2009L0138 — HR — 31.03.2015 — 006.001

►B DIREKTIVA 2009/138/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA od 25. studenoga 2009. o osnivanju i obavljanju djelatnosti osiguranja i reosiguranja (Solventnost II) (preinačeno) (Tekst značajan za EGP) ( L 335, 17.12.2009, p.1)













▼B

DIREKTIVA 2009/138/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

od 25. studenoga 2009.

o osnivanju i obavljanju djelatnosti osiguranja i reosiguranja (Solventnost II)

(preinačeno)

(Tekst značajan za EGP)







EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 47. stavak 2. i članak 55., uzimajući u obzir prijedlog Komisije, uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora ( 1 ), nakon savjetovanja s Odborom regija, u skladu s postupkom utvrđenim u članku 251. Ugovora ( 2 ), budući da: (1) Potrebne su brojne značajne promjene Prve direktive Vijeća 73/239/EEZ od 24. srpnja 1973. o usklađivanju zakona i drugih propisa o pokretanju i obavljanju poslova izravnog osiguranja osim životnog osiguranja ( 3 ); Direktive Vijeća 78/473/EEZ od 30. svibnja 1978. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na suosiguranje na razini Zajednice ( 4 ), Direktive Vijeća 87/344/EEZ od 22. lipnja 1987. o usklađivanju zakona i drugih propisa u području osiguranja troškova pravne zaštite ( 5 ), Druge direktive Vijeća 88/357/EEZ od 22. lipnja 1988. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na izravno osiguranje osim životnog osiguranja i predviđanju odredbi koje će olakšati djelotvorno ostvarivanje slobode pružanja usluga ( 6 ); Direktive Vijeća 92/49/EEZ od 18. lipnja 1992. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na izravno osiguranje osim životnog osiguranja (Treća direktiva o neživotnom osiguranju) ( 7 ); Direktive 98/78/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. listopada 1998. o dodatnom nadzoru društava za osiguranje u grupi osiguravatelja ( 8 ); Direktive 2001/17/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. ožujka 2001. o reorganizaciji i likvidaciji društava za osiguranje ( 9 ); Direktive 2002/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. studenoga 2002. o životnom osiguranju ( 10 ) i Direktive 2005/68/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. studenoga 2005. o reosiguranju. ( 11 ) Radi jasnoće, navedene je Direktive potrebno preinačiti. (2) Kako bi se olakšalo osnivanje i obavljanje djelatnosti osiguranja i reosiguranja, potrebno je ukloniti najveće razlike između zakona država članica u pogledu pravila kojima podliježu društva za osiguranje i društva za reosiguranje. Stoga je potrebno osigurati pravni okvir za društva za osiguranje i društva za reosiguranje za obavljanje djelatnosti osiguranja na cijelom unutarnjem tržištu te time društvima za osiguranje i društvima za reosiguranje sa sjedištem u Zajednici olakšati pokriće rizika i obveza u Zajednici. (3) U interesu pravilnog funkcioniranja unutarnjeg tržišta je donošenje usklađenih pravila u vezi nadzora grupa osiguratelja i, radi zaštite vjerovnika, u vezi s reorganizacijom i postupcima likvidacije društava za osiguranje. (4) Primjereno je da neka društva koja pružaju usluge osiguranja nisu obuhvaćena sustavom uspostavljenim ovom Direktivom zbog svoje veličine, pravnog statusa, svoje prirode – jer su usko povezana s javnim sustavima osiguranja – ili zbog specifičnih usluga koje nude. Također je poželjno isključiti određene institucije u nekoliko država članica čije poslovanje pokriva samo vrlo ograničeni sektor i zakonom je ograničeno na određeno područje ili određene osobe. (5) Vrlo mala društva za osiguranje koja ispunjavaju određene uvjete, uključujući bruto premijski prihod manji od 5 milijuna eura, isključena su iz područja primjene ove Direktive. Ipak, sva društva za osiguranje i društva za reosiguranje koja već imaju odobrenje prema važećim direktivama trebaju i dalje imati odobrenje kad se ova Direktiva bude provodila. Društvima koja su isključena iz područja primjene ove Direktive trebalo bi omogućiti ostvarenje temeljnih sloboda osiguranih Ugovorom. Ta društva mogu zatražiti odobrenje na temelju ove Direktive kako bi ostvarila korist od jedinstvenog odobrenja koje predviđa ova Direktiva. (6) Državama članicama treba omogućiti da od društava koja obavljaju djelatnost osiguranja ili reosiguranja, a koja su isključena iz područja primjene ove Direktive, zahtijevaju da se registriraju. Države članice mogu zahtijevati bonitetni i pravni nadzor za ta društva. (7) Direktiva Vijeća 72/166/EEZ od 24. travnja 1972. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na osiguranje od odgovornosti za uporabu motornih vozila i o provedbi obveze osiguranja od takve odgovornosti ( 12 ); Sedma direktiva Vijeća 83/349/EEZ od 13. lipnja 1983. na temelju članka 54. stavka 3. točke (g) Ugovora o konsolidiranim financijskim izvještajima ( 13 ); Druga direktiva Vijeća 84/5/EEZ od 30. prosinca 1983. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na osiguranje od odgovornosti za uporabu motornih vozila ( 14 ); Direktiva 2004/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o tržištima financijskih instrumenata ( 15 ) i Direktiva 2006/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2006. o osnivanju i obavljanju djelatnosti kreditnih institucija ( 16 ) propisuju opća pravila u područjima računovodstva, osiguranja od odgovornosti za uporabu motornih vozila, financijskih instrumenata i kreditnih institucija i osiguravaju definicije u tim područjima. Primjereno je da se neke definicije propisane tim direktivama primjenjuju za potrebe ove Direktive. (8) Za osnivanje djelatnosti osiguranja ili djelatnosti reosiguranja potrebno je prethodno odobrenje za rad. Stoga je potrebno odrediti uvjete i postupak za izdavanje odnosno odbijanje tog odobrenja. (9) Direktive koje ova Direktiva stavlja izvan snage ne propisuju nikakva pravila u vezi s opsegom djelatnosti reosiguranja za čije obavljanje društvo za osiguranje može imati odobrenje. Sva pravila u vezi s tim moraju propisati države članice. (10) Pozivanja na društva za osiguranje ili društva za reosiguranje u ovoj Direktivi se odnose na vlastita društva za osiguranje i vlastita društva za reosiguranje, osim kada za ta društva postoje posebne odredbe. (11) Budući da je ova Direktiva ključni instrument za ostvarenje unutarnjeg tržišta, društvima za osiguranje i društvima za reosiguranje koja su u svojim matičnim državama članicama dobila odobrenje treba dopustiti da obavljaju neke ili sve svoje djelatnosti na cijelom području Zajednice osnivanjem podružnica ili pružanjem usluga. Stoga je primjereno da se postigne takva usklađenost kakva je potrebna i dovoljna za ostvarenje uzajamnog priznavanja odobrenja i nadzornih sustava te time i jedinstvenog odobrenja koje vrijedi na cijelom području Zajednice i koje omogućava da nadzor nad društvom obavlja matična država članica. (12) Direktiva 2000/26/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. svibnja 2000. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na osiguranje od odgovornosti za uporabu motornih vozila (Četvrta direktiva o osiguranju cestovnih vozila) ( 17 ) propisuje pravila o imenovanju predstavnika za rješavanje odštetnih zahtjeva. Ta se pravila trebaju primjenjivati za potrebe ove Direktive. (13) Društva za reosiguranje trebaju ograničiti svoje ciljeve na djelatnost reosiguranja i s njom povezane poslove. Ovaj zahtjev ne bi trebao onemogućiti društvu za reosiguranje obavljanje djelatnosti kao što su savjetovanje u području statistike ili aktuarstva, analize rizika ili istraživanja za svoje klijente. Ono može uključivati i funkciju holdinga i djelatnosti u vezi s djelatnostima financijskog sektora u smislu članka 2. stavka 8. Direktive 2002/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2002. o dodatnom nadzoru kreditnih institucija, društava za osiguranje i investicijskih društava u financijskom konglomeratu ( 18 ). Ovaj zahtjev ni u jednom slučaju ne omogućuje obavljanje nepovezanih bankarskih ili financijskih djelatnosti. (14) Zaštita ugovaratelja osiguranja pretpostavlja da društva za osiguranje i društva za reosiguranje podliježu učinkovitom potrebnom solventnom kapitalu čija je posljedica učinkovita alokacija kapitala u Europskoj uniji. U svjetlu tržišnih kretanja sadašnji sustav više nije primjeren. Stoga je potrebno uvesti novi regulatorni okvir. (15) U skladu s najnovijim promjenama u upravljanju rizicima i pravilima Međunarodnog udruženja nadzornika osiguranja, Odbora za međunarodne računovodstvene standarde i Međunarodnog udruženja aktuara te nedavnim promjenama u drugim financijskim sektorima, potrebno je usvojiti pristup utemeljen na ekonomskom riziku koji potiče društva za osiguranje i društva za reosiguranje da primjereno mjere te rizike i upravljaju njima. Usklađivanje treba poboljšati propisivanjem posebnih pravila za vrednovanje imovine i obveza, uključujući tehničke pričuve. (16) Glavni cilj propisa o osiguranju i reosiguranju te njihovog nadzora je odgovarajuća zaštita ugovaratelja osiguranja i korisnika osiguranja. Izraz korisnik osiguranja obuhvaća svaku fizičku ili pravnu osobu koja na temelju ugovora o osiguranju ima neko pravo. Financijska stabilnost te pravedna i stabilna tržišta drugi su ciljevi propisa o osiguranju i reosiguranju te njihovog nadzora koje također treba uzeti u obzir, ali oni ne smiju ugroziti glavni cilj. (17) Očekuje se da će regulatorni sustav solventnosti propisan ovom Direktivom poboljšati zaštitu ugovaratelja osiguranja. On će zahtijevati da države članice nadzornim tijelima osiguraju sredstva za ispunjavanje njihovih obveza navedenih u ovoj Direktivi. To obuhvaća sve potrebne kapacitete, uključujući financijske i ljudske resurse. (18) Nadzorna tijela država članica trebaju stoga imati na raspolaganju sva sredstva koja su potrebna da bi se osiguralo pravilno obavljanje djelatnosti društava za osiguranje i društava za reosiguranje na cijelom području Zajednice na temelju prava poslovnog nastana ili slobode pružanja usluga. Kako bi se osigurala djelotvornost nadzora, sve aktivnosti nadzornih tijela trebaju biti razmjerne prirodi, opsegu i složenosti rizika prisutnih u poslovanju društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje, bez obzira na važnost predmetnog društva za cjelokupnu financijsku stabilnost tržišta. (19) Ova Direktiva ne bi trebala previše opterećivati mala i srednje velika društva za osiguranje. Jedan od načina za ostvarivanje tog cilja jest pravilna primjena načela proporcionalnosti. To načelo treba primjenjivati i na zahtjeve koji su uvedeni za društva za osiguranje i društva za reosiguranje kao i za izvršavanje nadzornih ovlasti. (20) Ova Direktiva, posebno, ne bi trebala previše opterećivati društva za osiguranje koja su specijalizirana za pružanje specifičnih vrsta osiguranja ili pružanje usluga za specifične segmente stranaka te bi stoga trebala priznavati da ovakva specijalizacija može biti dragocjeni alat za djelotvorno i učinkovito upravljanje rizikom. Radi ostvarenja tog cilja i ispravne primjene načela proporcionalnosti, potrebno je također propisati odredbu kojom se posebno omogućava društvima upotrebljavati svoje vlastite podatke za kalibriranje parametara u modulima preuzetog rizika osiguranja standardne formule za izračun potrebnog solventnog kapitala (21) Ova Direktiva treba također uzeti u obzir posebnu prirodu vlastitih društava za osiguranje i vlastitih društava za reosiguranje. Budući da ta društva pokrivaju samo rizike industrijske ili komercijalne grupe kojoj pripadaju, u skladu s načelom proporcionalnosti potrebno je predvidjeti primjerene pristupe koji će odražavati prirodu, opseg i složenost njihovog poslovanja. (22) Pri nadzoru djelatnosti reosiguranja treba uzeti u obzir posebna svojstva djelatnosti reosiguranja, posebno njegovu globalnu prirodu i činjenicu da su ugovaratelji osiguranja sama društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje. (23) Nadzorna tijela trebaju imati mogućnost da od društava za osiguranje i društava za reosiguranje dobiju informacije koje su im potrebne za nadzor, uključujući, prema potrebi, informacije koje je društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje objavilo javnosti na temelju zahtjeva o financijskim izvještajima ili uvrštenjima na burzu ili na temelju drugih pravnih ili regulatornih zahtjeva. (24) Nadzorna tijela matične države članice trebaju biti odgovorna za praćenje financijske stabilnosti društava za osiguranje i društava za reosiguranje. S tim ciljem bi trebala obavljati redovite preglede i ocjene. (25) Nadzornim tijelima treba omogućiti uzimanje u obzir učinaka dobrovoljnih kodeksa ponašanja i transparentnosti na upravljanje rizicima i imovinom, s kojima su usklađene relevantne institucije koje posluju s nereguliranim ili alternativnim instrumentima ulaganja. (26) Početna točka za adekvatnost količinskih zahtjeva u sektoru osiguranja je potrebni solventni kapital. Nadzorna tijela stoga treba ovlastiti da uvedu kapitalni dodatak na potrebni solventni kapital u iznimnim okolnostima, u slučajevima navedenim u ovoj Direktivi, a nakon postupka nadzornog pregleda. Standardna formula za izračun potrebnog solventnog kapitala trebala bi odražavati profil rizičnosti većine društava za osiguranje i društava za reosiguranje. Ipak, mogu postojati slučajevi kad standardizirani pristup primjereno ne odražava vrlo specifičan profil rizičnosti društva. (27) Uvođenje kapitalnog dodatka iznimno je u smislu da ga treba upotrebljavati samo kao krajnju mjeru kad su druge nadzorne mjere nedjelotvorne ili neprimjerene. Nadalje, izraz izniman treba razumjeti u smislu posebnog položaja svakog društva i ne treba ga dovoditi u vezu s brojem kapitalnih dodataka uvedenih na specifičnom tržištu. (28) Kapitalni dodatak treba zadržati sve dok se ne poboljšaju okolnosti pod kojima je uveden. U slučaju značajnih nedostataka u potpunom ili djelomičnom unutarnjem modelu ili značajnih propusta u upravljanju, nadzorna tijela trebaju osigurati da predmetno društvo poduzme sve napore da otkloni nedostatke koji su doveli do uvođenja kapitalnog dodatka. Ipak, kad standardizirani pristup primjereno ne odražava vrlo specifičan profil rizičnosti društva kapitalni dodatak može ostati na snazi u uzastopnim godinama. (29) Nekim se rizicima može primjereno ovladati samo zahtjevima u vezi upravljanja, a ne količinskim zahtjevima koji su iskazani potrebnim solventnim kapitalom. Djelotvoran sustav upravljanja stoga je ključan za primjereno upravljanje društvima za osiguranje i za regulatorni sustav. (30) Sustav upravljanja uključuje funkciju upravljanja rizicima, funkciju praćenja usklađenosti, funkciju unutarnje revizije i aktuarsku funkciju. (31) Funkcija je administrativna sposobnost obavljanja određenih zadataka upravljanja. Utvrđivanje pojedine funkcije ne sprečava društvo da slobodno odlučuje o načinu na koji će organizirati tu funkciju u praksi osim ako je drukčije određeno ovom Direktivom. To ne bi trebalo dovesti do neopravdano opterećujućih zahtjeva jer je potrebno uzeti u obzir prirodu, opseg i složenost poslova društva. Stoga treba omogućiti da te funkcije obavljaju vlastiti djelatnici, da se one oslanjaju na savjete vanjskih stručnjaka ili da se izdvoje stručnjacima unutar granica utvrđenih ovom Direktivom. (32) Nadalje, u malim i manje složenim društvima treba biti moguće da jedna osoba ili organizacijska jedinica obavlja više od jedne funkcije, uz izuzetak funkcije unutarnje revizije. (33) Funkcije uključene u sustav upravljanja smatraju se ključnim funkcijama te su stoga ujedno važne i kritične funkcije. (34) Sve osobe koje obavljaju ključne funkcije trebaju imati poslovni ugled i iskustvo. Međutim, zahtjevi u vezi obavješćivanja nadzornih tijela trebaju se odnositi samo na nositelje ključnih funkcija. (35) Radi procjenjivanja zahtijevane razine sposobnosti kao dodatne čimbenike trebalo bi uzeti u obzir stručne kvalifikacije i iskustvo osoba koje učinkovito upravljaju društvom ili imaju druge ključne funkcije. (36) Sva društva za osiguranje i društva za reosiguranje trebala bi, kao sastavni dio svoje poslovne strategije, imati redovitu praksu procjene svojih ukupnih potreba u vezi solventnosti obzirom na njihov specifični profil rizičnosti (vlastita procjena rizika i solventnosti). Ta procjena ne zahtijeva razvoj unutarnjeg modela niti služi za izračun potrebnog kapitala koji je različit od potrebnog solventnog kapitala odnosno