml alkoholnog sloja ekstrahiranog uzorka regulirane temperature i pipetira u odmjernu tikvicu od 20 ml, nadopuni do oznake 45 %-tnim etanolom (4.4.) i dobro promiješa.

12.5. Određivanje

Slijedi se postupak opisan pod 8.5.

12.6. Računanje rezultata

Za računanje rezultata koristi se sljedeća formula:

gdje je:

m is masa uzetog internog standarda (4.3.) (12.4.2.) (u miligramima)

V volumen nepoznatog uzorka (50 ml)

RFi faktor odziva (9.1.)

površinai površina pika trans-anetola

površinais površina pika internog standarda

Rezultati se izražavaju u gramima po litri, na jednu decimalu.

12.7. Kontrola i osiguranje kakvoće

Slijedi se postupak opisan pod 11. gore.

13. Svojstva metode (preciznost)

Statistički rezultati interlaboratorijskog ispitivanja:

Sljedeće tablice daju vrijednosti za anetol.

Sljedeći su podaci dobiveni iz međunarodnog ispitivanja svojstava metode koje je provedeno u skladu s međunarodno dogovorenim postupcima.





Godina interlaboratorijskog ispitivanja 1998. Broj laboratorija 16 Broj uzoraka 10 Analit anetol Pastis:



Uzorci A B C D E F Broj zadržanih laboratorija nakon eliminacije netipičnih vrijednosti 15 15 15 13 16 16 Broj odstupanja (laboratorija) 1 1 1 3 — — Broj prihvaćenih rezultata 30 30 30 26 16 16 Srednja vrijednost g/L 1,477 1,955 1,940 1,833 1,741 1,754 Standardno odstupanje ponovljivosti (St) g/L 0,022 0,033 0,034 0,017 — — Relativno standardno odstupanje ponovljivosti (RSDt) (%) 1,5 1,7 1,8 0,9 — — Granica ponovljivosti (r) g/L 0,062 0,093 0,096 0,047 — — Standardno odstupanje obnovljivosti (SR) g/L 0,034 0,045 0,063 0,037 0,058 0,042 Relativno standardno odstupanje obnovljivosti (RSDR) (%) 2,3 2,3 3,2 2,0 3,3 2,4 Granica obnovljivosti (R) g/L 0,094 0,125 0,176 0,103 0,163 0,119 Vrste uzoraka A pastis, slijepe probe u duplikatu B pastis, slijepe probe u duplikatu C pastis, slijepe probe u duplikatu D pastis, slijepe probe u duplikatu E pastis, jednostruki duplikati F pastis, jednostruki duplikati Druga alkoholna pića s aromom anisa:



Uzorci G H I J Broj zadržanih laboratorija nakon eliminacije netipičnih vrijednosti 16 14 14 14 Broj odstupanja (laboratorija) — 2 1 1 Broj prihvaćenih rezultata 32 28 28 28 Srednja vrijednost g/L 0,778 0,530 * 1,742 0,351 0,599 Standardno odstupanje ponovljivosti (St) g/L 0,020 0,012 0,013 0,014 Relativno standardno odstupanje ponovljivosti (RSDt) (%) 3,1 0,7 3,8 2,3 Granica ponovljivosti (r) g/L 0,056 0,033 0,038 0,038 Standardno odstupanje obnovljivosti (SR) g/L 0,031 0,029 0,021 0,030 Relativno standardno odstupanje obnovljivosti (RSDR) (%) 4,8 1,6 5,9 5,0 Granica obnovljivosti (R) g/L 0,088 0,080 0,058 0,084 Vrste uzoraka G ouzo, razdijeljene razine(*) H anis, slijepe probe u duplikatu I liker a aromom anisa, u duplikatu J liker a aromom anisa, u duplikatu.

