1994L0062 — HR — 28.02.2013 — 005.002

No

▼B

DIREKTIVA EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA 94/62/EZ

od 20. prosinca 1994.

o ambalaži i ambalažnom otpadu

budući da je potrebno predvidjeti posebne mjere koje je potrebno donijeti za rješavanje poteškoća u provedbi ove Direktive, te gdje je to prikladno, i sa samim postupkom odbora,

budući da bi države članice ne dovodeći u pitanje Direktivu Vijeća 83/189/EEZ od 28. ožujka 1983. o utvrđivanju postupaka obavješćivanja u području tehničkih normi i pravila ( 7 ), morale obavijestiti Komisiju o prijedlozima svih mjera koje namjeravaju donijeti prije njihovog donošenja, kako bi se moglo utvrditi jesu li one u skladu s Direktivom ili ne;

budući da je iznimno važno da svi oni koji su uključeni u proizvodnju, uporabu, uvoz i distribuciju ambalaže i ambalažiranih proizvoda postanu svjesniji u kolikoj mjeri ambalaža postaje otpad, i da u skladu s načelom onečišćivač plaća oni prihvaćaju odgovornost za taj otpad; budući da razvoj i provedba mjera predviđenih ovom Direktivom mora uključivati i zahtijevati tijesnu suradnju svih partnera, gdje je to primjereno, u duhu solidarne odgovornosti;

budući da, u drugu ruku, nekim državama članicama može biti dozvoljeno prihvaćanje nižih ciljeva zbog posebnih okolnosti u tim državama članicama, pod uvjetom da one dosegnu najniži cilj za obnovu u standardnom roku, i standardne ciljeve u nekom kasnijem roku;

budući da bi Europski parlament i Vijeće morali na temelju izvještaja Komisije, izučavati kako, praktično iskustvo stečeno u državama članicama radeći na postizavanju tih ciljeva, tako i znanstvene pronalaske u procjenjivanju znanja kao što su to ekološke ravnoteže;

budući da, sve dok ne dođe do znanstvenog i tehnološkog napretka na području postupaka obnove, potrebno je dati prednost oporabi i recikliranju kad se ima u vidu utjecaj na okoliš; budući da to u državama članicama zahtijeva uspostavu sustava koji će jamčiti vraćanje uporabljene ambalaže i/ili ambalažnog otpada; Budući da je potrebno najhitnije dovršiti procjene o vijeku trajanja kako bi opravdale jasno mjesto na ljestvici među ambalažom koja se može oporabiti, reciklirati i obnoviti;

Članak 1.

Ciljevi

1. Cilj ove Direktive jest usklađivanje nacionalnih propisa za gospodarenje ambalažom i ambalažnim otpadom kako bi, u jednu ruku, spriječila svaki njihov utjecaj na okoliš svih država članica jednako kao i na okoliš trećih zemalja ili kako bi smanjila takav utjecaj vodeći računa o visokom stupnju zaštite okoliša, i u drugu ruku, kako bi osigurala funkcioniranje unutarnjeg tržišta te izbjegla zapreke trgovini i ometanja i ograničenja natjecanja u Zajednici.

2. U tu svrhu ova Direktiva utvrđuje mjere kojima je osnovni cilj, sprečavanje proizvodnje ambalažnog otpada i kao dodatnim temeljnim načelima, oporabi ambalaže, recikliranju i drugim oblicima obnove ambalažnog otpada i, stoga, smanjenju konačnog odlaganja takvog otpada.

Članak 2.

Područje primjene

1. Ova Direktiva obuhvaća svu ambalažu stavljenu na tržište u Zajednici i sav ambalažni otpad, koji se rabi ili je ispušten iz industrijskog, trgovačkog, dućanskog, uslužnog, kućanskog ili bilo kojeg drugog izvora, neovisno o uporabljenom materijalu.

