2007R0834 — HR — 01.07.2013 — 002.002

No

▼B

UREDBA VIJEĆA (EZ) br. 834/2007

od 28. lipnja 2007.

o ekološkoj proizvodnji i označivanju ekoloških proizvoda i stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 2092/91

U nekim slučajevima može izgledati pretjerano primjenjivati zahtjeve u pogledu obavješćivanja i kontrole na neke tipove subjekata koji posluju s hranom u maloprodaji, kao što su, na primjer, subjekti koji prodaju proizvode izravno potrošaču ili krajnjem korisniku. Zato je državama članicama primjereno dopustiti da takve subjekte izuzmu od tih zahtjeva. Međutim, radi izbjegavanja prijevara potrebno je iz tog izuzeća isključiti one subjekte u maloprodaji koji proizvode, pripremaju ili skladište proizvode koji nisu vezani uz mjesto prodaje ili koji uvoze ekološke proizvode ili su ugovorili obavljanje navedenih aktivnosti s trećom stranom.

Štoviše, radi izbjegavanja prijevara i zbunjivanja potrošača s obzirom na to potječe li proizvod iz Zajednice ili ne, kad god se koristi logotip EU-a potrošače bi trebalo informirati o mjestu uzgoja poljoprivrednih sirovina od kojih se proizvod sastoji.

Potrebno je osigurati fleksibilnost s obzirom na primjenu pravila proizvodnje, kako bi se omogućilo prilagođavanje ekoloških standarda i zahtjeva lokalnim klimatskim ili geografskim uvjetima, specifičnoj uzgojnoj praksi i stupnjevima razvoja. To bi trebalo omogućiti primjenu izvanrednih pravila, ali samo u okviru specifičnih uvjeta utvrđenih u zakonodavstvu Zajednice.

Sustav ekološke stočarske proizvodnje trebao bi imati za cilj upotpunjavanje ciklusa proizvodnje različitih vrsta životinja s ekološki uzgojenim životinjama. On bi trebao poticati povećanje genskih zaliha ekološki uzgojenih životinja, poboljšati samodostatnost sektora i time osigurati njegov razvoj.

Budući da je ekološki uzgoj životinja aktivnost koja je povezana sa zemljom, kad god je to moguće, životinje bi trebale imati pristup otvorenim prostorima i pašnjacima.

Ekološka je proizvodnja sveobuhvatni sustav upravljanja poljoprivrednim gospodarstvima i proizvodnjom hrane koji ujedinjuje najbolju praksu zaštite okoliša, visoku razinu biološke raznolikosti, očuvanje prirodnih resursa, primjenu visokih standarda za dobrobit životinja i proizvodne metode koje su prikladne s obzirom na to da neki potrošači prednost daju proizvodima proizvedenim uz primjenu prirodnih tvari i procesa. Prema tome, ekološka proizvodnja u društvu ima dvostruku ulogu, pri čemu s jedne strane opskrbljuje specifično tržište odgovarajući na potražnju potrošača za ekološkim proizvodima, a s druge strane osigurava javna dobra koja doprinose zaštiti okoliša i dobrobiti životinja, kao i ruralnom razvoju.

GLAVA I.

CILJ, PODRUČJE PRIMJENE I DEFINICIJE

Članak 1.

Cilj i područje primjene

1. Ova Uredba sadrži osnove održivog razvoja ekološke proizvodnje i istodobno osigurava djelotvorno funkcioniranje unutarnjeg tržišta, jamči pošteno tržišno natjecanje, osigurava povjerenje potrošača i štiti njihove interese.

U njoj su postavljeni zajednički ciljevi i načela koji čine temelj za niz pravila utvrđenih ovom Uredbom s obzirom na:

2. Ova se Uredba primjenjuje na sljedeće proizvode poljoprivrednog podrijetla, uključujući proizvode akvakulture, u slučajevima u kojim se ti proizvodi stavljaju na tržište ili su namijenjeni za stavljanje na tržište:

(c) hrana za životinje;

Proizvodi lova u divljini i ribolova u slobodnim vodama ne smatraju se ekološkim proizvodima.

Ova se Uredba primjenjuje i na kvasce koji se koriste kao hrana ili hrana za životinje.

3. Ova se Uredba primjenjuje na sve subjekte koji u bilo kojoj fazi proizvodnje, pripreme i distribucije sudjeluju u aktivnostima vezanim uz proizvode navedene u stavku 2.

Međutim, ova se Uredba ne primjenjuje na pripremu hrane u okviru ugostiteljske djelatnosti. Države članice smiju primjenjivati nacionalna pravila ili, ako ona ne postoje, privatne standarde o označivanju i kontroli proizvoda koji potječu iz ugostiteljskih objekata, ako su navedena pravila u skladu s pravom Zajednice.

4. Ova se Uredba primjenjuje ne dovodeći u pitanje druge propise Zajednice ili nacionalne propise koji su u skladu sa zakonodavstvom Zajednice koje se odnosi na proizvode navedene u ovom članku, kao što su propisi kojima se uređuju proizvodnja, priprema, prodaja, označivanje i kontrola, uključujući i zakonodavstvo o prehrambenim proizvodima te prehrani životinja.

Članak 2.

Definicije

Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:

(b) „faze proizvodnje, pripreme i distribucije” znači svaka faza od, uključujući, primarne proizvodnje ekološkog proizvoda do, uključujući, njegovog skladištenja, prerade, prijevoza, prodaje ili isporuke krajnjem potrošaču i, prema potrebi, označivanja, promidžbe, uvoza, izvoza i podugovaranja;

(c) „ekološki” znači koji potječe ili je povezan s ekološkom proizvodnjom;

(y) „pomoćna tvar u procesu proizvodnje” znači svaka tvar koja se sama po sebi ne konzumira kao prehrambeni sastojak, već se namjerno upotrebljava u preradi sirovina, prehrambenih proizvoda ili njihovih sastojaka radi ispunjavanja nekih tehnoloških zahtjeva tijekom obrade ili prerade, što može dovesti do nenamjernog, ali tehnički neizbježne prisutnosti rezidua tvari ili njihovih derivata u konačnom proizvodu, pod uvjetom da rezidue ne predstavljaju rizik za zdravlje i nemaju nikakav tehnološki učinak na gotovi proizvod;

GLAVA II.

CILJEVI I NAČELA EKOLOŠKE PROIZVODNJE

Članak 3.

Ciljevi

Opći ciljevi ekološke proizvodnje su sljedeći:

(c) težiti proizvodnji niza različitih vrsta prehrambenih i drugih poljoprivrednih proizvoda koji su u skladu s potražnjom potrošača za proizvodima proizvedenim primjenom postupaka koji nisu štetni za okoliš, zdravlje ljudi te zdravlje bilja, odnosno zdravlje i dobrobit životinja.

Članak 4.

