2013L0034 — HR — 11.12.2014 — 002.001

►B DIREKTIVA 2013/34/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA od 26. lipnja 2013. o godišnjim financijskim izvještajima, konsolidiranim financijskim izvještajima i povezanim izvješćima za određene vrste poduzeća, o izmjeni Direktive 2006/43/EZ Europskog parlamenta i Vijeća i o stavljanju izvan snage direktiva Vijeća 78/660/EEZ i 83/349/EEZ (Tekst značajan za EGP) ( L 182, 29.6.2013, p.19)









▼B

DIREKTIVA 2013/34/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

od 26. lipnja 2013.

o godišnjim financijskim izvještajima, konsolidiranim financijskim izvještajima i povezanim izvješćima za određene vrste poduzeća, o izmjeni Direktive 2006/43/EZ Europskog parlamenta i Vijeća i o stavljanju izvan snage direktiva Vijeća 78/660/EEZ i 83/349/EEZ

(Tekst značajan za EGP)







EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 50. stavak 1., uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije, nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima, uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora ( 1 ), u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom ( 2 ), budući da: (1) Ovom se Direktivom uzima u obzir program Komisije za bolje zakonodavstvo i posebno Komunikacija Komisije pod naslovom „Pametno zakonodavstvo u Europskoj uniji” kojoj je cilj izrada i donošenje najkvalitetnijeg zakonodavstva poštujući načela supsidijarnosti i proporcionalnosti te osiguravanje razmjernosti administrativnih opterećenja s koristima koje donose. Komunikacija Komisije pod nazivom „Mislimo najprije na male – Zakon o malom poduzetništvu za Europu”, donesena u lipnju 2008. i izmijenjena u veljači 2011., priznaje središnju ulogu malih i srednjih poduzeća (MSP-ovi) u gospodarstvu Unije i nastoji poboljšati opći pristup poduzetništvu te u donošenju politike od zakonodavstva do javne uprave učvrstiti načelo „mislimo najprije na male”. Europsko vijeće od 24. i 25. ožujka pozdravilo je namjeru Komisije da predstavi „Akt o jedinstvenom tržištu” kojim se određuju mjere za rast i otvaranje radnih mjesta, donoseći opipljive rezultate građanima i poduzetništvu. Komunikacijom Komisije pod nazivom „Akt o jedinstvenom tržištu”, donesenom u travnju 2011., predlaže se pojednostavnjenje Četvrte direktive Vijeća 78/660/EEZ od 25. srpnja 1978. na temelju članka 54. stavka 3. točke (g) Ugovora o godišnjim financijskim izvještajima za određene vrste trgovačkih društava ( 3 ) i Sedme direktive Vijeća 83/349/EEZ od 13. lipnja 1983. na temelju članka 54. stavka 3. točke (g) Ugovora o konsolidiranim financijskim izvještajima ( 4 ) (Računovodstvene direktive) vezano uz obveze podnošenja financijskih informacija i smanjenja administrativnog opterećenja, posebno za MSP-ove. „Strategija Europa 2020.” za pametni, održivi i uključivi rast ima za cilj smanjenje administrativnih opterećenja i poboljšanje poslovnog okruženja, posebno za MSP, te promicanje internacionalizacije MSP-a. Europsko vijeće od 24. i 25. ožujka 2011. također je pozvalo na smanjenje općeg administrativnog opterećenja, posebno za MSP-ove, kako na razini Europske unije tako i na nacionalnoj razini te je predložilo mjere za povećanje produktivnosti, poput uklanjanja birokracije i poboljšanja regulatornog okvira za MSP. (2) Europski parlament je 18. prosinca 2008. donio nezakonodavnu rezoluciju o računovodstvenim zahtjevima za mala i srednja poduzeća, posebno za mikro subjekte ( 5 ), navodeći da su računovodstvene direktive često opterećujuće za mala i srednja poduzeća, posebno za mikro subjekte, te je zatražio da Komisija nastavi s nastojanjima za preispitivanje tih direktiva. (3) Usklađenje nacionalnih odredaba o prezentiranju i sadržaju godišnjih financijskih izvještaja i izvješća poslovodstva, osnove mjerenja koje se u njima koriste te njihovo objavljivanje u pogledu određenih vrsta poduzeća s ograničenom odgovornošću od posebne je važnosti za zaštitu dioničara, članova i trećih strana. U tim područjima za takve vrste poduzeća potrebno je istodobno usklađivanje budući da, s jedne strane, neka poduzeća djeluju u nekoliko država članica a, s druge strane, takve vrste poduzeća trećim stranama ne daju jamstva iznad iznosa svoje neto imovine. (4) Godišnjim financijskim izvještajima ostvaruju se različiti ciljevi i ne daju se samo informacije ulagačima u tržište kapitala već se daje i prikaz prošlih transakcija i unapređuje korporativno upravljanje. Računovodstveno zakonodavstvo Unije treba uspostaviti odgovarajuću ravnotežu između interesa adresata financijskih izvještaja i interesa poduzeća u tome da ne budu nepotrebno opterećena obvezom izvješćivanja. (5) Područje primjene ove Direktive trebalo bi uključivati određena poduzeća s ograničenom odgovornošću kao što su dionička društva i društva s ograničenom odgovornošću. Osim toga, postoji i znatan broj društava osoba i komanditnih društava čiji su svi članovi s neograničenom odgovornošću osnovani kao dionička društva ili društva s ograničenom odgovornošću pa bi stoga takva društva osoba trebala biti podložna mjerama usklađenja iz ove Direktive. Ova Direktiva trebala bi također osigurati da njezino područje primjene obuhvaća društva osoba u kojima članovi koji nisu osnovani kao dioničko društvo ili društvo s ograničenom odgovornošću u biti za obveze društva osoba imaju ograničenu odgovornost budući da je ta odgovornost ograničena od strane drugih poduzeća u okviru područja primjene ove Direktive. Isključivanje neprofitnih poduzeća iz područja primjene ove Direktive sukladno je njezinoj svrsi, u skladu s člankom 50. stavkom 2. točkom (g) Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU). (6) Područje primjene ove Direktive trebalo bi se temeljiti na načelima pa bi trebalo osigurati da se poduzeće ne može isključiti iz tog područja primjene stvaranjem strukture grupe poduzeća koja sadrži više slojeva poduzeća osnovanih unutar ili izvan Unije. (7) Odredbe ove Direktive trebale bi se primjenjivati samo u mjeri u kojoj nisu nespojive s ili suprotne odredbama o financijskom izvještavanju određenih vrsta poduzeća ili odredbama koje se odnose na raspodjelu kapitala poduzeća koje su utvrđene u drugim važećim zakonodavnim aktima koje je donijela jedna ili više institucija Unije. (8) Nadalje, potrebno je utvrditi minimalne ekvivalentne pravne zahtjeve na razini Unije u pogledu opsega financijskih informacija koje bi poduzeća u međusobnom tržišnom natjecanju trebala staviti na raspolaganje javnosti. (9) Godišnje financijske izvještaje trebalo bi sastavljati pažljivo i trebali bi istinito i točno prikazivati aktivu i pasivu poduzeća, njegovo financijsko stanje te dobit ili gubitak. Postoji mogućnost da u iznimnim slučajevima financijski izvještaj ne daje takav istinit i točan prikaz u slučaju kada se primjenjuju odredbe ove Direktive. U takvim slučajevima poduzeće bi trebalo odstupiti od takvih odredaba radi davanja istinitog i točnog prikaza. Države članice trebale bi imati mogućnost definiranja takvih iznimnih slučajeva i utvrđivanja odgovarajućih posebnih pravila koja se primjenjuju u tim slučajevima. Tim iznimnim slučajevima trebalo bi smatrati izrazito neuobičajene transakcije i neuobičajene situacije i oni se ne bi, na primjer, trebali odnositi na cjelokupne konkretne sektore. (10) Ovom bi Direktivom trebalo osigurati da su zahtjevi za mala poduzeća u velikoj mjeri usklađena diljem Unije. Ova se Direktiva temelji na načelu „mislimo najprije na male”. Kako bi se izbjegla nerazmjerna administrativna opterećenja tih poduzeća, državama članicama trebalo bi omogućiti zahtijevanje samo nekoliko objavljivanja putem dodatnih bilješki uz obvezne bilješke. Međutim, u slučaju jedinstvenog sustava za pohranu, države članice u određenim slučajevima mogu zahtijevati ograničeni broj dodatnih objava ako se one izričito zahtijevaju u skladu s njihovim nacionalnim poreznim zakonodavstvom i ako su izričito neophodne za potrebe ubiranja poreza. Države članice trebale bi imati mogućnost srednjim i velikim poduzećima nametnuti zahtjeve koji nadilaze minimalne zahtjeve koje propisuje ova Direktiva. (11) U slučaju kada ova Direktiva dopušta državama članicama da dodatne zahtjeve nametnu, na primjer, malim poduzećima, to znači da države članice mogu iskoristiti ovu mogućnost u cijelosti ili djelomično zahtijevajući manje od onoga što dopušta ova mogućnost. Jednako tako, u slučaju kada ova Direktiva dopušta državama članicama da izuzeća koriste za, na primjer, mala poduzeća, to znači da države članice mogu takva poduzeća izuzeti u cijelosti ili djelomično. (12) Mala, srednja i velika poduzeća trebalo bi definirati i razlikovati prema ukupnoj bilanci, neto prihodu i prosječnom broju zaposlenika u financijskoj godini, budući da ti kriteriji obično daju objektivne dokaze o veličini poduzeća. Međutim, u slučaju kada matično poduzeće ne sastavlja konsolidirane financijske izvještaje za grupu, državama članicama trebalo bi dopustiti poduzimanje mjera koje smatraju potrebnim kako bi zahtijevale da se takvo poduzeće može razvrstati kao veće poduzeće određujući njegovu veličinu pa time i kategoriju na konsolidiranoj ili zbirnoj osnovi. U slučaju kada država članica primjenjuje jednu od ili više mogućnosti izuzeća za mikro poduzeća, mikro poduzeća također bi trebalo definirati prema ukupnoj bilanci, neto prihodu i prosječnom broju zaposlenika u financijskoj godini. Države članice ne bi trebale biti obvezne u svojem nacionalnom zakonodavstvu definirati odvojene kategorije za srednja i velika poduzeća ako srednja poduzeća podliježu jednakim zahtjevima kao i velika poduzeća. (13) Mikro poduzeća imaju ograničena sredstva za poštovanje zahtjevnih regulatornih obveza. U slučaju kada ne postoje posebna pravila za mikro poduzeća, na njih se primjenjuju pravila koja se primjenjuju na mala poduzeća. Ta im pravila nameću administrativna opterećenja koja su nerazmjerna njihovoj veličini pa su stoga relativno zahtjevnija za mikro poduzeća u usporedbi s malim poduzećima. Stoga bi države članice trebale moći izuzeti mikro poduzeća od određenih obveza koje se primjenjuju na mala poduzeća, a koje bi im nametnule pretjerana administrativna opterećenja. Međutim, mikro poduzeća ipak bi trebala podlijegati nacionalnim obvezama vođenja evidencija o svojim poslovnim transakcijama i financijskom stanju. Štoviše, investicijska poduzeća i financijska holding poduzeća trebalo bi isključiti iz koristi pojednostavnjenja primjenljivih na mikro poduzeća. (14) Države članice trebale bi uzeti u obzir posebne uvjete i potrebe svojih vlastitih tržišta pri odlučivanju o tome hoće li ili na koji će način provesti posebni režim za mikro poduzeća u okviru konteksta ove Direktive. (15) Objavljivanje financijskih izvještaja može biti opterećujuće za mikro poduzeća. Istodobno, države članice trebaju osigurati poštovanje ove Direktive. Prema tome, državama članicama koje koriste izuzeća za mikro poduzeća predviđena ovom Direktivom trebalo bi dopustiti izuzimanje mikro poduzeća od općeg zahtjeva objavljivanja, pod uvjetom da je bilanca propisno podnesena, u skladu s nacionalnim pravom, najmanje jednom imenovanom nadležnom tijelu te da su informacije dostavljene poslovnom registru tako da se primjerak može dobiti na zahtjev. U takvim slučajevima, ne bi se trebala primjenjivati obveza objavljivanja računovodstvenih dokumenata utvrđena u ovoj Direktivi u skladu s člankom 3. stavkom 5. Direktive 2009/101/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o usklađivanju zaštitnih mjera koje, radi zaštite interesa članova i trećih strana, države članice zahtijevaju za trgovačka društva u smislu članka 48. stavka 2. Ugovora, s ciljem izjednačavanja takvih zaštitnih mjera ( 6 ). (16) Radi osiguranja da se objavljuju usporedive i istovrsne informacije, načela priznavanja i mjerenja trebala bi uključivati osnove trajnosti poslovanja, opreznosti i nastanka poslovnog događaja. Ne bi trebalo dopustiti prijeboj stavki aktive i pasive te prihoda i rashoda, a stavke aktive i pasive trebalo bi vrednovati odvojeno. Međutim, u posebnim slučajevima državama članicama trebalo bi omogućiti da dopuste ili zahtijevaju da poduzeća izvrše prijeboj između stavki aktive i pasive te stavki prihoda i rashoda. Pri prezentiranju stavki u financijskim izvještajima trebalo bi uzimati u obzir gospodarsku stvarnost ili komercijalni sadržaj temeljne transakcije ili posla. Međutim, državama članicama trebalo bi dopustiti da poduzeća izuzmu od primjene tog načela. (17) Priznavanje, mjerenje, prezentiranje, objavljivanje i konsolidacija u financijskim izvještajima trebali bi se ravnati prema načelu materijalnosti. Prema načelu materijalnosti, podaci koje se smatra