1.

Glava II. zamjenjuje se sljedećim: „GLAVA II. Trgovina s trećim zemljama Članak 13. 1. Uvoz u Zajednicu, ili izvoz iz nje, proizvoda navedenih u članku 1. stavku 1. točkama (a), (b), (c), (d), (f), (g) i (h) podliježe predočenju uvozne ili izvozne dozvole. Dozvole izdaju države članice svim podnositeljima zahtjeva, bez obzira na mjesto njihova poslovnog nastana u Zajednici i ne dovodeći u pitanje mjere poduzete u svrhu primjene članaka 16. i 17. Uvozne ili izvozne dozvole vrijede u cijeloj Zajednici. Takve dozvole izdaju se pod uvjetom da je položeno osiguranje koje jamči da su proizvodi uvezeni ili izvezeni tijekom roka valjanosti dozvole; izuzev u slučajevima više sile, osiguranje se gubi u cijelosti ili dijelom ako unutar tog razdoblja uvoz ili izvoz nije izvršen, ili je izvršen tek djelomično 2. U skladu s postupkom utvrđenim u članku 41.: (a) sustav predviđen u ovom članku može se proširiti tako da obuhvaća proizvode navedene u članku 1. stavku 1. točki (e); (b) donosi se rok valjanosti dozvola i ostala detaljna pravila za primjenu ovog članka, koja mogu posebno utvrđivati vremensko ograničenje za izdavanje dozvola. Članak 14. 1. Ako ovom Uredbom nije predviđeno drukčije, stope carina u Zajedničkoj carinskoj tarifi primjenjuju se na proizvode navedene u članku 1. 2. Neovisno o stavku 1., kako bi osigurala da tržište Zajednice bude odgovarajuće opskrbljeno proizvodima navedenim u članku 1. stavku 1. točki (a) (sirovi šećer za rafiniranje obuhvaćen oznakama KN 1701 11 10 i 1701 12 10 ) i u članku 1. stavku 1. točki (c) (melasa) uvozom iz trećih zemalja, Komisija može, u skladu s postupkom utvrđenim u članku 41., suspendirati u potpunosti ili djelomično primjenu uvoznih carina na ove proizvode, te uspostaviti aranžmane za svaku takvu suspenziju. Suspenzija se može primijeniti na razdoblje u kojemu cijena na svjetskom tržištu plus uvozna carina u Zajedničkoj carinskoj tarifi: — u slučaju sirovog šećera, prelazi interventnu cijenu proizvoda; — u slučaju melase, prelazi razinu cijene koja odgovara cijeni melase korištene kao baze za određivanje prihoda od prodaje melase na temelju odredbi članka 4. stavka 2. u razmatranoj tržišnoj godini za šećer. Članak 15. 1. S ciljem sprečavanja ili suzbijanja štetnih učinaka po tržište u Zajednici koji mogu biti rezultat uvoza određenih poljoprivrednih proizvoda, uvoz jednog ili više takvih proizvoda po stopi carine utvrđene u Zajedničkoj carinskoj tarifi podliježe plaćanju dodatne uvozne carine ako su uvjeti određeni u članku 5. Sporazuma o poljoprivredi, sklopljenog u skladu s člankom 228. Ugovora u okviru Urugvajske runde multilateralnih trgovinskih pregovora ispunjeni, osim ako nije izgledno da će uvoz poremetiti tržište Zajednice, ili bi učinci bili nerazmjerni namjeravanom cilju. 2. Inicijalne cijene ispod kojih se može uvesti dodatna uvozna carina su one o kojima je Zajednica obavijestila Svjetsku trgovinsku organizaciju. Inicijalne količine koje treba nadmašiti kako bi se uvela dodatna uvozna carina određuju se posebno, među ostalim, na temelju uvoza u Zajednicu u tri godine koje prethode onoj u kojoj štetni učinci iz stavka 1. nastanu ili se čini vjerojatnim da će nastati. 3. Uvozne cijene koje se uzimaju o obzir radi uvođenja dodatne uvozne carine određuju se na temelju uvoznih cijena CIF-a pošiljke koja se razmatra. Uvozne cijene CIF-a u tu se svrhu uspoređuju s reprezentativnim cijenama za proizvod na svjetskom tržištu ili na uvoznom tržištu Zajednice za taj proizvod. 