minimalno potrebnog kapitala. O rezultatima svake procjene treba izvijestiti nadzorno tijelo u sklopu informacija koje se daju za potrebe nadzora. (37) ►C2 Kako bi se osigurao učinkovit nadzor izdvojenih funkcija ili djelatnosti, ključno je da nadzorna tijela društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje koja se koriste izdvajanjem poslova imaju pristup svim potrebnim podacima koje ima pružatelj izdvojenih usluga bez obzira je li taj pružatelj regulirani ili neregulirani subjekt, kao i da imaju pravo obavljanja izravnih nadzora. ◄ Kako bi se u obzir uzela tržišna kretanja i osiguralo da su uvjeti za izdvajanje poslova i dalje ispunjeni, nadzorna tijela trebaju biti obaviještena prije izdvajanja kritičnih ili važnih funkcija odnosno djelatnosti. Ovi zahtjevi trebaju uzeti u obzir rad Zajedničkog foruma i biti usklađeni s važećim pravilima i praksama u bankarskom sektoru i Direktivom 2004/39/EZ i njezinom primjenom na kreditne institucije. (38) Kako bi se zajamčila transparentnost, društva za osiguranje i društva za reosiguranje trebaju najmanje jedanput godišnje javno objaviti, tj. besplatno dati na raspolaganje javnosti, u tiskanom ili elektroničkom obliku, ključne informacije o svojoj solventnosti i financijskom stanju. Društvima treba dopustiti da javno objave dodatne informacije na dobrovoljnoj osnovi. (39) Treba omogućiti razmjenu informacija između nadzornih tijela i institucija odnosno tijela koja na temelju svoje funkcije pomažu jačati stabilnost financijskog sustava. Stoga je potrebno odrediti uvjete pod kojima će te razmjene informacija biti moguće. Nadalje, kad se informacije mogu objaviti samo uz izričitu suglasnost nadzornih tijela, tim tijelima treba omogućiti da, prema potrebi, za davanje svoje suglasnosti zahtijevaju ispunjavanje strogih uvjeta. (40) Potrebno je promicati usklađenost nadzora ne samo u vezi s nadzornim alatima već i u vezi s nadzornim praksama. Odbor europskih nadzornih tijela za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje (CEIOPS), osnovan Odlukom Komisije 2009/79/EZ ( 19 ), treba u vezi s tim imati važnu ulogu i redovito izvješćivati Europski parlament i Komisiju o postignutom napretku. (41) Cilj informacija i izvješća koje će CEIOPS predstaviti u vezi s kapitalnim dodacima nije spriječiti njihovu uporabu koja je dopuštena ovom Direktivom već doprinijeti što višem stupnju usklađenosti nadzora u uporabi kapitalnih dodataka između nadzornih tijela u različitim državama članicama. (42) Kako bi se ograničilo administrativno opterećenje i izbjeglo dupliciranje zadataka, nadzorna tijela i nacionalni statistički uredi trebaju surađivati i razmjenjivati informacije. (43) Zbog jačanja nadzora društava za osiguranje i društava za reosiguranje i zaštite ugovaratelja osiguranja, ovlašteni revizori u smislu Direktive 2006/43/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. svibnja 2006. o zakonskim revizijama godišnjih financijskih izvještaja i konsolidiranih financijskih izvještaja ( 20 ) trebaju biti obvezni odmah izvijestiti o svim činjenicama koje bi mogle imati ozbiljan utjecaj na financijsko stanje ili upravnu organizaciju društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje. (44) Društva za osiguranje koja se bave djelatnostima životnog i neživotnog osiguranja trebaju zasebno upravljati tim djelatnostima kako bi zaštitila interese ugovaratelja životnog osiguranja. Ta bi društva posebno trebala podlijegati istim potrebnim kapitalom kao i jednaka grupa osiguratelja koja se sastoji od društva za životno osiguranje i društva za neživotno osiguranje, uzimajući u obzir povećanu prenosivost kapitala u slučaju tzv. složenih društava za osiguranje. (45) Procjena financijskog položaja društava za osiguranje i društava za reosiguranje treba se oslanjati na zdravim ekonomskim načelima i optimalno upotrebljavati informacije koje osiguravaju financijska tržišta, kao i opće raspoložive podatke o tehničkim rizicima osiguranja. Zahtjevi u vezi solventnosti trebali bi se posebno temeljiti na ekonomskoj ocjeni cjelokupne bilance. (46) Standardi vrednovanja za potrebe nadzora trebaju u najvećoj mogućoj mjeri biti usklađeni s međunarodnim kretanjima u području računovodstva kako bi se ograničilo upravno opterećenje za društva za osiguranje i društva za reosiguranje. (47) U skladu s tim pristupom potrebni kapital bi trebao biti pokriven vlastitim sredstvima, bez obzira na to jesu li ta sredstva bilančne ili izvanbilančne stavke. Budući da sva financijska sredstva ne osiguravaju potpuno pokriće gubitaka u slučaju likvidacije i na temelju načela neograničenosti poslovanja, stavke vlastitih sredstava trebaju se u skladu s kvalitativnim kriterijima razvrstati u tri kategorije a u skladu s tim treba ograničiti prihvatljivi iznos vlastitih sredstava za pokriće potrebnog kapitala. Ograničenja koja se primjenjuju na stavke vlastitih sredstava trebaju se primjenjivati samo za određivanje položaja solventnosti društava za osiguranje i društava za reosiguranje i ne bi trebala dodatno ograničavati slobodu tih društava u vezi s unutarnjim upravljanjem kapitalom. (48) Općenito, sva sredstva koja su slobodna od bilo kakvih predvidljivih obveza raspoloživa su za pokriće gubitaka nastalih zbog nepovoljnih poslovnih kretanja i na temelju načela neograničenosti poslovanja i u slučaju likvidacije. Zbog toga bi veliku većinu viška sredstava nad obvezama, vrednovanih u skladu s načelima utvrđenim ovom Direktivom, trebalo smatrati kapitalom visoke kvalitete (kategorija 1). (49) Nisu sva sredstva u društvu oslobođena od ograničenja. U nekim državama članicama specifični proizvodi dovode do struktura sredstava posebne namjene koje jednoj vrsti ugovaratelja osiguranja daju veća prava na sredstva unutar njihovog vlastitog fonda. Iako se ta sredstva uključuju u izračun viška sredstava nad obvezama za potrebe izračuna vlastitih sredstava ona ustvari nisu raspoloživa za ovladavanje rizicima izvan namjenskog fonda. Radi usklađenosti s ekonomskim pristupom, procjenu vlastitih sredstava treba uskladiti kako bi ona odražavala različitu prirodu sredstava koja su dio ugovora namjenskog fonda. Slično tome, izračun potrebnog solventnog kapitala treba odražavati umanjenje koje nastaje zbog udruživanja ili diversifikacije povezane s tim namjenskim fondovima. (50) U nekim državama članicama trenutačna je praksa da društva za osiguranje prodaju proizvode životnog osiguranja kod kojih ugovaratelji i korisnici osiguranja sudjeluju u rizičnom kapitalu društva u zamjenu za dio povrata od ulaganja ili za takav povrat u cijelosti. Ove akumulirane dobiti predstavljaju višak sredstava koji je vlasništvo pravne osobe u kojoj je nastao. (51) Višak sredstava treba vrednovati u skladu s ekonomskim pristupom koji je određen ovom Direktivom. U vezi s tim nije dovoljna samo uputa o vrednovanju viška sredstava u zakonski propisanim godišnjim financijskim izvještajima. U skladu sa zahtjevima o vlastitim sredstvima, višak sredstava treba podlijegati kriterijima određenima ovom Direktivom o razvrstavanju po kategorijama. To između ostalog znači da se samo višak sredstava koji ispunjava zahtjeve za razvrstavanje u kategoriju 1 treba smatrati kapitalom kategorije 1. (52) Udruženja za uzajamno osiguranje i udruženja koja djeluju po načelu uzajamnosti s promjenjivim doprinosima mogu zahtijevati dodatne doprinose svojih članova (dodatni pozivi članovima) kako bi povećala iznos financijskih sredstava koje drže za pokriće gubitaka. Dodatni pozivi članovima mogu biti značajan izvor financiranja za udruženja za uzajamno osiguranje odnosno udruženja koja djeluju po načelu uzajamnosti uključujući i situacije kad su ta udruženja suočena s nepovoljnim poslovnim kretanjima. Dodatni pozivi članovima trebaju se stoga priznavati kao stavke pomoćnih vlastitih sredstava i u skladu s tim treba ih tretirati za potrebe solventnosti. Posebno, u slučaju brodovlasničkih udruženja za uzajamno osiguranje odnosno udruženja koja djeluju po načelu uzajamnosti s promjenjivim doprinosima koja osiguravaju samo pomorske rizike, uporaba dodatnih poziva članovima davno je ustaljena praksa, za koju vrijede posebni aranžmani naplate, a odobreni iznos tih poziva članovima treba smatrati kapitalom dobre kvalitete (kategorija 2). Slično tome, u slučaju drugih udruženja za uzajamno osiguranje odnosno udruženja koja djeluju po načelu uzajamnosti kod kojih su dodatni pozivi članovima slične kvalitete, odobreni se iznos treba smatrati kapitalom dobre kvalitete (kategorija 2). (53) Kako bi se društvima za osiguranje i društvima za reosiguranje omogućilo ispunjavanje njihovih obveza prema ugovarateljima osiguranja i korisnicima osiguranja, države članice trebaju zahtijevati da ta društva oblikuju odgovarajuće tehničke pričuve. Načela i aktuarske odnosno statističke metodologije na kojima se temelji izračun tih tehničkih pričuva trebaju se uskladiti na cijelom području Zajednice radi postizanja bolje usporedivosti i transparentnosti. (54) Izračun tehničkih pričuva treba biti usklađen s vrednovanjem imovine i drugih obveza, usklađen s tržištem te u skladu s međunarodnim razvojem u području računovodstva i nadzora. (55) Vrijednost tehničkih pričuva stoga treba odgovarati iznosu koji bi društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje moralo platiti kad bi svoja ugovorna prava i obveze odmah prenijelo na drugo društvo. Zbog toga bi vrijednost tehničkih pričuva trebala odgovarati iznosu koji bi drugo društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje (referentno društvo) očekivano zahtijevalo za preuzimanje i ispunjavanje temeljnih obveza osiguranja i reosiguranja. Iznos tehničkih pričuva treba odražavati svojstva osnovnog portfelja osiguranja. Informacije o određenom društvu, na primjer informacije o upravljanju potraživanjima i troškovima, trebaju se stoga upotrebljavati u njihovom izračunu samo ako te informacije omogućavaju društvima za osiguranje i društvima za reosiguranje da bolje odražavaju svojstva osnovnog portfelja osiguranja. (56) Pretpostavke o referentnim društvima za koje se pretpostavlja da će preuzeti i ispuniti osnovne obveze osiguranja i reosiguranja trebaju biti usklađene u cijeloj Zajednici. U sklopu procjene učinka provedbenih mjera posebno bi trebalo analizirati i zatim uskladiti na razini Zajednice pretpostavke o referentnom društvu kojima se određuje trebaju li, i u kojoj mjeri, pri izračunu dodatka za rizik biti uzeti u obzir diversifikacijski učinci. (57) Za potrebe izračuna tehničkih pričuva treba omogućiti uporabu razumne interpolacije i ekstrapolacije iz izravno vidljivih tržišnih vrijednosti. (58) Potrebno je da se očekivana sadašnja vrijednost obveza iz osiguranja izračunava na temelju sadašnjih i vjerodostojnih informacija i realnih pretpostavki, uzimajući u obzir financijska jamstva i mogućnosti u ugovorima o osiguranju i reosiguranju kako bi se dobilo ekonomsko vrednovanje obveza iz osiguranja ili obveza iz reosiguranja. Trebalo bi zahtijevati uporabu učinkovitih i usklađenih aktuarskih metodologija. (59) Potrebno je predvidjeti pojednostavljene pristupe za izračun tehničkih pričuva kako bi se odrazio specifični položaj malih i srednje velikih društava. (60) Nadzorni sustav bi trebao osigurati zahtjev osjetljiv na rizike koji se temelji na budućem izračunu kako bi se osigurala pravilna i pravodobna intervencija nadzornih tijela (potrebni solventni kapital) te minimalna razina sigurnosti ispod koje iznos financijskih izvora ne smije pasti (minimalno potrebni kapital). Oba potrebna kapitala trebaju biti usklađena u cijeloj Zajednici kako bi se ostvarila jednaka razina zaštite za ugovaratelje osiguranja. Za dobro funkcioniranje ove Direktive potrebna je odgovarajuća razina intervencije između potrebnog solventnog kapitala i potrebnog minimalnog kapitala. (61) Kako bi se umanjili mogući nepotrebni prociklički učinci na financijski sustav i izbjeglo stanje u kojem su društva za osiguranje i društva za reosiguranje neopravdano prisiljena pribavljati dodatni kapital ili prodati svoja ulaganja zbog prolaznih nepovoljnih kretanja na financijskim tržištima, modul tržišnog rizika standardne formule za izračun potrebnog solventnog kapitala trebao bi uključivati mehanizam simetrične prilagodbe s obzirom na promjene u razini cijena vlasničkih vrijednosnih papira. Pored toga, u slučaju iznimnih padova na financijskim tržištima i kad mehanizam simetrične prilagodbe nije dovoljan da društvima za osiguranje i društvima za reosiguranje omogući ispunjavanje potrebnog solventnog kapitala, potrebno je propisati odredbu na temelju koje bi nadzornim tijelima bilo omogućeno produljenje roka u kojem društva za osiguranje i društva za reosiguranje moraju ponovno uspostaviti razinu prihvatljivih vlastitih sredstava za pokriće potrebnog solventnog kapitala. (62) Potrebni solventni kapital treba odražavati razinu prihvatljivih vlastitih sredstava koja omogućavaju društvima za osiguranje i društvima za reosiguranje pokriti značajne gubitke i koja daje ugovarateljima osiguranja i korisnicima osiguranja razumno osiguranje da će plaćanja biti izvršena po njihovom dospijeću. (63) Kako bi se osiguralo da društva za osiguranje i društva za reosiguranje imaju prihvatljiva vlastita sredstva koja na trajnoj osnovi pokrivaju potrebni solventni kapital, uzimajući u obzir sve promjene u njihovom profilu rizičnosti, ta društva trebaju izračunavati potrebni solventni kapital najmanje jedanput godišnje, kontinuirano ga pratiti i ponovno izračunavati uvijek kada se profil rizičnosti značajno promijeni. (64) Radi promicanja dobrog upravljanja rizicima i usklađivanja regulatornih potreba za kapitalom s industrijskim praksama, potrebni solventni kapital treba se odrediti kao ekonomski kapital koji društva za osiguranje i društva za reosiguranje moraju imati kako bi se osiguralo da se slom ne događa češće od jedanput u 200 slučajeva odnosno, alternativno kako bi se osiguralo da će ta društva još uvijek biti u poziciji, s vjerojatnošću od najmanje 99,5 %, da ispune svoje obveze prema ugovarateljima osiguranja i korisnicima osiguranja tijekom sljedećih 12 mjeseci. Taj bi se ekonomski kapital trebao izračunavati na temelju stvarnog profila rizičnosti tih društava, uzimajući u obzir učinak mogućih tehnika smanjenja rizika kao i diversifikacijske učinke. (65) Potrebno je također propisati standardnu formulu za izračun potrebnog solventnog kapitala kako bi se svim društvima za osiguranje i društvima za reosiguranje omogućilo da procijene svoj ekonomski kapital. Za strukturu ove standardne formule potrebno je usvojiti modularni pristup, što znači da se pojedina izloženost svakoj kategoriji rizika treba procijeniti u prvom koraku, a onda objediniti u drugom koraku. Ako uporaba parametara specifičnih za određeno društvo omogućava bolje odražavanje stvarnog profila preuzetog rizika osiguranja tog društva, treba je dopustiti pod uvjetom da su ti parametri izvedeni uporabom standardizirane metodologije. (66) Kako bi se odrazio specifični položaj malih i srednje velikih društava za osiguranje potrebno je predvidjeti pojednostavljene pristupe izračunu potrebnog solventnog kapitala u skladu sa standardnom formulom. (67) Novi pristup koji se zasniva na riziku načelno ne obuhvaća pojam količinskih ograničenja ulaganja i kriterije prihvatljivosti sredstava. Treba ipak omogućiti uvođenje ograničenja ulaganja i kriterije prihvatljivosti sredstava kako bi se ovladalo rizicima koji nisu primjereno obuhvaćeni podmodulom standardne formule. (68) U skladu s pristupom potrebnom solventnom kapitalu koji je usmjeren na rizik, u posebnim okolnostima treba omogućiti da se umjesto standardne formule upotrebljavaju djelomični ili potpuni unutarnji modeli za izračun tog zahtjeva. Kako bi se ugovarateljima osiguranja i korisnicima osiguranja osigurala jednaka razina zaštite ovi unutarnji modeli trebaju podlijegati dobivanju prethodnog odobrenja nadzornih tijela na temelju usklađenih postupaka i standarda. (69) Ako se iznos prihvatljivih osnovnih vlastitih sredstava smanji ispod minimalnog potrebnog kapitala, društvima za osiguranje i društvima za reosiguranje treba oduzeti odobrenje za rad, ako ta društva nisu u kratkom roku sposobna ponovno osigurati iznos prihvatljivih osnovnih vlastitih sredstava na razini minimalnog potrebnog kapitala. (70) Minimalni potrebni kapital treba osigurati minimalnu razinu ispod koje se iznos financijskih sredstava ne bi smio smanjiti. Tu razinu treba