VI. GLICIRIZNA KISELINA. ODREĐIVANJE GLICIRIZNE KISELINE PRIMJENOM VISOKODJELOTVORNE TEKUĆINSKE KROMATOGRAFIJE

1. Svrha

Ova metoda je prikladna za određivanje glicirizne kiseline u alkoholnim pićima s aromom anisa primjenom visokodjelotvorne tekućinske kromatografije (HPLC). Uredba (EEZ) br. 1576/89 određuje da svako alkoholno piće s aromom anisa koje se naziva „pastis” mora sadržavati između 0,05 i 0,5 g glicirizne kiseline po litri.

2. Referentni standardi

ISO 3696: 1987 Voda za uporabu u analitičkom laboratoriju – Specifikacije i metode ispitivanja.

3. Načelo rada

Koncentracija glicirizne kiseline se određuje pomoću visokodjelotvorne tekućinske kromatografije (HPLC) s UV detekcijom. Standardna otopina i probni uzorak filtriraju se i odvojeno injektiraju izravno u sustav HPLC-a.

4. Reagensi i materijali

Tijekom analize, koriste se samo reagensi za HPLC, apsolutni etanol i voda čiji stupanj kakvoće iznosi 3 prema definiciji standarda ISO 3696.

4.1. Etanol 96 % vol. (CAS 64-17-5).

4.2. Amonij glicirizinat, C42H62O16.NH3 (amonijeva sol glicirizne kiseline) (Relativna molekulska masa 839,98) (CAS 53956-04-0): čistoća najmanje 90 % (Relativna molekulska masa: glicirizinska kiselina 822,94).

4.3. Ledena octena kiselina, CH3COOH (CAS 64-19-7).

4.4. Metanol, CH3OH (CAS 67-56-1).

4.5. Etanol 50 % vol. Za 1 000 ml na 20 °C: — 96 %-tni etanol (4.1.): 521 ml — voda (2.0.): 511 ml.

4.6. Priprema HPLC otopina za eluciju 4.6.1. Otapalo za eluciju A (primjer) 80 dijelova (po volumenu) vode (2.0.) 20 dijelova (po volumenu) octene kiseline (4.3.). Otapalo za eluciju degazira se u trajanju od pet minuta. Napomena: Ako voda koja se koristi nije mikrofiltrirana, preporučuje se filtrirati pripremljeno otapalo za eluciju na filteru za organska otapala s veličinom pora koja je manja ili jednaka 0,45 μm. 4.6.2. Otapalo za eluciju B Metanol (4.4.).

4.7. Priprema standardnih otopina Sve standardne otopine moraju se svježe pripremiti nakon dva mjeseca. 4.7.1. Referentna otopina C U odmjernu tikvicu od 100 ml odvagne se 25 mg amonijeva glicirizinata (4.2) s točnošću od 0,1 mg. Doda se etanol 50 % vol. (4.5.) i otopi amonijev glicirizinat. Kad je otopljen, dopuni se do oznake etanolom 50 % vol. (4.5.). Filtrira se kroz filtar za organska otapala. 4.7.2. Standardne otopine koje se koriste za provjeru linearnosti odziva uređaja Radna otopina od 1,0 g/L se pripremi odvagom s točnošću od 0,1 mg, 100 mg amonijeva glicirizinata u odmjernu tikvicu od 100 ml. Doda se etanol 50 % vol. (4.5.) i otopi amonijev glicirizinat. Kad je otopljen, nadopuni se do oznake etanolom 50 % vol. (4.5.). Pripreme se najmanje četiri druge otopine koje odgovaraju 0,05, 0,1, 0,25 i 0,5 g/L amonijeva glicirizinata pipetiranjem 5 ml, 10 ml, 25 ml, odnosno 50 ml radne otopine masene koncentracije 1,0 g/L u odvojene odmjerne tikvice od 100 ml. Nadopuni se do oznake etanolom 50 % vol. (4.5.) i dobro promiješa. Sve se otopine filtriraju kroz filtar za organska otapala.

