Bivši viši savjetnik za sigurnosna pitanja načelnika Glavnog stožera oružanih snaga. Ravnatelj iranske Nacionalne policije od 2005. do početka 2015. Usto i ravnatelj iranske Kiberpolicije (uvrštena na popis) od siječnja 2011. do početka 2015. Snage pod njegovim zapovjedništvom provodile su brutalne napade na mirne prosvjednike te su provele nasilan noćni napad na studentske domove Sveučilišta u Teheranu 15. lipnja 2009. Trenutačno zapovjednik iranskog stožera za podršku jemenskom narodu.

Zamjenik zapovjednika snaga Basija, voditelj odjela Seyyed al-Shohada u okviru IRGC-a u pokrajini Teheran (do veljače 2010.). Odjel Seyyed al-Shohada nadležan je za sigurnost u pokrajini Teheran i imao je ključnu ulogu u brutalnoj represiji prosvjednika 2009.

Bivši ravnatelj Centra za strateške studije u okviru Iranskih snaga za izvršavanje zakonâ, tijela koje je povezano s Nacionalnom policijom. Ravnatelj Policijskog centra za strateške studije, zamjenik ravnatelja iranske Nacionalne policije do lipnja 2014. Kao zamjenik ravnatelja Nacionalne policije od 2008. Radan je bio odgovoran za premlaćivanja, ubojstva i proizvoljna uhićenja te pritvaranja prosvjednika koja su izvršile policijske snage. Trenutačno zapovjednik IRGC-a zadužen za obuku iračkih „antiterorističkih” snaga.

Bivši voditelj Teheranske organizacije za ublažavanje katastrofa (TDMO). Kao načelnik teheranske policije do siječnja 2010. bio je odgovoran za nasilne policijske napade na prosvjednike i studente. Kao zapovjednik snaga za izvršavanje zakona u širem Teheranu Azizollah Rajabzadeh bio je najviše rangirana osoba optužena za zlostavljanja u centru za pritvor Kahrizak u prosincu 2009.

Načelnik obavještajne jedinice IRGC-a. od listopada 2009. Zapovjednik snaga Basij do listopada 2009. Snage pod njegovim zapovjedništvom sudjelovale su u masovnim premlaćivanjima, ubojstvima, pritvaranjima i mučenjima mirnih prosvjednika.

Savjetnik i član 28. odjeljka Vrhovnog suda. Voditelj pravosudnih tijela u Mashhadu do rujna 2014. Sudski postupci pod njegovim nadzorom provodili su se po hitnom postupku i iza zatvorenih vrata, pri čemu se nisu poštovala temeljna prava optuženih, a temeljili su se na priznanjima iznuđenima pod pritiskom i mučenjem. Budući da su odluke o izvršenju kazne donošene skupno, smrtne kazne izricane su bez odgovarajućeg poštovanja postupaka pravičnog suđenja.

Član Skupštine stručnjaka i predstavnik Vrhovnog vođe u („središnjoj”) pokrajini Markazi, na čelu Vrhovnog upravnog suda. Iranski glavni javni tužitelj do rujna 2009. i bivši ministar za obavještajnu djelatnost tijekom Khatamijeva predsjedništva. Kao iranski glavni javni tužitelj nakon prvih postizbornih prosvjeda naredio je i nadzirao montirane sudske procese u okviru kojih se nisu poštovala prava optuženih i tijekom kojih im je bilo uskraćeno pravo na odvjetnika.

Voditelj Organizacije za islamsku propagandu u pokrajini Khorasan-Razavi. Sudac Revolucionarnog suda u Mashhadu do 2013. Suđenja u njegovoj nadležnosti provodila su se po hitnom postupku i iza zatvorenih vrata, pri čemu se nisu poštovala temeljna prava optuženih. Budući da su odluke o izvršenju kazne donošene skupno, smrtne kazne izricane su bez odgovarajućeg poštovanja postupaka pravičnog suđenja.

Teheranski glavni javni tužitelj do kolovoza 2009. Kao teheranski glavni javni tužitelj izdao je opći nalog koji je upotrijebljen za zatvaranje stotina aktivista, novinara i studenata. U siječnju 2010. parlamentarnom istragom utvrđena je njegova izravna odgovornost za zadržavanje trojice pritvorenika koji su potom umrli u pritvoru. Razriješen je dužnosti u kolovozu 2010. nakon istrage koju su pokrenula iranska pravosudna tijela o njegovoj ulozi u smrti trojice muškaraca koji su na njegov nalog pritvoreni nakon izbora. Iranske su vlasti u studenome 2014. službeno priznale njegovu ulogu u smrti pritvorenikâ. Iranski sud 19. kolovoza 2015. oslobodio ga je optužaba povezanih s mučenjem i smrću trojice mladića u centru za pritvor Kahrizak 2009.