izračunavati u skladu s jednostavnom formulom koja podliježe utvrđenom gornjem i donjem pragu utemeljenom na potrebnom solventnom kapitalu koji se zasniva na riziku kako bi se omogućilo postupno povećanje nadzornih intervencija te se ta razina treba temeljiti na podacima koji se mogu revidirati. (71) Društva za osiguranje i društva za reosiguranje trebaju imati dovoljno kvalitetnu imovinu kako bi pokrila svoje ukupne financijske zahtjeve. Svim ulaganjima koja drže društva za osiguranje i društva za reosiguranje treba upravljati u skladu s načelom razboritosti. (72) Države članice ne bi trebale zahtijevati da društva za osiguranje i društva za reosiguranje ulažu svoju imovinu u određene kategorije imovine jer bi takav zahtjev bio inkompatibilan s liberalizacijom kretanja kapitala koja je predviđena člankom 56. Ugovora. (73) Potrebno je zabraniti sve odredbe koje državama članicama omogućuju da zahtijevaju zalaganje imovine koja pokriva tehničke pričuve društava za osiguranje i društava za reosiguranje, bez obzira na oblik tog zahtjeva, kad je osiguratelj reosiguran od strane društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje koje je dobilo odobrenje u skladu s ovom Direktivom ili od strane društva iz treće zemlje ako se nadzorni sustav te treće zemlje smatra jednakim. (74) Dosadašnji pravni okvir nije predviđao ni detaljne kriterije za bonitetnu procjenu namjeravanog stjecanja niti postupak za njihovu primjenu. Stoga je potrebno pojašnjenje ovih kriterija i postupka bonitetne procjene kako bi se osigurala potrebna pravna sigurnost, jasnoća i predvidljivost postupka procjene i njegovih rezultata. Ti su kriteriji i postupci uvedeni odredbama Direktive 2007/44/EZ. U pogledu osiguranja i reosiguranja, te odredbe stoga trebaju biti kodificirane i uključene u ovu Direktivu. (75) Stoga je ključno da ti postupci i bonitetne procjene budu maksimalno usklađene na cijelom području Zajednice. Ipak, odredbe o kvalificiranim udjelima ne bi trebale sprečavati države članice da zahtijevaju da nadzorna tijela budu obaviještena o stjecanju udjela manjih od pragova navedenih u tim odredbama sve dok država članica u tu svrhu ne uvede više od jednog dodatnog praga ispod 10 %. Te odredbe također ne bi trebale sprečavati nadzorna tijela da odrede opće smjernice o tome kad se smatra da ti udjeli dovode do značajnog utjecaja. (76) S obzirom na povećanu pokretljivost građana Unije, osiguranje od odgovornosti za uporabu motornih vozila sve se više nudi na prekograničnoj osnovi. Kako bi se osiguralo kontinuirano pravilno funkcioniranje sustava zelene karte i sporazuma između nacionalnih ureda osiguratelja odgovornosti za uporabu motornih vozila, primjereno je da države članice mogu zahtijevati da se društva za osiguranje koja se bave osiguranjem od odgovornosti za uporabu motornih vozila pružajući usluge na njihovom državnom području pridruže nacionalnom uredu i sudjeluju u njegovom financiranju kao i u financiranju garancijskog fonda u toj državi članici. Država članica u kojoj se pružaju usluge treba zahtijevati da društva koja se bave osiguranjem odgovornosti za uporabu motornih vozila imenuju predstavnika na njezinom državnom području koji će prikupljati sve potrebne informacije u vezi odštetnih zahtjeva i zastupati predmetno društvo. (77) U okviru unutarnjeg tržišta u interesu je ugovaratelja osiguranja da imaju pristup najširem mogućem opsegu osigurateljnih proizvoda dostupnih u Zajednici. Država članica u kojoj se nalazi rizik ili država članica obveze treba stoga osigurati da ništa ne sprečava prodaju unutar njezinog državnog područja svih osigurateljnih proizvoda koji se nude na prodaju u Zajednici sve dok ti proizvodi nisu u suprotnosti s propisima koji su na snazi u toj državi članici, a kojima se štiti opće dobro i to u mjeri u kojoj opće dobro nije osigurano pravilima matične države članice. (78) Potrebno je odrediti sustav sankcija koji će biti uveden kad u državi članici u kojoj se nalazi rizik ili državi članici obveze društvo za osiguranje ne postupa sukladno bilo kojoj primjenjivoj odredbi kojom se štiti opće dobro. (79) Na unutarnjem tržištu osiguranja potrošači imaju širi i raznolikiji izbor ugovora. Kako bi u potpunosti iskoristili dobrobit te raznolikosti i pojačanog tržišnog natjecanja, potrošačima treba osigurati sve potrebne informacije prije sklapanja ugovora i za vrijeme trajanja ugovora kako bi im se omogućilo odabrati ugovor koji najbolje odgovara njihovim potrebama. (80) Društvo za osiguranje koje nudi ugovore o pružanju pomoći treba raspolagati sredstvima potrebnim da u primjerenom roku osigura naknade u naravi koje nudi. Treba propisati posebne odredbe za izračun potrebnog solventnog kapitala i minimalnog potrebnog kapitala kojeg takvo društvo treba imati. (81) Učinkovito bavljenje poslovima suosiguranja na razini Zajednice za djelatnosti za koje je vjerojatno da će zbog svoje prirode ili veličine biti pokrivene međunarodnim suosiguranjem potrebno je olakšati minimalnim usklađivanjem kako bi se spriječilo narušavanje tržišnog natjecanja i razlike u postupanju. U tom bi smislu vodeće društvo za osiguranje trebalo procijeniti odštetne zahtjeve i odrediti iznos tehničkih pričuva. Nadalje, potrebno je osigurati posebnu suradnju za područje suosiguranja na razini Zajednice između nadzornih tijela država članica te između tih tijela i Komisije. (82) Kako bi se zaštitile osigurane osobe potrebno je uskladiti nacionalno zakonodavstvo o osiguranju troškova pravne zaštite. Potrebno je što je više moguće spriječiti ili razriješiti bilo kakve sukobe interesa koji proizlaze posebno iz činjenice da društvo za osiguranje pokriva drugu osobu ili da pokriva osobu i u vezi s troškovima pravne zaštite i u vezi s bilo kojom drugom vrstom osiguranja. U tom cilju, moguće je različitim sredstvima postići odgovarajuću zaštitu ugovaratelja osiguranja. Bez obzira koje je rješenje usvojeno, interesi osoba koje imaju osigurane troškove pravne zaštite trebaju biti zaštićeni istovjetnom zaštitom. (83) Sukobi između osiguranih osoba i društava za osiguranje koja pokrivaju troškove pravne zaštite trebaju biti riješeni na najpravedniji i najbrži mogući način. Stoga je primjereno da države članice osiguraju arbitražni postupak ili postupak koji nudi usporediva rješenja. (84) U nekim državama članicama privatno ili dobrovoljno zdravstveno osiguranje služi kao djelomična ili potpuna alternativa zdravstvenom osiguranju koje nude sustavi socijalnog osiguranja. Posebna priroda takvog zdravstvenog osiguranja razlikuje ga od ostalih vrsta osiguranja od odgovornosti i životnog osiguranja jer je potrebno da ugovaratelji osiguranja imaju stvaran pristup privatnom zdravstvenom osiguranju ili zdravstvenom osiguranju na dobrovoljnoj osnovi bez obzira na njihovu dob ili profil rizičnosti. S obzirom na prirodu i društvene posljedice ugovora o zdravstvenom osiguranju, nadzornim tijelima države članice u kojoj se nalazi rizik treba omogućiti sustavno obavješćivanje o općim i posebnim uvjetima police osiguranja u slučaju privatnog ili dobrovoljnog zdravstvenog osiguranja kako bi provjerile da su ti ugovori djelomična ili potpuna alternativa zdravstvenom osiguranju koje pruža sustav socijalnog osiguranja. Takva provjera ne treba biti preduvjet za promidžbu ovih proizvoda. (85) S tim su ciljem neke države članice donijele posebne odredbe. Kako bi se zaštitilo opće dobro treba omogućiti donošenje ili zadržavanje takvih odredbi sve dok se njima neopravdano ne ograničava pravo poslovnog nastana ili sloboda pružanja usluga, pri čemu se podrazumijeva da takve odredbe treba primjenjivati na jednak način. Priroda tih zakonskih odredbi može se razlikovati ovisno o uvjetima u svakoj državi članici. Cilj zaštite općeg dobra može se postići i tako da se od društava za osiguranje koja nude privatno zdravstveno osiguranje ili zdravstveno osiguranje na dobrovoljnoj osnovi zahtijeva da ponude standardne police koje su u skladu s osiguranjem koje pružaju sustavi obvezne socijalne zaštite, i to po premijskoj stopi koja je jednaka ili niža od propisanog maksimuma te da sudjeluju u programima naknade štete. Kao dodatna mogućnost, može se zahtijevati da tehnička podloga privatnog zdravstvenog osiguranja ili zdravstvenog osiguranja sklopljenog na dobrovoljnoj osnovi bude slična tehničkoj podlozi za životno osiguranje. (86) Države članice domaćini trebaju imati mogućnost zahtijevati da sva društva za osiguranje koja na njihovim državnim područjima na vlastitu odgovornost nude obvezno osiguranje od nezgoda na radu budu usklađena s posebnim odredbama propisanim u njihovom nacionalnom zakonodavstvu o takvom osiguranju. Ipak, ovaj zahtjev ne bi se trebao primjenjivati na odredbe o financijskom nadzoru, koje bi morale ostati u isključivoj odgovornosti matične države članice. (87) U nekim državama članicama transakcije osiguranja ne podliježu nikakvom obliku neizravnog oporezivanja, a u većini država članica primjenjuju se posebni porezi i drugi oblici doprinosa, uključujući dodatne naknade koje su namijenjene tijelima odgovornim za naknadu štete. Struktura i stope tih poreza i doprinosa uvelike se razlikuju između država članica u kojima se primjenjuju. Poželjno je spriječiti postojeće razlike koje dovode do narušavanja tržišnog natjecanja između država članica u uslugama osiguranja. Dok se to područje ne uskladi, primjena poreznih sustava i drugih oblika doprinosa koje predviđaju države članice u kojima se nalazi rizik ili države članice obveze vjerojatno će riješiti taj problem, a države članice trebaju osmisliti načine koji će osigurati naplatu tih poreza i doprinosa. (88) Države članice koje ne primjenjuju Uredbu (EZ) br. 593/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. lipnja 2008. o pravu koje se primjenjuje na ugovorne obveze (Rim I) ( 21 ) trebaju, u skladu s ovom Direktivom, primjenjivati odredbe te Uredbe kako bi odredile pravo koje se primjenjuje na ugovore o osiguranju koji su obuhvaćeni člankom 7. te Uredbe. (89) Kako bi se uzeli u obzir međunarodni aspekti reosiguranja potrebno je omogućiti sklapanje međunarodnih sporazuma s trećom zemljom kako bi se utvrdili načini nadzora nad reosigurateljnim subjektima koji posluju na području svake ugovorne strane. Nadalje, potrebno je osigurati fleksibilan postupak koji bi na razini Zajednice omogućio procjenu bonitetne jednakosti s trećim zemljama kako bi se poboljšala liberalizacija usluga reosiguranja u trećim zemljama, bilo putem poslovnog nastana ili prekograničnim pružanjem usluga. (90) Zbog posebne prirode djelatnosti reosiguranja ograničenog rizika, države članice trebaju osigurati da društva za osiguranje i društva za reosiguranje koja sklapaju ugovore o reosiguranju ograničenog rizika ili se bave djelatnostima reosiguranja ograničenog rizika mogu pravilno utvrditi, mjeriti i nadzirati rizike koji proizlaze iz tih ugovora ili djelatnosti. (91) Potrebno je propisati odgovarajuća pravila za subjekte posebne namjene koji preuzimaju rizike od društava za osiguranje i društava za reosiguranje, a sami nisu društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje. Iznosi koji se mogu naplatiti od subjekta posebne namjene trebali bi se smatrati iznosima koji se mogu odbiti na temelju ugovora o reosiguranju ili ugovora o retrocesiji. (92) Subjekti posebne namjene koji su odobrenje dobili prije 31. listopada 2012. trebaju podlijegati zakonodavstvu države članice u kojoj im je izdano odobrenje. Ipak, kako bi se izbjegla regulatorna arbitraža, za svaku novu djelatnost koju takav subjekt posebne namjene započne nakon 31. listopada 2012. vrijede odredbe ove Direktive. (93) Radi sve značajnije prekogranične prirode djelatnosti osiguranja, razlike između sustava država članica o subjektima posebne namjene za koje vrijede odredbe ove Direktive trebaju biti smanjene u najvećoj mogućoj mjeri, uzimajući u obzir njihove nadzorne strukture. (94) Potreban je daljnji rad u vezi sa subjektima posebne namjene, pri čemu treba uzeti u obzir rad koji je obavljen u drugim financijskim sektorima. (95) Mjere o nadzoru društava za osiguranje odnosno društava za reosiguranje koja su dio grupe trebaju tijelima koja nadziru društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje omogućiti da oblikuju bolju prosudbu njegovog financijskog stanja. (96) Takav nadzor grupe treba u potrebnoj mjeri uzeti u obzir osigurateljne holdinge i mješovite osigurateljne holdinge. Ipak, ova Direktiva ne bi ni na koji način trebala značiti da države članice moraju obavljati pojedinačni nadzor tih društava. (97) Iako je nadzor pojedinih društava za osiguranje i društava za reosiguranje i dalje ključno načelo nadzora osiguranja, potrebno je odrediti na koja se društva primjenjuje nadzor na razini grupe. (98) U skladu sa zakonodavstvom Zajednice i nacionalnim zakonodavstvom, društvima, a posebno udruženjima za uzajamno osiguranje odnosno udruženjima koja djeluju po načelu uzajamnosti, treba omogućiti da ustanove koncentracije ili grupe, i to ne kroz kapitalne povezanosti već kroz formalizirane snažne i održive odnose utemeljene na ugovorima ili drugom djelotvornom priznanju koje jamči financijsku solidarnost između tih društava. Kad se dominantan utjecaj izvršava putem centralizirane koordinacije, ta se društva trebaju nadzirati u skladu s istim pravilima kao što su pravila propisana za grupe koje su uspostavljene kapitalnim povezanostima kako bi se postigla odgovarajuća razina zaštite za ugovaratelje osiguranja i ostvarili jednaki uvjeti za sve grupe. (99) Nadzor grupe treba se u svakom slučaju primjenjivati na razini krajnjeg matičnog društva koje ima svoje sjedište u Zajednici. Ipak, države članice trebale bi svojim nadzornim tijelima omogućiti da nadzor grupe primjenjuju na ograničeni broj nižih razina kad to smatraju potrebnim. (100) Za društva za osiguranje i društva za reosiguranje koja su dio grupe potrebno je izračunavati solventnost na razini grupe. (101) Konsolidirani potrebni solventni kapital za grupu treba uzeti u obzir globalnu diversifikaciju rizika koji postoje u svim društvima za osiguranje i društvima za reosiguranje u toj grupi kako bi se primjereno odrazila izloženost grupe rizicima. (102) Društvima za osiguranje i društvima za reosiguranje koja pripadaju grupi treba omogućiti da podnesu zahtjev za izdavanje odobrenja za unutarnji model koji će se upotrebljavati za izračun solventnosti na razini grupe i na pojedinačnoj osnovi. (103) Iako neke odredbe ove Direktive izričito predviđaju ulogu posrednika ili savjetodavnu ulogu CEIOPS-a, to ne treba priječiti CEIOPS da ima ulogu posrednika ili savjetodavnu ulogu i s obzirom na druge odredbe. (104) Ova Direktiva odražava inovativni model nadzora u kojem je ključna uloga dodijeljena nadzorniku grupe, pri čemu se priznaje i zadržava važna uloga pojedinačnih nadzornika. Odgovornost nadzornika je u skladu s njihovim dužnostima i nadležnošću. (105) Svi ugovaratelji osiguranja i korisnici osiguranja trebaju imati jednak tretman bez obzira na njihovo državljanstvo ili boravište. U tu svrhu, svaka država članica treba osigurati da mjere nadzornih tijela na temelju svojeg nacionalnog ovlaštenja nisu u suprotnosti s interesima te države članice ili interesima ugovaratelja osiguranja i korisnika osiguranja iz te države članice. U svim situacijama likvidacije odštetnih zahtjeva i likvidacije, imovinu treba raspodijeliti na pravičnoj osnovi svim relevantnim ugovarateljima osiguranja, bez obzira na njihovo državljanstvo ili boravište. (106) Potrebno je osigurati da su vlastita sredstva primjereno raspodijeljena unutar grupe i da su raspoloživa da prema potrebi zaštite ugovaratelje osiguranja i korisnike osiguranja. S tim ciljem, društva za osiguranje i društva za reosiguranje unutar grupe trebaju imati dovoljno vlastitih sredstava za pokriće svojeg potrebnog solventnog kapitala. (107) Svi nadzornici uključeni u nadzor grupe trebaju moći razumjeti donesene odluke, posebno one odluke koje donosi nadzornik grupe. Sve relevantne informacije koje ima jedan od nadzornika treba stoga podijeliti s ostalim nadzornicima čim postanu dostupne kako bi svi nadzornici mogli donijeti mišljenje utemeljeno na istim relevantnim informacijama. U slučaju da predmetni nadzornici ne mogu postići suglasnost, za rješavanje pitanja treba zatražiti stručno mišljenje CEIOPS-a. (108) Solventnost društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje koje je društvo kći osigurateljnog