5. Aparatura i oprema

5.1. Sustav za odjeljivanje

5.1.1. Visokodjelotvorni tekućinski kromatograf

5.1.2. Sustav pumpi koji omogućuje postizanje i održavanje stalne ili programirane brzine protoka s visokom preciznošću.

5.1.3. UV spektrofotometar: mora biti postavljen na 254 nm.

5.1.4. Sustav za degaziranje otapala.

5.2. Računalni integrator ili uređaj za snimanje čiji rad je kompatibilan s ostatkom sustava.

5.3. Kolona (primjer): Materijal: nehrđajući čelik ili staklo Unutarnji promjer: 4 do 5 mm Duljina: 100 do 250 mm Stacionarna faza: umreženi silicijev dioksid s (poželjno sferičnom) oktadecilnom funkcijskom grupom (C18), najveća veličina čestica: 5 μm.

5.4. Laboratorijska oprema 5.4.1. Analitička vaga s preciznošću očitavanja od 0,1 mg 5.4.2. Odmjerno stakleno posuđe razine A 5.4.3. Mirkomembranski filtri za male volumene.

6. Kromatografski uvjeti

6.1. Svojstva elucije (primjer) — brzina protoka: 1 ml/minuta, — otapalo A = 30 %, — otapalo B = 70 %.

6.2. Detekcija — UV = 254 nm

7. Postupak

7.1. Priprema uzorka alkoholnog pića

Filtrira se, ako je potrebno, kroz filtar za organska otapala (promjer pora: 0,45 μm).

7.2. Određivanje

Kad se stabiliziraju kromatografski uvjeti,

— injektira se 20 μL referentne otopine C (4.7.1),

— injektira se 20 μL otopine uzorka,

— usporede se dva kromatograma. Identificiraju se pikovi glicirizne kiseline na temelju njihovih vremena retencije. Izmjere se njihove površine (ili visine) i izračuna koncentracija u g/L na dvije decimale primjenom sljedeće jednadžbe: — — gdje je: — c koncentracija u gramima po litri glicirizne kiseline u alkoholnom piću koje se analizira c koncentracija u gramima po litri amonijeva glicirizinata u referentnoj otopini h površina (ili visina) pika glicirizne kiseline alkoholnog pića koje se analizira H površina (ili visina) pika glicirizne kiseline referentne otopine P čistoća referentnog amonijeva glicirizinata (u %) 823 masa jednog mola glicirizne kiseline 840 masa jednog mola amonijeva glicirizinata.

8. Svojstva metode (preciznost)

Statistički rezultati međulaboratorijskog ispitivanja:

sljedeće tablice daju vrijednosti za gliciriznu kiselinu.

Sljedeći su podaci dobiveni iz međunarodnog ispitivanja svojstava metode koje je provedeno u skladu s međunarodno dogovorenim postupcima.





Godina međulaboratorijskog ispitivanja 1998. Broj laboratorija 16 Broj uzoraka 5 Analit glicirizna kiselina



Uzorci A B C D E Broj zadržanih laboratorija nakon eliminacije netipičnih vrijednosti 13 14 15 16 16 Broj odstupanja (laboratorija) 3 2 1 — — Broj prihvaćenih rezultata 26 28 30 32 32 Srednja vrijednost g/L 0,046 0,092 (*) 0,099 0,089 0,249 0,493 Standardno odstupanje ponovljivosti (St) g/L 0,001 0,001 0,001 0,002 0,003 Relativno standardno odstupanje ponovljivosti (RSDt) (%) 1,5 1,3 0,7 1,0 0,6 Granica ponovljivosti (r) g/L 0,002 0,004 0,002 0,007 0,009 Standardno odstupanje obnovljivosti (SR) g/L 0,004 0,007 0,004 0,006 0,013 Relativno standardno odstupanje obnovljivosti (RSDR) (%) 8,6 7,2 4,0 2,5 2,7 Granica obnovljivosti (R) g/L 0,011 0,019 0,010 0,018 0,037 Vrste uzoraka A pastis, slijepe probe u duplikatu B pastis, razdijeljene razine (*) C pastis, slijepe probe u duplikatu D pastis, slijepe probe u duplikatu E pastis, slijepe probe u duplikatu

VII. KALKONI. VISOKODJELOTVORNA TEKUĆINSKA KROMATOGRAFIJA ZA PROVJERU PRISUSTVA KALKONA U PASTISU

1. Svrha

Ova je metoda prikladna za određivanje prisutnosti kalkona u alkoholnim pićima s aromom anisa. Kalkoni su prirodna bojila iz skupine flavonoida koji se nalaze u slatkom korijenu (Glycyrrhiza glabra).