4. Komisija donosi detaljna pravila za primjenu ovog članka u skladu s postupkom utvrđenim u članku 41. Takva detaljna pravila posebno navode: (a) proizvode na koje se primjenjuju dodatne uvozne carine na temelju članka 5. Sporazuma o poljoprivredi.; (b) druge kriterije potrebne za primjenu stavka 1. skladu s člankom 5. Sporazuma o poljoprivredi. Članak 15.a Za melasu: — cijena sa svjetskog tržišta iz članka 14. stavka 2., i — reprezentativna cijena iz članka 15. stavka 3., primjenjuju se na standardnu kvalitetu. Standardna kvaliteta može se odrediti u skladu s postupkom utvrđenim u članku 41. Članak 16. 1. Carinske kvote za proizvode navedene u članku 1. koje proizlaze iz sporazuma sklopljenih u okviru Urugvajske runde multilateralnih trgovinskih pregovora moraju biti otvorene i dodijeljene u skladu s detaljnim pravilima donesenim prema postupku utvrđenom u članku 41. 2. Kvote se mogu dodjeljivati primjenom jedne od sljedećih metoda ili njihovom kombinacijom: — metoda temeljena na kronološkom redoslijedu podnošenja zahtjeva (po načelu ‚prvi po redoslijedu’), — metoda raspodjele razmjerno količinama zatraženim prilikom predaje zahtjeva (uporabom metode ‚istovremenog pregleda’), — metoda temeljena na uzimanju u obzir h trgovinskih modela (uporabom metode ‚tradicionalni/novi podnositelji zahtjeva’). Mogu se usvojiti i druge prikladne metode. One moraju izbjegavati diskriminaciju među dotičnim gospodarskim subjektima. 3. Usvojena metoda dodjeljivanja mora, gdje je to prikladno, poštovati zahtjeve potražnje tržišta Zajednice i potrebu za zaštitom ravnoteže na tržištu, a u isto vrijeme se po mogućnosti oslanjati na metode koje su na kvote koje odgovaraju onima iz stavka 1. možda bile primjenjivane u prošlosti, ne dovodeći u pitanje prava nastala na temelju sporazuma sklopljenih u okviru Urugvajske runde pregovora. 4. Detaljnim pravilima iz stavka 1. propisuju se godišnje kvote, ako je potrebno primjereno raspoređene kroz godinu, određuje se administrativna metoda koja će se koristiti te se, gdje je to prikladno, uključuje i odredbe o: (a) jamstvima koja pokrivaju prirodu, izvor i podrijetlo proizvoda; (b) priznavanju dokumenta upotrijebljenog za provjeru jamstava iz točke (a); i (c) uvjetima pod kojima se izdaju uvozne dozvole i njihov rok valjanosti. Članak 17. 1. U mjeri potrebnoj kako bi se omogućilo da se proizvodi navedeni u članku 1. stavku 1. točkama (a), (c) i (d) izvezu bez dodatne prerade ili u obliku roba navedenih u Prilogu I na temelju kotacija ili cijena na svjetskom tržištu za proizvode navedene u članku 1. stavku 1. točkama (a) i(c) i unutar ograničenja proisteklih iz sporazuma sklopljenih u skladu s člankom 228. Ugovora, razlika između tih kotacija ili cijena i cijena u Zajednici može biti pokrivena izvoznim subvencijama. Izvozna subvencija koja se daje za sirovi šećer ne smije biti viša od subvencije koja se daje za bijeli šećer. 2. Mogu se predvidjeti izvozne subvencije za proizvode navedene u članku 1. stavku 1. točkama (f), (g) i (h) i izvezene bez daljnje prerade ili u obliku robe navedene u Prilogu I. Pri određivanju iznosa subvencije, za svakih 100 kg suhe tvari posebno se vodi računa o: (a) subvenciji primjenjivoj na izvoz proizvoda iz podbroja 1702 30 91 Kombinirane nomenklature; (b) subvenciji primjenjivoj na izvoz proizvoda iz članka 1. stavka 1. točke (d); (c) gospodarskim aspektima planiranog izvoza. 