holdinga, društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje iz treće zemlje može biti pod utjecajem financijskih izvora grupe čiji je to društvo dio i raspodjele financijskih izvora unutar te grupe. Nadzornim tijelima stoga treba osigurati sredstva za obavljanje nadzora grupe i poduzimanje primjerenih mjera na razini društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje kad je njegova solventnost ugrožena ili bi mogla postati ugrožena. (109) Koncentracije rizika i unutargrupne transakcije mogu utjecati na financijski položaj društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje. Nadzorna tijela trebaju stoga imati mogućnost obavljanja nadzora nad tim koncentracijama rizika i unutargrupnim transakcijama, uzimajući u obzir prirodu odnosa između reguliranih tijela i nereguliranih subjekata, uključujući osigurateljne holdinge i mješovite osigurateljne holdinge te mogućnost poduzimanja primjerenih mjera na razini društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje kad je njegova solventnost ugrožena ili bi mogla postati ugrožena. (110) Društva za osiguranje i društva za reosiguranje unutar grupe trebaju imati primjerene sustave upravljanja koji trebaju biti predmet nadzornog pregleda. (111) Sve grupe osiguratelja i grupe reosiguratelja koje su predmet nadzora grupe trebaju imati nadzornika grupe imenovanog između uključenih nadzornih tijela. Prava i dužnosti nadzornika grupe trebaju obuhvaćati odgovarajuće ovlasti koje se odnose na koordinaciju i donošenje odluka. Tijela uključena u nadzor društava za osiguranje i društava za reosiguranje koja pripadaju istoj grupi trebaju odrediti načine koordinacije. (112) U svjetlu sve većih nadležnosti nadzornika grupe potrebno je osigurati da se kriteriji za odabir nadzornika grupe ne mogu proizvoljno izbjeći. Posebno u slučajevima kad se nadzornik grupe imenuje uzimajući u obzir strukturu grupe i relativnu važnost djelatnosti osiguranja i djelatnosti reosiguranja na različitim tržištima, unutargrupne transakcije te grupno reosiguranje ne bi se trebali dvaput uzeti u obzir kod procjene relativne važnosti unutar tržišta. (113) Nadzornici iz svih država članica u kojima su osnovana društva grupe trebaju biti uključeni u nadzor grupe kroz kolegij nadzornika (Kolegij). Svi oni trebaju imati pristup informacijama koje su dostupne drugim nadzornim tijelima unutar Kolegija i trebaju biti aktivno i kontinuirano uključeni u postupak donošenja odluka. Potrebno je uspostaviti suradnju između tijela odgovornih za nadzor društava za osiguranje i društava za reosiguranje kao i između tih tijela i tijela odgovornih za nadzor društava aktivnih u drugim financijskim sektorima. (114) Djelatnosti Kolegija trebaju biti razmjerne prirodi, opsegu i složenosti rizika svojstvenih za poslovanje svih društava koja su dio grupe te prekograničnom značaju. Kolegij treba osnovati kako bi se osiguralo da se suradnja, razmjena informacija i postupci savjetovanja među nadzornim tijelima unutar Kolegija djelotvorno primjenjuju u skladu s ovom Direktivom. Nadzorna tijela trebaju upotrebljavati Kolegij kako bi promicala usklađenost svojih odluka i blisko surađivati kako bi svoje nadzorne aktivnosti unutar grupe obavljala prema usklađenim kriterijima. (115) Ovom Direktivom treba predvidjeti savjetodavnu ulogu CEIOPS-a. Savjet koji CEIOPS daje nadležnom nadzorniku ne bi trebao obvezivati tog nadzornika u donošenju odluka. Nadležni nadzornik bi u donošenju odluka ipak trebao u potpunosti uzeti u obzir taj savjet i objasniti sva značajna odstupanja od njega. (116) Društva za osiguranje i društva za reosiguranje koja su dio grupe čije je sjedište izvan Zajednice trebaju podlijegati istovjetnim i primjerenim mehanizmima nadzora grupe. Stoga je potrebno osigurati transparentnost pravila i razmjenu informacija s tijelima trećih zemalja u svim relevantnim okolnostima. Kako bi se osigurao usklađeni pristup određivanju i procjeni istovjetnosti nadzora osiguranja i reosiguranja u trećim zemljama, Komisiji treba omogućiti da donese obvezujuću odluku o istovjetnosti regulatornog sustava solventnosti trećih zemalja. Za države za koje Komisija nije donijela odluku, procjenu istovjetnosti treba napraviti nadzornik grupe nakon savjetovanja s drugim mjerodavnim nadzornim tijelima. (117) S obzirom na to da nisu usklađena nacionalna zakonodavstva o reorganizacijskim mjerama i postupcima likvidacije, primjereno je u okviru unutarnjeg tržišta osigurati uzajamno priznavanje reorganizacijskih mjera i zakonodavstava država članica koja se odnose na likvidaciju u vezi s društvima za osiguranje, kao i potrebnu suradnju, uzimajući u obzir potrebu za jedinstvom, univerzalnošću, usklađenošću i javnošću takvih mjera te istovjetnim tretmanom i zaštitom vjerovnika društva za osiguranje. (118) Treba osigurati da reorganizacijske mjere koje je donijelo nadležno tijelo države članice kako bi sačuvala ili obnovila financijsku stabilnost društva za osiguranje i, što je više moguće, spriječila likvidaciju, imaju pune pravne učinke na cijelom području Zajednice. Ipak, to ne bi smjelo utjecati na učinke reorganizacijskih mjera i postupke likvidacije s obzirom na treće zemlje. (119) Potrebno je razlikovati nadzorna tijela za potrebe reorganizacijskih mjera i postupaka likvidacije i nadzornih tijela društava za osiguranje. (120) Prilikom određivanja podružnice za potrebe insolventnosti treba, u skladu s postojećim načelima insolventnosti, uzeti u obzir jedinstvenu pravnu osobnost društva za osiguranje. Ipak, zakonodavstvo matične države članice treba odrediti način na koji će se imovina i obveze neovisnih osoba koje imaju trajno ovlaštenje da djeluju kao zastupnici društva za osiguranje tretirati u postupku likvidacije tog društva za osiguranje. (121) Potrebno je propisati uvjete pod kojim su postupci likvidacije koji, iako nisu utemeljeni na insolventnosti, uključuju redoslijed prioriteta plaćanja isplata odštetnih zahtjeva, obuhvaćeni područjem primjene ove Direktive. Potraživanja zaposlenika društva za osiguranje koja proizlaze iz ugovora o radu i radnih odnosa trebala bi biti takva da se mogu subrogirati na nacionalni sustav za osiguranje radničkih potraživanja. Ta subrogirana potraživanja trebaju imati korist od tretmana koji je određen zakonodavstvom matične države članice (lex concursus). (122) Reorganizacijske mjere ne isključuju otvaranje likvidacijskog postupka. Likvidacijski postupak se stoga treba moći otvoriti i bez donošenja reorganizacijskih mjera ili nakon donošenja reorganizacijskih mjera i može se zaključiti nagodbom ili drugim odgovarajućim mjerama, uključujući reorganizacijske mjere. (123) Samo nadležna tijela matične države članice treba ovlastiti da donose odluke o postupcima likvidacije društava za osiguranje. Odluke trebaju imati učinke na cijelom području Zajednice i trebaju ih priznati sve države članice. Odluke treba objaviti u skladu s postupcima matične države članice i u Službenom listu Europske unije. Informacije trebaju također biti dostupne poznatim vjerovnicima koji borave unutar Zajednice i koji trebaju imati pravo prijaviti tražbine i podnijeti obrazloženje tražbina. (124) U postupku likvidacije u obzir treba uzeti svu imovinu i obveze društva za osiguranje. (125) Svi uvjeti za otvaranje, vođenje i zaključivanje postupka likvidacije trebaju biti uređeni propisima matične države članice. (126) Kako bi se osiguralo usklađeno djelovanje među državama članicama nadzorna tijela matične države članice i tijela svih drugih država članica trebaju biti žurno obaviještena o otvaranju postupka likvidacije. (127) Od najveće je važnosti da su u postupku likvidacije zaštićene osigurane osobe, ugovaratelji osiguranja, korisnici osiguranja i sve oštećene strane koje imaju pravo na izravnu tužbu protiv društva za osiguranje radi odštetnog zahtjeva koji proizlazi iz poslova osiguranja. Pritom se podrazumijeva da takva zaštita ne uključuje zahtjeve koji ne proizlaze iz obveza prema ugovorima o osiguranju ili iz poslova osiguranja, već iz građanskopravne odgovornosti koju je prouzročio zastupnik u pregovorima u kojima, u skladu s propisima koji se primjenjuju na ugovor o osiguranju ili posao, zastupnik nije odgovoran prema tom ugovoru ili poslu. Kako bi se postigao taj cilj, državama članicama treba omogućiti izbor između istovjetnih metoda za osiguranje posebnog tretmana za vjerovnike društva za osiguranje, pri čemu nijedna od tih metoda ne sprečava državu članicu da rangira različite kategorije potraživanja od osiguranja. Nadalje, potrebno je osigurati odgovarajuću ravnotežu između zaštite vjerovnika društva za osiguranje i ostalih povlaštenih vjerovnika koji su zaštićeni propisima predmetne države članice. (128) Otvaranje postupka likvidacije treba uključivati oduzimanje odobrenja za rad koje je izdano društvu za osiguranje, osim ako je to odobrenje već ranije oduzeto. (129) U postupku likvidacije, vjerovnici trebaju imati pravo prijaviti tražbine ili podnijeti pisana obrazloženja tražbine. Tražbine vjerovnika koji borave u državi članici koja nije matična država članica trebaju se smatrati istovjetnim tražbinama u matičnoj državi članici bez diskriminacije na temelju državljanstva ili boravišta. (130) Kako bi se zaštitila opravdana očekivanja i sigurnost određenih transakcija u državama članicama koje nisu matična država članica potrebno je donijeti propise koji se primjenjuju na učinke reorganizacijskih mjera i postupka likvidacije na parnične postupke u tijeku i na pojedine izvršne mjere koje proizlaze iz tih parničnih postupaka. (131) Mjere potrebne za provedbu ove Direktive treba donijeti u skladu s Odlukom Vijeća 1999/468/EZ od 28. lipnja 1999. o utvrđivanju postupaka za izvršavanje provedbenih ovlasti dodijeljenih Komisiji ( 22 ). (132) Komisija treba biti posebno ovlaštena donositi mjere o prilagođavanju priloga, mjere koje posebno određuju nadzorne ovlasti i mjere koje treba poduzeti i koje detaljnije propisuju zahtjeve u područjima kao što su sustav upravljanja, javna objava, kriteriji procjene u vezi kvalificiranih udjela, izračun tehničkih pričuva i kapitalnih zahtjeva, pravila ulaganja i nadzor grupe. Komisija također treba biti ovlaštena donositi provedbene mjere kojima se trećim zemljama daje status istovjetnosti s odredbama ove Direktive. Budući da te mjere imaju opće područje primjene i da im je svrha izmijeniti elemente ove Direktive koji nisu ključni, između ostalog, dopunjujući je elementima koji nisu ključni, one se moraju donijeti u skladu s regulatornim postupkom s kontrolom iz članka 5. a Odluke 1999/468/EZ. (133) Budući da države članice ne mogu dovoljno dobro ostvariti ciljeve iz ove Direktive i budući da se oni, zbog svojeg opsega i učinaka, mogu bolje postići na razini Zajednice, Zajednica može donijeti mjere, u skladu s načelom supsidijarnosti iz članka 5. Ugovora. U skladu s načelom proporcionalnosti iz navedenog članka, ova Direktiva ne prekoračuje okvire koji su potrebni za postizanje tih ciljeva. (134) Direktiva Vijeća 64/225/EEZ od 25. veljače 1964. o ukidanju ograničenja slobode poslovnog nastana i slobode pružanja usluga u području reosiguranja i retrocesije ( 23 ); Direktiva Vijeća 73/240/EEZ od 24. srpnja 1973. o ukidanju ograničenja slobode poslovnog nastana u području izravnog osiguranja osim životnog osiguranja ( 24 ); Direktiva Vijeća 76/580/EEZ od 29. lipnja 1976. o izmjeni Direktive 73/239/EEZ o usklađivanju zakona i drugih propisa o pokretanju i obavljanju poslova izravnog osiguranja osim životnog osiguranja ( 25 ) i Direktiva Vijeća 84/641/EEZ od 10. prosinca 1984. o izmjeni Prve direktive (73/239/EEZ) o usklađivanju zakona i drugih propisa o osnivanju i obavljanju djelatnosti izravnog neživotnog osiguranja, posebno u vezi pomoći turistima ( 26 ) postale su zastarjele te ih stoga treba ukinuti. (135) Obveza prenošenja ove Direktive u nacionalno pravo treba biti ograničena na one odredbe koje predstavljaju temeljnu promjenu u usporedbi s ranijim direktivama. Obveza prenošenja odredbi koje nisu promijenjene predviđena je u ranijim direktivama. (136) Ova Direktiva ne bi trebala dovoditi u pitanje obveze država članica u vezi s rokovima za prenošenje u nacionalno pravo direktiva navedenih u dijelu B. Priloga VI. (137) Komisija će preispitati primjerenost postojećih sustava jamstva u sektoru osiguranja i pripremiti odgovarajuće zakonske prijedloge. (138) Članak 17. stavak 2. Direktive 2003/41/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 3. lipnja 2003. o djelatnostima i nadzoru institucija za „dobrovoljno mirovinsko osiguranje čiji je pokrovitelj poslodavac” ( 27 ) poziva se na postojeće zakonske odredbe o granicama solventnosti. Ta se upućivanja trebaju zadržati kako bi se zadržalo postojeće stanje. Komisija treba što je prije moguće revidirati Direktivu 2003/41/EZ u skladu s njezinim člankom 21. stavkom 4. Uz pomoć CEIOPS-a, Komisija treba napraviti odgovarajući sustav pravila o solventnosti institucija za strukovno mirovinsko osiguranje, pri čemu treba u cijelosti odražavati ključne razlike osiguranja te stoga ne treba unaprijed zahtijevati da se ova Direktiva primjenjuje na te institucije. (139) Donošenje ove Direktive mijenja profil rizičnosti društva za osiguranje u odnosu na ugovaratelja osiguranja. Komisija treba što je prije moguće, a u svakom slučaju do kraja 2010. iznijeti prijedlog za reviziju Direktive 2002/92/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 9. prosinca 2002. o posredovanju u osiguranju ( 28 ), uzimajući u obzir posljedice ove Direktive za ugovaratelje osiguranja. (140) Potrebne su daljnje opsežne reforme regulatornog i nadzornog modela financijskog sektora EU i Komisija ih treba što prije predložiti uz obraćanje primjerene pažnje na zaključke koje je iznijela skupina stručnjaka pod predsjedanjem Jacquesa de Larosièrea 25. veljače 2009. godine. Komisija treba predložiti zakonodavstvo koje je potrebno da se riješe utvrđeni nedostaci u odredbama o koordinaciji nadzora i sporazumima u vezi suradnje između nadzornih tijela. (141) Potrebno je zatražiti mišljenje CEIOPS-a o tome kako najbolje riješiti pitanja pojačanog nadzora grupe i upravljanja kapitalom unutar grupe društava za osiguranje i društava za reosiguranje. Od CEIOPS-a bi trebalo zatražiti savjet koji će Komisiji pomoći da oblikuje svoje prijedloge pod uvjetima koji osiguravaju visoku razinu zaštite ugovaratelja osiguranja (i korisnika osiguranja) te štite financijsku stabilnost. S tim u vezi, od CEIOPS-a bi trebalo zatražiti da Komisiju savjetuje o strukturi i načelima koja bi mogla voditi mogućim budućim izmjenama ove Direktive, a koje bi mogle biti potrebne kako bi se provele moguće predložene promjene. Komisija treba podnijeti izvješće te nakon toga Europskom parlamentu i Vijeću dati odgovarajuće prijedloge o alternativnim sustavima bonitetnog nadzora društava za osiguranje i društava za reosiguranje unutar grupe koji poboljšavaju učinkovito upravljanje kapitalom unutar grupe, ako smatra da je uspostavljen odgovarajući regulatorni okvir koji podupire uvođenje takvog sustava. Posebno je poželjno da sustav pružanja pomoći unutar grupe djeluje na dobrim temeljima koji su zasnovani na postojanju usklađenih i primjereno financiranih osigurateljnih jamstvenih programa, usklađenog i pravno obvezujućeg okvira za nadležna tijela, središnje banke i ministarstva financija o upravljanju krizom i rješavanju te dijeljenju financijskog opterećenja, pri čemu su nadzorne ovlasti usklađene s fiskalnim nadležnostima; pravno obvezujućeg okvira za posredovanje kod nadzornih sporova; usklađenog okvira ranog djelovanja te usklađenog okvira za prijenos sredstava, insolventnost i postupke likvidacije koji uklanja relevantne prepreke u prijenosu sredstava koje postoje u nacionalnom zakonodavstvu, a odnose se na trgovačka društva i korporacije. U svom izvješću, Komisija treba uzeti u obzir ponašanje diversifikacijskih učinaka tijekom vremena i rizika koji postoje zbog članstva u grupi, prakse u centraliziranom upravljanju rizicima grupe, funkcioniranje unutarnjih modela grupe te nadzor unutargrupnih transakcija i koncentracija rizika. (142) U skladu s točkom 34. Međuinstitucionalnog sporazuma o boljem zakonodavstvu ( 29 ), države članice se poziva da za svoje potrebe i u interesu Zajednice sastave i objave svoje vlastite tablice koje na najbolji mogući način prikazuju korelaciju između ove Direktive i mjera za njezino prenošenje, budući da: DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:







SADRŽAJ GLAVA I. OPĆA PRAVILA O OSNIVANJU I OBAVLJANJU DJELATNOSTI IZRAVNOG OSIGURANJA I REOSIGURANJA POGLAVLJE I. Predmet, područje primjene i definicije ODJELJAK 1. Predmet i područje primjene ODJELJAK 2. Isključenje iz područja primjene Pododjeljak 1. Općenito Pododjeljak 2. Neživotno osiguranje Pododjeljak 3. Životno osiguranje Pododjeljak 4. Reosiguranje ODJELJAK 3. Definicije POGLAVLJE II. Početak obavljanja djelatnosti POGLAVLJE III. Nadzorna tijela i opća pravila POGLAVLJE IV. Uvjeti kojima se uređuje poslovanje ODJELJAK 1. Odgovornost upravnog, upravljačkog ili nadzornog organa ODJELJAK 2. Sustav upravljanja ODJELJAK 3. Javna objava ODJELJAK 4. Kvalificirani udjeli ODJELJAK 5. Poslovna tajna, razmjena informacija i promicanje usklađenosti nadzora ODJELJAK 6. Dužnosti revizora POGLAVLJE V. Obavljanje djelatnosti životnog i neživotnog osiguranja POGLAVLJE VI. Pravila o vrednovanju imovine i obveza, tehničkih pričuva, vlastitih sredstava, potrebnog solventnog kapitala, minimalnog potrebnog kapitala i pravila o ulaganjima ODJELJAK 1. Vrednovanje imovine i obveza ODJELJAK 2. Pravila o tehničkim pričuvama ODJELJAK 3. Vlastita sredstva Pododjeljak 1. Utvrđivanje vlastitih sredstava Pododjeljak 2. Razvrstavanje vlastitih sredstava Pododjeljak 3. Prihvatljivost vlastitih sredstava ODJELJAK 4. Potrebni solventni kapital Pododjeljak 1. Opće odredbe za izračun potrebnog solventnog kapitala uporabom standardne formule ili unutarnjeg modela Pododjeljak 2. Potrebni solventni kapital – standardna formula Pododjeljak 3. Potrebni solventni kapital – potpuni i djelomični unutarnji modeli ODJELJAK 5. Minimalni potrebni kapital ODJELJAK 6. Ulaganja POGLAVLJE VII. Društva za osiguranje i društva za reosiguranje u poteškoćama ili u stanju nepravilnosti POGLAVLJE VIII. Pravo poslovnog nastana i sloboda pružanja usluga ODJELJAK 1. Osnivanje društava za osiguranje ODJELJAK 2. Sloboda pružanja usluga društava za osiguranje Pododjeljak 1. Opće odredbe Pododjeljak 2. Osiguranje vlasnika vozila od odgovornosti za štete nanesene trećim osobama ODJELJAK 3. Nadležnosti nadzornih tijela države članice domaćina Pododjeljak 1. Osiguranje Pododjeljak 2. Reosiguranje ODJELJAK 4. Statističke informacije ODJELJAK 5. Tretman ugovora podružnica u postupku likvidacije POGLAVLJE IX. Podružnice osnovane unutar Zajednice koje pripadaju društvima za osiguranje odnosno društvima za reosiguranje sa sjedištem izvan Zajednice ODJELJAK 1. Pokretanje poslova ODJELJAK 2. Reosiguranje POGLAVLJE X. Društva kćeri društava za osiguranje i društava za reosiguranje koja su uređena pravom treće zemlje te stjecanje udjela od strane tih društava GLAVA II. POSEBNE ODREDBE O OSIGURANJU I REOSIGURANJU POGLAVLJE I. Pravo koje se primjenjuje i uvjeti ugovora o osiguranju ODJELJAK 1. Pravo koje se primjenjuje ODJELJAK 2. Obvezno osiguranje ODJELJAK 3. Javni interes ODJELJAK 4. Uvjeti iz ugovora o osiguranju i cjenici premija ODJELJAK 5. Informacije za ugovaratelje osiguranja Pododjeljak 1. Neživotno osiguranje Pododjeljak 2. Životno osiguranje POGLAVLJE II. Posebne odredbe o neživotnom osiguranju ODJELJAK 1. Opće odredbe ODJELJAK 2. Suosiguranje na razini Zajednice ODJELJAK 3. Osiguranje pomoći (asistencija) ODJELJAK 4. Osiguranje troškova pravne zaštite ODJELJAK 5. Zdravstveno osiguranje ODJELJAK 6. Osiguranje od nezgoda na radu POGLAVLJE III. Posebne odredbe o životnom osiguranju POGLAVLJE IV. Posebna pravila o reosiguranju GLAVA III. NADZOR DRUŠTAVA ZA OSIGURANJE I DRUŠTAVA ZA REOSIGURANJE U GRUPI POGLAVLJE I. Nadzor grupe: definicije, slučajevi primjene, područje primjene i razine ODJELJAK 1. Definicije ODJELJAK 2. Slučajevi i područje primjene ODJELJAK 3. Razine POGLAVLJE II. Financijski položaj ODJELJAK 1. Solventnost grupe Pododjeljak 1. Opće odredbe Pododjeljak 2. Odabir metode izračuna i opća načela Pododjeljak 3. Primjena metoda izračuna Pododjeljak 4. Metode izračuna Pododjeljak 5. Nadzor solventnosti grupe koja uključuje društva za osiguranje i društva za reosiguranje koja su ovisna društva osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga Pododjeljak 6. Nadzor nad solventnošću grupe za grupe s centraliziranim upravljanjem rizicima ODJELJAK 2. Koncentracija rizika i unutargrupne transakcije ODJELJAK 3. Upravljanje rizicima i unutarnja kontrola POGLAVLJE III. Mjere za pojednostavljenje nadzora grupe POGLAVLJE IV. Treće zemlje POGLAVLJE V. Mješoviti osigurateljni holdinzi GLAVA IV. REORGANIZACIJA I LIKVIDACIJA DRUŠTAVA ZA OSIGURANJE POGLAVLJE I. Područje primjene i definicije POGLAVLJE II. Reorganizacijske mjere POGLAVLJE III. Postupak likvidacije POGLAVLJE IV. Zajedničke odredbe GLAVA V. OSTALE ODREDBE GLAVA VI. PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE POGLAVLJE I. Prijelazne odredbe ODJELJAK 1. Osiguranje ODJELJAK 2. Reosiguranje ODJELJAK 3. Osiguranje i reosiguranje POGLAVLJE II. Završne odredbe PRILOG I. VRSTE NEŽIVOTNOG OSIGURANJA A. Razvrstavanje rizika prema vrstama osiguranja B. Opis odobrenja koja su izdana za više od jedne vrste osiguranja PRILOG II. VRSTE ŽIVOTNOG OSIGURANJA PRILOG III. PRAVNI OBLICI DRUŠTAVA A. Oblici društava za neživotno osiguranje B. Oblici društava za životno osiguranje C. Oblici društava za reosiguranje PRILOG IV. POTREBNI SOLVENTNI KAPITAL (SCR) – STANDARDNA FORMULA ZA IZRAČUN 1. Izračun osnovnog potrebnog solventnog kapitala 2. Izračun modula preuzetog rizika neživotnog osiguranja 3. Izračun modula preuzetog rizika životnog osiguranja 4. Izračun modula tržišnog rizika PRILOG V. PODSKUPINE NEŽIVOTNOG OSIGURANJA ZA POTREBE ČLANKA 159. PRILOG VI. Dio A Direktive stavljene izvan snage s popisom njihovih kasnijih izmjena (iz članka 310.) Dio B Popis rokova za prenošenje u nacionalno pravo (iz članka 310.) PRILOG VII. KORELACIJSKA TABLICA