Da bi se alkoholno piće s aromom anisa moglo zvati „pastis”, mora sadržavati kalkone (Uredba (EEZ) br. 1576/89).

2. Referentni standardi

ISO 3696: 1987 Voda za uporabu u analitičkom laboratoriju – Specifikacije i metode ispitivanja.

3. Načelo rada

Pripremi se referentna otopina ekstrakta slatkog korijena. Prisutnost ili odsutnost kalkona određuje se visokodjelotvornom tekućinskom kromatografijom (HPLC) s UV detekcijom.

4. Reagensi i materijali

Tijekom analize, koriste se samo reagensi HPLC čistoće. Etanol treba biti 96 % vol. Treba se koristiti samo voda čiji stupanj kakvoće iznosi 3 prema definiciji standarda ISO 3696.

4.1. Etanol 96 % vol. (CAS 64-17-5).

4.2. Acetonitril, CH3CN (CAS 75-05-8)

4.3. Referentna tvar: Glycyrrhiza glabra: slatki korijen Grubo mljeveni slatki korijen (Glycyrrhiza glabra). Prosječne dimenzije štapićastih čestica: dužina: 10 do 15 mm, debljina: 1 do 3 mm.

4.4. Natrijev acetat, CH3COONa (CAS 127-09-3)

4.5. Ledena octena kiselina, CH3COOH (CAS 64-19-7)

4.6. Priprema otopina 4.6.1. Etanol 50 % vol. Za 1 000 ml na 20 °C: — etanol 96 % vol. (4.1.): 521 ml — voda (2.0.): 511 ml. 4.6.2. Otapalo A: acetonitril Acetonitril (4.2.) analitičke čistoće za HPLC. Degazira se. 4.6.3. Otapalo B: 0,1 M puferska otopina natrijeva acetata, pH 4,66. U odmjernu se tikvicu odvagne 8,203 g natrijeva acetata (4.4.), doda 6,005 g ledene octene kiseline (4.5.) i nadopuni do 1 000 ml vodom (2.).

5. Priprema referentnog ekstrakta iz Glycyrrhiza glabra (4.3)

5.1. Odvagne se 10 g mljevenog slatkog korijena (Glycyrrhiza glabra) (4.3.) i stavi u destilacijsku tikvicu s okruglim dnom — doda se 100 ml etanola 50 % vol. (4.6.1.), — pusti se da vrije u refluksu sat vremena, — filtrira se. i — filtrat se odloži za kasniju uporabu.

5.2. S filtra se skine ekstrakt slatkog korijena, — stavi u destilacijsku tikvicu s okruglim dnom, — doda se 100 ml etanola 50 % vol. (4.6.1.), — pusti se da vrije u refluksu sat vremena, — filtrira se. Filtrat se odloži za kasniju uporabu.

5.3. Ekstrakcija slatkog korijena mora se napraviti tri puta za redom.

5.4. Kombiniraju se tri filtrata.

5.5. Na rotacijskom isparivaču se ispari otapalo (iz 5.4.).

5.6. Pokupi se ostatni ekstrakt (iz 5.5.) sa 100 ml etanola 50 % vol. (4.6.1.).

6. Aparatura i oprema

6.1. Sustav za odjeljivanje.

6.1.1. Visokodjelotvorni tekućinski kromatograf.

6.1.2. Sustav pumpi koji omogućuje postizanje i održavanje stalne ili programirane brzine protoka pri visokom tlaku.

6.1.3. UV/VID spektrofotometar: mora biti postavljen na 254 i 370 nm.

6.1.4. Sustav za degaziranje otapala.

6.1.5. Peć s kolonom koja se može podesiti na temperaturu od 40 ± 0,1 °C.

6.2. Računalni integrator ili uređaj za snimanje čiji je rad kompatibilan s ostatkom sustava za odjeljivanje.

6.3. Kolona Materijal: nehrđajući čelik ili staklo Unutarnji promjer: 4 do 5 mm Stacionarna faza: umreženi silicij dioksid s oktadecilnom funkcijskom grupom (C18), maksimalna veličina čestica: najviše 5 μm (umrežena faza).