3. Subvencija primjenjiva na proizvode navedene u članku 1. izvezene u obliku robe navedene u Prilogu I. ne smije biti veća od one primjenjive na te proizvode izvezene bez daljnje prerade. 4. Metoda koja će se usvojiti za raspodjelu količina koje se mogu izvoziti uz subvenciju mora biti metoda koja je: (a) najprimjerenija prirodi proizvoda i situaciji na dotičnom tržištu, koja omogućava najučinkovitije moguće korištenje raspoloživih sredstava, vodeći računa o učinkovitosti i strukturi izvoza Zajednice, a ipak, bez stvaranja diskriminacije između velikih i malih gospodarskih subjekata; (b) administrativno najjednostavnija za gospodarske subjekte, a da se pri tom ispune svi administrativni zahtjevi; (c) koja sprečava svaku diskriminaciju između dotičnih gospodarskih subjekata. 5. Subvencije za cijelu Zajednicu moraju biti iste. Mogu se razlikovati s obzirom na odredište, ako je to potrebno zbog stanja na svjetskom tržištu ili posebnih zahtjeva određenih tržišta. Subvencije se određuju u skladu s postupkom utvrđenim u članku 41. Subvencije se mogu odrediti: (a) u redovnim vremenskim razmacima; (b) pozivom za podnošenje ponuda za proizvode za koje je propisan taj postupak u prošlosti. Na zahtjev države članice ili na vlastitu inicijativu Komisija može, ako je to potrebno, u međurazdoblju prilagoditi subvencije određene u redovnim vremenskim razmacima. Ponude predane kao odgovor na natječaj ne razmatraju se ako nije uložen polog. Osim u slučajevima više sile, polog se oduzima u cijelosti ili djelomično, ako ponuditelji ne ispune, ili ispune samo djelomično, obveze stavljene pred njih. Osim toga, primjenjuju se odredbe članaka 17.a, 17.b i 17.c koje se odnose na proizvode koji nisu denaturirani i izvezeni bez daljnje prerade, a navedeni su u članku 1. stavku 1. točkama (a), (c) i (d). 6. Kada se određuje iznos subvencije, mora se posebno voditi računa o potrebi za uspostavljanjem ravnoteže između uporabe osnovnih poljoprivrednih proizvoda Zajednice za izvoz u treće zemlje u obliku prerađene robe te uporabe proizvoda iz tih zemalja primljenih na temelju postupaka prerade. 7. Subvencije za proizvode navedene u stavku 1. i izvezene bez daljnje prerade daju se samo na zahtjev i po predočenju odgovarajuće izvozne dozvole. 8. Subvencija koja se primjenjuje na izvoz proizvoda navedenih u članku 1. izvezenih bez daljnje prerade jest ona koja se primjenjuje na dan podnošenja zahtjeva za dozvolu i, u slučaju diferencirane subvencije, ona koja se primjenjuje na isti dan: (a) za odredište navedeno na dozvoli; ili (b) za stvarno odredište, ako se ono razlikuje od odredišta navedenog na dozvoli. U tom slučaju, primjenjivi iznos ne smije prijeći iznos koji se primjenjuje za odredište navedeno na dozvoli. Mogu se poduzeti prikladne mjere kako bi se spriječila zlouporaba fleksibilnosti predviđene ovim stavkom. 9. Stavci 7. i 8. mogu se učiniti primjenjivima na proizvode navedene u članku 1. i izvezene u obliku robe navedene u Prilogu I u skladu s postupkom utvrđenim u članku 16. Uredbe (EZ) br. 3448/93. 10. Od stavaka 7. i 8. može se odstupiti u slučaju proizvoda navedenih u članku 1. na koje se subvencije plaćaju u okviru davanja pomoći u hrani, u skladu s postupkom utvrđenim u članku 23. 11. Subvencija se plaća nakon što se dokaže da: — su proizvodi izvezeni iz Zajednice, i — u slučaju diferencirane subvencije, da su proizvodi stigli na odredište navedeno na dozvoli ili drugo odredište za koje je subvencija bila određena, ne dovodeći u pitanje stavak 6. točku (b). Izuzeća od ovog pravila mogu se napraviti u skladu s postupkom utvrđenim u članku 41., ako su utvrđeni uvjeti koji nude jednaka jamstva. Dodatne odredbe mogu se utvrditi u skladu s postupkom predviđenim u članku 41. 