GLAVA I.

OPĆA PRAVILA O OSNIVANJU I OBAVLJANJU DJELATNOSTI IZRAVNOG OSIGURANJA I REOSIGURANJA







POGLAVLJE I.

Predmet, područje primjene i definicije







Odjeljak 1.

Predmet i područje primjene

Članak 1.

Predmet

Ova Direktiva utvrđuje pravila o:

(1) osnivanju i obavljanju samostalnih djelatnosti izravnog osiguranja i reosiguranja na području Zajednice;

(2) nadzoru nad grupama osiguratelja i grupama reosiguratelja;

(3) reorganizaciji i likvidaciji društava za izravno osiguranje.

Članak 2.

Područje primjene

1. Ova Direktiva se primjenjuje na društva koja se bave izravnim životnim i neživotnim osiguranjem i koja imaju poslovni nastan ili žele imati poslovni nastan na državnom području države članice.

Također se primjenjuje na društva za reosiguranje koja obavljaju samo djelatnosti reosiguranja i koja imaju poslovni nastan ili žele imati poslovni nastan na državnom području države članice uz izuzetak glave IV.

2. U pogledu neživotnog osiguranja, ova Direktiva primjenjuje se na djelatnosti vrsta osiguranja koje su određene u dijelu A. Priloga I. U smislu prvog podstavka stavka 1., neživotno osiguranje uključuje djelatnost koja se sastoji od pomoći pružene osobama koje zapadnu u poteškoće prilikom putovanja, kad su izvan svojeg doma ili uobičajenog boravišta. Pomoć se sastoji u tome da društvo za unaprijed plaćenu premiju odmah pruži pomoć korisniku iz ugovora o pružanju pomoći kad je ta osoba u poteškoćama koje su posljedica slučajnog događaja, u slučajevima i pod uvjetima koji su navedeni u ugovoru.

Pomoć može obuhvaćati pružanje naknade u gotovini ili u naravi. Naknade u naravi može pružiti i osoblje pravne osobe koja ih daje i to koristeći se opremom te osobe.

Djelatnost pružanja pomoći ne obuhvaća servisiranje, održavanje, usluge nakon prodaje ili puku naznaku ili pružanje pomoći u svojstvu posrednika.

3. U pogledu životnog osiguranja, ova Direktiva primjenjuje se na:

(a) sljedeće djelatnosti životnog osiguranja ako proizlaze iz ugovora: i. životno osiguranje koje obuhvaća osiguranje samo za slučaj doživljenja ugovorene dobi, osiguranje za slučaj smrti, osiguranje za slučaj doživljenja ugovorene dobi ili ranije smrti, osiguranje života s povratom premija, osiguranje za slučaj vjenčanja i osiguranje za slučaj rođenja; ii. rente; iii. dopunska osiguranja preuzeta uz životno osiguranje, posebno, osiguranje za slučaj tjelesne ozljede, uključujući osiguranje od nesposobnosti za rad, osiguranje za slučaj smrti zbog nesretnog slučaja i osiguranje za slučaj invalidnosti u slučaju nezgode ili bolesti; iv. vrste trajnog zdravstvenog osiguranja bez mogućnosti raskida koje trenutačno postoje u Irskoj i Ujedinjenoj Kraljevini;

(b) sljedeće poslove, ako proizlaze iz ugovora, ako ih nadziru tijela nadležna za nadzor privatnog osiguranja: i. poslove u kojima se osnivaju udruženja članova kako bi zajednički kapitalizirali svoje doprinose i potom raspodijelili tako prikupljena sredstva između preživjelih ugovaratelja osiguranja ili nasljednika umrlih ugovaratelja osiguranja (tontine); ii. osiguranje s kapitalizacijom isplate koje se temelji na aktuarskim izračunima, kod kojeg se u zamjenu za jednokratno odnosno obročno uplaćivanje unaprijed dogovorenih iznosa, preuzimaju obveze s određenim trajanjem i iznosom; iii. upravljanje mirovinskim fondovima grupe, koje obuhvaća upravljanje ulaganjima, a posebno sredstvima koja predstavljaju pričuve tijela koja plaćaju naknade u slučaju smrti ili doživljenja ili u slučaju prestanka ili smanjenja radne aktivnosti; iv. poslove iz točke iii. ako se vežu uz osiguranje koje jamči očuvanje kapitala ili plaćanje minimalnih kamata; v. poslove koje obavljaju društva za životno osiguranje kao što su poslovi iz poglavlja 1. glave 4. knjige IV. francuskog „Code des assurances”;

(c) poslove koji se odnose na dužinu ljudskog života, koji su propisani ili navedeni u zakonodavstvu o socijalnom osiguranju ako ih obavljaju ili njima upravljaju društva za životno osiguranje na svoj vlastiti rizik u skladu s pravom države članice.







Odjeljak 2.