6.4. Uobičajena laboratorijska oprema, uključujući: 6.4.1. analitičku vagu (preciznost: ± 0,1 mg); 6.4.2. uređaj za destilaciju s povratnim hladilom koji se sastoji od, na primjer: — tikvice s okruglim dnom od 250 ml i standardnim spojem od ubrušenog stakla, — 30 cm dugog povratnog hladila, i — izvora topline (bilo koja pirogena reakcija koja uključuje ekstrakt mora se izbjeći uporabom prikladnog sustava). 6.4.3. Rotacijski uređaj za isparivanje. 6.4.4. Filtracija (tj. lijevak Büchner).

6.5. Kromatografski uvjeti (primjer). 6.5.1. Svojstva elucije otapala A (4.6.2.) i B (4.6.3.): — pomak s gradijenta 20/80 (V/V) na 50/50 (V/V) u 15 minuta, — pomak s gradijenta 50/50 (V/V) na 75/25 (V/V) u pet minuta, — jednaka jakost na 75/25 (V/V) tijekom 5 minuta, — stabilizacija kolone između injektiranja, — jednaka jakost na 20/80 (V/V) tijekom pet minuta. 6.5.2. Brzina protoka: 1 ml/minuta. 6.5.3. Podešavanja UV detektora: detektor mora biti podešen na 370 nm za detekciju prisustva kalkona, a zatim na 254 nm za detekciju glicirizne kiseline. Napomena: promjena valne duljine (s 370 nm na 254 nm) mora se izvršiti 30 sekundi prije početka pika elucije glicirizne kiseline.

7. Postupak

7.1. Priprema uzorka alkoholnog pića

Filtrira se kroz filtar za organska otapala (promjer pora: 0,45 μm).

7.2. Priprema ostatnog ekstrakta slatkog korijena (5.6.)

Prije analize napravi se razrjeđenje jedan u deset pomoću etanola 50 % vol. (4.6.1.).

7.3. Određivanje

7.3.1. Injektira se 20 μL pripremljenog ekstrakta slatkog korijena (7.2.). Analiza se vrši uz kromatografske uvjete opisane gore (6.5.).

7.3.2. Injektira se 20 μL uzorka (7.1) (uzorak alkoholnog pića s aromom anisa). Analiza se vrši uz kromatografske uvjete opisane gore (6.5).

7.3.3. Usporede se dva kromatograma. Mora postojati velika sličnost između dva kromatograma u zoni izlaza kalkona (tijekom detekcije na 370 nm u uvjetima analize koji su opisani gore (vidjeti sliku 1.).

8. Svojstva kromatograma za pastis

Slika 1

Kromatogram dobiven gore opisanom metodom, koji pokazuje prisutnost kalkona u „pastisu”. Pikovi od 1. do 8. su kalkoni, a pik 9 je glicirizinska kiselina.

9. Svojstva metode (preciznost)

Rezultati međulaboratorijskog ispitivanja:

sljedeća tablica daje rezultate za potvrđivanje prisustva ili odsustva kalkona u pastisu i alkoholnim pićima s aromom anisa.

Sljedeći podaci dobiveni su iz međunarodnog ispitivanja svojstava metode koje je provedeno u skladu su međunarodno dogovorenim postupcima.