Opća načela

Ekološka se proizvodnja temelji na sljedećim načelima:

iii. kada bi upotreba vanjskih inputa iz stavka (b) dovela do neprihvatljivih posljedica za okoliš;

(c) strogo ograničenje upotrebe kemijski sintetiziranih inputa na izvanredne slučajeve:

Članak 5.

Posebna načela koja se primjenjuju na uzgoj

Osim na općim načelima navedenim u članku 4., ekološki se uzgoj temelji na sljedećim posebnim načelima:

(c) recikliranje otpada i nusproizvoda biljnog i životinjskog podrijetla kao inputa u proizvodnji biljaka i životinja;

(m) isključivanje uzgoja životinja kod kojih je došlo do pojave umjetno izazvane poliploidije;

Članak 6.

Posebna načela koja se primjenjuju na preradu ekološke hrane

Osim na općim načelima navedenim u članku 4., ekološka proizvodnja prerađene ekološke hrane temelji se i na sljedećim posebnim načelima:

(b) ograničenje upotrebe prehrambenih aditiva, konvencionalnih sastojaka s pretežno tehnološkom i senzornom funkcijom te mikronutrijenata i pomoćnih tvari u procesu proizvodnje, tako da se koriste što manje i samo u slučajevima u kojim je to nužno iz tehnoloških razloga ili služi za određene prehrambene namjene;

(c) isključivanje tvari i preradbenih postupaka koji bi mogli dovesti do pogrešnih zaključaka o pravoj prirodi proizvoda;

Članak 7.

Posebna načela koja se primjenjuju na preradu ekološke hrane za životinje

Osim na općim načelima navedenim u članku 4., proizvodnja prerađene ekološke hrane za životinje temelji se i na sljedećim posebnim načelima:

(b) ograničenje upotrebe prehrambenih aditiva i pomoćnih tvari u procesu proizvodnje, tako da se koriste što manje i samo kada je to nužno potrebno zbog tehnoloških ili zootehničkih razloga ili služe za određene prehrambene namjene;

(c) isključivanje tvari i metoda prerade koje bi mogle dovesti do pogrešnih zaključaka o pravoj prirodi proizvoda;

GLAVA III.

PRAVILA PROIZVODNJE

POGLAVLJE 1.

Opća pravila proizvodnje

Članak 8.

Opći zahtjevi

Subjekti poštuju pravila proizvodnje iz ove glave i provedbena pravila iz članka 38. stavka (a).

Članak 9.

Zabrana upotrebe GMO-a

1. GMO-i i proizvodi proizvedeni od GMO-a ne smiju se upotrebljavati kao hrana, hrana za životinje, pomoćne tvari u procesu proizvodnje, sredstva za zaštitu bilja, gnojiva, poboljšivači tla, sjeme, vegetativni reprodukcijski materijal, mikroorganizmi i životinje u ekološkoj proizvodnji.

2. Za potrebe zabrane iz stavka 1. koja se odnosi na GMO-e ili proizvode proizvedene od GMO-a za hranu ili hranu za životinje subjekti se mogu osloniti na etikete priložene uz proizvode ili neke druge prateće dokumente koji su pričvršćeni ili priloženi u skladu s Direktivom 2001/18/EZ, Uredbom (EZ) 1829/2003 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. rujna 2003. o genetski modificiranoj hrani i hrani za životinje ( 14 ) ili Uredbom (EZ) 1830/2003 o sljedivosti i označivanju genetski modificiranih organizama te sljedivosti hrane i hrane za životinje proizvedene od genetski modificiranih organizama.

Subjekti mogu pretpostavljati da GMO-i ili proizvodi proizvedeni od GMO-a nisu upotrijebljeni u proizvodnji kupljene hrane i hrane za životinje kada proizvodi nisu označeni ili uz njih nije priložen odgovarajući dokument u skladu s navedenim Uredbama, ako nisu dobili druge informacije koje upućuju na to da označivanje predmetnih proizvoda nije u skladu s tim Uredbama.

3. Za potrebe zabrane iz stavka 1. koja se odnosi na proizvode koji ne pripadaju u hranu ili hranu za životinje i proizvode proizvedene pomoću GMO-a, subjekti koji upotrebljavaju takve konvencionalne proizvode kupljene od treće strane zahtijevaju potvrdu prodavatelja da isporučeni proizvodi nisu proizvedeni od ni pomoću GMO-a.

4. Komisija odlučuje o mjerama za provedbu zabrane upotrebe GMO-a i proizvoda proizvedenih od GMO-a u skladu s postupkom iz članka 37. stavka 2.

Članak 10.

Zabrana primjene ionizirajućeg zračenja

Zabranjuje se primjena ionizirajućeg zračenja u obradi ekološke hrane ili hrane za životinje ili sirovina koje se koriste u ekološkoj hrani za ljude ili životinje.

POGLAVLJE 2.

Proizvodnja na poljoprivrednim gospodarstvima

Članak 11.

Opća pravila proizvodnje na poljoprivrednim gospodarstvima

Cijelim poljoprivrednim gospodarstvom upravlja se u skladu sa zahtjevima koji se primjenjuju na ekološku proizvodnju.

Međutim, u skladu s posebnim uvjetima koji će biti utvrđeni u skladu s postupkom iz članka 37. stavka 2., gospodarstvo se može razdijeliti na jasno odvojene proizvodne jedinice, odnosno proizvodne jedinice za proizvode akvakulture, koje sve nisu jedinice kojima se upravlja u skladu s pravilima ekološke proizvodnje. Što se tiče životinja, radi se o različitim životinjskim vrstama. Što se tiče akvakulture, može se raditi o istoj vrsti pod uvjetom da su pojedinačne proizvodne jedinice na odgovarajući način odvojene. Što se tiče bilja, radi se o različitim sortama koje je lako razlikovati.

Ako se, u skladu s drugim podstavkom, sve jedinice nekoga gospodarstva ne koriste za ekološku proizvodnju, zemlju, životinje i proizvode koji se koriste u ili su proizvedeni na proizvodnim jedinicama za ekološku proizvodnju subjekt drži odvojeno od onih koji se koriste u ili su proizvedeni na proizvodnim jedinicama za konvencionalnu proizvodnju i vodi odgovarajuću evidenciju iz koje je vidljiva ta odvojenost.

Članak 12.

Pravila proizvodnje bilja

1. Osim općih pravila proizvodnje na poljoprivrednim gospodarstvima navedenih u članku 11., na ekološku proizvodnju bilja primjenjuju se sljedeća pravila:

(c) upotreba biodinamičnih pripravaka je dozvoljena;

2. Sakupljanje divljih biljaka i dijelova divljih biljaka koje samoniklo rastu u neobrađenim područjima, šumama i poljoprivrednim područjima smatra se ekološkom proizvodnom metodom pod uvjetom da:

3. Mjere potrebne za provedbu pravila sadržanih u ovom članku usvajaju se u skladu s postupkom iz članka 37. stavka 2.

Članak 13.