2. Ova Direktiva se primjenjuje ne dovodeći u pitanje važeće zahtjeve za kvalitetom ambalaže kao što su to oni koji se odnose na sigurnost, zaštitu zdravlja i higijene ambalažiranih proizvoda ili važećih zahtjeva prijevoza ili odredbama Direktive Vijeća 91/689/EEZ od 12. prosinca 1991. o opasnom otpadu ( 8 ).

Članak 3.

Definicije

Za potrebe ove Direktive:

Komisija, prema potrebi, razmatra i, kada je to potrebno, preispituje ilustrativne primjere definicije ambalaže navedene u Prilogu I. Prioritetno se rješavaju sljedeći proizvodi: CD i video kutije, tegle za cvijeće, tube i valjci oko kojih je namotan fleksibilni materijal, podloge samoljepivih etiketa i papir za zamatanje. Te mjere, namijenjene izmjeni elemenata ove Direktive koji nisu ključni, usvajaju se u skladu s regulatornim postupkom s kontrolom iz članka 21. stavka 3.;

i. Predmeti se smatraju ambalažom, ako ispunjavaju u prethodnome tekstu navedenu definiciju ne dovodeći u pitanje ostale funkcije koje ambalaža također može imati, osim ako je predmet sastavni dio proizvoda i stoga je nužno da on sadržava, podržava ili čuva taj proizvod tijekom njegova životnoga vijeka i ako je namjena da se svi elementi zajedno koriste, troše ili odlažu.

(c) transportna ambalaža ili tercijarna ambalaža, npr. ambalaža stvorena da olakša rukovanje i prijevoz određenog broja proizvoda ili skupnih ambalaža u svrhu sprečavanja fizičkog dodira i transportnih oštećenja. Transportna ambalaža ne uključuje kontejnere za cestovni, željeznički, brodski ili zračni prijevoz.

(b) skupna ambalaža ili sekundarna ambalaža, npr. ambalaža stvorena da čini u trenutku kupnje zbir određenog broja proizvoda bilo da je on prodan kao takav krajnjem korisniku ili potrošaču, ili služi samo kao sredstvo kojim se pune police na prodajnom mjestu; ona se može odvojiti od proizvoda bez utjecanja na njegova svojstva;

1. „Ambalaža” znači svi proizvodi bez obzira na prirodu materijala od kojeg su izrađeni ili su korišteni za sadržavanje, čuvanje, rukovanje, isporuku i predstavljanje robe, od sirovina do gotovih proizvoda, od proizvođača do korisnika ili potrošača. „Nepovratni” predmeti uporabljeni u iste svrhe također se smatraju ambalažom.

▼M2

Članak 4.

Sprečavanje

1. Države članice osiguravaju da se uz mjere za sprečavanje stvaranja ambalažnoga otpada, poduzete u skladu s člankom 9. provedu i druge preventivne mjere.

Te druge mjere mogu biti nacionalni programi, projekti za uvođenje odgovornosti proizvođača s ciljem smanjenja utjecaja ambalaže na okoliš ili slične mjere, koje se, ako je to potrebno, donose nakon savjetovanja s gospodarskim subjektima i namijenjene su da objedinjuju mnoge inicijative koje poduzimaju države članice u svrhu sprečavanja i služe tim inicijativama. Te su mjere u skladu s ciljevima ove Direktive kako je definirano u članku 1. stavku 1.

2. Komisija pomaže promicati sprečavanje podupirući stvaranje odgovarajućih europskih norma, u skladu s člankom 10. Norme imaju za cilj smanjenje utjecaja ambalaže na okoliš u skladu s člancima 9. i 10.

3. Komisija prema potrebi predlaže mjere kojima se jača i dopunjuje provedba osnovnih zahtjeva i osigurava da se nova ambalaža stavlja na tržište samo ako je proizvođač poduzeo sve nužne mjere kako bi smanjio njezin utjecaj na okoliš, a da pritom nije ugrozio osnovnu funkciju ambalaže.