Godina međulaboratorijskog ispitivanja 1998. Broj laboratorija 14 Broj uzoraka 11 Analit kalkoni



Uzorci A B C D E F Broj laboratorija zadržan nakon eliminacije netipičnih vrijednosti 14 14 14 14 14 13 Broj odstupanja (laboratorija) — — — — — 1 (1) Broj prihvaćenih rezultata 28 14 14 28 28 26 Broj rezultata za prisutnost kalkona 28 14 14 0 28 0 Broj rezultata za odsutnost kalkona 0 0 0 28 0 26 Postotak točnih rezultata (%) 100 100 100 100 100 100 (1) Nedosljedni rezultati između dvaju duplikata pripisani pogreški u uzorkovanju



Uzorci G H I J K Broj laboratorija zadržan nakon eliminacije netipičnih vrijednosti 14 14 14 14 14 Broj odstupanja (laboratorija) — — — — — Broj prihvaćenih rezultata 28 14 14 28 28 Broj rezultata za prisutnost kalkona 0 0 0 0 0 Broj rezultata za odsutnost kalkona 28 14 14 28 28 Postotak točnih rezultata (%) 100 100 100 100 100 Vrste uzoraka: A pastis, slijepe probe u duplikatu B pastis, jedan uzorak C pastis, jedan uzorak D „pastis” (ne sadrži kalkone), slijepe probe u duplikatu E „pastis” (ne sadrži kalkone), slijepe probe u duplikatu F liker s okusom anisa (ne sadrži kalkone), slijepe probe u duplikatu G liker s okusom anisa (ne sadrži kalkone), slijepe probe u duplikatu H ouzo (ne sadrži kalkone), jedan uzorak I ouzo (ne sadrži kalkone), jedan uzorak J anis (ne sadrži kalkone), slijepa proba u duplikatu K „pastis” (ne sadrži kalkone), slijepa proba u duplikatu

▼M2

VIII. UKUPNI ŠEĆER

1. Područje primjene

Metoda HPLC-RI primjenjiva je za određivanje ukupnog šećera (izraženog kao invertni šećer) u jakim alkoholnim pićima, osim likera koji sadržavaju proizvode od jaja i mlijeka.

Metoda je validirana u međulaboratorijskom ispitivanju za pastis, destilirani anis, liker od trešanja, krem liker od (naziv upotrijebljenog voća ili sirovine) i crème de cassis, u razinama od 10,86 g/l do 509,7 g/l. Međutim, linearnost odziva instrumenta dokazana je za raspon koncentracije od 2,5 g/l do 20,0 g/l.

Ta metoda nije namijenjena određivanju niskih razina šećera.

2. Referentni standardi

ISO 3696:1987 Voda za analitičku uporabu – Specifikacija i metode ispitivanja.

3. Načelo

Analiza otopina šećera visokodjelotvornom tekućinskom kromatografijom radi određivanja koncentracija glukoze, fruktoze, saharoze, maltoze i laktoze u njima.

U toj se metodi upotrebljava stacionarna faza alkil amina i određivanje diferencijalnom refraktometrijom i navodi se kao primjer. Moguća bi bila i upotreba smole za anionsku izmjenu kao stacionarne faze.

4. Reagensi i materijali

4.1. Glukoza (CAS 50-99-7), čistoće od najmanje 99 %.

4.2. Fruktoza (CAS 57-48-7), čistoće od najmanje 99 %.

4.3. Saharoza (CAS 57-50-1), čistoće od najmanje 99 %.

4.4. Laktoza (CAS 5965-66-2), čistoće od najmanje 99 %.

4.5. Maltoza-monohidrat (CAS 6363-53-7), čistoće od najmanje 99 %.

4.6. Čisti acetonitril (CAS 75-05-8) za HPLC analizu.

4.7. Destilirana ili demineralizirana voda, ako je moguće mikrofiltrirana.

4.8. Otapala (primjer) Otapalo za eluciju sastoji se od sljedećeg: 75 dijelova po volumenu acetonitrila (4.6.), 25 dijelova po volumenu destilirane vode (4.7.). Radi degaziranja, sporo propuštati helij 5 do 10 minuta prije upotrebe. Ako voda koja se upotrebljava nije mikrofiltrirana, otapalo je potrebno filtrirati s pomoću filtra za organska otapala s veličinom pora koja je manja ili jednaka 0,45 μm.