nematerijalnim mogu se, na primjer, zbirno prikazivati u financijskim izvještajima. Međutim, dok se pojedina stavka može smatrati nematerijalnom, stavke slične prirode mogu se smatrati materijalnima ako se uzimaju kao cjelina. Državama članicama trebalo bi dopustiti da obveznu primjenu načela materijalnosti ograniče na prezentiranje i objavljivanje. Načelo materijalnosti ne bi trebalo utjecati na nacionalne obveze vođenja sveobuhvatnih evidencija koje prikazuju poslovne transakcije i financijsko stanje. (18) Stavke koje se priznaju u financijskim izvještajima trebalo bi mjeriti na osnovi načela kupovne cijene ili troškova proizvodnje kako bi se osigurala pouzdanost informacija sadržanih u financijskim izvještajima. Međutim, državama članicama trebalo bi omogućiti da dopuste ili zahtijevaju da poduzeća revaloriziraju dugotrajnu aktivu kako bi se korisnicima financijskih izvještaja pružile relevantnije informacije. (19) Zbog potrebe za usporedivim financijskim informacijama diljem Unije potrebno je zahtijevati od država članica da za određene financijske instrumente dopuste sustav računovodstva po korektnoj vrijednosti. Nadalje, sustavi računovodstva po korektnoj vrijednosti pružaju podatke koji korisnicima financijskih informacija mogu biti relevantniji od informacija koje se temelje na kupovnoj cijeni ili troškovima proizvodnje. Prema tome, države članice trebale bi dopustiti usvajanje sustava računovodstva po korektnoj vrijednosti za sva poduzeća ili vrste poduzeća, osim mikro poduzeća koja koriste izuzeća predviđena ovom Direktivom, kako za godišnje tako i za konsolidirane financijske izvještaje ili, ako država članica tako odabere, samo za konsolidirane financijske izvještaje. Nadalje, državama članicama trebalo bi omogućiti da računovodstvo po korektnoj vrijednosti dopuste ili zahtijevaju za imovinu koja nije financijski instrument. (20) Potreban je ograničen broj obrazaca za bilancu kako bi se korisnicima financijskih informacija omogućila bolja usporedba financijskog stanja poduzeća unutar Unije. Države članice trebale bi zahtijevati korištenje jednog obrasca za bilancu i trebale bi imati mogućnost da ponude izbor između dopuštenih obrazaca. Međutim, države članice trebale bi imati mogućnost dopustiti poduzećima ili od njih zahtijevati da izmijene obrazac i prikažu bilancu na temelju razlikovanja između stavki dugotrajne i kratkotrajne imovine odnosno dugoročnih i kratkoročnih obveza. Trebalo bi dopustiti obrazac za račun dobiti i gubitka koji prikazuje prirodu rashoda i račun dobiti ili gubitka koji prikazuje funkciju rashoda. Države članice trebale bi zahtijevati korištenje jednog obrasca za račun dobiti i gubitka i trebale bi imati mogućnost da ponude izbor između dopuštenih obrazaca. Države članice također bi trebale imati mogućnost dopustiti poduzećima da prikažu izvještaj o poslovnim rezultatima umjesto računa dobiti i gubitka koji se izrađuje u skladu s jednim od dopuštenih obrazaca. Malim i srednjim poduzećima može se omogućiti pojednostavnjenje zahtijevanih obrazaca. Međutim, državama članicama trebalo bi dopustiti da ograniče obrasce bilance i računa dobiti i gubitka ako je to potrebno radi elektroničkog podnošenja financijskih izvještaja. (21) Radi usporedivosti trebalo bi osigurati zajednički okvir za priznavanje, mjerenje i prezentiranje, među ostalim, vrijednosnih usklađivanja, goodwilla, rezervacija, zaliha dobara i zamjenljive imovine te imovine i rashoda iznimne veličine ili pojave. (22) Priznavanje i mjerenje nekih stavki u financijskim izvještajima temelji se na procjenama, prosudbama i modelima, a ne na točnim opisima. Kao rezultat neodređenosti svojstvenih poslovnim aktivnostima, određene stavke u financijskim izvještajima ne mogu se precizno izmjeriti već se mogu samo procijeniti. Procjena uključuje prosudbe koje se temelje na zadnjim dostupnim pouzdanim informacijama. Korištenje procjena bitan je dio pripreme financijskog izvještaja. To je posebno točno u slučaju rezervacija koje su po svojoj prirodi neodređenije od većine ostalih stavki bilance. Procjene bi trebalo temeljiti na pažljivoj prosudbi upravljanja poduzećem i izračunavati na objektivnoj osnovi, dopuniti ih iskustvom u sličnim transakcijama a, u nekim slučajevima, i izvještajima neovisnih stručnjaka. Dokazi koji se razmatraju trebali bi uključivati sve dodatne dokaze koje pružaju događaji nastali nakon datuma bilance. (23) Informacije prikazane u bilanci i računu dobiti i gubitka trebalo bi dopuniti objavama u obliku bilješki uz financijske izvještaje. Korisnicima financijskih izvještaja obično su dodatne informacije od malih poduzeća potrebne u ograničenoj mjeri, i malim poduzećima može biti skupo sređivanje tih dodatnih informacija. Stoga je ograničeni režim objavljivanja za mala poduzeća opravdan. Međutim, ako mikro poduzeće smatra korisnima dodatne vrste objavljivanja koja se zahtijevaju od srednjih i velikih poduzeća ili druga objavljivanja koja nisu predviđena ovom Direktivom, ne bi ga trebalo u tome sprečavati. (24) Objava vezana uz računovodstvene politike jedan je od ključnih elemenata bilješki uz financijske izvještaje. Takva bi objava trebala uključiti posebno osnove mjerenja koje su primijenjene na različite stavke, izjavu o sukladnosti tih računovodstvenih politika s konceptom trajnosti poslovanja i sve značajne izmjene usvojenih računovodstvenih politika. (25) Korisnici financijskih izvještaja koje izrađuju srednja i velika poduzeća obično imaju složenije potrebe. Stoga bi u određenim područjima trebalo osigurati dodatna objavljivanja. Izuzimanje od određenih obveza objavljivanja opravdano je ako bi takvo objavljivanje štetilo određenim osobama ili poduzeću. (26) Izvješće poslovodstva i konsolidirani financijski izvještaj bitni su elementi financijskog izvještavanja. Trebalo bi osigurati objektivan pregled razvoja poslovanja i stanja poduzeća, na način koji je u skladu s opsegom i složenošću poslovanja. Informacije ne bi trebalo ograničiti na financijski aspekt poslovanja poduzeća i trebale bi sadržavati analizu ekoloških i društvenih aspekata poslovanja koja je potrebna za razumijevanje razvoja, poslovnih rezultata odnosno položaja poduzeća. U slučajevima kada su konsolidirano izvješće poslovodstva i izvješće poslovodstva matičnog poduzeća prezentirani u jedinstvenom izvješću, bilo bi primjereno staviti veći naglasak na ona pitanja koja su značajna za poduzeća koja su u konsolidaciju uključena kao cjelina. Međutim, uzimajući u obzir moguće opterećenje malih i srednjih poduzeća, primjereno je predvidjeti da države članice mogu odustati od obveze pružanja nefinancijskih informacija u izvješću poslovodstva takvih poduzeća. (27) Države članice trebale bi imati mogućnost izuzimanja malih poduzeća od obveze izrade izvješća poslovodstva pod uvjetom da takva poduzeća, u bilješkama uz financijske izvještaje, uključe podatke koji se odnose na stjecanje vlastitih dionica iz članka 24. stavka 2. Direktive 2012/30/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o usklađivanju zaštitnih mjera koje, radi zaštite interesa članova i trećih osoba, države članice zahtijevaju od trgovačkih društava u smislu članka 54. drugog stavka Ugovora o funkcioniranju Europske unije, u pogledu osnivanja dioničkih društava i održavanja i promjene njihovog kapitala, a s ciljem ujednačavanja tih zaštitnih mjera ( 7 ). (28) Budući da navedena poduzeća mogu imati značajnu ulogu u gospodarstvima u kojima posluju, odredbe ove Direktive koje se odnose na izvješće o korporativnom upravljanju trebale bi se primjenjivati na poduzeća čiji su prenosivi vrijednosni papiri uvršteni za trgovanje na uređenom tržištu. (29) Mnoga poduzeća vlasnici su drugih poduzeća i cilj je usklađivanja zakonodavstva koje uređuje konsolidirane financijske izvještaje zaštititi udjele koji postoje u poduzećima s dioničkim kapitalom. Konsolidirane financijske izvještaje trebalo bi sastavljati tako da se financijske informacije koje se odnose na takva poduzeća mogu prenositi članovima i trećim stranama. Nacionalno pravo koje uređuje konsolidirane financijske izvještaje trebalo bi stoga uskladiti radi ostvarenja ciljeva usporedivosti i istovjetnosti informacija koje poduzeća u okviru Europske unije trebaju objavljivati. Međutim, uzimajući u obzir da poštene tržišne cijene transakcije između neovisnih, nepovezanih i dobro informiranih strana nema, državama članicama trebalo bi omogućiti da dopuste prijenos sudjelujućih udjela unutar grupe, kao takozvane „transakcije pod zajedničkim nadzorom” koje se prezentiraju koristeći računovodstvenu metodu objedinjavanja udjela u kojoj se knjigovodstvena vrijednost dionica ili udjela u kapitalu poduzeća obuhvaćenog konsolidacijom prebija samo s odgovarajućim postotkom kapitala. (30) U Direktivi 83/349/EZ postojao je zahtjev sastavljanja konsolidiranih financijskih izvještaja za grupe kada je ili matično poduzeće ili jedno ili više poduzeća kćeri osnovano kao jedno od poduzeća navedenih u Prilogu I. ili Prilogu II. ovoj Direktivi. Države članice imale su mogućnost izuzimanja matičnog poduzeća od zahtjeva za sastavljanje konsolidiranih financijskih izvještaja u slučaju kada matično poduzeće nije bilo poduzeće vrsta navedenih u Prilogu I. ili Prilogu II. Ovom se Direktivom zahtijeva da samo matična poduzeća vrsta navedenih u Prilogu I. ili, u određenim okolnostima u Prilogu II., sastavljaju konsolidirane financijske izvještaje, ali države članice ne sprečava da prošire područje primjene ove Direktive kako bi obuhvatile i druge situacije. U osnovi stoga nema promjene budući da na državi članici ostaje da odluči hoće li od poduzeća koja nisu obuhvaćena ovom Direktivom zahtijevati izradu konsolidiranih financijskih izvještaja. (31) Konsolidirani financijski izvještaji trebali bi prikazati aktivnosti matičnog poduzeća i njegovih poduzeća kćeri kao jedinstvenoga gospodarskog subjekta (grupe). Poduzeća koja kontrolira matično poduzeće trebalo bi smatrati poduzećima kćerima. Kontrola bi se trebala zasnivati na držanju većine glasačkih prava, ali kontrola može postojati i ako postoje ugovori s dioničarima ili članovima tog poduzeća. U određenim okolnostima kontrola se može učinkovito izvršavati i kada je matično poduzeće imatelj manjine dionica ili udjela ili nijedne dionice odnosno nijednog udjela u poduzeću kćeri. Države članice trebale bi imati pravo zahtijevati da poduzeća koja ne podliježu kontroli, ali kojima se upravlja na jedinstvenoj osnovi ili imaju zajedničko administrativno, upravljačko ili nadzorno tijelo budu obuhvaćena konsolidiranim financijskim izvještajem. (32) Poduzeće kći koje je i samo matično poduzeće trebalo bi sastavljati konsolidirane financijske izvještaje. Ipak, države članice trebale bi imati pravo izuzeti takvo poduzeće od obveze sastavljanja takvih konsolidiranih izvještaja u određenim okolnostima, pod uvjetom da su njegovi članovi i treće strane dovoljno zaštićeni. (33) Male grupe trebalo bi izuzeti od obveze sastavljanja konsolidiranih financijskih izvještaja budući da korisnicima financijskih izvještaja malih poduzeća nisu potrebne složene informacije i budući da sastavljanje konsolidiranih financijskih izvještaja uz godišnje financijske izvještaje matičnog poduzeća i poduzeća kćeri može biti skupo. Države članice trebale bi imati mogućnost srednje grupe izuzeti od obveze sastavljanja konsolidiranih financijskih izvještaja na istoj osnovi troškova i dobiti, osim ako je povezano poduzeće subjekt od javnog interesa. (34) Konsolidacija zahtijeva potpuno uključivanje aktive i pasive te prihoda i rashoda grupa poduzeća, odvojeno objavljivanje nekvalificiranih udjela u konsolidiranoj bilanci unutar stavke kapitala i rezervi i odvojeno objavljivanje nekvalificiranih udjela u dobiti i gubitku grupe u konsolidiranom računu dobiti i gubitka. Međutim, trebalo bi izvršiti potrebne ispravke kako bi se uklonili učinci financijskih odnosa između konsolidiranih poduzeća. (35) Načela priznavanja i mjerenja koja se primjenjuju na sastavljanje godišnjih financijskih izvještaja trebala bi se primjenjivati i na sastavljanje konsolidiranih financijskih izvještaja. Međutim, državama članicama trebalo bi omogućiti da dopuste da se opće odredbe i načela navedena u ovoj Direktivi na godišnje financijske izvještaje primjenjuju drukčije nego na konsolidirane financijske izvještaje. (36) Poduzeća povezana sudjelujućim udjelom trebalo bi uključiti u konsolidirane financijske izvještaje primjenom metode udjela. Odredbe o mjerenju poduzeća povezanih sudjelujućim udjelom u osnovi bi trebale ostati nepromijenjene u odnosu na Direktivu 83/349/EEZ, a metode dopuštene u okviru te Direktive mogu se još uvijek primjenjivati. Državama članicama