12. Izvozna subvencija ne daje se za izvoz proizvoda iz članka 1. stavka 1. točke (a), u prirodnom stanju i koji nisu denaturirani, osim ako su, ovisno o slučaju: (a) dobiveni iz šećerne repe ili šećerne trske proizvedene u Zajednici; (b) uvezeni u Zajednicu u skladu s člankom 33.; (c) dobiveni iz jednog od proizvoda uvezenih na temelju odredbi stavka (b). 13. Subvencija se ne daje za izvoz u prirodnom stanju proizvoda iz članka 1. stavka 1. točkama (c) i (d), koji nisu denaturirani, koji nisu podrijetlom iz Zajednice, ili nisu dobiveni iz šećera uvezenog u Zajednicu u skladu s odredbama stavka 12. točke (b) ili iz proizvoda iz stavka 12. točke (c). 14. Pridržavanje ograničenja količina koja proizlaze iz sporazuma sklopljenih u skladu s člankom 228. Ugovora osigurava se na temelju izvoznih dozvola izdanih za tamo predviđena referentna razdoblja i primjenjivih na dotične proizvode. 15. Detaljna pravila za primjenu ovog članka, uključujući odredbe o preraspodjeli neraspoređenih ili neupotrijebljenih količina koje su se mogle izvesti, te za izmjenu Priloga I. donose se u skladu s postupkom utvrđenim u članku 41. Međutim, pravila koja uređuju primjenu stavka 6. na proizvode iz članka 1. izvezene u obliku robe navedene u Prilogu, donose se u skladu s postupkom predviđenim u članku 16. Uredbe (EZ) br. 3448/93. Članak 17.a 1. Ovaj članak se primjenjuje na određivanje subvencije za nedenaturirane proizvode iz članka 1. stavka 1. točke (a) koji su izvezeni u prirodnom stanju. 2. U pogledu periodičnog određivanja subvencije za proizvode iz članka 1. stavka 1. točke (a): (a) subvencije se određuju svaka dva tjedna. Međutim, takvo određivanje se može prekinuti u skladu s postupkom utvrđenim u članku 41. ako se utvrdi da unutar Zajednice nema raspoloživog viška šećera za izvoz na temelju cijena na svjetskom tržištu. U tom slučaju, subvencija se ne odobrava; (b) kada se određuje subvencija, uzima se u obzir situacija na tržištu Zajednice i svjetskom tržištu šećera, a posebno sljedeće: — interventna cijena bijelog šećera na području Zajednice s najvećim viškom ili interventna cijena sirovog šećera na području Zajednice koje se smatra reprezentativnim za izvoz ove vrste šećera, — troškovi prijevoza šećera iz područja iz prve alineje u luke ili druge točke izvoza u Zajednici, — trgovinski rashodi i svaki pretovar, prijevoz ili troškovi pakiranja nastali u stavljanju šećera na svjetsko tržište, — kotacije ili cijene šećera zabilježene na svjetskom tržištu, i — gospodarski aspekt predloženog izvoza. 3. Ako se subvencija određuje javnim natječajem za proizvode iz članka 1. stavka 1. točke (a): (a) svrha javnog natječaja je odrediti iznos subvencije; (b) nadležna tijela država članica pozivaju na podnošenje ponuda u skladu s obvezujućim instrumentom u pravu svih država članica. Taj instrument utvrđuje uvjete poziva na podnošenje ponuda. Ti uvjeti moraju jamčiti jednak pristup svim osobama koje imaju poslovni nastan u Zajednici; (c) uvjeti poziva za podnošenje ponuda uključuju i rok za podnošenje ponuda. Najveći iznos subvencije za dotični poziv određuje se u skladu s postupkom utvrđenim u članku 41. unutar tri radna dana od isteka roka i s obzirom na primljene ponuda. Prilikom izračuna najvećeg iznosa, u obzir se uzimaju stanje zaliha i cijene unutar Zajednice, cijene