4.9. Apsolutni etanol (CAS 64-17-5).

4.10. Otopina etanola (5 %, v/v).

4.11. Pripravak matične standardne otopine (20 g/l). Odvagne se 2 g svakog od šećera za analizu (4.1. do 4.5.), prenese ih se bez gubitka u odmjernu tikvicu od 100 ml. (Napomena: 2,11 g maltoze monohidrata je ekvivalent 2 g maltoze). Dopuni se do 100 ml petpostotnom alkoholnom otopinom (4.10.), protrese i čuva na oko + 4 °C. Nova radna otopina priprema se jednom tjedno.

4.12. Priprema radnih standardnih otopina (2,5, 5,0, 7,5, 10,0 i 20,0 g/l) Razrijedi se matična otopina, 20 g/l (4.11.) petpostotnom alkoholnom otopinom (4.10.) radi dobivanja pet radnih standardnih otopina od 2,5, 5,0, 7,5, 10,0 i 20,0 g/l. Filtrirati s pomoću filtra s veličinom pora koja je manja ili jednaka 0,45 μm (5.3.).

5. Uređaji i oprema

5.1. HPLC sustav kojim se može postići rezolucija svih šećera po baznoj liniji.

5.1.1. Visokodjelotvorni tekućinski kromatograf sa šestostranim ventilom za ubrizgavanje opremljenim petljom od 10 μl ili bilo kojim drugim automatskim ili ručnim uređajem za pouzdano ubrizgavanje mikrovolumena.

5.1.2. Sustav pumpi koji omogućuje postizanje i održavanje stalne ili programirane brzine protoka s visokom preciznošću.

5.1.3. Diferencijalni refraktometar.

5.1.4. Računalni integrator ili uređaj za snimanje čiji rad je kompatibilan s ostatkom sustava.

5.1.5. Predkolona: Preporučuje se da predkolona bude pričvršćena na analitičku kolonu.

5.1.6. Kolona (primjer):



Materijal: nehrđajući čelik ili staklo. Unutarnji promjer: 2 – 5 mm. Duljina: 100 – 250 mm (ovisno o veličini čestica punila), na primjer 250 mm ako je promjer čestica 5 μm. Stacionarna faza: funkcionalne skupine alkil amina, vezane na silicijevi dioksid maksimalne veličine čestica od 5 μm.

5.1.7. Kromatografski uvjeti (primjer): otapalo za eluciju (4.8.), brzina protoka: 1 ml/minuta. Detekcija: diferencijalna refraktometrija. Kako bi se osigurala potpuna stabilnost detektora, potrebno ga je uključiti nekoliko sati prije upotrebe. Referentnu ćeliju potrebno je napuniti otapalom za eluciju.

5.2. Analitička vaga s preciznošću očitavanja od 0,1 mg.

5.3. Pribor za filtraciju malih volumena upotrebom mikromembrane od 0,45 μm.

6. Skladištenje uzoraka

Uzorke se po primitku skladišti na sobnoj temperaturi prije analize.

7. Postupak

7.1. DIO A: Priprema uzorka

7.1.1. Protresti uzorak.

7.1.2. Filtrirati uzorak kroz filtar s veličinom pora koja je manja ili jednaka 0,45 μm (5.3.).

7.2. DIO B: HPLC

7.2.1. Određivanje

Ubrizgati 10 μL standardnih otopina (4.12.) i uzoraka (7.1.2.). Analizu provesti u prikladnim kromatografskim uvjetima, na primjer onima prethodno opisanima.

7.2.2. Ako određeni vršak uzorka ima veću površinu (ili visinu) od odgovarajućeg vrška u standardu najveće koncentracije, taj bi uzorak trebalo razrijediti destiliranom vodom i ponovno ga analizirati.