MORTAZAVI Said

Zamjenik voditelja Odjela za socijalna pitanja i sprečavanje kriminala pri pravosudnim tijelima u pokrajini Khorasan-Razavi. Zamjenik javnog tužitelja u Mashhadu barem do 2015. Suđenja u njegovoj nadležnosti provodila su se po hitnom postupku i iza zatvorenih vrata, pri čemu se nisu poštovala temeljna prava optuženih. Budući da su odluke o izvršenju kazne donošene skupno, smrtne kazne izricane su bez odgovarajućeg poštovanja postupaka pravičnog suđenja.

Sudac Vrhovnog suda, voditelj 44. odjeljka. Zamjenik izvršnog direktora Zaklade Setad-e Dieh. Glavni sudac Revolucionarnog suda u Mashhadu (od 2001. do 2011.). Suđenja u njegovoj nadležnosti provodila su se po hitnom postupku i iza zatvorenih vrata, pri čemu se nisu poštovala temeljna prava optuženih. Budući da su odluke o izvršenju kazne donošene skupno (do 550 odluka između ljeta 2009. i ljeta 2011.), smrtne kazne izricane su bez odgovarajućeg poštovanja postupaka pravičnog suđenja.

Pomoćnik tajnika Glavne uprave za zatvore u Teheranu. Upravitelj zatvora Evin u Teheranu do listopada 2010., a tijekom tog razdoblja izvršavala su se mučenja. Kao čuvar u mnogo je navrata prijetio zatvorenicima i izvršavao pritisak na njih.

Privremeno je 2010. zabranio aktivnosti dviju reformističkih političkih stranaka povezanih s Mousavijem – Islamske iranske fronte za sudjelovanje i Organizacije mudžahedina islamske revolucije. Od 2009. sustavno i neprestano zabranjuje sva nevladina okupljanja i time uskraćuje ustavno pravo na prosvjed, što dovodi do brojnih uhićenja mirnih prosvjednika, koja su protivna pravu na slobodu okupljanja.

Čuvar u odjelu 1 zatvora Radjaishahr u Karadju do srpnja 2010. Nekoliko bivših pritvorenika prijavilo je da je izvršavao mučenja te davao naredbe kojima je onemogućio da se zatvorenicima pruži liječnička pomoć. Prema zapisniku svjedočenja jednog pritvorenika u zatvoru Radjaishahr, svi su ga čuvari brutalno tukli, a Akharian je za to znao. Poznat je i najmanje jedan prijavljeni slučaj zlostavljanja i smrti pritvorenika, Mohsena Beikvanda, pod Akharianovim nadzorom. Beikvand je preminuo u rujnu 2010. Drugi pritvorenici vjerodostojno tvrde da je ubijen po nalogu Hassana Akhariana.

Ministar pravosuđa. Bivši direktor ureda za posebne istrage. Zamjenik ministra unutarnjih poslova i voditelj javnog registra do srpnja 2016. Savjetnik Disciplinskog suda za suce od travnja 2014. Bivši predsjednik pravosudnih tijela u Teheranu. Kao predsjednik pravosudnih tijela u Teheranu odgovoran je za kršenja ljudskih prava, proizvoljna uhićenja, uskraćivanje pravâ zatvorenicima i velik broj pogubljenja.

Od studenoga 2011. voditelj 22. podružnice Prizivnog suda u Shirazu. Javni tužitelj u Shirazu do listopada 2011. Tužitelj u predmetu bombaškog napada u Shirazu 2008., koji je režim iskoristio kako bi na smrt osudio druge neupletene osobe. Pripadnicima manjina izricao je smrtne kazne i druge teške kazne kojima su se kršila njihova ljudska prava, među ostalim, na pošteno suđenje i slobodu od proizvoljnog pritvora.

Kao načelnik stožera iranskih oružanih snaga (od 1989. do 2016.) bio je najviši vojni zapovjednik odgovoran za vođenje svih vojnih sektora i politika, uključujući Islamsku revolucionarnu gardu (IRGC) i policiju. Snage pod njegovim službenim zapovjedništvom 2009. provele su brutalnu represiju nad mirnim prosvjednicima i izvršile masovna pritvaranja.