Pravila proizvodnje morskih algi

1. Sakupljanje divljih morskih algi i njihovih dijelova koje samoniklo rastu u moru smatra se ekološkom proizvodnom metodom pod uvjetom da:

(a) su područja na kojem rastu alge ekološki vrlo kvalitetna, kako je definirano Direktivom 2000/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2000. o uspostavi okvira za djelovanje Zajednice u području vodne politike ( 15 ) i, dok se ona ne počne primjenjivati, u kojim je kvaliteta vode jednaka kvaliteti voda koje su za tu namjenu određene Direktivom 2006/113/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o propisanoj kvaliteti vode u kojoj žive školjkaši ( 16 ) te da nisu neprikladna sa zdravstvenog stajališta. Do donošenja detaljnijih pravila u provedbenom zakonodavstvu, samonikle jestive alge ne smiju se sakupljati na područjima koja ne zadovoljavaju kriterije za područja klase A ili klase B kako su definirane u Prilogu II. Uredbi (EZ) br. 854/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o utvrđivanju posebnih pravila za organizaciju službenih kontrola proizvoda životinjskog podrijetla namijenjenih prehrani ljudi ( 17 );

2. Da bi se smatrao ekološkim, uzgoj algi treba se odvijati u obalnim područjima čije su karakteristike u pogledu okoliša i zdravlja u najmanju ruku ekvivalentne značajkama navedenim u stavku 1. Osim toga:

(a) u svim fazama proizvodnje primjenjuju se održivi postupci, od sakupljanja mladih algi do berbe;

(c) gnojiva se ne smiju upotrebljavati, osim u zatvorenim objektima, i to samo ako su odobrena za takvu upotrebu u ekološkoj proizvodnji u skladu s člankom 16.

3. Mjere potrebne za provedbu pravila proizvodnje sadržanih u ovom članku usvajaju u skladu s postupkom iz članka 37. stavka 2.

Članak 14.

Pravila stočarske proizvodnje

1. Osim općih pravila proizvodnje na poljoprivrednim gospodarstvima iz članka 11. za stočarsku proizvodnju primjenjuju se sljedeća pravila:

iii. životinje i njihovi proizvodi koji se na početku prijelaznog razdoblja već nalaze na poljoprivrednom gospodarstvu mogu se smatrati ekološkim po isteku prijelaznog razdoblja iz članka 17. stavka 1. točke (c);

ii. životinje koje nisu ekološki uzgojene mogu se dovesti na poljoprivredno gospodarstvo pod posebnim uvjetima. Takve životinje i njihovi proizvodi mogu se smatrati ekološkim kada prođe prijelazno razdoblje iz članka 17. stavka 1. točke (c);

ix. pčelinjaci se postavljaju na područjima koja osiguravaju izvore nektara i peluda koje čine prije svega ekološki uzgojene kulture ili, prema potrebi, prirodna vegetacija ili konvencionalno upravljane šume ili kulture koje se obrađuju metodama koje imaju vrlo mali utjecaj na okoliš. Pčelinjaci se drže na dovoljnoj udaljenosti od izvora koji mogu dovesti do onečišćenja pčelarskih proizvoda ili loše utjecati na zdravlje pčela;

vi. sputavanje na paši ili izolacija životinja se zabranjuje, osim pojedinačnih životinja koje se sputavaju ili izoliraju na ograničeno vrijeme i ako je to opravdano radi sigurnosti i dobrobiti životinje ili iz veterinarskih razloga;

iv. broj životinja ograničen je da ne bi došlo do prekomjerne ispaše, izrovanosti tla kopitima, erozije ili onečišćenja koje nastaje zbog životinja ili zbog upotrebe stajskoga gnoja;

iii. stoka ima stalni pristup otvorenim prostorima, po mogućnosti pašnjacima, kad god vremenski uvjeti i stanje tla to dozvoljavaju, osim ako se na temelju zakonodavstva Zajednice uvedu ograničenja i obveze vezane uz zaštitu zdravlja ljudi i životinja;

(c) s obzirom na rasplod:

2. Mjere i uvjeti potrebni za provedbu pravila proizvodnje sadržanih u ovom članku usvajaju se u skladu s postupkom iz članka 37. stavka 2.

Članak 15.

Pravila proizvodnje životinja akvakulture

1. Osim općih pravila proizvodnje iz članka 11. na proizvodnju životinja akvakulture primjenjuju se sljedeća pravila:

(c) s obzirom na rasplod:

iii. uzgajaju se u vodi visoke ekološke kvalitete kako je definirana Direktivom 2000/60/EZ, a do njezine provedbe, u vodi koja je po kvaliteti ekvivalentna vodi definiranoj u Direktivi 2006/113/EZ;

(e) s obzirom na školjke iz grupe mekušaca i druge vrste koje ne hrani čovjek, već se same hrane prirodnim planktonom:

2. Mjere i uvjeti potrebni za provedbu pravila proizvodnje sadržanih u ovom članku usvajaju se u skladu s postupkom iz članka 37. stavka 2.

Članak 16.

Proizvodi i tvari koje se upotrebljavaju u uzgoju i kriteriji za njihovo odobravanje

1. Proizvode i tvari za upotrebu u ekološkoj proizvodnji Komisija odobrava u skladu s postupkom iz članka 37. stavka 2. te ih uvrštava u ograničeni popis proizvoda i tvari koje se smiju upotrebljavati u ekološkom uzgoju na sljedeći način:

(c) kao konvencionalne sirovine za hranu za životinje biljnog, životinjskog i mineralnog podrijetla i kao neke tvari koje se upotrebljavaju u hranidbi životinja;

Proizvodi i tvari koje se nalaze na ograničenom popisu smiju se koristiti samo ako je takva upotreba odobrena u općoj poljoprivredi u predmetnim državama članicama, u skladu s relevantnim odredbama Zajednice ili nacionalnim odredbama koje su u skladu s pravom Zajednice.

2. Odobrenje proizvoda i tvari iz stavka 1. uvjetovano je ciljevima i načelima utvrđenim u glavi II. i sljedećim općim i posebnim kriterijima, koji se ocjenjuju kao jedna cjelina:

(c) kada se radi o proizvodima iz stavka 1. točke (a) vrijedi sljedeće:

(e) kada se radi o proizvodima iz stavka 1. točaka (c) i (d), vrijedi sljedeće:

3.

(c) Proizvodi i tvari koji su se primjenjivali prije donošenja ove Uredbe u svrhe koje se podudaraju s onima iz stavka 1. ovog članka mogu se nastaviti primjenjivati i nakon njezinog donošenja. U svakom slučaju, Komisija može takve proizvode ili tvari povući u skladu s člankom 37. stavkom 2.

4. Države članice mogu na svojem državnom području urediti da se proizvodi i tvari u ekološkoj proizvodnji upotrebljavaju u svrhe koje nisu navedene u stavku 1., pod uvjetom da je njihova upotreba u skladu s ciljevima i načelima utvrđenim u glavi II. i općim i posebnim kriterijima navedenim u stavku 2. i ako se pritom poštuju zakoni Zajednice. Predmetna država članica o takvim nacionalnim pravilima obavješćuje druge države članice i Komisiju.