Isključenje iz područja primjene







Pododjeljak 1.

Općenito

Članak 3.

Obvezni sustavi

Ne dovodeći u pitanje članak 2. stavak 3. točku (c), ova Direktiva se ne primjenjuje na osiguranje koje je dio sustava obveznog socijalnog osiguranja.

Članak 4.

Isključenje iz područja primjene zbog veličine

1. Ne dovodeći u pitanje članak 3. i članke 5. do 10., ova Direktiva se ne primjenjuje na društvo za osiguranje koje ispunjava sve sljedeće uvjete:

(a) godišnja zaračunata bruto premija društva za osiguranje ne premašuje 5 milijuna eura;

(b) ukupne tehničke pričuve društva, zajedno s iznosima koji se mogu naplatiti na temelju ugovora o reosiguranju ili od subjekata posebne namjene iz članka 76. ne premašuju 25 milijuna eura;

(c) ako društvo pripada grupi, ukupne bruto tehničke pričuve grupe s uključenim iznosima koji se mogu naplatiti na temelju ugovora o reosiguranju ili od subjekata posebne namjene ne premašuju 25 milijuna eura;

(d) poslovanje društva ne uključuje djelatnosti osiguranja ili reosiguranja koje pokrivaju rizike osiguranja od odgovornosti, rizike osiguranja kredita i jamstva osim ako su ti rizici uključeni u manje bitne dodatne rizike u smislu članka 16. stavka 1.;

(e) poslovanje društva ne uključuje poslove reosiguranja koji premašuju 0,5 milijuna eura od njegove zaračunate bruto premije ili 2,5 milijuna eura od njegovih bruto tehničkih pričuva s uključenim iznosima koji se mogu naplatiti na temelju ugovora o reosiguranju ili od subjekata posebne namjene, ili više od 10 % njegove bruto zaračunate premije ili više od 10 % njegovih bruto tehničkih pričuva s uključenim iznosima koji mogu biti naplaćeni na temelju ugovora o reosiguranju ili od subjekata posebne namjene.

2. Ako je bilo koji od iznosa iz stavka 1. premašen u tri uzastopne godine ova se Direktiva primjenjuje od četvrte godine.

3. Iznimno od stavka 1., ova se Direktiva primjenjuje na sva društva koja zatraže odobrenje za obavljanje djelatnosti osiguranja i djelatnosti reosiguranja za koja se očekuje da će njihova godišnja zaračunata bruto premija ili iznos njihovih bruto tehničkih pričuva s uključenim iznosima koji se mogu naplatiti na temelju ugovora o reosiguranju ili od subjekata posebne namjene premašiti bilo koji od iznosa iz stavka 1. tijekom sljedećih pet godina.

4. Ova se Direktiva prestaje primjenjivati na društva za osiguranje za koja je nadzorno tijelo provjerilo da ispunjavaju sve sljedeće uvjete:

(a) nijedan prag iz stavka 1. nije bio premašen u posljednje tri uzastopne godine; i

(b) ne očekuje se da će ijedan od pragova iz stavka 1. biti premašen tijekom sljedećih pet godina.

Stavak 1. ovog članka ne primjenjuje se sve dok predmetno društvo za osiguranje obavlja djelatnosti u skladu s odredbama članaka 145. do 149.

5. Stavci 1. i 4. ne priječe bilo koje društvo da podnese zahtjev za izdavanje odobrenja za rad ili da nastavi poslovati s odobrenjem za rad na temelju ove Direktive.







Pododjeljak 2.

Neživotno osiguranje

Članak 5.

Poslovi

U pogledu neživotnog osiguranja, ova Direktiva se ne primjenjuje na:

(1) poslove osiguranja s kapitalizacijom isplate, kao što je određeno zakonodavstvom svake države članice;

(2) poslove štednih institucija i institucija za pružanje uzajamne pomoći kod kojih isplaćene naknade variraju ovisno o raspoloživim sredstvima i kod kojih su doprinosi članova određeni na paušalnoj osnovi;

(3) poslove koje obavljaju organizacije koje nisu pravne osobe, a kojima je cilj pružanje uzajamnog pokrića za svoje članove bez plaćanja premija ili stvaranja tehničkih pričuva; ili

(4) poslove osiguranja izvoznih kredita za račun ili uz jamstvo države ili kod kojih je država osiguratelj.

Članak 6.

Osiguranje pomoći (asistencija)

1. Ova Direktiva se ne primjenjuje na poslove pružanja pomoći koja ispunjava sve sljedeće uvjete:

(a) pomoć se pruža u slučaju nezgode ili kvara koji uključuje cestovno vozilo kad se nezgoda ili kvar dogodi na državnom području države članice društva koje osigurava pokriće;

(b) odgovornost za osiguranje pomoći ograničena je na sljedeće poslove: i. pomoć na mjestu kvara za koju društvo koje osigurava pokriće u većini slučajeva upotrebljava svoje vlastito osoblje i opremu; ii. prijevoz vozila do najbližeg ili najprimjerenijeg mjesta na kojem se može napraviti popravak te, po mogućnosti, prijevoz vozača i putnika istim sredstvom do najbližeg mjesta s kojeg mogu nastaviti svoje putovanje drugim sredstvima; i iii. ako to predviđa matična država članica društva koje osigurava pokriće, prijevoz vozila, po mogućnosti i vozača i putnika do njihovog doma, polazne točke ili izvornog odredišta u istoj državi; i

(c) pomoć ne pruža društvo koje podliježe ovoj Direktivi.

2. U slučajevima iz točaka i. i ii. stavka 1. podstavka (b), uvjet da se nezgoda ili kvar moraju dogoditi na državnom području države članice društva koje osigurava pokriće ne primjenjuje se kad je korisnik član tijela koje osigurava pokriće i kad uslugu pomoći na cesti u slučaju kvara ili uslugu prijevoza vozila pruža slično tijelo u predmetnoj državi na temelju uzajamnog sporazuma i davanja na uvid članske iskaznice, bez plaćanja dodatne premije ili, u slučaju Irske i Ujedinjene Kraljevine, kad poslove pružanja pomoći obavlja isto tijelo koje posluje u obje države.

3. Ova Direktiva se ne primjenjuje u slučaju poslova iz točke iii. stavka 1. podstavka (b) kad se nezgoda ili kvar dogodi na državnom području Irske ili, u slučaju Ujedinjene Kraljevine, na državnom području Sjeverne Irske, a vozilo, i po mogućnosti i vozač i putnici se prevoze do njihovog doma, polazne točke ili izvornog odredišta unutar jednog od ovih državnih područja.

4. Ova Direktiva se ne primjenjuje na poslove pružanja pomoći koje obavlja Automobilski klub Velikog Vojvodstva Luksemburga kad se nezgoda ili kvar cestovnog vozila dogodi izvan državnog područja Velikog Vojvodstva Luksemburga, a pomoć se sastoji od prijevoza vozila koje je bilo uključeno u tu nezgodu ili kvar, po mogućnosti i vozača i putnika do njihovog doma.

Članak 7.

Društva za uzajamno osiguranje

Ova Direktiva se ne primjenjuje na društva za uzajamno osiguranje koja obavljaju djelatnosti neživotnog osiguranja i koja su s drugim društvima za uzajamno osiguranje sklopila sporazum koji predviđa potpuno reosiguranje polica osiguranja koje su ta društva izdala ili na temelju kojih društvo preuzimatelj treba ispuniti obveze koje proizlaze iz tih polica umjesto cedenta. U tom slučaju društvo preuzimatelj podliježe pravilima ove Direktive.

Članak 8.

Institucije

Ova Direktiva se ne primjenjuje na sljedeće institucije koje obavljaju djelatnosti neživotnog osiguranja, osim ako ne dođe do izmjena njihovih statuta ili zakonodavstva koje uređuje njihovu nadležnost:

(1) u Danskoj, Falck Danmark;

(2) u Njemačkoj, sljedeće poludržavne institucije: (a) Postbeamtenkrankenkasse, (b) Krankenversorgung der Bundesbahnbeamten;

(3) u Irskoj, Voluntary Health Insurance Board;

(4) u Španjolskoj, Consorcio de Compensación de Seguros.







Pododjeljak 3.

Životno osiguranje

Članak 9.

Poslovi i djelatnosti

U pogledu životnog osiguranja, ova Direktiva se ne primjenjuje na sljedeće poslove i djelatnosti:

(1) poslove štednih institucija i institucija za pružanje uzajamne pomoći kod kojih isplaćene naknade variraju ovisno o raspoloživim sredstvima i koje zahtijevaju da svaki njihov član plaća doprinose po odgovarajućoj paušalnoj stopi;

(2) poslove koje obavljaju organizacije, osim društava iz članka 2., kojima je cilj osigurati naknade zaposlenim i samozaposlenim osobama koje pripadaju društvu odnosno grupi društava, ili djelatnosti odnosno grupi djelatnosti, u slučaju smrti ili doživljenja ili u slučaju prestanka ili smanjenja obujma djelatnosti, bez obzira na to jesu li obveze koje proizlaze iz tih poslova u svakom trenutku pokrivene matematičkim pričuvama;

(3) djelatnosti društava za mirovinsko osiguranje propisane Zakonom o mirovinama zaposlenika (TyEL) i drugim povezanim finskim zakonodavstvom pod uvjetom da: (a) društva za mirovinsko osiguranje koja su u skladu s finskim zakonodavstvom već obvezna imati zasebne sustave računovodstva i upravljanja za svoje mirovinske djelatnosti, od 1. siječnja 1995., osnuju zasebne pravne subjekte za obavljanje tih djelatnosti; i (b) finska tijela bez diskriminacije dopuštaju svim državljanima i trgovačkim društvima država članica da u skladu s finskim zakonodavstvom obavljaju djelatnosti iz članka 2. povezane s tim izuzećem putem držanja odnosno sudjelovanja u postojećem društvu za osiguranje ili grupi ili putem stvaranja novih društava za osiguranje ili grupa, uključujući društva za mirovinsko osiguranje, odnosno putem sudjelovanja u njima.

Članak 10.

Organizacije, društva i institucije

U pogledu životnog osiguranja, ova Direktiva se ne primjenjuje na sljedeće organizacije, društva i institucije:

(1) organizacije koje se obvezuju da će osigurati naknade samo u slučaju smrti, ako iznos tih naknada ne premašuje prosječne pogrebne troškove za jednu smrt ili ako se naknade pružaju u naravi;

(2) „Versorgungsverband deutscher Wirtschaftsorganisationen” u Njemačkoj, osim ako njegov statut ne bude izmijenjen obzirom na opseg nadležnosti;

(3) „Consorcio de Compensación de Seguros” u Španjolskoj, osim ako njegov statut ne bude izmijenjen s obzirom na opseg djelatnosti ili nadležnosti.







Pododjeljak 4.

Reosiguranje

Članak 11.

Reosiguranje

U pogledu reosiguranja, ova Direktiva se ne primjenjuje na djelatnost reosiguranja koju obavlja ili za koju u potpunosti jamči vlada države članice kad, zbog značajnog javnog interesa, vlada djeluje kao reosiguratelj posljednjeg utočišta, uključujući okolnosti kad to zahtijeva stanje na tržištu u kojem nije moguće dobiti odgovarajuće komercijalno osiguranje.

Članak 12.

Društva za reosiguranje koja prekidaju svoju djelatnost

1. Društva za reosiguranje koja su do 10. prosinca 2007. prestala sklapati nove ugovore o reosiguranju i isključivo upravljaju svojim postojećim portfeljem kako bi prekinula svoju djelatnost ne podliježu ovoj Direktivi.

2. Države članice sastavljaju popis predmetnih društava za reosiguranje i dostavljaju ga ostalim državama članicama.







Odjeljak 3.

Definicije

Članak 13.

Definicije

Za potrebe ove Direktive, navedeni pojmovi imaju sljedeće značenje:

(1) „društvo za osiguranje” znači društvo za izravno životno ili neživotno osiguranje koje je dobilo odobrenje za rad u skladu s člankom 14.;

(2) „vlastito društvo za osiguranje” znači društvo za osiguranje koje je u vlasništvu financijskog društva koje nije društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje ili grupe društava za osiguranje odnosno grupe društava za reosiguranje u smislu članka 212. stavka 1. točke (c) ili u vlasništvu nefinancijskog društva, čiji je cilj pružiti pokriće osiguranja samo za rizike društva odnosno društava kojima pripada ili za rizike društva odnosno društava grupe čije je to društvo član;

(3) „društvo za osiguranje iz treće zemlje” znači društvo koje bi u skladu s člankom 14. moralo imati odobrenje za rad kao društvo za osiguranje ako bi imalo sjedište u Zajednici;

(4) „društvo za reosiguranje” znači društvo koje je u skladu s člankom 14. dobilo odobrenje za obavljanje djelatnosti reosiguranja;

(5) „vlastito društvo za reosiguranje” znači društvo za reosiguranje koje je u vlasništvu financijskog društva koje nije društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje ili grupe društava za osiguranje odnosno grupe društava za reosiguranje u smislu članka 212. stavka 1. točke (c) ili u vlasništvu nefinancijskog društva, čiji je cilj pružiti pokriće reosiguranja samo za rizike društva odnosno društava kojima pripada ili za rizike društva odnosno društava grupe čije je to društvo član;

(6) „društvo za reosiguranje iz treće zemlje” znači društvo koje bi moralo imati odobrenje za rad kao društvo za reosiguranje u skladu s člankom 14. ako bi imalo sjedište u Zajednici;

(7) „reosiguranje” znači sljedeće: (a) djelatnost koja se sastoji od prihvaćanja rizika koje je ustupilo društvo za osiguranje odnosno društvo za osiguranje iz treće zemlje ili drugo društvo za reosiguranje odnosno društvo za reosiguranje iz treće zemlje; ili (b) u slučaju udruge individualnih osiguratelja Lloyd’s, djelatnost koja se sastoji od prihvaćanja rizika koje je ustupio bilo koji član Lloyd’sa udruge individualnih osiguratelja od strane društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje koje nije udruga Lloyd’s individualnih osiguratelja;