i moguća prodajna mjesta na svjetskom tržištu te troškovi nastali pri izvozu šećera. Najveća tonaža se može odrediti u skladu s istim postupkom; (d) ako se izvoz može izvršiti na temelju subvencije koja je niža od one koja bi se dobila kad bi se uzela u obzir razlika između cijena unutar Zajednice i cijena na svjetskom tržištu, i ako se izvozi na posebno odredište, od nadležnih tijela država članica može se zatražiti da izdaju poseban poziv za podnošenje ponuda čiji uvjeti sadrže: — mogućnost podnošenja ponuda u bilo koje vrijeme dok se ne završi natječajni postupak, i — najveći iznos subvencije, izračunan s obzirom na uvjete za dotični izvoz: (e) ako iznos subvencije prikazan u ponudi: — prelazi maksimum koji je određen, nadležna tijela država članica odbacuju tu ponudu, — ne prelazi maksimum, tijela određuju subvenciju u iznosu jednakom subvenciji koja se pojavljuje u dotičnoj ponudi. 4. Subvencija za sirovi šećer: (a) određuje se za standardnu kvalitetu utvrđenu u članku 1. Uredbe (EEZ) br. 431/68; (b) koja se određuje periodično u skladu sa stavkom 2. točkom (a): — ne smije prijeći 92 % subvencije za bijeli šećer u istom razdoblju. Međutim, ovo ograničenje ne primjenjuje se na subvencije koji se određuju za kandis šećer, — za svaku se izvoznu operaciju koja se razmatra množi s obračunskim čimbenikom koji se dobiva dijeljenjem prinosa od izvezenog sirovog šećera, izračunan u skladu s odredbama članka 1. Uredbe (EEZ) 431/68, sa 92; (c) najveći iznos koji se određuje na temelju stavka 3. točke (c) u okviru ponude ne smije prijeći 92 % najvećeg iznosa određenog u isto vrijeme za bijeli šećer na temelju tog stavka. Članak 17.b 1. Subvencija za nedenaturirane proizvode iz članka 1. stavka 1. točke (c) koji su izvezeni u prirodnom stanju određuje se svaki mjesec, uzimajući u obzir: (a) cijenu melase korištene za određivanje primitaka od prodaje melase za dotičnu šećernu godinu na temelju članka 4. stavka 2.; (b) cijene i potencijalna prodajna mjesta za melasu na tržištu Zajednice; (c) kotacije ili cijene zabilježene za melasu na svjetskom tržištu; i (d) gospodarski aspekt predviđenog izvoza. Međutim, takvo određivanje se može prekinuti u skladu s postupkom utvrđenim u članku 41., ako se utvrdi da unutar Zajednice nema raspoloživog viška melase za izvoz na temelju cijena na svjetskom tržištu. U tom slučaju, subvencija se ne odobrava. 2. U posebnim okolnostima iznos subvencije može se odrediti javnim natječajem za posebne količine i posebna područja Zajednice. Svrha javnog natječaja je odrediti iznos subvencije. Nadležna tijela dotičnih država članica pozivaju na podnošenje ponuda na temelju odobrenja koje utvrđuje uvjete za poziv na podnošenje ponuda. Ti uvjeti moraju jamčiti jednak pristup svim osobama koje imaju poslovni nastan u Zajednici. Članak 17.c 1. Osnovni iznos subvencije određuje se svaki mjesec za proizvode koji nisu denaturirani, izvezene u prirodnom obliku i navedene u članku 1. stavku 1. točki (d). Međutim, takvo periodično određivanje može se prekinuti u skladu s postupkom utvrđenim u članku 41., ako se suspendira periodično određivanje subvencije za bijeli šećer koji nije dalje prerađen. U tom slučaju, subvencija se ne odobrava. 