5. U ekološkoj proizvodnji dopušta se upotreba proizvoda i tvari koje nisu obuhvaćene stavcima 1. i 4. ako su u skladu s ciljevima i načelima iz glave II. i općim kriterijima iz ovog članka.

Članak 17.

Prijelaz na ekološku proizvodnju

1. Za poljoprivredno gospodarstvo na kojem se započinje s ekološkom proizvodnjom vrijede sljedeća pravila:

(c) prijelazna razdoblja utvrđuju se prema tipu proizvodnje biljnih kultura ili životinja;

(f) životinje i proizvodi životinjskog podrijetla proizvedeni tijekom prijelaznog razdoblja iz podstavka (c) ne smiju se prodavati s oznakama iz članaka 23. i 24. koje se upotrebljavaju pri označivanju i oglašavanju proizvoda.

2. Mjere i uvjeti potrebni za provedbu pravila sadržanih u ovom članku, a posebno razdoblja spomenuta u stavku 1. točkama (c) do (f) definiraju se u skladu s postupkom iz članka 37. stavka 2.

POGLAVLJE 3.

Proizvodnja prerađene hrane za životinje

Članak 18.

Opća pravila proizvodnje prerađene hrane za životinje

1. Proizvodnja prerađene ekološke hrane za životinje vremenski se i prostorno odvaja od proizvodnje konvencionalne prerađene hrane za životinje.

2. Ekološke sirovine za hranu za životinje ili sirovine proizvedene tijekom prijelaznog razdoblja ne smiju istodobno ući u sastav ekoloških proizvoda za hranidbu životinja.

3. Sirovine za hranu za životinje koje se koriste ili prerađuju u ekološkoj proizvodnji ne smiju biti prethodno prerađene pomoću kemijski sintetiziranih otapala.

4. Tvari i tehnike pomoću kojih se ponovo vraćaju svojstva izgubljena tijekom prerade i skladištenja ekološke hrane za životinje, ispravljaju posljedice nemara u preradi ili pomoću kojih bi se na neki drugi način mogla prikriti prava priroda tih proizvoda, ne smiju se primjenjivati.

5. Mjere i uvjeti potrebni za provedbu pravila proizvodnje sadržanih u ovom članku usvajaju se u skladu s postupkom iz članka 37. stavka 2.

POGLAVLJE 4.

Proizvodnja prerađene hrane

Članak 19.

Opća pravila proizvodnje prerađene hrane

1. Priprema prerađene ekološke hrane vremenski se i prostorno odvaja od pripreme konvencionalne hrane.

2. Za sastav ekološke prerađene hrane vrijede sljedeći uvjeti:

(b) u prehrambenim proizvodima za posebne prehrambene namjene smiju se upotrebljavati samo aditivi, pomoćne tvari u procesu proizvodnje, arome, voda, sol, preparati mikroorganizama i enzima, minerali, elementi u tragovima, vitamini, kao i aminokiseline i ostali mikronutrijenti i to samo ako su odobreni za upotrebu u ekološkoj proizvodnji u skladu s člankom 21.;

(c) sastojci konvencionalnog poljoprivrednog podrijetla smiju se upotrebljavati samo ako su odobreni za upotrebu u ekološkoj proizvodnji u skladu s člankom 21. ili ako ih je država članica privremeno odobrila;

3. Tvari i tehnike pomoću kojih se ponovo vraćaju svojstva izgubljena tijekom prerade i skladištenja ekološke hrane, ispravljaju posljedice nemara u preradi tih proizvoda ili pomoću kojih bi se na neki drugi način mogla prikriti prava priroda tih proizvoda, ne smiju se primjenjivati.

Mjere potrebne za provedbu pravila proizvodnje sadržanih u ovom članku, a osobito onih koja se odnose na metode prerade i uvjete za privremeno odobrenje koje izdaju države članice, kako je navedeno u stavku 2. točki (c), usvajaju se u skladu s postupkom iz članka 37. stavka 2.

Članak 20.

Opća pravila proizvodnje ekološkog kvasca

1. Za proizvodnju ekološkog kvasca smiju se upotrebljavati samo ekološki proizvedeni supstrati. Ostali proizvodi i tvari mogu se upotrebljavati samo ako su odobreni za upotrebu u ekološkoj proizvodnji u skladu s člankom 21.

2. Ekološki kvasac ne smije biti prisutan u ekološkoj hrani ili hrani za životinje zajedno s konvencionalnim kvascem.

3. Detaljna pravila proizvodnje mogu se utvrđivati u skladu s postupkom iz članka 37. stavka 2.

Članak 21.

Kriteriji za neke proizvode i tvari u preradi

1. Odobrenje proizvoda i tvari za upotrebu u ekološkoj proizvodnji i njihovo uvrštavanje na ograničeni popis proizvoda i tvari iz članka 19. stavka 2. točaka (b) i (c) uvjetovano je ciljevima i načelima utvrđenim u glavi II. i sljedećim kriterijima, koji će se ocjenjivati kao jedna cjelina:

Osim toga, proizvodi i tvari iz članka 19. stavka 2. točke (b) prisutni su u prirodi i prethodno smiju biti podvrgnuti samo mehaničkim, fizikalnim, biološkim, enzimskim ili mikrobnim procesima, uz izuzetak slučaja kada takvih proizvoda i tvari iz takvih izvora nema na tržištu u dovoljnim količinama ili kvaliteti.

2. U skladu s postupkom iz članka 37. stavka 2. Komisija odlučuje o odobrenju proizvoda i tvari i o njihovom uvrštavanju na ograničeni popis iz stavka 1. ovog članka te utvrđuje posebne uvjete i ograničenja za njihovu upotrebu i, prema potrebi, o povlačenju proizvoda.

U slučajevima u kojim država članica smatra da neki proizvod ili tvar treba dodati na popis ili povući s popisa iz stavka 1. ili da treba izmijeniti posebne uvjete i ograničenja iz ovog stavka za njihovu upotrebu, država članica osigurava da se Komisiji i državama članicama službeno pošalje dokumentacija u kojoj će biti navedeni razlozi za njihovo uvrštavanje, povlačenje ili za navedene izmjene.

Zahtjevi za navedene izmjene ili povlačenje, kao i odluke o tome, objavljuju se.

Proizvodi i tvari koji su se upotrebljavali prije donošenja ove Uredbe i na koje se odnosi članak 19. stavak 2. točke (b) i (c) mogu se nastaviti primjenjivati i nakon njezinog donošenja. U svakom slučaju, Komisija može takve proizvode ili tvari povući u skladu s člankom 37. stavkom 2.

POGLAVLJE 5.

Fleksibilnost

Članak 22.