Glavni javni tužitelj u Qomu (od 2008. do 2017.), trenutačno ravnatelj Glavne uprave za zatvore. Bio je odgovoran za proizvoljno pritvaranje i zlostavljanje desetaka prijestupnika u Qomu. Sudjelovao je u teškom kršenju prava na pravičan sudski postupak, što je doprinijelo pretjeranoj i sve češćoj primjeni smrtne kazne te naglom porastu broja pogubljenja 2009. i 2010.

Politički čelnik IRGC-a. Javnim izjavama u kojima je podupirao uhićenje i kažnjavanje prosvjednika i disidenata u mnogo je navrata pokušao suzbiti slobodu govora i slobodu izražavanja. Bio je jedan od prvih visokorangiranih dužnosnika koji su 2009. zahtijevali uhićenje Moussavija, Karroubija i Khatamija. Podupirao je uporabu metoda kojima se krši pravo na pošteno suđenje, uključujući javna priznanja, i objavljivao sadržaj ispitivanjâ prije suđenja. Dokazi upućuju i na to da je odobravao primjenu nasilja nad prosvjednicima te je vrlo vjerojatno da je kao iznimno važan član IRGC-a bio svjestan primjene okrutnih metoda ispitivanja radi prisilnog iznuđivanja priznanja.

Zamjenik načelnika stožera iranskih Združenih oružanih snaga, zadužen za kulturna pitanja (također poznat kao glavni štab za obavješćivanje o državnoj sigurnosti). Kao zamjenik načelnika stožera aktivno je sudjelovao u gušenju prosvjeda 2009. U intervjuu za list Kayhan izjavio je da su mnogi prosvjednici u Iranu i inozemstvu identificirani i da će se s njima obračunati kada za to dođe trenutak. Otvoreno je pozivao na suzbijanje predstavništava stranih masovnih medija i iranske oporbe. Od vlade je 2010. zatražio da donese strože zakone protiv Iranaca koji surađuju sa stranim medijima.

Zamjenik načelnika za parlamentarne poslove Revolucionarne garde. Parlamentarni zastupnik za pokrajinu Yazd od 2011. do 2016. i član Parlamentarnog odbora za nacionalnu sigurnost i vanjsku politiku. Bivši zapovjednik studentskih snaga Basij.

Savjetnik bivšeg predsjednika Mahmouda Ahmadinejada, trenutačni član Vijeća za primjerenost i zamjenik predsjednika Fronte ustrajnosti. Ministar socijalne skrbi i socijalne sigurnosti između 2009. i 2011. Ministar unutarnjih poslova do kolovoza 2009. Kao ministar unutarnjih poslova, Mahsouli je bio nadležan za sve policijske snage, sigurnosne agente Ministarstva unutarnjih poslova i agente u civilu. Snage pod njegovim zapovjedništvom odgovorne su za napade na studentske domove Teheranskog sveučilišta 14. lipnja 2009. i mučenja studenata u podrumu Ministarstva (zloglasna podrumska etaža 4). Drugi prosvjednici teško su zlostavljani u centru za pritvor Kahrizak, kojim je upravljala policija pod nadzorom Mahsoulija.

Član Odbora za nacionalnu sigurnost i vanjsku politiku. Parlamentarni zastupnik za pokrajinu Lorestan. Član parlamentarnog povjerenstva za vanjsku i sigurnosnu politiku. Upravitelj zatvora Evin do 2012. Mučenje je bila uobičajena praksa u zatvoru Evin dok je Souri bio upravitelj. Mnogi aktivisti bili su pritvoreni u odjelu 209 zbog svojih mirnih aktivnosti protivljenja vladi koja je na vlasti.

Gradonačelnik Eslamshahra. Bivši zastupnik u iranskom parlamentu. Bivši glavni guverner („Farmandar”) pokrajine Teheran do rujna 2010. Bio je odgovoran za intervenciju policijskih snaga te stoga za suzbijanje prosvjeda. U prosincu 2010. primio je nagradu zbog svoje uloge u postizbornoj represiji.

Prvi zamjenik savjetnika pravosudnih tijela i sudac Vrhovnog suda. Zamjenik iranskog glavnog javnog tužitelja (od 2007. do 2015.). U toj je ulozi bio odgovoran za sudske predmete pokrenute nakon postizbornih prosvjeda 2009., koji su se vodili bez poštovanja ljudskih prava. U toj je ulozi i odobravao pretjerane kazne za kaznena djela povezana s drogom.