trebalo bi također omogućiti da dopuste ili zahtijevaju da se poduzeće kojim se upravlja zajednički proporcionalno konsolidira u konsolidiranom financijskom izvještaju. (37) Konsolidirani financijski izvještaji trebali bi uključivati sva objavljivanja u obliku bilješki uz financijski izvještaj za poduzeća koja su u konsolidaciju uključena kao cjelina. Nazivi, registrirana sjedišta i postotak udjela grupe u kapitalu poduzećâ trebali bi se objavljivati i za poduzeća kćeri, poduzeća povezana sudjelujućim udjelom, poduzeća kojima se upravlja zajednički te za sudjelujuće udjele. (38) Godišnji financijski izvještaji svih poduzeća na koje se primjenjuje ova Direktiva trebali bi se objavljivati u skladu s Direktivom 2009/101/EZ. Primjereno je, međutim, predvidjeti odobravanje određenih odstupanja u ovom području za mala i srednja poduzeća. (39) Države članice uvelike se potiču na razvijanje elektroničkih sustava objavljivanja koji poduzećima omogućuju podnošenje računovodstvenih podataka, uključujući zakonske financijske izvještaje, samo jednom i u obliku koji većem broju korisnika omogućuje jednostavni pristup informacijama i njihovo korištenje. U pogledu financijskog izvještavanja, Komisija se potiče da istraži mogućnosti usklađenog elektroničkog oblika. Međutim, takvi sustavi ne bi trebali biti opterećujući za mala i srednja poduzeća. (40) Članovi administrativnih, upravljačkih i nadzornih tijela poduzeća trebali bi, kao minimalni zahtjev, biti kolektivno odgovorni za sastavljanje i objavljivanje godišnjih financijskih izvještaja i izvješća poslovodstva. Isti bi se pristup trebao primjenjivati na članove administrativnih, upravljačkih i nadzornih tijela poduzeća koja sastavljaju konsolidirane financijske izvještaje. Ta tijela djeluju u okviru nadležnosti koje su im dodijeljene na temelju nacionalnog prava. To ne bi trebalo sprečavati države članice u tome da odu i dalje te predvide izravnu odgovornost dioničara ili čak i drugih dionika. (41) Odgovornost sastavljanja i objavljivanja godišnjih financijskih izvještaja i konsolidiranih financijskih izvještaja, kao i izvješća poslovodstva i konsolidiranih izvješća poslovodstva temelji se na nacionalnom pravu. Odgovarajuća pravila o odgovornosti, kako ih utvrdi svaka država članica u skladu sa svojim nacionalnim pravom, trebala bi se primjenjivati na članove administrativnih, upravljačkih i nadzornih tijela poduzeća. Države članice trebale bi imati mogućnost određivanja opsega te odgovornosti. (42) Radi promicanja vjerodostojnih postupaka financijskog izvještavanja diljem Unije, članovi tijela poduzeća koje je odgovorno za sastavljanje financijskih izvještaja tog poduzeća trebali bi osigurati da financijske informacije koje su uključene u godišnji financijski izvještaj poduzeća i konsolidirani financijski izvještaj grupe daju istinit i točan prikaz. (43) Godišnji financijski izvještaji i konsolidirani financijski izvještaji podliježu obvezi revizije. Zahtjev da bi revizorsko mišljenje trebalo navoditi daje li godišnji ili konsolidirani financijski izvještaj točan i istinit prikaz u skladu s odgovarajućim okvirom za financijsko izvještavanje ne bi trebalo shvatiti kao ograničavanje opsega tog mišljenja već kao pojašnjenje konteksta u kojem je izrečeno. Godišnji financijski izvještaji malih poduzeća ne bi trebali biti obuhvaćeni ovom obvezom revizije budući da revizija može predstavljati značajno administrativno opterećenje za tu kategoriju poduzeća, jer u mnogim malim poduzećima iste osobe su i dioničari i rukovoditelji te stoga imaju ograničenu potrebu potvrde financijskih izvještaja od treće strane. Međutim, ovom Direktivom ne bi trebalo sprečavati države članice u uvođenju obveze revizije svojim malim poduzećima, uzimajući u obzir posebne uvjete i potrebe malih poduzeća i korisnika njihovih financijskih izvještaja. Nadalje, primjerenije je definirati sadržaj revizorskih izvješća u Direktivi 2006/43/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. svibnja 2006. o zakonskim revizijama godišnjih financijskih izvještaja i konsolidiranih financijskih izvještaja ( 8 ). Tu bi Direktivu stoga trebalo izmijeniti na odgovarajući način. (44) Radi osiguranja pojačane transparentnosti plaćanja državama, velika poduzeća i subjekti od javnog interesa koji djeluju u ekstraktivnoj industriji ili sječi prašuma ( 9 ) trebali bi u zasebnom izvješću godišnje objavljivati materijalna plaćanja državama u zemljama u kojima posluju. Takva poduzeća djeluju u zemljama bogatim prirodnim resursima, posebno mineralima, naftom, zemnim plinom i prašumama. Izvješće bi trebalo uključivati vrste plaćanja usporedive s onima koje objavljuju poduzeća koja sudjeluju u Inicijativi za transparentnost ekstraktivnih industrija (EITI). Inicijativa dopunjuje Akcijski plan Europske unije za provedbu zakonodavstva, upravljanje i trgovinu u području šumarstva (EU FLEGT) i odredbe Uredbe (EU) br. 995/2010 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. listopada 2010. o utvrđivanju obveza gospodarskih subjekata koji stavljaju u promet drvo i proizvode od drva ( 10 ), koja od trgovaca proizvodima od drva zahtijeva da postupaju s dužnom pažnjom radi sprečavanja ulaska nezakonitog drva na tržište Europske unije. (45) Izvješće bi trebalo služiti vladama zemalja bogatih resursima kao pomoć u provedbi načela i kriterija Inicijative za transparentnost ekstraktivnih industrija (EITI) te da svojim državljanima mogu opravdati plaćanja koja takve vlade prime od poduzeća koja djeluju u ekstraktivnoj industriji ili subjektima koji se bave sječom prašuma, a koji djeluju u okviru nadležnosti tih vlada. Izvješće bi trebalo sadržavati objave na temelju zemlje i projekta. Projekt bi trebalo definirati kao operativne aktivnosti koje su uređene jednim ugovorom, povlasticom, najmom, koncesijom ili sličnim zakonitim ugovorom i čine temelj za plaćanje obveza prema državi. Doduše, ako je više takvih ugovora značajno međusobno povezano, to bi trebalo smatrati projektom. „Značajno međusobno povezani” zakoniti ugovori tumače se kao skup operativno i zemljopisno integriranih ugovora, povlastica, najmova ili koncesija ili vezanih ugovora s bitno sličnim uvjetima koji su potpisani s nekom državom i koji dovode do obveze plaćanja. Takvi se ugovori mogu urediti jednim ugovorom, zajedničkim pothvatom, ugovorom o podjeli proizvodnje ili drugim sveobuhvatnim zakonitim ugovorom. (46) Sva plaćanja koja iznose manje od 100 000 EUR u okviru financijske godine, bilo da su izvršena kao jednokratno plaćanje ili kao niz vezanih plaćanja, ne trebaju se uzeti u obzir u izvješću. To znači da, u slučaju svakog aranžmana koji predviđa periodična plaćanja ili obroke (npr. naknade za najam), poduzeće treba uzeti u obzir zbirni iznos vezanih periodičnih plaćanja ili obroka vezanih plaćanja pri određivanju je li dosegnut prag za taj niz plaćanja i, u skladu s time, zahtijeva li se objavljivanje. (47) Od poduzeća koja djeluju u ekstraktivnoj industriji ili sječi prašuma ne bi trebalo zahtijevati raščlanjivanje i raspodjelu plaćanja na temelju projekta u slučaju kada se plaćanja vrše u pogledu obveza koje su poduzeću nametnute na razini subjekta, a ne na razini projekta. Na primjer, ako poduzeće ima više od jednog projekta u zemlji domaćinu, a dohodak poduzeća vlada te zemlje oporezuje u pogledu dohotka poduzeća u zemlji u cjelini a ne u pogledu određenog projekta ili poslovanja u zemlji, poduzeću bi se dopustilo objavljivanje plaćanja poreza na dohodak koji proizlazi iz toga bez naznačivanja određenog projekta koji se povezuje s tim plaćanjem. (48) Poduzeće koje djeluje u ekstraktivnoj industriji ili sječi prašuma općenito ne bi trebalo objavljivati dividende isplaćene nekoj državi koja je obični ili redovni dioničar tog poduzeća sve dok se dividende isplaćuju državi pod istim uvjetima kao i ostalim dioničarima. Međutim, od poduzeća će se zahtijevati da objavi dividende isplaćene za prava na proizvodnju ili licence. (49) Radi rješavanja pitanja mogućeg izbjegavanja zahtjevâ za objavljivanje, ovom Direktivom trebalo bi odrediti da se plaćanja objavljuju s obzirom na bit predmetne djelatnosti ili predmetnog plaćanja. Stoga poduzeće ne bi moglo izbjeći objavljivanje, na primjer drukčijom karakterizacijom djelatnosti koja bi inače bila obuhvaćena ovom Direktivom. Nadalje, plaćanja ili djelatnosti ne bi se smjele umjetno podijeliti niti spojiti s ciljem izbjegavanja takvog zahtjeva za objavljivanjem. (50) Radi utvrđivanja okolnosti u kojima bi poduzeće trebalo izuzeti od obveza izvješćivanja predviđenih u poglavlju 10., ovlast za donošenje delegiranih akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) trebalo bi dodijeliti Komisiji u pogledu određivanja kriterija koje treba primjenjivati pri procjeni jesu li zahtjevi za izvješćivanje treće zemlje istovjetni zahtjevima tog poglavlja. Od posebne je važnosti da Komisija provede odgovarajuća savjetovanja tijekom pripremnog rada, uključujući i na razini stručnjaka. Kod pripreme i sastavljanje delegiranih akata Komisija bi trebala osigurati istovremenu, pravovremenu i odgovarajuću dostavu relevantnih dokumenata Europskom parlamentu i Vijeću. (51) Radi osiguranja ujednačenih uvjeta za provedbu članka 46. stavka 1., Komisiji bi trebalo dodijeliti provedbene ovlasti. Te bi se ovlasti trebale provoditi u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije ( 11 ). (52) Sustav izvješćivanja trebao bi podlijegati preispitivanju i izvješću Komisije tri godine od isteka roka za prenošenje ove Direktive od strane država članica. U tom preispitivanju trebalo bi razmotriti učinkovitost sustava i uzeti u obzir međunarodni razvoj, uključujući pitanja konkurentnosti i sigurnosti opskrbe energijom. U izvješću bi također trebalo razmotriti proširenje zahtjeva za izvješćivanje na dodatne sektore industrije kao i pitanje je li potrebno izvršiti reviziju izvješća. Nadalje, u izvješću bi trebalo uzeti u obzir iskustvo onih koji pripremaju informacije kao i njihove korisnike te razmotriti je li primjereno uključiti dodatne informacije o plaćanjima, kao npr. efektivne porezne stope te podatke o primatelju, kao npr. informacije o bankovnom računu. (53) U skladu sa zaključcima Sastanka na vrhu G8 u Deauvilleu u svibnju 2011. i radi promicanja jednakih pravila na međunarodnoj razini, Komisija bi trebala nastaviti poticati sve međunarodne partnere na uvođenje sličnih zahtjeva vezano za plaćanja državama. U ovom je kontekstu posebno važan daljnji rad na odgovarajućim međunarodnim računovodstvenim standardima. (54) Radi uzimanja u obzir budućih izmjena prava država članica i zakonodavstva Unije o vrstama poduzeća, Komisija bi trebala imati ovlast za donošenje delegiranih akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) radi ažuriranja popisa poduzeća sadržanih u prilozima I. i II. Uporaba delegiranih akata također je potrebna radi prilagodbe kriterija veličine poduzeća, budući da će inflacija s vremenom umanjiti njihovu realnu vrijednost. Od posebne je važnosti da Komisija provede odgovarajuća savjetovanja tijekom pripremnog rada, uključujući i na razini stručnjaka. Kod pripreme i sastavljanja delegiranih akata Komisija bi trebala osigurati istovremenu, pravovremenu i odgovarajuću dostavu relevantnih dokumenata Europskom parlamentu i Vijeću. (55) Budući da ciljeve ove Direktive, odnosno olakšanje prekograničnih ulaganja i poboljšanje usporedivosti diljem Unije te povjerenja javnosti u financijske izvještaje i izvješća putem poboljšanih i dosljednih određenih objavljivanja, ne mogu u dovoljnoj mjeri ostvariti države članice, te ih se zbog opsega i učinka može lakše ostvariti na razini Unije, Unija može usvojiti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti kako je određeno u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti, kako je navedeno u tom članku, ova Direktiva ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva. (56) Ovom Direktivom zamjenjuju se direktive 78/660/EEZ i 83/349/EEZ. Stoga bi te direktive trebalo staviti izvan snage. (57) Ovom se Direktivom poštuju temeljna prava i priznaju načela koja su posebno utvrđena Poveljom o temeljnim pravima Europske unije. (58) U skladu sa Zajedničkom političkom izjavom država članica i Komisije o objašnjenjima od 28. rujna 2011., države članice obvezuju se, u opravdanim slučajevima, uz obavijest o svojim mjerama za prenošenje dostaviti jedan ili više dokumenata kojima se objašnjava odnos između sastavnih dijelova direktive i odgovarajućih dijelova nacionalnih instrumenata za prenošenje. U pogledu ove Direktive, zakonodavac smatra da je prijenos korelacijskih tablica opravdan, budući da: DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:







POGLAVLJE 1.

PODRUČJE PRIMJENE, DEFINICIJE I KATEGORIJE PODUZEĆA I GRUPA

Članak 1.

Područje primjene

1. Mjere za usklađenje predviđene ovom Direktivom primjenjuju se na zakone i druge propise država članica koji se odnose na vrste poduzeća navedene:

(a) u Prilogu I.;

(b) u Prilogu II., u slučaju kada svi izravni ili neizravni članovi poduzeća koji inače imaju neograničenu odgovornost u biti imaju ograničenu odgovornost zbog toga što su oni poduzeća: i. koja pripadaju vrstama navedenima u Prilogu I.; ili ii. na koja se ne primjenjuje pravo države članice, ali koja imaju pravni oblik usporediv s poduzećima navedenima u Prilogu I.

2. Države članice obavješćuju Komisiju u razumnom roku o promjenama vrsta poduzeća u svojem nacionalnom zakonodavstvu koje bi mogle utjecati na točnost Priloga I. ili Priloga II. U tom slučaju Komisija je popise poduzeća sadržane u prilozima I. i II. ovlaštena prilagoditi putem delegiranih akata u skladu s člankom 49.

Članak 2.

Definicije

Za potrebe ove Direktive primjenjuju se sljedeće definicije:

1. „Subjekti od javnog interesa” znači poduzeća obuhvaćena člankom 1.: (a) na koja se primjenjuje zakonodavstvo države članice i čiji su prenosivi vrijednosni papiri uvršteni za trgovanje na uređenom tržištu bilo koje države članice u smislu članka 4. stavka 1. točke 14. Direktive 2004/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o tržištima financijskih instrumenata ( 12 ); (b) koja su kreditne institucije kako su definirane u članku 4. točki 1. Direktive 2006/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2006. o osnivanju i obavljanju djelatnosti kreditnih institucija ( 13 ), osim onih iz članka 2. te Direktive; (c) osiguravajuća poduzeća u smislu članka 2. stavka 1. Direktive Vijeća 91/674/EEZ od 19. prosinca 1991. o godišnjim financijskim izvještajima osiguravajućih poduzeća ( 14 ); ili (d) koja su države članice imenovale subjektima od javnog interesa, na primjer subjekte koji su zbog prirode svojeg poslovanja, svoje veličine ili broja djelatnika od velikog javnog značaja.

2. „Sudjelujući udjel” znači prava u kapitalu drugih poduzeća, bez obzira na to jesu li materijalizirana u obliku potvrda ili nisu, koja su, na temelju trajne povezanosti s tim poduzećima, stečena s namjerom da pridonose poslovanju poduzeća koje ima ta prava. Smatrat će se da udio u dijelu kapitala nekog drugog poduzeća predstavlja sudjelujući udjel u slučaju kada prelazi postotak koji utvrde države članice, a koji je niži od ili jednak 20 %.

3. „Povezana stranka” ima isto značenje kao i u međunarodnim računovodstvenim standardima donesenima u skladu s Uredbom (EZ) br. 1606/2002 Europskog parlamenta i Vijeća od 19. srpnja 2002. o primjeni međunarodnih računovodstvenih standarda ( 15 ).

4. „Dugotrajna aktiva” znači ona imovina koja je namijenjena za korištenje na neprekidnoj osnovi za potrebe aktivnosti poduzeća.

5. „Neto prihod” znači iznosi koji proizlaze iz prodaje proizvoda i pružanja usluga nakon što se odbiju rabati prodaje i porez na dodanu vrijednost i ostali porezi izravno povezani s prihodom.

6. „Kupovna cijena” znači cijena koja se plaća i svi neplanirani troškovi umanjeni za neplanirana smanjenja troška nabave.

7. „Troškovi proizvodnje” znači kupovna cijena sirovina, potrošnog materijala i drugi troškovi koji se mogu izravno pripisati predmetnom proizvodu. Države članice dopuštaju ili zahtijevaju uključivanje razumnog udjela stalnih ili promjenljivih općih troškova koji se neizravno pripisuju predmetnom proizvodu, u onoj mjeri u kojoj se oni odnose na razdoblje proizvodnje. Troškovi distribucije ne uključuju se.

8. „Vrijednosno usklađivanje” znači usklađivanja kojima je namjera uzeti u obzir promjenu vrijednosti pojedine imovine utvrđene s datumom bilance, neovisno o tome je li promjena konačna ili ne.

9. „Matično poduzeće” znači poduzeće koje kontrolira jedno ili više poduzeća kćeri.

10. „Poduzeće kći” znači poduzeće koje je pod kontrolom matičnog poduzeća, uključujući sva poduzeća kćeri krajnjeg matičnog poduzeća.

11. „Grupa” znači matično poduzeće i sva njegova poduzeća kćeri.

12. „Povezana poduzeća” znači bilo koja dva ili više poduzeća u okviru grupe.

13. „Poduzeće povezano sudjelujućim udjelom” znači poduzeće u kojem drugo poduzeće ima sudjelujući udjel i nad čijom operativnom i financijskom politikom to drugo poduzeće vrši značajan utjecaj. Smatra se da neko poduzeće izvršava značajan utjecaj nad drugim poduzećem ako ima 20 % ili više glasačkih prava dioničara ili članova u tom drugom poduzeću.

14. „Investicijsko poduzeće” znači: (a) ona poduzeća čiji je isključivi cilj ulaganje sredstava u različite vrijednosne papire, nekretnine i ostalu imovinu s jedinim ciljem raspoređivanja investicijskog rizika i davanja dioničarima dobiti od rezultata upravljanja njihovom imovinom; (b) ona poduzeća koja su povezana s investicijskim poduzećima s fiksnim kapitalom, ako je jedini cilj tako povezanih poduzeća stjecanje u potpunosti uplaćenih dionica koje su izdala ta investicijska poduzeća, ne dovodeći u pitanje odredbe članka 22. stavka 1. točke (h) Direktive 2012/30/EU.

15. „Financijsko holding poduzeće” znači ono poduzeće čiji je jedini cilj stjecati udjele u drugim poduzećima i upravljati takvim udjelima i pretvarati ih u dobit, a bez izravnog ili neizravnog uključivanja u upravljanje tim poduzećima, ne dovodeći u pitanje njihova prava kao imatelja udjela.

16. „Materijalan” znači status informacije u slučaju kada se za njezin izostanak ili pogrešno prikazivanje može razumno očekivati da će utjecati na odluke koje donose korisnici na osnovi financijskog izvještaja poduzeća. Materijalnost pojedinačnih stavki ocjenjuje se u kontekstu drugih sličnih stavki.

Članak 3.

Kategorije poduzeća i grupa

1. Pri primjeni jedne ili više opcija iz članka 36., države članice definiraju mikro poduzeća kao poduzeća koja na datum bilance ne prelaze granične vrijednosti najmanje dva od sljedeća tri kriterija:

(a) bilanca ukupno: 350 000 EUR;

(b) neto prihod: 700 000 EUR;

(c) prosječan broj zaposlenika tijekom financijske godine: 10.

2. Mala poduzeća su poduzeća koja na datum bilance ne prelaze granične vrijednosti najmanje dva od sljedeća tri kriterija:

(a) bilanca ukupno: 4 000 000 EUR;

(b) neto prihod: 8 000 000 EUR;

(c) prosječan broj zaposlenika tijekom financijske godine: 50.

Države članice mogu odrediti pragove veće od pragova iz prvog podstavka točaka (a) i (b). Međutim, pragovi ne smiju prelaziti 6 000 000 EUR za ukupnu bilancu i 12 000 000 EUR za neto prihod.

3. Srednja poduzeća su poduzeća koja nisu mikro poduzeća ni mala poduzeća i koja na datum bilance ne prelaze granične vrijednosti najmanje dva od sljedeća tri kriterija:

(a) bilanca ukupno: 20 000 000 EUR;

(b) neto prihod: 40 000 000 EUR;

(c) prosječan broj zaposlenika tijekom financijske godine: 250.

4. Velika poduzeća su poduzeća koja na datum bilance prelaze granične vrijednosti najmanje dva od sljedeća tri kriterija:

(a) bilanca ukupno: 20 000 000 EUR;

(b) neto prihod: 40 000 000 EUR;

(c) prosječan broj zaposlenika tijekom financijske godine: 250.

5. Male grupe su grupe koje se sastoje od matičnog poduzeća i poduzeća kćeri koja podliježu konsolidaciji i koja, na konsolidiranoj osnovi, na datum bilance matičnog poduzeća ne prelaze granične vrijednosti najmanje dva od sljedeća tri kriterija:

(a) bilanca ukupno: 4 000 000 EUR;

(b) neto prihod: 8 000 000 EUR;

(c) prosječan broj zaposlenika tijekom financijske godine: 50.

Države članice mogu odrediti pragove veće od pragova iz prvog podstavka točaka (a) i (b). Međutim, pragovi ne smiju prelaziti 6 000 000 EUR za ukupnu bilancu i 12 000 000 EUR za neto prihod.

6. Srednje grupe su grupe koje nisu male grupe i koje se sastoje od matičnog poduzeća i poduzeća kćeri koja podliježu konsolidaciji i koja, na konsolidiranoj osnovi, na datum bilance matičnog poduzeća ne prelaze granične vrijednosti najmanje dva od sljedeća tri kriterija:

(a) bilanca ukupno: 20 000 000 EUR;

(b) neto prihod: 40 000 000 EUR;

(c) prosječan broj zaposlenika tijekom financijske godine: 250.

7. Velike grupe su grupe koje se sastoje od matičnog poduzeća i poduzeća kećri koja podliježu konsolidaciji i koja, na konsolidiranoj osnovi, prelaze granične vrijednosti najmanje dva od sljedeća tri kriterija na datum bilance matičnog poduzeća:

(a) bilanca ukupno: 20 000 000 EUR;

(b) neto prihod: 40 000 000 EUR;

(c) prosječan broj zaposlenika tijekom financijske godine: 250.

8. Države članice dopuštaju da se prijeboj iz članka 24. stavka 3. i eventualno ukidanje kao posljedica članka 24. stavka 7. ne primjenjuje pri izračunu graničnih vrijednosti iz stavaka od 5. do 7. ovog članka. U takvim slučajevima granične vrijednosti kriterija za ukupnu bilancu i neto prihod povećavaju se za 20 %.

9. U slučaju onih država članica koje nisu usvojile euro, iznos u nacionalnoj valuti koji je istovjetan iznosima utvrđenima u stavcima od 1. do 7. dobiva se primjenom tečajne liste objavljene u Službenom listu Europske unije na dan stupanja na snagu direktive koja određuje te iznose.

Za potrebe pretvaranja u nacionalne valute onih država članica koje nisu usvojile euro, iznosi u eurima navedeni u stavcima 1., 3., 4., 6. i 7. mogu se povećati ili smanjiti za najviše 5 % kako bi se dobili zaokruženi iznosi u nacionalnim valutama.

10. U slučaju kada na datum bilance, poduzeće ili grupa prelazi ili prestane prelaziti granične vrijednosti dva od tri kriterija utvrđena u stavcima od 1. do 7., navedena činjenica utječe na primjenu odstupanja predviđenih ovom Direktivom samo ako se to dogodi u dvije uzastopne financijske godine.

11. Ukupna bilanca iz stavaka od 1. do 7. ovog članka sastoji se od ukupne vrijednosti aktive u stavkama od A do E u okviru „Aktive” u obrascu određenom u Prilogu III. ili aktive u stavkama od A do E u obrascu određenom u Prilogu IV.

12. Pri izračunu pragova iz stavaka od 1. do 7., države članice mogu zahtijevati uključivanje prihoda iz drugih izvora za poduzeća čiji „neto prihod” nije relevantan. Države članice mogu zahtijevati od matičnih poduzeća da svoje pragove izračunaju na konsolidiranoj osnovi umjesto na pojedinačnoj osnovi. Države članice također mogu zahtijevati od povezanih poduzeća da svoje pragove izračunaju na konsolidiranoj ili zbirnoj osnovi u slučaju kada su takva poduzeća osnovana isključivo radi izbjegavanja izvještavanja o određenim informacijama.

13. U svrhu prilagodbe učincima inflacije, Komisija najmanje svakih pet godina preispituje i, ako je potrebno, putem delegiranih akata u skladu s člankom 49., mijenja pragove iz stavaka od 1. do 7. ovog članka, uzimajući u obzir mjerenja inflacije objavljena u Službenom listu Europske unije.







POGLAVLJE 2.

OPĆE ODREDBE I NAČELA

Članak 4.

Opće odredbe

1. Godišnji financijski izvještaji čine složenu cjelinu i za sva poduzeća obuhvaćaju, najmanje, bilancu, račun dobiti i gubitka i bilješke uz financijski izvještaj.

Države članice mogu zahtijevati da poduzeća, osim malih poduzeća, uz dokumente iz prvog podstavka, u godišnje financijske izvještaje uključe i druge izvještaje.

2. Godišnji financijski izvještaji izrađuju se jasno i u skladu s odredbama ove Direktive.

3. Godišnji financijski izvještaji daju istinit i točan prikaz aktive i pasive društva, njegovo financijsko stanje te dobit ili gubitak. Ako primjena odredbi ove Direktive ne bi bila dostatna za dobivanje istinitog i poštenog prikaza aktive i pasive poduzeća, njegovog financijskog stanja te dobiti ili gubitka, u bilješkama uz financijski izvještaj dostavljaju se dodatne informacije potrebne za usklađivanje s tim zahtjevom.

4. U slučaju kada, u izuzetnim slučajevima, primjena neke odredbe ove Direktive nije spojiva s obvezom utvrđenom u stavku 3., ta se odredba ne primjenjuje kako bi se dao istinit i točan prikaz aktive i pasive poduzeća, njegovog financijskog stanja, te dobiti ili gubitka. Svaka neprimjena takvih odredaba mora se objaviti u bilješkama uz financijski izvještaj zajedno s obrazloženjem za to i izjavom o njezinom učinku na aktivu, pasivu, financijsko stanje, te dobit ili gubitak.

Države članice mogu definirati dotične iznimne slučajeve i utvrditi posebna pravila koja se primjenjuju u tim slučajevima.

5. Države članice mogu zahtijevati da poduzeća, osim malih poduzeća, u godišnjim financijskim izvještajima objavljuju dodatne informacije povrh onih koje se moraju objavljivati u skladu s ovom Direktivom.

6. Odstupajući od stavka 5., države članice mogu zahtijevati da mala poduzeća u financijskim izvještajima pripreme, otkriju i objave informacije povrh onih koje se zahtijevaju u skladu s ovom Direktivom, pod uvjetom da se te informacije prikupljaju unutar jedinstvenog sustava za pohranu te da je zahtjev za objavljivanje sadržan u nacionalnom poreznom zakonodavstvu izričito za potrebe ubiranja poreza. Informacije koje se zahtijevaju u skladu s ovim stavkom uključuju se u odgovarajući dio financijskih izvještaja.