Pravila proizvodnje u izuzetnim slučajevima

1. U skladu s postupkom iz članka 37. stavka 2. i uvjetima utvrđenim u stavku 2. ovog članka i u skladu s ciljevima i načelima utvrđenim u glavi II., Komisija može predvidjeti odobravanje izuzeća od pravila proizvodnje utvrđenih u poglavljima 1. do 4.

2. Izuzeća iz stavka 1. svode se na minimum i, prema potrebi, vremenski ograničavaju, a mogu se odobriti samo u sljedećim primjerima:

(b) kada je to nužno radi osiguravanja dostupnosti hrane za životinje, sjemena, vegetativnog reprodukcijskog materijala, živih životinja i drugih sirovina, u slučaju kada takvih sirovina u ekološkom obliku nema na tržištu;

(c) kada je to nužno radi osiguravanja dostupnosti sastojaka poljoprivrednog podrijetla, u slučajevima u kojim na tržištu nema takvih sastojaka u ekološkom obliku;

(f) kada su privremene mjere potrebne radi omogućavanja nastavka ili ponovnog pokretanja ekološke proizvodnje u slučajevima u kojim dođe do prirodnih katastrofa;

3. U skladu s postupkom iz članka 37. stavka 2. Komisija može utvrditi posebne uvjete za primjenu izuzeća predviđenih stavkom 1.

GLAVA IV.

OZNAČIVANJE

Članak 23.

Upotreba izraza koji se odnose na ekološku proizvodnju

1. Za potrebe ove Uredbe smatra se da je proizvod označen izrazom koji upućuje na ekološku proizvodnju ako su pri označivanju u promidžbenim materijalima ili komercijalnim ispravama taj proizvod, njegovi sastojci ili sirovine za hranu za životinje opisani riječima iz kojih kupac može vidjeti da su taj proizvod, njegovi sastojci ili sirovine dobiveni u skladu s pravilima utvrđenim ovom Uredbom. Konkretno, izrazi navedeni u Prilogu, njihove izvedenice ili skraćenice kao što su „bio” i „eko”, same ili u kombinaciji, mogu se upotrebljavati unutar cijele Zajednice, na bilo kojem jeziku Zajednice, za označivanje i oglašavanje proizvoda koji ispunjavaju zahtjeve navedene u okviru ove Uredbe ili s njom u skladu.

Za označivanje i oglašavanje sirovih ili neprerađenih poljoprivrednih proizvoda izrazi koji označavaju ekološki način proizvodnje mogu se koristiti samo ako su i svi sastojci tog proizvoda proizvedeni u skladu sa zahtjevima utvrđenim u ovoj Uredbi.

2. Izrazi iz stavka 1. ne smiju se upotrebljavati nigdje u Zajednici ni na bilo kojem jeziku Zajednice u komercijalnim ispravama ni u označivanju i oglašavanju proizvoda koji ne ispunjavaju zahtjeve utvrđene ovom Uredbom, osim ako se odnose na poljoprivredne proizvode sadržane u hrani ili hrani za životinje ili osim ako je očito da imaju veze s ekološkom proizvodnjom.

Osim toga, ne smiju se upotrebljavati nikakvi izrazi, uključujući izraze u okviru zaštitnog znaka, ni postupci koji se primjenjuju u označivanju ili oglašavanju, koji bi mogli zavesti potrošača ili korisnika sugerirajući da proizvod ili njegovi sastojci ispunjavaju zahtjeve utvrđene ovom Uredbom.

3. Izrazi iz stavka 1. ne upotrebljavaju se za proizvod za koji se pri označivanju mora navesti da sadrži GMO-e, da se sastoji od GMO-a ili da je proizveden od GMO-a, u skladu s odredbama Zajednice.

4. Što se tiče prerađene hrane, izrazi iz stavka 1. smiju se upotrebljavati:

(c) u popisu sastojaka i to u istom vidnom polju kao i prodajni naziv, pod uvjetom da:

U popisu sastojaka navedeno je koji su sastojci ekološki.

U slučajevima u kojim se primjenjuju točke (b) i (c) ovog stavka, upute na ekološki način proizvodnje smiju se navesti samo u vezi s ekološkim sastojcima, a na popisu sastojaka navodi se ukupan postotak ekoloških sastojaka u odnosu na ukupnu količinu sastojaka poljoprivrednog podrijetla.

Izrazi i postotak iz prethodnog podstavka otiskuju se istom bojom i znakovima jednake veličine i tipa kao i drugi navodi na popisu sastojaka.

5. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale sukladnost s ovim člankom.

6. Popis izraza navedenih u Prilogu Komisija može prilagoditi u skladu s postupkom iz članka 37. stavka 2.

Članak 24.

Obvezni navodi

1. U slučajevima u kojim se upotrebljavaju izrazi iz članka 23. stavka 1.:

(c) kada se koristi logotip Zajednice, u istom vidnom polju uz logotip navodi se i mjesto uzgoja poljoprivrednih sirovina od kojih se proizvod sastoji, u jednom od sljedećih oblika, prema potrebi:

U slučajevima u kojim su sve poljoprivredne sirovine od kojih se sastoji proizvod uzgojene u jednoj zemlji, gore spomenuta oznaka „u EU” ili „izvan EU” može se zamijeniti ili dopuniti nazivom te zemlje.

Što se tiče gore spomenutih oznaka „u EU” ili „izvan EU”, mali maseni udjeli sastojaka mogu se zanemariti pod uvjetom da ukupna količina zanemarenih sastojaka nije veća od 2 % od ukupne mase sirovina poljoprivrednog podrijetla.

Gore spomenute oznake „u EU” ili „izvan EU” po boji, veličini i tipu slova ne smiju biti uočljivije od prodajnog naziva proizvoda.

Upotreba logotipa Zajednice iz članka 25. stavka 1. i navoda iz prvog podstavka nije obvezna za proizvode uvezene iz trećih zemalja. Međutim, ako se logotip Zajednice iz članka 25. stavka 1. nalazi u sklopu oznake, navod iz prvog stavka se isto tako nalazi u sklopu te oznake.

2. Navodi iz stavka 1. označeni su na vidnom mjestu tako da budu lako uočljivi, čitljivi i neizbrisivi.

3. Posebne kriterije za prezentiranje, sadržaj i veličinu navoda iz stavka 1. točaka (a) i (c) Komisija utvrđuje u skladu s postupkom iz članka 37. stavka 2.

Članak 25.

Logotipi ekološke proizvodnje

1. Logotip Zajednice za ekološku proizvodnju može se koristiti u označivanju, prezentiranju i oglašavanju proizvoda koji udovoljavaju zahtjevima utvrđenim ovom Uredbom.

Logotip Zajednice ne smije se koristiti za proizvode i hranu koji su proizvedeni u prijelaznom razdoblju iz članka 23. stavka 4. točkama (b) i (c).

2. Nacionalni i privatni logotipi mogu se koristiti u označivanju, prezentiranju i oglašavanju proizvoda koji udovoljavaju zahtjevima određenim prema ovoj Uredbi.