Zamjenik skrbnika mauzoleja imama Reze. Bivši službenik Posebnog vjerskog suda. Bivši ministar pravosuđa (od 2009. do 2013.). Dok je obnašao dužnost ministra pravosuđa, zatvorski uvjeti u Iranu pali su znatno ispod prihvaćenih međunarodnih standarda, a zlostavljanje zatvorenika bilo je široko rasprostranjeno. Povrh toga, imao je ključnu ulogu u prijetnjama iranskoj dijaspori i njezinu šikaniranju, objavljujući osnivanje posebnog suda nadležnog specifično za suđenja protiv Iranaca koji žive izvan zemlje. Za njegova mandata naglo je porastao broj pogubljenja u Iranu, između ostalog tajnih pogubljenja koje vlada nije objavila te pogubljenja u vezi s kaznenim djelima povezanima s drogom.

Savjetnik bivšeg predsjednika Mahmouda Ahmadinejada i glasnogovornik radikalne političke frakcije stranke YEKTA. Ministar kulture i islamskog usmjeravanja (od 2009. do 2013.). Bivši član IRGC-a, sudjelovao je u represiji novinara.

Savjetnik za vrhovnu jurisprudenciju pri IRGC-u. Voditelj organizacije za publikacije o ulozi svećenstva u ratu. Bivši ministar za obavještajnu djelatnost (od 2009. do 2013.).

Član Vrhovnog vijeća za kiberprostor te Vrhovnog vijeća kulturne revolucije. Bivši ravnatelj Radiotelevizije Islamske Republike Irana (IRIB) (do studenoga 2014.) Tijekom svojeg mandata na IRIB-u bio je odgovoran za sve programske odluke. IRIB je u kolovozu 2009. i prosincu 2011. prenosio iznuđena priznanja pritvorenika i niz montiranih sudskih procesa. To predstavlja jasnu povredu međunarodnih odredaba o pravednom suđenju i pravu na pravičan sudski postupak.

Imenovan voditeljem Vijeća za primjerenost 29. prosinca 2018. Voditelj pravosudnih tijela od 2009. Voditelj pravosudnih tijela mora dati suglasnost i odobriti svaku kaznu za qisas (odmazda), hodoud (zločin protiv Boga) i ta'zirat (zločin protiv države). To obuhvaća presude za koje se izriče smrtna kazna, bičevanje i amputacije. Tako je osobno odobrio brojne smrtne kazne u suprotnosti s međunarodnim normama, uključujući kamenovanja, vješanja, pogubljenja maloljetnika i javna pogubljenja kao što su slučajevi u kojima su zatvorenici obješeni s mostova pred tisućama ljudi. Stoga je doprinio velikom broju pogubljenja. Također je dopustio tjelesna kažnjavanja kao što su amputacije i kapanje kiseline u oči osuđenika. Od kada je Sadeq Larijani preuzeo dužnost, znatno se povećao broj proizvoljnih uhićenja političkih zatvorenika, boraca za ljudska prava i pripadnika manjina. Sadeq Larijani također snosi odgovornost za sustavna kršenja prava na pravedno suđenje u okviru iranskog pravosuđa.

Glavni tajnik Svjetske zaklade za holokaust, osnovane na Međunarodnoj konferenciji o reviziji globalne predodžbe o holokaustu 2006. godine, za čiju je organizaciju Ramin bio odgovoran u ime iranske vlade. Kao zamjenik ministra zadužen za tisak do prosinca 2013. bio je glavna osoba odgovorna za cenzuru. Izravno je odgovoran za zatvaranje mnogih reformističkih novina (Etemad, Etemad-e Melli, Shargh itd.), zatvaranje neovisnog novinarskog sindikata te zastrašivanje ili uhićivanje novinara.

Zamjenik voditelja Inspektorata za pravna pitanja i javnu inspekciju Ministarstva pravosuđa u Teheranu. Bivši javni tužitelj u Karaju. Odgovoran je za teška kršenja ljudskih prava, među ostalim za kazneni progon na suđenjima na kojima je izrečena smrtna kazna. U regiji Karaj zabilježen je velik broj pogubljenja dok je on bio javni tužitelj.

75.

RAMEZANI Gholamhossein

Voditelj obavještajne službe Ministarstva obrane od 2011. Zapovjednik obavještajne jedinice IRGC-a (Pasdaran) od studenoga 2009. do ožujka 2011. Zamjenik zapovjednika obavještajne jedinice IRGC-a (Pasdaran) od ožujka 2008. do studenoga 2009. Voditelj sigurnosno-obavještajne službe IRGC-a (Pasdaran) od travnja 2006. do ožujka 2008. Sudjelovao je u suzbijanju slobode izražavanja, između ostalog povezanošću s odgovornima za uhićenja blogera/novinara u 2004. te je navodno imao ulogu u suzbijanju postizbornih prosvjeda u 2009.