7. Države članice Komisiji dostavljaju sve potrebne dodatne informacije u skladu sa stavkom 6. nakon prenošenja ove Direktive te kada u nacionalno zakonodavstvo uvedu nove zahtjeve u skladu sa stavkom 6.

8. Države članice koje koriste elektronička rješenja za pohranu i objavljivanje godišnjih financijskih izvještaja osiguravaju da mala poduzeća u skladu s poglavljem 7. nisu obvezna objavljivati dodatne objave iz stavka 6. koje se zahtijevaju prema nacionalnom poreznom zakonodavstvu.

Članak 5.

Opće objave

U dokumentu koji sadrži financijske izvještaje navodi se naziv poduzeća i informacije propisane u članku 5. točkama (a) i (b) Direktive 2009/101/EZ.

Članak 6.

Opća načela financijskog izvještavanja

1. Stavke prikazane u godišnjim i konsolidiranim financijskim izvještajima priznaju se i mjere u skladu sa sljedećim općim načelima:

(a) pretpostavlja se da poduzeće posluje na trajnoj osnovi;

(b) računovodstvene politike i osnove za mjerenje primjenjuju se dosljedno od jedne do druge financijske godine;

(c) priznavanje i mjerenje vrši se na razumnoj osnovi, a posebno: i. može se priznati samo dobit koja se ostvari s datumom bilance; ii. priznaju se sve obveze koje proisteknu tijekom predmetne financijske godine ili tijekom prethodne financijske godine, čak i ako takve obveze postanu očite tek između datuma bilance i datuma na koji je bilanca sastavljena; i iii. priznaju se sva negativna usklađivanja vrijednosti bez obzira na to je li rezultat financijske godine dobit ili gubitak;

(d) iznosi priznati u bilanci i računu dobiti i gubitka izračunavaju se na temelju obračuna;

(e) početna bilanca za svaku financijsku godinu odgovara završnoj bilanci za prethodnu financijsku godinu;

(f) sastavni dijelovi stavki aktive i pasive vrednuju se odvojeno;

(g) zabranjen je bilo kakav prijeboj između stavki aktive i pasive ili između stavki prihoda i rashoda;

(h) stavke računa dobiti i gubitka i bilance obračunavaju se uzimajući u obzir bit predmetne transakcije ili predmetnog posla;

(i) stavke priznate u godišnjim financijskim izvještajima mjere se u skladu s načelom kupovne cijene ili troškova proizvodnje; i

(j) udovoljavanje zahtjevima određenim u ovoj Direktivi u vezi s priznavanjem, mjerenjem, prezentiranjem, objavljivanjem i konsolidacijom nije potrebno ako je učinak udovoljavanja zahtjevima nematerijalan.

2. Neovisno o stavku 1. točki (g), države članice u određenim slučajevima mogu poduzećima dopustiti ili od njih zahtijevati da izvrše prijeboj stavki aktive i pasive, ili stavki prihoda i rashoda, pod uvjetom da se iznosi koji se prebijaju navode kao bruto iznosi u bilješkama uz financijske izvještaje.

3. Države članice mogu izuzeti poduzeća od primjene zahtjeva iz stavka 1. točke (h).

4. Države članice mogu područje primjene stavka 1. točke (j) ograničiti na prezentiranje i objavljivanje.

5. Uz iznose priznate u skladu sa stavkom 1. točkom (c) podtočkom ii., države članice mogu dopustiti ili zatražiti priznavanje svih predvidivih obveza i potencijalnih gubitaka koji proizlaze tijekom predmetne financijske godine ili prethodne financijske godine, čak i ako takve obveze ili gubici postanu očiti tek između datuma bilance i datuma kad je bilanca sastavljena.

Članak 7.

Alternativna osnova mjerenja za dugotrajnu aktivu prema revaloriziranim iznosima

1. Odstupajući od članka 6. stavka 1. točke (i), države članice mogu za sva poduzeća ili za bilo koju vrstu poduzeća dopustiti ili zatražiti mjerenje dugotrajne aktive prema revaloriziranim iznosima. Kada nacionalno pravo predviđa revalorizacijsku osnovu za mjerenje, mora odrediti njezin sadržaj i granične vrijednosti te pravila za njezinu primjenu.

2. U slučaju kada se primjenjuje stavak 1., iznos razlike između mjerenja na osnovi kupovne cijene ili troškova proizvodnje i mjerenja na revalorizacijskoj osnovi unosi se u bilancu na poziciji revalorizacijske rezerve u okviru „Kapitala i rezervi”.

Revalorizacijska rezerva može se kapitalizirati u svako doba u cijelosti ili djelomično.

Revalorizacijska rezerva umanjuje se u slučaju kada iznosi prenijeti na nju više nisu potrebni za provedbu revalorizacijske osnove računovodstva. Države članice mogu utvrditi pravila koja uređuju primjenu revalorizacijske rezerve, pod uvjetom da se prijenos na račun dobiti i gubitka s revalorizacijske rezerve može izvršiti samo ako su prenijeti iznosi knjiženi kao rashodi u računu dobiti i gubitka ili odražavaju povećanja vrijednosti koja su uistinu realizirana. Ni jedan dio revalorizacijske rezerve ne smije se raspodijeliti, bilo izravno ili neizravno, osim ako predstavlja uistinu realizirane dobitke.

Osim onoga što je predviđeno drugim i trećim podstavkom ovog stavka, revalorizacijska rezerva ne smije se smanjivati.

3. Vrijednosna usklađivanja obračunavaju se svake godine na temelju revaloriziranog iznosa. Međutim, odstupajući od članaka 9. i 13., države članice mogu dopustiti ili zahtijevati da se u okviru odgovarajućih stavki u obrascima određenim u prilozima V. i VI. iskažu samo iznosi vrijednosnih usklađivanja koji nastanu kao rezultat primjene kupovne cijene ili troškova proizvodnje kao osnove mjerenja, a da se razlike koje nastanu kao rezultat mjerenja na revalorizacijskoj osnovi prema ovom članku u obrascima iskažu odvojeno.

Članak 8.

Alternativna osnova mjerenja korektne vrijednosti

1. Odstupajući od članka 6. stavka 1. točke (i) i podložno uvjetima utvrđenim u ovom članku:

(a) države članice od svih poduzeća ili bilo koje vrste poduzeća dopuštaju ili zahtijevaju mjerenje financijskih instrumenata, uključujući i izvedene financijske instrumente, po korektnoj vrijednosti; i

(b) države članice mogu od svih poduzeća ili bilo koje vrste poduzeća dopustiti ili zahtijevati mjerenje određenih kategorija aktive, osim financijskih instrumenata, prema iznosima koji su određeni upućivanjem na korektnu vrijednost.

Takvo dopuštenje odnosno zahtjev mogu se ograničiti na konsolidirane financijske izvještaje.

2. Za potrebe ove Direktive, robni ugovori koji objema ugovornim strankama daju pravo da plate u gotovini ili nekim drugim financijskim instrumentom smatraju se izvedenim financijskim instrumentima, osim ako su takvi ugovori:

(a) sklopljeni i nastavljeni radi ispunjavanja potreba poduzeća za nabavu, prodaju ili korištenje u vrijeme sklapanja i naknadno;

(b) bili zamišljeni u te svrhe u svojemu začetku; i

(c) ako se očekuje da će se podmiriti isporukom robe.

3. Stavak 1. točka (a) primjenjuje se samo na sljedeće obveze:

(a) obveze koje se drže kao dio portfelja za trgovanje; i

(b) izvedene financijske instrumente.

4. Mjerenje u skladu sa stavkom 1. točkom (a) ne primjenjuje se na sljedeće:

(a) neizvedene financijske instrumente koji se drže do dospijeća;

(b) zajmove i potraživanja koje je stvorilo poduzeće i koji se ne drže u svrhe trgovanja; i

(c) udjele u poduzećima kćerima, poduzećima povezanim sudjelujućim udjelom i zajedničkim pothvatima, na vlasničke instrumente koje je izdalo poduzeće, na ugovore za potencijalnu naknadu u nekoj grupi poduzeća, kao ni na druge financijske instrumente s takvim posebnim značajkama zbog kojih, prema općenito prihvaćenom shvaćanju, te instrumente u izvještajima treba iskazati u drukčijem obliku od ostalih financijskih instrumenata.

5. Odstupajući od članka 6. stavka 1. točke (i), države članice mogu dopustiti da se za svu aktivu i pasivu koje se kvalificiraju kao stavke zaštite od rizika po računovodstvenom sustavu zaštite od rizika po korektnoj vrijednosti, ili za pojedine dijelove takve aktive ili pasive, mjerenje iskaže prema određenom iznosu propisanom tim sustavom.

6. Odstupajući od stavaka 3. i 4., države članice mogu dopustiti ili zahtijevati priznavanje, mjerenje i objavljivanje financijskih instrumenata u skladu s međunarodnim računovodstvenim standardima donesenim u skladu s Uredbom (EZ) br. 1606/2002.

7. Korektna vrijednost u smislu ovog članka određuje se upućivanjem na jednu od sljedećih vrijednosti:

(a) u slučaju financijskih instrumenata za koje se odmah može identificirati pouzdano tržište, tržišnu vrijednost. U slučaju kada za neki instrument nije lako prepoznati tržišnu vrijednost, ali se ona može odrediti za njegove sastavne dijelove ili za slične instrumente, tržišna se vrijednost može izvesti iz vrijednosti njezinih sastavnih dijelova ili sličnih instrumenata;

(b) u slučaju financijskih instrumenata za koje se ne može odmah identificirati pouzdano tržište, vrijednost koja proizlazi iz opće prihvaćenih modela i tehnika vrednovanja, pod uvjetom da takvi modeli i tehnike vrednovanja osiguravaju razumnu procjenu tržišne vrijednosti.

Financijski instrumenti koji se ne mogu pouzdano mjeriti nijednom metodom opisanom u prvomstavku točkama (a) i (b) mjere se u skladu s načelom kupovne cijene ili troškova proizvodnje u mjeri u kojoj je mjerenje po toj osnovi moguće.

8. Neovisno o članku 6. stavku 1. točki (c), u slučaju kada se neki financijski instrument mjeri po korektnoj vrijednosti, promjena vrijednosti uključuje se u račun dobiti i gubitka, osim u sljedećim slučajevima, u kojima se takva promjena izravno uključuje u rezervu korektne vrijednosti:

(a) kada obračunani instrument predstavlja instrument zaštite u računovodstvenom sustavu zaštite od gubitka, koji dopušta da se neke promjene vrijednosti ili ni jedna promjena vrijednosti ne prikažu u računu dobiti i gubitka; ili

(b) kada se promjena vrijednosti odnosi na tečajnu razliku koja je nastala na nekoj novčanoj stavci koja čini dio neto investicija poduzeća u neku inozemnu pravnu osobu.

Države članice mogu dopustiti ili zahtijevati da promjena u vrijednosti dijela financijske aktive raspoložive za prodaju koja nije izvedeni financijski instrument odmah bude uključena u rezervu korektne vrijednosti. Rezerva korektne vrijednosti usklađuje se ako iznosi koji su u njoj prikazani više nisu potrebni za provedbu prvoga podstavka točaka (a) i (b).

9. Neovisno o članku 6. stavku 1. točki (c), države članice mogu dopustiti ili zahtijevati od svih poduzeća ili bilo koje vrste poduzeća, da se u slučaju kada se aktiva, osim financijskih instrumenata, mjeri prema korektnoj vrijednosti, promjena vrijednosti uključuje u račun dobiti i gubitka.







POGLAVLJE 3.

BILANCA I RAČUN DOBITI I GUBITKA

Članak 9.

Opće odredbe u vezi s bilancom i računom dobiti i gubitka

1. Obrazac bilance i računa dobiti i gubitka ne mijenja se od jedne do druge financijske godine. Međutim, odstupanja od ovog načela dopuštena su samo u iznimnim slučajevima kako bi se dao istinit i točan prikaz aktive i pasive poduzeća, njegovog financijskog stanja, te dobiti ili gubitka. Takvo odstupanje objavljuje se stoga u bilješkama uz financijski izvještaj, zajedno s obrazloženjem odstupanja.

2. U bilanci i računu dobiti i gubitka, stavke određene u prilozima III. i VI. iskazuju se odvojeno prema naznačenom redoslijedu. Države članice dopuštaju detaljniju daljnju podjelu stavki, uz poštovanje propisanih obrazaca. Države članice dopuštaju dodavanje međuzbrojeva i novih stavki uz uvjet da sadržaj novih stavki nije obuhvaćen ni jednom od stavki u propisanim obrascima. Države članice mogu zatražiti takve daljnje podjele ili međuzbrojeve ili nove stavke.

3. Obrazac, nomenklatura i terminologija stavki u bilanci i računu dobiti i gubitka, kojima prethode arapske brojke, prilagođavaju se ako to zahtijeva posebna priroda nekog poduzeća. Države članice mogu zatražiti takva usklađenja za poduzeća koja čine dio nekog posebnoga gospodarskog sektora.

Države članice mogu dopustiti ili zahtijevati da se stavke bilance i računa dobiti i gubitka, kojima prethode arapske brojke, kombiniraju ako su one nematerijalne u iznosu za potrebe davanja istinitog i točnog prikaza aktive i pasive poduzeća, njegovog financijskog stanja, te dobiti ili gubitka ili ako takva kombinacija omogućava jasniji prikaz, uz uvjet da se tako kombinirane stavke u bilješkama uz financijske izvještaje obrađuju odvojeno.

4. Odstupajući od stavaka 2. i 3. ovog članka, države članice mogu poduzeću ograničiti mogućnost odstupanja od obrazaca određenih u prilozima III. i VI. u mjeri koja je potrebna kako bi se financijski izvještaji podnijeli u elektroničkom obliku.