(8) „matična država članica” znači sljedeće: (a) za neživotna osiguranja, država članica u kojoj je sjedište društva za osiguranje koje pokriva rizik; (b) za životno osiguranje, država članica u kojoj je sjedište društva za osiguranje koje pokriva obvezu; ili (c) za reosiguranje, država članica u kojoj je sjedište društva za reosiguranje;

(9) „država članica domaćin” znači država članica koja nije matična država članica u kojoj društvo za osiguranje ili društvo za reosiguranje ima podružnicu ili u kojoj pruža usluge; za životno i neživotno osiguranje, država članica u kojoj se pružaju usluge znači država članica obveze odnosno država članica u kojoj se nalazi rizik, ako tu obvezu ili taj rizik pokriva društvo za osiguranje odnosno podružnica koja se nalazi u drugoj državi članici;

(10) „nadzorno tijelo” znači nacionalno tijelo ili nacionalna tijela koja su zakonom ili drugim propisom ovlaštena za nadzor društava za osiguranje ili društava za reosiguranje;

(11) „podružnica” znači agencija ili podružnica društva za osiguranje ili društva za reosiguranje koja se nalazi na državnom području države članice koja nije matična država članica;

(12) „poslovni nastan” društva znači njegovo sjedište ili bilo koju njegovu podružnicu;

(13) „država članica u kojoj se nalazi rizik” znači sljedeće: (a) država članica u kojoj se nalazi imovina, kad se osiguranje odnosi na zgrade ili na zgrade i njihov sadržaj, pod uvjetom da je sadržaj pokriven istom policom osiguranja; (b) država članica registracije, kad se osiguranje odnosi na bilo koju vrstu vozila; (c) država članica u kojoj je ugovaratelj osiguranja sklopio policu u slučaju polica koje traju četiri mjeseca ili manje, a koje pokrivaju bilo koju vrstu rizika povezanih s putovanjem ili godišnjim odmorom; (d) u svim slučajevima koji nisu izričito navedeni u točkama (a), (b) ili (c), država članica u kojoj se nalazi: i. uobičajeno boravište ugovaratelja osiguranja; ili ii. ako je ugovaratelj osiguranja pravna osoba, onaj poslovni nastan ugovaratelja osiguranja na koji se ugovor odnosi;

(14) „država članica obveze” znači država članica u kojoj se nalazi: (a) uobičajeno boravište ugovaratelja osiguranja; ili (b) ako je ugovaratelj osiguranja pravna osoba, onaj poslovni nastan ugovaratelja osiguranja na koji se ugovor odnosi;

(15) „matično društvo” znači matično društvo u smislu članka 1. Direktive 83/349/EEZ;

(16) „društvo kći” znači društvo kći u smislu članka 1. Direktive 83/349/EEZ, uključujući i njegova društva kćeri;

(17) „uska povezanost” znači položaj u kojem su dvije ili više fizičkih ili pravnih osoba povezane kontrolom ili sudjelovanjem ili položaj u kojem su dvije ili više fizičkih ili pravnih osoba trajno povezane s jednom te istom osobom kontrolnim odnosom;

(18) „kontrola” znači odnos između matičnog društva i društva kćeri, kao što je određeno u članku 1. Direktive 83/349/EEZ ili sličan odnos između bilo koje fizičke ili pravne osobe i nekog društva;

(19) „unutargrupne transakcije” znači sve transakcije u kojima se društvo za osiguranje ili društvo za reosiguranje izravno ili neizravno oslanja na drugo društvo unutar iste grupe ili je usko povezano s bilo kojom fizičkom ili pravnom osobom koja je povezana s društvima u toj grupi u svrhu ispunjavanja ugovornih ili izvanugovornih obveza uz plaćanje ili bez plaćanja;

(20) „sudjelovanje” znači izravno držanje ili držanje putem kontrole nad 20 ili više posto glasačkih prava odnosno kapitala društva; predstavlja izravno držanje ili držanje putem kontrole od 20 % ili više u glasačkim pravima odnosno u kapitalu društva; ili

(21) „kvalificirani udjel” znači izravni ili neizravni udjel u društvu koji predstavlja 10 ili više posto kapitala odnosno glasačkih prava ili omogućava ostvarivanje značajnog utjecaja na upravljanje tim društvom;

(22) „uređeno tržište” znači sljedeće: (a) u slučaju tržišta koje se nalazi u državi članici, uređeno tržište kako je određeno u članku 4. stavku 1. točki 14. Direktive 2004/39/EZ ili (b) u slučaju tržišta koje se nalazi u trećoj zemlji, financijsko tržište koje ispunjava sljedeće uvjete: i. priznaje ga matična država članica društva za osiguranje i ispunjava zahtjeve koji su usporedivi sa zahtjevima propisanim Direktivom 2004/39/EZ i ii. financijski instrumenti kojima se trguje na tom tržištu imaju kvalitetu koja je usporediva s kvalitetom instrumenata kojima se trguje na uređenom tržištu odnosno uređenim tržištima matične države članice;

(23) „nacionalni ured” znači nacionalni ured osiguratelja kako je određeno u članku 1. stavku 3. Direktive 72/166/EEZ;

(24) „nacionalni garancijski fond” znači tijelo iz članka 1. stavka 4. Direktive 84/5/EEZ;

(25) „financijsko društvo” znači bilo koji od sljedećih subjekata: (a) kreditna institucija, financijska institucija ili društvo za pomoćne bankovne usluge u smislu članka 4. stavaka 1., 5. i 21. Direktive 2006/48/EZ; (b) društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje ili osigurateljni holding u smislu članka 212. stavka 1. točke (f); (c) investicijsko društvo ili financijska institucija u smislu članka 4. stavka 1. točke 1. Direktive 2004/39/EZ ili (d) mješoviti financijski holding u smislu članka 2. stavka 15. Direktive 2002/87/EZ;

(26) „subjekt posebne namjene” znači bilo koje registrirano ili neregistrirano društvo koje nije postojeće društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje, koje preuzima rizike društava za osiguranje odnosno društava za reosiguranje i koje u cijelosti financira svoju izloženost tim rizicima pomoću prinosa na izdavanje duga ili nekog drugog financijskog mehanizma, pri čemu su prava otplate pružatelja tog duga ili financijskog mehanizma podređena obvezama reosiguranja tog društva;

(27) „veliki rizici” znači: (a) rizici razvrstani u vrste osiguranja 4, 5, 6, 7, 11 i 12 u dijelu A Priloga I.; (b) rizici razvrstani u vrste osiguranja 14 i 15 u dijelu A Priloga I. kad se ugovaratelj osiguranja profesionalno bavi industrijskom ili komercijalnom djelatnošću ili nekim slobodnim zanimanjem, a rizici se odnose na tu djelatnost; (c) rizici razvrstani u vrste osiguranja 3, 8, 9, 10, 13 i 16 u dijelu A Priloga I. ako ugovaratelj osiguranja premašuje ograničenja najmanje sljedeća dva kriterija: i. ukupni bilančni iznos od 6,2 milijuna eura; ii. neto promet od 12,8 milijuna eura, u smislu Četvrte direktive Vijeća 78/660/EEZ od 25. srpnja 1978. na temelju članka 54. stavka 3. točke (g) Ugovora o godišnjim financijskim izvještajima za određene vrste trgovačkih društava ( 30 ); iii. prosječan broj od 250 zaposlenika tijekom financijske godine. Ako ugovaratelj osiguranja pripada grupi društava za koju se sastavljaju konsolidirani financijski izvještaji u smislu Direktive 83/349/EEZ, kriteriji navedeni u točki (c) prvog podstavka primjenjuju se na temelju konsolidiranih financijskih izvještaja. Države članice mogu kategoriji iz točke (c) prvog podstavka dodati rizike koje osiguravaju strukovna udruženja, zajednička društva ili privremene grupacije;

(28) „izdvajanje poslova” znači svaki oblik dogovora između društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje i pružatelja usluga, bez obzira je li on nadzirani ili nenadzirani subjekt, u skladu s kojim pružatelj usluga izravno ili neizravno obavlja postupak, uslugu ili djelatnost koju bi inače društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje obavljalo samo;

(29) „funkcija”, unutar sustava upravljanja, znači unutarnja sposobnost obavljanja praktičnih zadataka; sustav upravljanja uključuje funkciju upravljanja rizicima, funkciju praćenja usklađenosti, funkciju unutarnje revizije i aktuarsku funkciju;

(30) „preuzeti rizik osiguranja” znači rizik gubitka ili nepovoljne promjene vrijednosti obveza iz osiguranja zbog neodgovarajućih pretpostavki u vezi oblikovanja cijena i pričuva;

(31) „tržišni rizik” znači rizik gubitka ili nepovoljne promjene u financijskom stanju koji izravno ili neizravno proizlazi iz kretanja u razini i nepredvidljivosti tržišnih cijena imovine, obveza i financijskih instrumenata;

(32) „kreditni rizik” znači rizik gubitka ili nepovoljne promjene u financijskom stanju koji proizlazi iz kretanja u kreditnom položaju izdavatelja vrijednosnih papira, drugih ugovornih strana i bilo kojih dužnika kojima su izložena društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje, u obliku koncentracija rizika neispunjenja obveza druge ugovorne strane, rizika prinosa ili tržišnog rizika;

▼M5

(32.a) „kvalificirana središnja druga ugovorna strana” znači središnja druga ugovorna strana koja je dobila odobrenje u skladu s člankom 14. Uredbe (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća ( 31 ) ili je priznata u skladu s člankom 25. te uredbe;

▼B

(33) „operativni rizik” znači rizik gubitka koji nastaje zbog neodgovarajućih ili neuspjelih unutarnjih postupaka, osoba odnosno sustava ili zbog vanjskih događaja;

(34) „rizik likvidnosti” znači rizik da društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje ne bude u mogućnosti unovčiti svoja ulaganja i drugu imovinu kako bi podmirilo svoje financijske obveze o njihovom dospijeću;

(35) „koncentracijski rizik” znači sve izloženosti riziku kod kojih je potencijalni gubitak tako velik da ugrožava solventnost ili financijski položaj društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje;

(36) „tehnike smanjenja rizika” znači sve tehnike koje omogućuju društvu za osiguranje odnosno društvu za reosiguranje da prenese dio svojih rizika ili sve svoje rizike na drugu osobu;

(37) „diversifikacijski učinci” znači smanjenje izloženosti riziku društava za osiguranje odnosno društava za reosiguranje i grupa koje je povezano s diversifikacijom njihovog poslovanja, a proizlazi iz činjenice da se nepovoljni rezultat jednog rizika može poništiti povoljnijim rezultatom drugog rizika, pri čemu ti rizici nisu u potpunosti suovisni;

(38) „prognoza distribucije vjerojatnosti” znači matematička funkcija kojom se određuje vjerojatnost ostvarenja opsežnog skupa međusobno isključujućih budućih događaja;

(39) „mjera rizika” znači matematička funkcija kojom se danoj prognozi distribucije vjerojatnosti određuje novčani iznos i koji se monotono povećava s razinom izloženosti riziku na kojoj se temelji ta prognoza distribucije vjerojatnosti;

▼M5

(40) „vanjska institucija za procjenu kreditnog rizika” znači agencija za kreditni rejting koja je registrirana ili certificirana u skladu s Uredbom (EZ) br. 1060/2009 Europskog parlamenta i Vijeća ( 32 ) ili središnja banka koja izdaje kreditne rejtinge na koje se ne primjenjuje ta uredba.

▼B







POGLAVLJE II.

Početak obavljanja djelatnosti

Članak 14.

Načelo odobrenja za rad

1. Za početak obavljanja djelatnosti izravnog osiguranja ili reosiguranja koji su obuhvaćeni ovom Direktivom potrebno je prethodno odobrenje za rad.

2. Od nadzornih tijela matične države članice odobrenje za rad iz stavka 1. može zatražiti:

(a) svako društvo koje ustanovljava svoje sjedište na državnom području te države članice ili

(b) svako društvo za osiguranje koje, nakon dobivanja odobrenja za rad u skladu sa stavkom 1., želi proširiti svoje poslovanje na cijelu vrstu osiguranja ili na vrste osiguranja osim onih za koje je već dobilo odobrenje.

Članak 15.

Opseg odobrenja za rad

1. Odobrenje za rad u skladu s člankom 14. vrijedi na području cijele Zajednice. Njime se društvima za osiguranje odnosno društvima za reosiguranje dopušta obavljanje djelatnosti osiguranja odnosno reosiguranja, pri čemu to odobrenje obuhvaća i pravo poslovnog nastana i slobodu pružanja usluga.

2. U skladu s člankom 14. odobrenje za rad se izdaje za određenu vrstu izravnog osiguranja navedenu u dijelu A Priloga I. ili u Prilogu II. Ono obuhvaća cijelu vrstu osiguranja osim ako podnositelj zahtjeva za izdavanje odobrenja za rad želi obuhvatiti samo neke rizike koji pripadaju toj vrsti osiguranja.

Rizici uključeni u jednu vrstu osiguranja ne smiju biti uključeni u neku drugu vrstu osiguranja osim u slučajevima iz članka 16.

Odobrenje za rad se može izdati za dvije vrste ili više vrsta osiguranja ako nacionalno pravo države članice dopušta obavljanje djelatnosti istodobno za te vrste osiguranja.

3. U pogledu neživotnog osiguranja, države članice mogu izdati odobrenje za podskupine osiguranja navedene u dijelu B Priloga I.

Nadzorna tijela mogu ograničiti odobrenje za rad koje je bilo zatraženo za jednu od vrsta osiguranja