▼B

Članak 5.

Države članice mogu poticati sustave za oporabu ambalaže, koja može biti u skladu sa Ugovorom oporabljena na za okoliš siguran način, u skladu s Ugovorom.

▼M2

Članak 6.

Oporaba i recikliranje

1. Kako bi ispunile ciljeve ove Direktive, države članice poduzimaju mjere nužne za postizanje sljedećih ciljeva na svojemu cijelom području:

(a) najkasnije do 30. lipnja 2001. će se prikupiti ili spaliti u spalionicama otpada s iskorištavanjem energije najmanje 50 masenih %, a najviše 65 masenih % ambalažnoga otpada;

(b) najkasnije do 31. prosinca 2008. će se prikupiti ili spaliti u spalionicama s iskorištavanjem energije najmanje 60 masenih % ambalažnog otpada;

(c) najkasnije do 30. lipnja 2001. najmanje 25 masenih %,a najviše 45 masenih % ukupnih ambalažnih materijala, koje sadrži ambalažni otpad, pri čemu će maseni udio svakoga ambalažnog materijala biti najmanje 15 %;

(d) najkasnije do 31. prosinca 2008. reciklirat će se najmanje 55 masenih %, a najviše 80 masenih % ambalažnoga otpada;

(e) najkasnije do 31. prosinca 2008. treba postići sljedeće minimalne ciljne udjele recikliranja za materijale sadržane u ambalažnomu otpadu:

2. Smatra se da ambalažni otpad koji je izvezen iz Zajednice u skladu s uredbama Vijeća (EEZ) br. 259/93 ( 9 ), (EZ) br. 1420/1999 ( 10 ) i Uredbom Komisije (EZ) br. 1547/1999 ( 11 ), ispunjava obveze i ciljne udjele iz stavka 1., samo ako postoji čvrsti dokaz da je prikupljanje i/ili recikliranje obavljeno pod uvjetima koji su otprilike jednakovrijedni kao i uvjeti koje s tim u vezi propisuje zakonodavstvo Zajednice.

3. Države članice, prema potrebi, potiču energetsku oporabu, kad je to zbog ekoloških razloga i zbog omjera troškova i koristi bolje od recikliranja materijala. To se može obaviti uzimanjem u obzir dovoljnih razlika između državnih (nacionalnih) ciljnih udjela recikliranja i oporabe.

4. Države članice, prema potrebi, potiču upotrebu materijala koji se dobivaju od recikliranoga ambalažnog otpada za proizvodnju ambalaže i drugih proizvoda:

5. Najkasnije do 31. prosinca 2007. Europski parlament i Vijeće će kvalificiranom većinom i na prijedlog Komisije utvrditi ciljne udjele za treće petogodišnje razdoblje od 2009. do 2014. na temelju praktičnoga iskustva stečenoga u državama članicama pri ostvarivanju ciljnih udjela navedenih u stavku 1. te na temelju rezultata znanstvenih istraživanja i tehnika vrednovanja kao što su ocjena životnoga ciklusa i analiza troškova i koristi.

Postupak se ponavlja svakih pet godina.

6. Države članice objavljuju mjere i ciljne udjele navedene u stavku 1. i s njima upoznaju širu javnost i gospodarske subjekte.

7. Grčka, Irska i Portugal mogu, zbog svojega specifičnog položaja, naime, zbog velikoga broja malih otoka te zbog ruralnih i planinskih predjela i trenutačno niske razine potrošnje ambalaže, odlučiti da:

(a) najkasnije 30. lipnja 2001. ostvare ciljne udjele niže od onih utvrđenih u stavku 1. točkama (a) i (c), ali najmanje 25 % za oporabu ili spaljivanje u spalionicama otpada s iskorištavanjem energije;

(b) istodobno odgode postizanje ciljnih udjela iz stavka 1. točaka (a) i (c) na kasniji rok, no najkasnije do 31. prosinca 2005.;