5. Za svaku stavku bilance i računa dobiti i gubitka iskazuje se brojka za financijsku godinu na koju se odnose bilanca i račun dobiti i gubitka te brojka koja se odnosi na odgovarajuću stavku za prethodnu financijsku godinu. Država članica može zahtijevati, u slučaju kada te brojke nisu usporedive, da se brojka za prethodnu godinu uskladi. Svaki slučaj nemogućnosti uspoređivanja i svako usklađenje brojki objavljuje se u bilješkama uz financijske izvještaje, uz odgovarajuće objašnjenje.

6. Države članice mogu dopustiti ili zahtijevati prilagodbu obrasca bilance i računa dobiti i gubitka kako bi uključile raspodjelu dobiti ili postupanje s gubitkom.

7. Za postupanje sa sudjelujućim udjelom u godišnjim financijskim izvještajima:

(a) države članice mogu dopustiti ili zahtijevati da se sudjelujući udjeli obračunavaju primjenom metode udjela kako je predviđeno u članku 27., uzimajući u obzir nužna usklađenja koja proizlaze iz posebnih značajki konsolidiranih financijskih izvještaja u usporedbi s godišnjim financijskim izvještajima;

(b) države članice mogu dopustiti ili zahtijevati da se omjer dobiti ili gubitka koji se može pripisati sudjelujućim udjelima prikaže u računu dobiti i gubitka samo u iznosu koji odgovara već primljenim dividendama ili čija se isplata može zahtijevati; i

(c) u slučaju kada dobit koja se može pripisati sudjelujućim udjelima i koja je prikazana u računu dobiti i gubitka prelazi iznos već primljenih dividendi ili čija se isplata može zahtijevati, iznos razlike stavlja se u rezervu koja se ne može podijeliti dioničarima.

Članak 10.

Podnošenje bilance

Za podnošenje bilance države članice propisuju jedan od obrazaca ili oba obrasca određena u prilozima III. i IV. Ako država članica propisuje oba obrasca, ona dopušta poduzećima da odaberu koji će od propisanih obrazaca usvojiti.

Članak 11.

Alternativno podnošenje bilance

Države članice mogu dopustiti ili zahtijevati da poduzeća, odnosno određene vrste poduzeća, prikažu stavke na temelju razlikovanja između stavki dugotrajne i kratkotrajne imovine odnosno dugoročnih i kratkoročnih obveza, pod uvjetom da su dane informacije najmanje jednake informacijama koje se inače zahtijevaju u skladu s prilozima III. i IV.

Članak 12.

Posebne odredbe koje se odnose na određene stavke bilance

1. U slučaju kada se aktiva ili pasiva odnosi na više od jedne stavke iz obrasca, njezin odnos s ostalim stavkama objavljuje se ili na poziciji na kojoj se pojavljuje ili u bilješkama uz financijske izvještaje.

2. Vlastite dionice i udjeli kao i udjeli u povezanim poduzećima iskazuju se samo u okviru stavki propisanih u tu svrhu.

3. Iskazuje li se neka stavka kao dugotrajna ili kao tekuća aktiva ovisi o svrsi za koju su sredstva namijenjena.

4. Prava na nekretnine i ostala slična prava, kako su određena nacionalnim pravom, iskazuju se na poziciji „Zemljište i zgrade”.

5. Kupovna cijena ili trošak proizvodnje ili, u slučaju kada se primjenjuje članak 7. stavak 1., revalorizirani iznos dugotrajne aktive s ograničenim korisnim gospodarskim vijekom, umanjuje se za vrijednosna usklađivanja obračunana kako bi se vrijednost takve aktive sustavno otpisivala tijekom njezinog korisnoga gospodarskog vijeka.

6. Vrijednosna usklađivanja podliježu sljedećem:

(a) države članice mogu dopustiti ili zahtijevati da se vrijednosna usklađivanja za dugotrajnu financijsku aktivu izvršavaju tako da se ona procjenjuje po nižem iznosu koji joj treba pripisati s datumom bilance;

(b) vrijednosna usklađivanja vrše se za dugotrajnu aktivu bez obzira na to je li njezin koristan gospodarski vijek ograničen ili nije, tako da se ona procjenjuje po nižem iznosu koji joj treba pripisati s datumom bilance ako se očekuje da će smanjenje vrijednosti te aktive biti trajno;

(c) vrijednosna usklađivanja predviđena u točkama (a) i (b) idu na teret računa dobiti i gubitka i objavljuju se odvojeno u bilješkama uz financijski izvještaj ako nisu odvojeno iskazana u računu dobiti i gubitka;

(d) mjerenje po vrijednostima koje su niže od onih predviđenih u točkama (a) i (b) ne smije se nastaviti ako su prestali važiti razlozi zbog kojih su vrijednosna usklađivanja izvršena; ova se odredba ne primjenjuje na vrijednosna usklađivanja za goodwill.

7. Vrijednosna usklađivanja izvršavaju se za tekuću aktivu s namjerom da se ona iskaže po nižoj tržišnoj vrijednosti ili, u posebnim okolnostima, da joj se pripiše neka druga niža vrijednost s datumom bilance.

Mjerenje po nižoj vrijednosti predviđeno u prvom podstavku ne smije se nastaviti ako su prestali važiti razlozi zbog kojih su vrijednosna usklađivanja izvršena.

8. Države članice mogu dopustiti ili zahtijevati da se kamata na kapital pozajmljen kako bi se financirala proizvodnja dugotrajne ili tekuće aktive uključi u troškove proizvodnje u onoj mjeri u kojoj se ona odnosi na razdoblje proizvodnje. Svaka primjena ove odredbe navodi se u bilješkama uz financijski izvještaj.

9. Države članice mogu dopustiti da se kupovna cijena ili trošak proizvodnje zaliha robe iste kategorije i sva zamjenljiva roba, uključujući financijska ulaganja, obračunavaju bilo na temelju ponderiranih prosječnih cijena ili pomoću metode „prvi ulaz, prvi izlaz” (FIFO), metode „posljednji ulaz, prvi izlaz” (LIFO) ili po metodi koja odražava općenito prihvaćenu najbolju praksu.

10. U slučaju kada je iznos koji se otplaćuje na ime bilo kakvog duga veći od primljenog iznosa, države članice mogu dopustiti ili zahtijevati da se razlika iskazuje kao stavka aktive. Taj se iznos iskazuje odvojeno u bilanci ili u bilješkama uz financijski izvještaj. Iznos navedene razlike otpisuje se za jedan razuman iznos svake godine, a potpuno se otpisuje najkasnije do otplate duga.

11. Nematerijalna imovina otpisuje se tijekom korisnoga gospodarskog vijeka nematerijalne imovine.

U iznimnim slučajevima u kojima se korisni životni vijek goodwilla i troškova razvoja ne mogu pouzdano utvrditi, takva se imovina otpisuje u okviru maksimalnog razdoblja koje određuje država članica. Maksimalno razdoblje ne može biti kraće od pet godina i ne prelazi 10 godina. Objašnjenje razdoblja tijekom kojeg se otpisuje goodwill navodi se u bilješkama uz financijski izvještaj.

U slučaju kada nacionalno pravo odobrava uključivanje troškova razvoja u okviru „Aktive”, a troškovi razvoja nisu u cijelosti otpisani, države članice zahtijevaju da ne može doći do raspodjele dobiti, osim ako je iznos raspoloživih rezervi za raspodjelu i prenesene dobiti najmanje jednak iznosu neotpisanih troškova.

U slučaju kada nacionalno pravo odobrava uključivanje troškova osnivanja u okviru „Aktive”, oni se otpisuju u roku od najviše pet godina. U tom slučaju, države članice zahtijevaju da se treći podstavak primjenjuje mutatis mutandis na troškove osnivanja.

U iznimnim slučajevima države članice mogu dopustiti odstupanja od trećeg i četvrtog podstavka. Takva odstupanja i obrazloženja za njih navode se u bilješkama uz financijski izvještaj.

12. Rezerviranja obuhvaćaju obveze čija je priroda jasno određena i za koje je na datum bilance stanja vjerojatno ili sigurno da će nastati, ali postoji neizvjesnost u pogledu iznosa ili datuma kada će nastati.

Države članice mogu također odobriti rezerviranja koja su namijenjena za pokrivanje rashoda čija je priroda jasno određena, a za koje je na datum bilance vjerojatno ili izvjesno da će nastati, ali postoji neizvjesnost u pogledu iznosa ili datuma kada će nastati.

Na datum bilance, rezerviranje predstavlja najbolju procjenu troškova za koje je vjerojatno da će nastati ili, u slučaju obveza, iznosa potrebnih da bi se obveza namirila. Rezerviranja se ne koriste za usklađivanje vrijednosti imovine.

Članak 13.

Podnošenje računa dobiti i gubitka

1. Za podnošenje računa dobiti i gubitka, države članice propisuju jedan od obrazaca ili oba obrasca određena u prilozima V. i VI. Ako država članica propisuje oba obrasca, ona dopušta poduzećima da odaberu koji će od propisanih obrazaca usvojiti.

2. Odstupajući od članka 4. stavka 1., države članice mogu dopustiti ili zahtijevati od svih poduzeća, ili od nekih vrsta poduzeća, da podnesu izvještaj o poslovnim rezultatima umjesto prikaza stavki dobiti i gubitka u skladu s prilozima V. i VI., pod uvjetom da su dane informacije najmanje istovjetne informacijama koje se zahtijevaju u prilozima V. i VI.

Članak 14.

Pojednostavnjenja za mala i srednja poduzeća

1. Države članice mogu dopustiti malim poduzećima da izrade skraćene bilance koje prikazuju samo stavke iz priloga III. i IV. kojima prethode slova i rimske brojke, objavljujući odvojeno:

(a) informacije tražene u zagradama pod pozicijom D naslovom II. u okviru „Aktive” i pozicijom C u okviru „Kapitala, rezervi i obveza” iz Priloga III., ali u ukupnom iznosu za svaku; ili

(b) informacije koje se traže u zagradama pod pozicijom D naslovom II. iz Priloga IV.

2. Države članice mogu dopustiti malim i srednjim poduzećima da izrade skraćeni račun dobiti i gubitka u okviru sljedećih ograničenja:

(a) u Prilogu V., stavke od 1. do 5. mogu se kombinirati kao jedna stavka pod nazivom „Bruto dobit ili gubitak”;

(b) u Prilogu VI., stavke 1., 2., 3. i 6. mogu se kombinirati kao jedna stavka pod nazivom „Bruto dobit ili gubitak”.







POGLAVLJE 4.

BILJEŠKE UZ FINANCIJSKE IZVJEŠTAJE

Članak 15.

Opće odredbe u vezi s bilješkama uz financijske izvještaje

U slučaju kada se uz bilancu i račun dobiti i gubitka u skladu s ovim poglavljem prikazuju bilješke, te se bilješke prikazuju redoslijedom kojim su stavke prikazane u bilanci i računu dobiti i gubitka.

Članak 16.

Sadržaj bilješki uz financijske izvještaje koji se odnosi na sva poduzeća

1. U bilješkama uz financijske izvještaje, osim informacija koje se zahtijevaju prema ostalim odredbama ove Direktive sva poduzeća objavljuju i informacije vezano uz sljedeće:

(a) usvojene računovodstvene politike;

(b) u slučaju kada se dugotrajna aktiva mjeri prema revaloriziranim iznosima, tablicu koja prikazuje: i. kretanja revalorizacijske rezerve u financijskoj godini, uz objašnjenje poreznog tretmana sadržanih stavki; i ii. knjigovodstvenu vrijednost u bilanci koja bi se priznala da dugotrajna aktiva nije bila revalorizirana;

(c) ako se financijski instrumenti i/ili imovina koja nije financijski instrument mjere po korektnoj vrijednosti: i. značajne pretpostavke koje su služile kao podloga za načine i tehnike vrednovanja u slučaju kada su korektna vrijednosti određene u skladu s člankom 8. stavkom 7. točkom (b); ii. za svaku kategoriju financijskih instrumenata ili imovine koja nije financijski instrument, korektnu vrijednost, promjene vrijednosti koje su izravno uključene u račun dobiti i gubitka kao i promjene uključene u rezerve korektne vrijednosti; iii. za svaku kategoriju izvedenih financijskih instrumenata, podatak o visini i prirodi instrumenata, uključujući značajne rokove i uvjete koji mogu utjecati na iznos, ročnost i sigurnost budućih novčanih tokova; i iv. tablicu koja prikazuje kretanja rezervi korektne vrijednosti tijekom financijske godine;

(d) ukupan iznos svih financijskih obveza, jamstava ili nepredviđenih izdataka koji nisu uključeni u bilancu, te naznaku prirode i oblika eventualno uspostavljenog stvarnog osiguranja koje je dano; sve obveze koje se odnose na mirovine i povezana poduzeća ili poduzeća povezana sudjelujućim udjelom objavljuju se odvojeno;

(e) iznos predujmova i odobrenih kredita članovima administrativnih, upravljačkih i nadzornih tijela, s naznakama kamatnih stopa, glavnih uvjeta i svih otplaćenih, otpisanih ili ukinutih iznosa, kao i obveza dogovorenih u njihovu korist preko bilo kakvih jamstava, s naznakom ukupnog iznosa za svaku kategoriju;

(f) iznos i prirodu pojedinih stavki prihoda ili rashoda izuzetne veličine ili pojave;

(g) iznose koje poduzeće duguje i koji dospijevaju nakon više od pet godina, kao i ukupna dugovanja poduzeća pokrivena vrijednim osiguranjem koje je dalo poduzeće, uz naznaku prirode i oblika osiguranja; i

(h) prosječan broj zaposlenih tijekom financijske godine.

2. Države članice mogu zahtijevati mutatis mutandis da mala poduzeća objave informacije koje se zahtijevaju u članku 17. stavku 1. točkama (a), (m), (p), (q) i (r).