3. Posebne kriterije za prezentiranje, sadržaj, veličinu i oblik logotipa Zajednice Komisija utvrđuje u skladu s postupkom iz članka 37. stavka 2.

Članak 26.

Posebni zahtjevi u pogledu označivanja

U skladu s postupkom iz članka 37. stavka 2. Komisija utvrđuje posebne zahtjeve u pogledu označivanja i sastava koji se primjenjuju na:

(c) vegetativni reprodukcijski materijal i sjeme za uzgoj.

GLAVA V.

KONTROLE

Članak 27.

Sustav kontrole

1. Države članice uspostavljaju sustav kontrole i imenuju jedno ili više nadležnih tijela koja će biti odgovorna za kontrole s obzirom na obveze utvrđene ovom Uredbom u skladu s Uredbom (EZ) br. 882/2004.

2. Osim uvjeta utvrđenih u Uredbi (EZ) br. 882/2004, sustav kontrole uspostavljen u skladu s ovom Uredbom obuhvaća barem primjenu preventivnih i kontrolnih mjera koje će Komisija usvojiti u skladu s postupkom iz članka 37. stavka 2.

3. U okviru ove Uredbe vrsta i učestalost kontrola određuju se na temelju procjene rizika od pojave nepravilnosti i kršenja uvjeta iz ove Uredbe. U svakom slučaju, svi subjekti, uz izuzetak trgovaca na veliko koji rade samo sa zapakiranim proizvodima i subjekti koji izravno prodaju proizvode krajnjem potrošaču ili korisniku kako je opisano u članku 28. stavku 2., najmanje se jednom godišnje provjeravaju s obzirom na ispunjavanje tih zahtjeva.

4. Nadležno tijelo može:

5. Nadležna tijela mogu zadaće kontrole prenijeti na određenu kontrolnu ustanovu samo ako su ispunjeni uvjeti iz članka 5. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 882/2004, a posebno kada:

(c) je kontrolna ustanova akreditirana prema najnovijoj verziji Europske norme EN 45011 ili ISO uputa 65 (Opći zahtjevi za ustanove koje provode certificiranje proizvoda) objavljenoj u seriji C Službenog lista Europske unije i da ju je odobrilo nadležno tijelo;

(d) kontrolna ustanova redovito dostavlja rezultate obavljenih kontrola nadležnom tijelu i kad god to nadležno tijelo zatraži. Ako rezultati kontrola pokazuju nesukladnost ili upućuju na vjerojatnost nesukladnosti, kontrolna ustanova odmah o tome obavješćuje nadležno tijelo;

6. Pri odobravanju kontrolne ustanove nadležno tijelo osim odredaba iz stavka 5. uzima u obzir i sljedeće kriterije:

7. Nadležna tijela ne smiju kontrolnim ustanovama prenositi sljedeće zadaće:

(b) nadležnost za odobravanje izuzeća kako je navedeno u članku 22., osim ako to bude predviđeno u okviru posebnih uvjeta koje Komisija utvrdi u skladu s člankom 22. stavkom 3.

8. U skladu s člankom 5. stavkom 3. Uredbe (EZ) br. 882/2004, nadležna tijela koja kontrolnim tijelima prenose zadaće kontrole prema potrebi organiziraju revizije ili inspekcije kontrolnih tijela. Ako se na temelju revizije ili inspekcije utvrdi da takva ustanova ne obavlja pravilno zadaće koje su joj prenesene, nadležno tijelo može povući to delegiranje zadaća. Ono će ga povući odmah ako kontrolna ustanova pravovremeno ne ispravi nepravilnosti.

9. Osim odredaba iz stavka 8. nadležno tijelo:

(c) upoznaje se sa svim utvrđenim nepravilnostima ili povredama i provedenim korektivnim mjerama;

(d) povlači odobrenja za one ustanove koje ne ispunjavaju zahtjeve navedene u točkama (a) i (b) ili više ne zadovoljavaju kriterije navedene u stavcima 5. i 6. ili ne ispunjavaju zahtjeve utvrđene u stavcima 11., 12. i 14.

10. Države članice svakom kontrolnom tijelu ili kontrolnoj ustanovi koja obavlja zadaće kontrole kako su navedene u stavku 4. dodjeljuje kodni broj.

11. Kontrolna tijela i kontrolne ustanove nadležnim tijelima omogućuju pristup svojim uredima i prostorima i pružaju im sve informacije i pomoć koju nadležna tijela budu smatrala potrebnim za ispunjavanje njihovih obveza u skladu s ovim člankom.

12. Kontrolna tijela i kontrolne ustanove osiguravaju da se na subjekte koji podliježu njihovoj kontroli primjenjuju barem mjere predostrožnosti i kontrole iz stavka 2.

13. Države članice osiguravaju da uspostavljeni kontrolni sustavi omogućuju sljedivost svakog proizvoda u svim fazama proizvodnje, pripreme i distribucije u skladu s člankom 18. Uredbe (EZ) br. 178/2002, prvenstveno zato da bi potrošačima pružile jamstva da su ekološki proizvodi proizvedeni u skladu sa zahtjevima utvrđenim u ovoj Uredbi.

14. Kontrolna tijela i kontrolne ustanove svake godine najkasnije do 31. siječnja dostavljaju nadležnim tijelima popis subjekata koji su 31. prosinca prethodne godine podlijegali njihovoj kontroli. Izvješće o aktivnostima kontrole obavljenim tijekom prethodne godine dostavljaju se svake godine do 31. ožujka.

Članak 28.

Primjena sustava kontrole

1. Svaki subjekt koji proizvodi, priprema, skladišti ili uvozi iz treće zemlje proizvode u smislu članka 1. stavka 2. ili koji takve proizvode stavlja na tržište, prije nego što bilo koji proizvod stavi na tržište kao ekološki proizvod ili proizvod proizveden u razdoblju prijelaza na ekološku proizvodnju:

Prvi stavak isto se tako primjenjuje i na izvoznike koji izvoze proizvode proizvedene u skladu s pravilima proizvodnje utvrđenim u ovoj Uredbi.

Kada neki subjekt podugovori bilo koju od aktivnosti s trećom strankom, taj subjekt bez obzira na to ispunjava zahtjeve iz točaka (a) i (b), a podugovorene aktivnosti podliježu sustavu kontrole.

2. Države članice od primjene ovog članka mogu izuzeti subjekte koji proizvode izravno prodaju krajnjem potrošaču ili korisniku, pod uvjetom da oni ne proizvode, ne pripremaju i ne skladište proizvode koji nisu vezani uz mjesto prodaje, odnosno da ne uvoze takve proizvode iz trećih zemalja i da takve aktivnosti nisu podugovorile s trećom strankom.

3. Države članice imenuju tijela ili odobravaju ustanove za primanje takvih službenih obavijesti.

4. Države članice osiguravaju da svi subjekti koji poštuju pravila ove Uredbe i koji plaćaju odgovarajuće pristojbe kao doprinos za troškove kontrole imaju pravo biti obuhvaćeni sustavom kontrole.