8. Izračun

Usporediti dva kromatograma dobivena za standardnu otopinu i jako alkoholno piće. Identificirati vrške na temelju njihovih vremena retencije. Izmjeriti njihove površine (ili visine) kako bi se izračunala koncentracija metodom vanjskog standarda. Uzeti u obzir sva razrjeđenja uzorka.

Konačni je rezultat zbroj saharoze, maltoze, laktoze, glukoze i fruktoze izražen kao invertni šećer u g/l.

Invertni šećer izračunava se kao zbroj svih prisutnih monosaharida i reducirajućih disaharida uvećan za stehiometrijsku količinu glukoze i fruktoze izračunanu na temelju prisutne saharoze.

Invertni šećer (g/l) = glukoza (g/l) + fruktoza (g/l) + maltoza (g/l) + laktoza (g/l) + (saharoza (g/L) × 1,05)

1,05 = (molekularna masa fruktoze + molekularna masa glukoze)/molekularna masa saharoze

9. Svojstva metode (preciznost)

9.1. Statistički rezultati međulaboratorijskog ispitivanja

Sljedeći podaci su dobiveni iz međunarodnog ispitivanja svojstava metode koje je provedeno u skladu s međunarodno dogovorenim postupcima [1] [2].







Godina međulaboratorijskog ispitivanja 2000. Broj laboratorija 24 Broj uzoraka 8

[1] Protocol for the Design, Conduct and Interpretation of Method- Performance Studies, Horwitz, W. (1995.) Pure and Applied Chemistry 67, 332. – 343.

[2] Horwitz, W. (1982.) Analytical Chemistry 54, 67.A – 76.A.







Tablica 1. Fruktoza, glukoza, maltoza Analit Fruktoza Glukoza Maltoza Uzorci (× 2) Crème de cassis Standard (50 g/l) Jako alkoholno piće aromatizirano anisom Crème de cassis Standard (50 g/l) Jako alkoholno piće aromatizirano anisom Standard (10 g/l) Srednja vrijednost [g/l] 92,78 50,61 15,62 93,16 50,06 15,81 9,32 Broj laboratorija bez ekstremnih vrijednosti 21 22 21 23 19 21 22 Standardna devijacija ponovljivosti, sr, [g/l] 2,34 2,12 0,43 3,47 1,01 0,48 0,54 Relativna standardna devijacija ponovljivosti, RSDr [%] 2,53 4,2 2,76 3,72 2,03 3,02 5,77 Granica ponovljivosti, r [mg/l] (r = 2,8 × sr) 6,56 5,95 1,21 9,71 2,84 1,34 1,51 Standardna devijacija obnovljivosti, sR [g/l] 7,72 3,13 0,84 9,99 2,7 0,88 1,4 Relativna standardna devijacija obnovljivosti, RSDR [%] 8,32 6,18 5,37 10,72 5,4 5,54 15,06 Granica obnovljivosti, R [g/l] (R = 2,8 × sR) 21,62 8,76 2,35 27,97 7,57 2,45 3,93







Tablica 2. Saharoza Analit Saharoza Uzorci Pastis Ouzo Liker od trešanja Crème de menthe Crème de cassis Standard (100 g/l) Srednja vrijednost [g/l] 10,83 29,2 19,7 (1) 103,33 349,96 319,84 99,83 Broj laboratorija bez ekstremnih vrijednosti 19 19 20 18 18 18 Standardna devijacija ponovljivosti, sr, [g/l] 0,09 0,75 2,17 5,99 4,31 1,25 Relativna standardna devijacija ponovljivosti, RSDr [%] 0,81 3,07 2,1 1,71 1,35 1,25 Granica ponovljivosti, r [mg/l] (r = 2,8 × sr) 0,25 2,1 6,07 16,76 12,06 3,49 Standardna devijacija obnovljivosti, sR [g/l] 0,79 0,92 4,18 9,94 16,11 4,63 Relativna standardna devijacija obnovljivosti, RSDR [%] 7,31 3,76 4,05 2,84 5,04 4,64 Granica obnovljivosti, R [g/l] (R = 2,8 × sR) 2,22 2,57 11,7