Radi primjene prvog podstavka, informacije koje se zahtijevaju u članku 17. stavku 1. točki (p) ograničene su na prirodu i poslovnu namjenu aranžmana iz te točke.

Radi primjene prvog podstavka, objavljivanja informacija koje se zahtijevaju u članku 17. stavku 1. točki (r) ograničena su na transakcije izvršene sa strankama navedenim u četvrtom podstavku te točke.

3. Države članice od malih poduzeća ne zahtijevaju objavljivanja koja prelaze ono što se zahtijeva ili dopušta ovim člankom.

Članak 17.

Dodatna objavljivanja za srednja i velika poduzeća i subjekte od javnog interesa

1. U bilješkama uz financijske izvještaje, srednja i velika poduzeća te subjekti od javnog interesa osim informacija koje se zahtijevaju u članku 16. i ostalim odredbama ove Direktive objavljuju i informacije vezano uz sljedeće:

(a) za razne stavke dugotrajne aktive: i. kupovna cijena ili trošak proizvodnje, ako se koristi alternativna osnova mjerenja, korektna vrijednost ili revalorizirani iznos na početku i na kraju financijske godine; ii. dodaci, kretanja i prijenosi tijekom financijske godine; iii. kumulativna vrijednosna usklađivanja na početku i na kraju financijske godine; iv. vrijednosna usklađivanja naplaćena tijekom financijske godine; v. kretanja kumulativnih vrijednosnih usklađivanja u vezi s dodacima, kretanjima i prijenosima tijekom financijske godine; i vi. u slučaju kada je udjel kapitaliziran u skladu s člankom 12. stavkom 8., iznos kapitaliziran tijekom financijske godine.

(b) ako je dugotrajna aktiva predmet vrijednosnog usklađivanja samo za potrebe oporezivanja, iznos usklađenja kao i razlozi zbog kojih su izvršeni;

(c) u slučaju kada su financijski instrumenti mjereni po kupovnoj cijeni ili troškovima proizvodnje: i. za svaku kategoriju izvedenih financijskih instrumenata: — korektna vrijednost instrumenata, ako se takva vrijednost može odrediti bilo kojom od metoda propisanih u članku 8. stavku 7. točki (a), i — informacije o visini i prirodi instrumenata; ii. za dugotrajnu financijsku imovinu koja se vodi na iznos veći od njezine korektne vrijednosti: — knjigovodstvena vrijednost i korektna vrijednost ili pojedinih dijelova imovine ili odgovarajućih skupina tih pojedinih dijelova imovine, i — razlozi za nesmanjivanje knjigovodstvene vrijednosti, uključujući prirodu dokaza koji pruža osnovu za vjerovanje da će se knjigovodstvenu vrijednost naplatiti;

(d) iznos plaća i naknada odobrenih za tu financijsku godinu članovima administrativnih, upravljačkih i nadzornih tijela zbog njihovih odgovornosti i sve obveze koje proizlaze ili koje su dogovorene u vezi s umirovljenjima za bivše članove tih tijela uz naznaku ukupnog iznosa za svaku kategoriju tijela. Države članice mogu se odreći zahtjeva za dostavljanjem takvih podataka u slučaju kada bi takva objavljivanja mogla omogućiti utvrđivanje financijskog stanja određenog člana takvog tijela;

(e) prosječan broj zaposlenika tijekom financijske godine, raščlanjen po kategorijama, i ako to nije odvojeno objavljeno u računu dobiti i gubitka, troškovi osoblja koji se odnose na tu financijsku godinu, raščlanjeni između nadnica i plaća, troškova socijalne sigurnosti i mirovinskog osiguranja;

(f) ako je u bilanci priznata rezerviranja za odgođeni porez, bilance odgođenog poreza na kraju financijske godine i kretanja tih bilanci tijekom financijske godine;

(g) naziv i sjedište svakog poduzeća u kojem poduzeće, bilo samo ili preko osoba koje djeluju u svoje ime ali za račun poduzeća, posjeduje sudjelujući udjel, iskazujući udio kapitala koji se drži, iznos kapitala i rezerve, i dobit ili gubitak posljednje financijske godine predmetnog poduzeća, a za koje su usvojeni financijski izvještaji; informacije u pogledu kapitala i rezervi i dobiti ili gubitka mogu se izostaviti u slučaju kada predmetno poduzeće ne objavljuje svoju bilancu i ne nadzire ga drugo poduzeće. Države članice mogu dopustiti da informacije koje je potrebno objaviti u skladu s prvim podstavkom ove točke imaju oblik izjave koja se podnosi u skladu s člankom 3. stavcima 1. i 3. Direktive 2009/101/EZ; činjenica da je takva izjava podnesena navodi se u bilješkama uz financijski izvještaj. Države članice mogu također dopustiti da se te informacije izostave u slučaju kada je njihova priroda takva da bi ozbiljno štetile poduzećima na koje se odnose. Države članice mogu takva izostavljanja uvjetovati prethodnim administrativnim ili sudskim odobrenjem. Svako izostavljanje mora se objaviti u bilješkama uz financijske izvještaje;

(h) broj i nominalnu vrijednost ili, ako ne postoji nominalna vrijednost, knjigovodstvenu vrijednost dionica ili udjela upisanih tijekom financijske godine u okviru odobrenog kapitala, ne dovodeći u pitanje članak 2. točku (e) Direktive 2009/101/EZ ili članak 2. točke (c) i (d) Direktive 2012/30/EU u pogledu iznosa tog kapitala;

(i) u slučaju kada postoji više rodova dionica, broj i nominalnu vrijednost, ili ako ne postoji nominalna vrijednost, knjigovodstvenu vrijednost svakog roda;

(j) postojanje bilo kakvih potvrda o sudjelovanju, konvertibilnih zadužnica, jamstava, opcija ili sličnih vrijednosnica ili prava, s naznakom njihovog broja i prava koja daju;

(k) naziv, sjedište te pravni oblik svakog poduzeća čiji je poduzeće član koji ima neograničenu odgovornost;

(l) naziv i sjedište poduzeća koje sastavlja konsolidirani financijski izvještaj najveće grupe poduzeća u kojoj poduzeće sudjeluje kao poduzeće kći;

(m) naziv i sjedište poduzeća koje sastavlja konsolidirani financijski izvještaj najmanje grupe poduzeća u kojoj poduzeće sudjeluje kao poduzeće kći i koje je također uključeno u grupu poduzeća iz točke (l);

(n) mjesto na kojem je moguće dobiti primjerke konsolidiranih financijskih izvještaja iz točaka (l) i (m), pod uvjetom da su dostupni;

(o) predloženu raspodjelu dobiti ili predloženo postupanje s gubitkom, ili, ako je to primjenljivo, raspodjelu dobiti ili postupanje s gubitkom;

(p) prirodu i poslovnu svrhu aranžmana poduzeća koji nisu uključeni u bilancu i financijski utjecaj tih aranžmana na poduzeće, pod uvjetom da su rizici ili koristi koji proizlaze iz takvih aranžmana materijalni i u mjeri u kojoj je objavljivanje takvih rizika ili koristi nužno za procjenu financijskog stanja poduzeća;

(q) prirodu i financijski učinak značajnih događaja koji su nastupili nakon datuma bilance i nisu odraženi u računu dobiti i gubitka ili bilanci; i

(r) transakcije u koje je poduzeće ušlo s povezanim strankama, uključujući iznos takvih transakcija, prirodu odnosa s povezanim strankama i druge informacije o transakcijama potrebne za razumijevanje financijskog položaja poduzeća. Informacije o pojedinačnim transakcijama mogu se objediniti sukladno njihovoj prirodi, osim kada su odvojene informacije potrebne za razumijevanje učinaka transakcija s povezanim strankama na financijsko stanje poduzeća. Države članice mogu dopustiti ili zahtijevati objavljivanje samo onih transakcija s povezanim strankama koje nisu zaključene pod uobičajenim tržišnim uvjetima. Države članice mogu dopustiti da se transakcije u koje je ušao jedan ili više članova grupe ne objavljuju, pod uvjetom da su društva kćeri koja su stranka u toj transakciji u potpunom vlasništvu tog člana. Države članice mogu dopustiti srednjim poduzećima da ograniče objavljivanje transakcija s povezanim strankama na transakcije u koje su ušli s: i. vlasnicima koji u poduzeću imaju sudjelujući udjel; ii. poduzećima u kojima sâmo poduzeće ima sudjelujući interes; i iii. članovima administrativnih, rukovodećih ili nadzornih tijela poduzeća.

2. Države članice nisu obvezne primjenjivati stavak 1. točku (g) na poduzeće koje je matično poduzeće na koje se njihovo nacionalno pravo primjenjuje u sljedećim slučajevima:

(a) kada je poduzeće u kojem dotično matično poduzeće ima sudjelujući interes za potrebe primjene stavka 1. točke (g) uključeno u konsolidirani financijski izvještaj koji je sastavilo to matično poduzeće, ili u konsolidirani financijski izvještaj veće grupe poduzeća kako je navedeno u članku 23. stavku 4.;

(b) kada to matično poduzeće iskazuje taj sudjelujući interes u svojem godišnjem financijskom izvještaju u skladu s člankom 9. stavkom 7. ili u konsolidiranom financijskom izvještaju koji je sastavilo isto matično poduzeće u skladu s člankom 27. stavcima od 1. do 8.

Članak 18.

Dodatna objavljivanja za velika poduzeća i subjekte od javnog interesa

1. U bilješkama uz financijske izvještaje, velika poduzeća i subjekti od javnog interesa osim informacija koje se zahtijevaju u člancima 16. i 17. te ostalim odredbama ove Direktive objavljuju i informacije vezano uz sljedeće:

(a) neto prihod raščlanjen po kategorijama aktivnosti i zemljopisnim tržištima, ako se te kategorije i tržišta znatno međusobno razlikuju, uzimajući u obzir način na koji je organizirana prodaja proizvoda i pružanje usluga; i

(b) ukupan iznos naknada koje za određenu financijsku godinu naplaćuje svaki samostalni revizor ili revizorsko društvo za zakonsku reviziju godišnjih financijskih izvještaja, i ukupan iznos naknada koje naplaćuje svaki samostalni revizor ili revizorsko društvo za druge usluge provjere, za usluge poreznog savjetovanja te za druge usluge osim revizorskih.

2. Države članice mogu dopustiti da se informacije iz stavka 1. točke (a) izostave u slučaju kada bi njihovo objavljivanje ozbiljno štetilo poduzeću. Države članice mogu takva izostavljanja uvjetovati prethodnim administrativnim ili sudskim odobrenjem. Svako izostavljanje mora se objaviti u bilješkama uz financijske izvještaje.

3. Države članice mogu predvidjeti da se stavak 1. točka (b) ne primjenjuje na godišnje financijske izvještaje poduzeća ako je to poduzeće obuhvaćeno konsolidiranim financijskim izvještajem koji se mora sastaviti na temelju članka 22., pod uvjetom da je ta informacija sadržana u bilješkama uz konsolidirani financijski izvještaj.







POGLAVLJE 5.

IZVJEŠĆE POSLOVODSTVA

Članak 19.

Sadržaj izvješća poslovodstva

1. Izvješće poslovodstva uključuje objektivan pregled razvoja i rezultata poslovanja poduzeća te njegovog položaja, zajedno s opisom osnovnih rizika i neizvjesnosti kojima je izloženo.

Taj pregled daje uravnoteženu i sveobuhvatnu analizu razvoja i rezultata poslovanja poduzeća te njegovog položaja, u skladu s opsegom i složenošću poslovanja.

U mjeri potrebnoj za razumijevanje razvoja, poslovnih rezultata odnosno položaja poduzeća, analiza uključuje financijske i, prema potrebi, nefinancijske ključne pokazatelje uspješnosti koji su bitni za određenu djelatnost, uključujući informacije koje se odnose na pitanja okoliša i kadrovska pitanja. U sklopu analize, izvješće poslovodstva uključuje, ako je to primjereno, upućivanje na iznose iskazane u godišnjem financijskom izvještaju te dodatna objašnjenja tih iznosa.

2. Izvješće poslovodstva također daje naznaku o:

(a) vjerojatnom budućem razvoju poduzeća;

(b) aktivnostima u području istraživanja i razvoja;

(c) informacije koje se odnose na stjecanje vlastitih dionica propisane u članku 24. stavku 2. Direktive 2012/30/EU;

(d) postojanju podružnica poduzeća; i

(e) u vezi s korištenjem financijskih instrumenata od strane poduzeća a u slučaju kada su oni bitni za utvrđivanje aktive, pasive, financijskog stanja i dobiti ili gubitka: i. ciljevi i metode upravljanja financijskim rizikom poduzeća, uključujući njegovu politiku izbjegavanja ili smanjenja gubitaka za svaku veću vrstu najavljene transakcije za koju se koristi zaštitno računovodstvo; i ii. izloženost poduzeća rizicima cijena, kreditnim rizicima, rizicima likvidnosti i rizicima novčanog toka.

3. Države članice mogu izuzeti mala poduzeća od obveze pripremanja izvješća poslovodstva, pod uvjetom da zahtijevaju da se informacije iz članka 24. stavka 2. Direktive 2012/30/EU koje se odnose na stjecanje vlastitih dionica od strane poduzeća navedu u bilješkama uz financijske izvještaje.

4. Države članice mogu mala i srednja poduzeća izuzeti iz obveze predviđene u trećem podstavku stavka 1. ako se to odnosi na nefinancijske informacije.