5. Kontrolna tijela i kontrolne ustanove vode ažuriranu evidenciju koja sadrži nazive i adrese subjekata koji podliježu njihovoj kontroli. Te su evidencije dostupne zainteresiranim strankama.

6. U skladu s postupkom iz članka 37. stavka 2. Komisija usvaja provedbena pravila kako bi razradila pojedinosti postupka obavješćivanja i dostave informacija iz stavka 1. ovog članka, posebno što se tiče informacija sadržanih u obavijestima iz stavka 1. točke (a).

Članak 29.

Pisani dokazi

1. Kontrolna tijela i kontrolne ustanove iz članka 27. stavka 4. svakom subjektu koji podliježe njihovoj kontroli i koji u okviru svojih aktivnosti ispunjava zahtjeve iz ove Uredbe izdaju pisane dokaze. Iz pisanih dokaza u najmanju ruku vidljiv je identitet subjekta, vrsta ili asortiman proizvoda, kao i rok važenja.

2. Subjekt provjerava pisane dokaze svojih dobavljača.

3. Oblik pisanih dokaza iz stavka 1. utvrđuje se u skladu s postupkom iz članka 37. stavka 2., uzimajući u obzir prednosti certificiranja elektroničkim putem.

Članak 30.

Mjere u slučaju povreda i nepravilnosti

1. Ako se otkrije nepravilnost u vezi s ispunjavanjem zahtjeva utvrđenih u ovoj Uredbi, kontrolno tijelo ili kontrolna ustanova osiguravaju da se upućivanje na ekološku proizvodnju ne koristi u označivanju ili oglašavanju cijele količine ili proizvodne šarže kod koje se pojavila nepravilnost, ako bi to bilo primjereno s obzirom na važnost neispunjenih zahtjeva i vrstu nepravilnosti te s obzirom na konkretne okolnosti u kojima je došlo do nepravilnosti.

Ako se otkrije ozbiljna povreda ili povreda s dugoročnim učinkom, kontrolno tijelo ili kontrolna ustanova tijekom razdoblja koje se određuje u dogovoru s nadležnim tijelom predmetne države članice predmetnom subjektu zabranjuju prodaju proizvoda koji se označavaju i oglašavaju kao ekološki.

2. Predmetne kontrolne ustanove, kontrolna tijela, nadležna tijela i države članice odmah razmjenjuju informacije o slučajevima nepravilnosti ili prekršaja koji utječu na ekološki status proizvoda i prema potrebi obavješćuju Komisiju.

Razina komunikacije ovisi o ozbiljnosti i opsegu otkrivenih nepravilnosti ili povreda.

Zahtjeve u pogledu oblika i načina takvog obavješćivanja Komisija može utvrditi u skladu s postupkom iz članka 37. stavka 2.

Članak 31.

Razmjena informacija

Nadležna tijela, kontrolna tijela i kontrolne ustanove na zahtjev daju relevantne informacije o rezultatima svojih kontrola drugim nadležnim tijelima, kontrolnim tijelima i kontrolnim ustanovama u slučajevima u kojim se traži jamstvo da je neki proizvod proizveden u skladu s ovom Uredbom. Takve informacije mogu razmjenjivati i na vlastitu inicijativu.

GLAVA VI.

TRGOVINA S TREĆIM ZEMLJAMA

Članak 32.

Uvoz sukladnih proizvoda

1. Proizvod uvezen iz treće zemlje može se staviti na tržište Zajednice kao ekološki proizvod pod uvjetom da:

(c) su predmetni subjekti u svakom trenutku u stanju dostaviti uvoznicima ili nacionalnim tijelima pisane dokaze iz članka 29. koji omogućuju identifikaciju subjekta koji je izvršio posljednju operaciju kao i provjeru sukladnosti toga subjekta s točkama (a) i (b) koje su izdali kontrolno tijelo ili kontrolna ustanova iz točke (b).

2. U skladu s postupkom iz članka 37. stavka 2. Komisija priznaje kontrolna tijela i kontrolne ustanove iz stavka 1. točke (b) ovog članka, uključujući kontrolna tijela i kontrolne ustanove iz stavka 27. koji su nadležni za obavljanje kontrola i izdavanje pisanih dokaza iz stavka 1. točke (c) ovog članka u trećim zemljama te sastavlja popis tih kontrolnih tijela i kontrolnih ustanova.

Kontrolne ustanove akreditirane su prema najnovijoj verziji Europske norme EN 45011 ili ISO uputa 65 (Opći zahtjevi za ustanove koje provode certificiranje proizvoda) objavljenoj u seriji C Službenog lista Europske unije. Aktivnosti kontrolnih ustanova podliježu redovitom ocjenjivanju na licu mjesta, nadzoru i višegodišnjoj ponovnoj procjeni, koje obavlja akreditacijska ustanova.

Pri razmatranju zahtjeva za priznavanje, Komisija od kontrolnog tijela ili kontrolne ustanove zahtijeva da joj dostavi sve potrebne informacije. Komisija isto tako može ovlastiti svoje stručnjake da na licu mjesta razmotre pravila proizvodnje i aktivnosti kontrole koje u trećoj zemlji provodi predmetno kontrolno tijelo ili kontrolna ustanova.

Priznate kontrolne ustanove ili kontrolna tijela dostavljaju izvješća o procjeni koja na temelju redovitog ocjenjivanja na licu mjesta, nadzora i višegodišnje ponovne procjene njihovih aktivnosti izdaju akreditacijske ustanove ili prema potrebi nadležna tijela.

Na temelju tih izvješća o procjeni, Komisija uz pomoć država članica osigurava odgovarajući nadzor priznatih kontrolnih tijela i kontrolnih ustanova putem redovitog preispitivanja njihovog priznavanja. Vrsta nadzora određuje se na temelju procjene rizika od pojave nepravilnosti ili kršenja odredaba iz ove Uredbe.

Članak 33.

Uvoz proizvoda s ekvivalentnim jamstvima

1. Proizvod uvezen iz treće zemlje može se isto tako staviti na tržište Zajednice kao organski proizvod pod uvjetom da:

(c) su subjekti svoje aktivnosti u svim fazama proizvodnje, pripreme i distribucije u trećim zemljama podvrgnuli sustavu kontrole priznatom u skladu sa stavkom 2. ili kontrolnom tijelu ili kontrolnoj ustanovi priznatoj u skladu sa stavkom 3.;

Izvornik potvrde iz ovog stavka prati robu do prvog primatelja; nakon toga uvoznik mora čuvati potvrdu najmanje dvije godine kako bi bila na raspolaganju kontrolnom tijelu ili kontrolnoj ustanovi.