▼M1

Članak 19.a

Nefinancijsko izvješće

1. Velika poduzeća koja su subjekti od javnog interesa i koja na datum bilance premašuju kriterij prosječnog broja od 500 zaposlenika tijekom financijske godine u svoje izvješće poslovodstva uključuju nefinancijsko izvješće koje sadržava informacije u mjeri nužnoj za razumijevanje razvoja, poslovnih rezultata i položaja poduzeća te učinka njegovih aktivnosti koje se odnose barem na okolišna, socijalna i kadrovska pitanja, poštovanje ljudskih prava, borbu protiv korupcije i pitanja u vezi s podmićivanjem, uključujući:

(a) kratak opis poslovnog modela poduzeća;

(b) opis politika poduzeća u vezi s tim pitanjima, uključujući postupke temeljite analize koji se provode;

(c) rezultate tih mjera;

(d) osnovne rizike povezane s tim pitanjima koji se odnose na poslovanje poduzeća, uključujući, kad je to relevantno i razmjerno, njegove poslovne odnose, proizvode ili usluge koji mogu prouzročiti negativne učinke na tim područjima, te način na koji poduzeće upravlja tim rizicima;

(e) nefinancijske ključne pokazatelje uspješnosti važne za određeno poslovanje.

Ako poduzeće ne provodi mjere povezane s jednim ili više od navedenih pitanja, u nefinancijskom izvješću navodi se jasno i razumno objašnjenje zašto se one ne provode.

U nefinancijsko izvješće iz prvog podstavka prema potrebi se uključuju pozivanja na iznose iskazane u godišnjim financijskim izvještajima te dodatna objašnjenja tih iznosa.

Države članice mogu dopustiti da se u iznimnim slučajevima izostave informacije o predstojećim događajima ili pitanjima tijekom pregovora kad bi, u skladu s obrazloženim mišljenjem članova administrativnih, upravljačkih i nadzornih tijela koji djeluju u okviru nadležnosti koje su im dodijeljene nacionalnim pravom i koji snose kolektivnu odgovornost za to mišljenje, objavljivanje takvih informacija moglo nanijeti ozbiljnu štetu poslovnom položaju poduzeća, pod uvjetom da takvo izostavljanje ne sprečava fer i objektivno razumijevanje razvoja, poslovnih rezultata i položaja poduzeća te učinka njegovih aktivnosti.

Prilikom propisivanja zahtjeva za objavom informacija iz prvog podstavka, države članice osiguravaju da se poduzeća mogu osloniti na nacionalne okvire, okvire Unije ili međunarodne okvire te da, u tom slučaju, poduzeća navode na koje se okvire oslanjaju.

2. Smatra se da su poduzeća ispunjavajući obvezu iz stavka 1. ispunila i obvezu koja se odnosi na analizu nefinancijskih informacija iz trećeg podstavka članka 19. stavka 1.

3. Poduzeće koje je poduzeće kći izuzima se iz obveze utvrđene u stavku 1. ako su to poduzeće i njegova poduzeća kćeri uključeni u konsolidirano izvješće poslovodstva ili zasebno izvješće drugog poduzeća sastavljeno u skladu s člankom 29. i ovim člankom.

4. Ako poduzeće izradi zasebno izvješće koje se odnosi na istu financijsku godinu, bez obzira na to oslanja li se ili ne oslanja na nacionalne okvire, okvire Unije ili međunarodne okvire, te ako su tim izvješćem obuhvaćene informacije koje se zahtijevaju za nefinancijsko izvješće navedene u stavku 1., države članice mogu to poduzeće izuzeti iz obveze pripremanja nefinancijskog izvješća iz stavka 1. pod uvjetom da se to zasebno izvješće:

(a) objavi zajedno s izvješćem poslovodstva u skladu s člankom 30.; ili

(b) objavi na internetskoj stranici poduzeća na koju se upućuje u izvješću poslovodstva u razumnom roku koji nije dulji od šest mjeseci nakon datuma bilance.

Stavak 2. primjenjuje se mutatis mutandis na poduzeća koja izrađuju zasebno izvješće iz prvog podstavka ovog stavka.

5. Države članice osiguravaju da ovlašteni revizor ili revizorsko društvo provjeri je li dostavljeno nefinancijsko izvješće iz stavka 1. ili zasebno izvješće iz stavka 4.

6. Države članice mogu zahtijevati da informacije iz nefinancijskog izvješća iz stavka 1. ili zasebnog izvješća iz stavka 4. provjeri neovisni pružatelj usluga provjere.

▼B

Članak 20.

Izvješće o korporativnom upravljanju

1. Poduzeće iz članka 2. stavka 1. točke (a) uključuje izvješće o korporativnom upravljanju u svoje izvješće poslovodstva. To izvješće uključuje se kao posebni odjeljak izvješća poslovodstva i sadržava najmanje sljedeće informacije:

(a) uputu na sljedeće, prema potrebi: i. pravilnik o korporativnom upravljanju kojem poduzeće podliježe; ii. pravilnik o korporativnom upravljanju koji je poduzeće dobrovoljno odlučilo primjenjivati; iii. sve bitne informacije o praksi korporativnog upravljanja koja nadilazi zahtjeve nacionalnog prava. Kod upućivanja na pravilnik o korporativnom upravljanju iz podtočaka i. ili ii., poduzeće također navodi gdje su odgovarajući tekstovi javno dostupni. Kod upućivanja na informacije iz podtočke iii., poduzeće stavlja svoju praksu korporativnog upravljanja na raspolaganje javnosti;

(b) u slučaju kada poduzeće, u skladu s nacionalnim pravom, odstupa od pravilnika o korporativnom upravljanju iz točke (a) podtočke i. ili ii., obrazloženje poduzeća društva o tome od kojih dijelova pravilnika o korporativnom upravljanju odstupa i razlozi za to odstupanje; u slučaju kada je poduzeće odlučilo ne primijeniti ni jednu odredbu pravilnika o korporativnom upravljanju iz točke (a) podtočke i. ili ii., ono obrazlaže razloge za takav postupak;

(c) opis osnovnih značajki sustava unutarnjeg nadzora i smanjenja rizika poduzeća u odnosu na postupak financijskog izvještavanja;

(d) informacije koje se zahtijevaju na temelju članka 10. stavka 1. točaka (c), (d), (f), (h) i (i) Direktive 2004/25/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o ponudama za preuzimanje ( 16 ), ako poduzeće podliježe toj Direktivi;

(e) opis rada skupštine dioničara i njezinih ključnih ovlasti te opis prava dioničara i način na koji se mogu izvršavati, osim ako su ti podaci već u potpunosti predviđeni nacionalnim pravom; i

(f) sastav i rad administrativnih, upravljačkih i nadzornih tijela i njihovih odbora; i

▼M1

(g) opis politike raznolikosti koja se primjenjuje u vezi s administrativnim, upravljačkim i nadzornim tijelima poduzeća s obzirom na aspekte kao što su, na primjer, dob, spol ili obrazovanje i struka, te ciljeve politike raznolikosti, način na koji se ona provodi i rezultate u izvještajnom razdoblju. Ako se takva politika ne provodi, izvješće sadržava obrazloženje za to.

▼B

2. Države članice mogu dopustiti da se informacije koje se zahtijevaju u stavku 1. ovog članka navedu u:

(a) odvojenom izvješću koje se objavljuje zajedno s izvješćem poslovodstva na način utvrđen u članku 30.; ili

(b) dokumentu koji je dostupan javnosti na internetskoj stranici poduzeća, na koji se upućuje u izvješću poslovodstva.

Navedeno odvojeno izvješće ili dokument iz točke (a) odnosno (b) može sadržavati uputu na izvješće poslovodstva u slučaju kada su u tom izvješću poslovodstva dostupne informacije koje se zahtijevaju u skladu sa stavkom 1. točkom (d) dostupne u tom izvješću poslovodstva.

▼M1

3. Ovlašteni revizor ili revizorsko društvo izražava mišljenje u skladu s drugim podstavkom članka 34. stavka 1. u vezi s informacijama izrađenim u skladu s točkama (c) i (d) stavka 1. ovog članka te provjerava jesu li dostavljene informacije iz točaka (a), (b), (e), (f) i (g) stavka 1. ovog članka.

4. Države članice mogu izuzeti poduzeća iz stavka 1. koja su samo izdala vrijednosne papire koji nisu dionice uvrštene na uređeno tržište, u smislu članka 4. stavka 1. točke 14. Direktive 2004/39/EZ, iz primjene točaka (a), (b), (e), (f) i (g) stavka 1. ovog članka, osim ako su ta poduzeća izdala dionice kojima se trguje na multilateralnoj trgovinskoj platformi u smislu točke 15. članka 4. stavka 1. Direktive 2004/39/EZ.

▼M1

5. Neovisno o članku 40., stavak 1. točka (g). ne primjenjuje se na mala i srednja poduzeća.

▼B







POGLAVLJE 6.

KONSOLIDIRANI FINANCIJSKI IZVJEŠTAJI I IZVJEŠĆA

Članak 21.

Područje primjene konsolidiranih financijskih izvještaja i izvješća

Za potrebe ovog poglavlja, matično poduzeće i sva njegova poduzeća kćeri su poduzeća koja se konsolidiraju u slučaju kada se mjere za usklađivanje propisane ovom Direktivom primjenjuju na matično poduzeće na temelju članka 1. stavka 1.

Članak 22.

Zahtjev za izradu konsolidiranih financijskih izvještaja

1. Države članice od svakog poduzeća na koje se primjenjuje njezino nacionalno pravo zahtijevaju sastavljanje konsolidiranih financijskih izvještaja i konsolidiranog izvješća poslovodstva ako to poduzeće (matično poduzeće):

(a) ima većinu glasačkih prava dioničara ili članova u drugom poduzeću (poduzeće kći);

(b) ima pravo imenovati ili opozvati većinu članova administrativnog, upravljačkog ili nadzornog tijela drugog poduzeća (poduzeća kćeri), a istodobno je dioničar ili član tog poduzeća;

(c) ima pravo izvršavati prevladavajući utjecaj na poduzeće (poduzeće kći) čiji je dioničar ili član, u skladu s ugovorom sklopljenim s tim poduzećem ili u skladu s odredbama osnivačkog akta ili statuta, u slučaju kada pravo koje se primjenjuje na to poduzeće kćer dopušta da to poduzeće podliježe takvim ugovorima ili odredbama. Država članica ne mora propisati da matično poduzeće mora biti dioničar ili član njegovog ovisnog poduzeća. Države članice čiji zakoni ne predviđaju takve ugovore ili klauzule nisu dužne primjenjivati ovu odredbu; ili

(d) jest dioničar ili član poduzeća, i: i. imenovanje većine članova administrativnog, upravljačkog ili nadzornog tijela tog poduzeća (poduzeća kćeri) koji su obavljali dužnost tijekom financijske godine, tijekom prethodne financijske godine do trenutka sastavljanja konsolidiranih financijskih izvještaja, isključivo je rezultat primjene glasačkog prava; ili ii. kontrolira sam, u skladu sa sporazumom s drugim dioničarima ili članovima tog poduzeća (poduzeća kćeri), većinu glasačkih prava dioničara ili članova u poduzeću. Države članice mogu uvesti detaljnije odredbe u vezi s oblikom i sadržajem takvih sporazuma.

Države članice propisuju najmanje pravila koja se navode u točki ii. Primjenu podtočke i. mogu uvjetovati ovisno o tome otpada li na udjel 20 % ili više glasačkog prava dioničara ili članova.

Međutim, podtočka i. ne primjenjuje se ako drugo poduzeće ima prava navedena pod točkama (a), (b) ili (c) s obzirom na to poduzeće.

2. Osim slučajeva iz stavka 1. države članice mogu zahtijevati od poduzeća koja podliježu njihovom nacionalnom pravu i sastavljanje konsolidiranih financijskih izvještaja i konsolidiranog izvješća poslovodstva ako:

(a) to poduzeće (matično poduzeće) može ostvarivati ili ostvaruje prevladavajući utjecaj ili kontrolu nad drugim poduzećem (poduzeće kći); ili

(b) tim poduzećem (matično poduzeće) i drugim poduzećem (poduzeće kći) matično poduzeće upravlja na jedinstvenoj osnovi.

3. Za potrebe stavka 1. točaka (a), (b) i (d), glasačka prava te prava imenovanja i opozivanja u poduzeću kćeri, kao i takva prava osobe koja djeluje u svoje ime a za račun matičnog poduzeća ili drugog poduzeća kćeri dodaju se pravima matičnog poduzeća.

4. Za potrebe stavka 1. točaka (a), (b) i (d), prava navedena u stavku 3. umanjuju se za prava:

(a) vezana za dionice ili udjele koje se drže u korist osobe koja nije ni matično poduzeće ni poduzeće kći tog matičnog poduzeća; ili

(b) vezana za dionice ili udjele: i. koje služe kao jamstvo, pod uvjetom da se dotična prava koriste u skladu s primljenim uputama; ili ii. koje su u vezi s odobravanjem kredita kao dijela uobičajenih poslovnih aktivnosti, pod uvjetom da se glasačka prava izvršavaju u interesu osobe koja pruža jamstvo.

5. Za potrebe stavka 1. točaka (a) i (d), ukupna glasačka prava dioničara ili članova poduzeća kćeri umanjuju se za glasačka prava vezana uz dionice ili udjele koje drži isto poduzeće, poduzeće kći tog poduzeća ili osoba koja djeluje u svoje ime a za račun tih poduzeća.

6. Ne dovodeći u pitanje članak 23. stavak 9., matično poduzeće sa svim svojim poduzećima kćerima konsolidira se bez obzira na to gdje se nalaze sjedišta tih poduzeća kćeri.

7. Ne dovodeći u pitanje ovaj članak i članke 21. i 23., države članice mogu od svakog poduzeća na koje se primjenjuje njezino nacionalno pravo zahtijevati sastavljanje konsolidiranih financijskih izvještaja i konsolidiranog izvješća poslovodstva ako:

(a) se tim poduzećem i jednim ili više drugih poduzeća s kojima ono nije povezano, kako je opisano u stavku 1. ili 2., upravlja na jedinstvenoj osnovi u skladu s: i. ugovorom sklopljenim s tim poduzećem; ili ii. osnivačkim aktom ili statutom tih drugih poduzeća; ili

(b) se administrativna, upravljačka ili nadzorna tijela predmetnog poduzeća i jednog ili više drugih poduzeća s kojima ono nije povezano, kako je opisano u stavku 1. ili 2., sastoje uglavnom od istih osoba koje su na d