2. U skladu s postupkom iz članka 37. stavka 2. Komisija može priznati treće zemlje čiji je sustav proizvodnje u skladu s načelima i pravilima proizvodnje koji su ekvivalentni onima iz glava II., III. i IV. i čije su kontrolne mjere jednako učinkovite kao one iz glave V., te sastaviti popis tih zemalja. Pri procjeni ekvivalentnosti uzimaju se u obzir Codex Alimentarius, smjernice CAC/GL 32.

Pri razmatranju zahtjeva za priznavanje, Komisija od kontrolnog tijela ili kontrolne ustanove zahtijeva da joj dostavi sve potrebne informacije. Komisija isto tako može ovlastiti stručnjake da na licu mjesta razmotre pravila proizvodnje i mjere kontrole predmetne treće zemlje.

Tako priznate treće zemlje svake godine do 31. ožujka Komisiji dostavljaju kratko godišnje izvješće o primjeni i provođenju mjera kontrole uspostavljenih u tim zemljama.

Na temelju informacija iz tih godišnjih izvješća, Komisija uz pomoć država članica osigurava odgovarajući nadzor priznatih trećih zemalja redovitim preispitivanjem njihovog priznavanja. Vrsta nadzora određuje se na temelju procjene rizika od pojave nepravilnosti i kršenja uvjeta iz ove Uredbe.

3. Za proizvode koji nisu uvezeni u skladu s člankom 32. i koji nisu uvezeni iz treće zemlje priznate u skladu sa stavkom 2. ovog članka, Komisija može, u skladu s postupkom iz članka 37. stavka 2., priznati kontrolna tijela i kontrolne ustanove, uključujući kontrolna tijela i kontrolne ustanove iz članka 27., koji su nadležni za obavljanje kontrola i izdavanje certifikata u trećim zemljama u smislu stavka 1., te sastaviti popis tih kontrolnih tijela i kontrolnih ustanova. Pri procjeni ekvivalentnosti uzima se u obzir Codex Alimentarius, smjernice CAC/GL 32.

Komisija razmatra sve zahtjeve za priznavanje koje podnesu kontrolna tijela ili kontrolne ustanove iz trećih zemalja.

Pri razmatranju zahtjeva za priznavanje, Komisija od kontrolnog tijela ili kontrolne ustanove zahtijeva da joj dostave sve potrebne informacije. Aktivnosti kontrolnih ustanova podliježu redovitom ocjenjivanju na licu mjesta, nadzoru i višegodišnjoj ponovnoj procjeni, koje obavlja akreditacijska ustanova ili, prema potrebi, nadležno tijelo. Komisija isto tako može ovlastiti stručnjake da na licu mjesta razmotre pravila proizvodnje i mjere kontrole koje u trećoj zemlji provodi predmetno kontrolno tijelo ili kontrolna ustanova.

Priznate kontrolne ustanove ili kontrolna tijela dostavljaju izvješća o procjeni koja na temelju redovitog ocjenjivanja na licu mjesta, nadzora i višegodišnje ponovne procjene njihovih aktivnosti izdaju akreditacijske ustanove ili prema potrebi nadležna tijela.

Na temelju tih izvješća o procjeni, Komisija uz pomoć država članica osigurava odgovarajući nadzor priznatih kontrolnih tijela i kontrolnih ustanova redovitim preispitivanjem njihovog priznavanja. Vrsta nadzora određuje se na temelju procjene rizika od pojave nepravilnosti ili kršenja odredaba iz ove Uredbe.

GLAVA VII.

ZAVRŠNA I PRIJELAZNA PRAVILA

Članak 34.

Slobodno kretanje ekoloških proizvoda

1. Nadležna tijela, kontrolna tijela i kontrolne ustanove ne smiju zbog proizvodnog postupka, označivanja ili predstavljanja tog postupka zabraniti ili ograničiti prodaju ekoloških proizvoda za čiju je kontrolu nadležno neko drugo kontrolno tijelo ili kontrolna ustanova koja se nalazi u nekoj drugoj državi članici, ako ti proizvodi ispunjavaju zahtjeve iz ove Uredbe. Osobito se ne smiju uvoditi dodatne kontrole ni financijska opterećenja uz one predviđene u glavi V. ove Uredbe.

2. Država članica može na svojem državnom području primjenjivati stroža pravila za ekološku proizvodnju bilja i ekološki uzgoj životinja ako se ta pravila primjenjuju i na konvencionalnu proizvodnju i ako su u skladu sa pravom Zajednice te ako ne zabranjuju i ne ograničavaju prodaju ekoloških proizvoda proizvedenih izvan državnog područja predmetne države članice.

Članak 35.

Dostavljanje informacija Komisiji

Države članice Komisiji redovito dostavljaju sljedeće informacije:

Članak 36.

Statističke informacije

Države članice dostavljaju Komisiji statističke informacije potrebne za provedbu i daljnje praćenje ove Uredbe. Te se statističke informacije utvrđuju u okviru Statističkog programa Zajednice.

Članak 37.

Odbor za ekološku proizvodnju

1. Komisiji pomaže regulatorni Odbor za ekološku proizvodnju.

2. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuju se članci 5. i 7. Odluke 1999/468/EZ.

Razdoblje predviđeno člankom 5. stavkom 6. Odluke 1999/468/EZ je tri mjeseca.

Članak 38.

Provedbena pravila

U skladu s postupkom iz članka 37. stavka 2. te s ciljevima i načelima utvrđenim u glavi II. Komisija usvaja detaljna pravila za provedbu ove Uredbe. Ona uključuju posebno:

(c) detaljna pravila u pogledu sustava kontrole utvrđenog u glavi V., posebno s obzirom na minimalne zahtjeve u pogledu kontrole, nadzora i revizije, posebne kriterije za delegiranje zadaća privatnim kontrolnim ustanovama, kriterije za odobravanje i opoziv takvih ustanova i na pisane dokaze iz članka 29.;

Članak 39.

Stavljanje izvan snage Uredbe (EEZ) br. 2092/91

1. Uredba (EEZ) br. 2092/91 ovim se stavlja izvan snage s učinkom od 1. siječnja 2009.

2. Upućivanja na Uredbu (EEZ) br. 2092/91 stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjem na ovu Uredbu.

Članak 40.

Prijelazne mjere

Mjere za olakšavanje prijelaza s pravila utvrđenih Uredbom (EEZ) br. 2092/91 na ovu Uredbu usvajaju se, prema potrebi, u skladu s postupkom iz članka 37. stavka 2.

Članak 41.

Izvješćivanje Vijeća

1. Komisija Vijeću podnosi izvješće do k31. prosinca 2011.

2. U tom se izvješću prvenstveno opisuju iskustva stečena primjenom ove Uredbe i razmatraju se posebno sljedeća pitanja:

(c) funkcioniranje međunarodnog tržišta i sustava kontrola, pri čemu se posebno procjenjuje dovodi li uvedena praksa do nepoštenog tržišnog natjecanja i do stvaranja prepreka za proizvodnju i prodaju ekoloških proizvoda.