2. Osnovni iznos subvencije za proizvode iz stavka 1., s izuzetkom sorboze, jednak je stotome dijelu iznosa koji se dobije kad se u obzir uzmu: (a) razlika između interventne cijene za bijeli šećer na području Zajednice s najvećim viškom u mjesecu za koji se osnovni iznos određuje, i kotacija ili cijena bijelog šećera zabilježenih na svjetskom tržištu; (b) potreba za uspostavom ravnoteže između: — uporabe osnovnih proizvoda Zajednice u proizvodnji prerađene robe za izvoz u treće zemlje, i — uporabe proizvoda trećih zemalja primljenih na temelju postupaka prerade. 3. U slučaju sorboze, osnovni iznos subvencije jednak je osnovnom iznosu subvencije umanjenom za stoti dio subvencije za proizvodnju koja vrijedi na temelju Uredbe (EEZ) br. 1010/86 za proizvode navedene u Prilogu I. toj Uredbi. 4. Primjena osnovnog iznosa subvencije može se ograničiti na neke proizvode navedene u članku 1. stavku 1. točki (d). Članak 18. 1. U mjeri potrebnoj za pravilan rad zajedničkog uređenja tržišta u sektoru šećera, Vijeće, djelujući u skladu s postupkom glasovanja utvrđenim u članku 43. stavku 2. Ugovora može na prijedlog Komisije, u cijelosti ili djelomično, zabraniti primjenu postupaka unutarnje proizvodnje: — u pogledu proizvoda navedenih u članku 1. stavku 1. točkama (a) i (d), i — u posebnim slučajevima, u pogledu proizvoda navedenih u članku 1. stavku 1. koji su namijenjeni za proizvodnju robe navedene u Prilogu I. 2. Odstupajući od stavka 1., ako situacija iz stavka 1. nastane izuzetno brzo, a tržište Zajednice je poremećeno ili bi moglo biti poremećeno primjenom postupaka unutarnje proizvodnje, Komisija, na zahtjev države članice ili na vlastitu inicijativu, odlučuje o potrebnim mjerama; Vijeće i države članice obavješćuju se o tim mjerama, a one vrijede najviše šest mjeseci i primjenjive su odmah. Ako Komisija primi zahtjev države članice, o tomu donosi odluku unutar jednog tjedna od primitka tog zahtjeva. 3. Svaka država članica može unutar roka od tjedan dana od primitka obavijesti Vijeću uputiti mjere koje je donijela Komisija. Vijeće, djelujući kvalificiranom većinom, može potvrditi, izmijeniti ili staviti izvan snage odluku Komisije. Ako Vijeće ne djeluje u roku od tri mjeseca, odluka Komisije smatra se stavljenom izvan snage. Članak 19. 1. Opća pravila za tumačenje kombinirane nomenklature i posebna pravila za njezinu primjenu primjenjuju se na razvrstavanje proizvoda obuhvaćenih ovom Uredbom u Carinsku tarifu; carinska nomenklatura koja proizlazi iz primjene ove Uredbe ugrađuje se u Zajedničku carinsku tarifu. 2. Osim ako je drukčije predviđeno ovom Uredbom ili na temelju njezine odredbe, u trgovini s trećim zemljama zabranjuje se: (a) uvođenje bilo kakvog davanja koje ima istovrsni učinak kao carina, (b) primjena bilo kakvog količinskog ograničenja ili mjere s istovrsnim učinkom. Članak 20. 1. Ako cijena šećera na svjetskom tržištu prijeđe interventnu cijenu, može se predvidjeti primjena izvozne pristojbe na taj šećer. Ta pristojba mora se primijeniti kada je cijena CIF-a bijelog šećera ili sirovog šećera veća od interventne cijene plus iznos jednak zbroju od 10 % od interventne cijene i ležarine primjenjive tijekom dotične tržišne godine. Izvozna pristojba se može odrediti javnim natječajem. Osim u slučaju javnog nadmetanja, pristojba koja se naplaćuje jest ona primjenjiva na dan izvoza. 2. Ako je cijena CIF-a bijelog ili sirovog šećera veća od interventne cijene plus iznos jednak zbroju od 10 % interventne cijene i ležarine primjenjive tijekom dotične tržišne godine, Vijeće, djelujući na prijedlog Komisije u skladu s postupkom glasovanja utvrđenim u članku 43. stavku 2. Ugovora, može odlučiti da za proizvod koji je u pitanju dodijeli uvoznu subvenciju. Ako se ustanovi da: (a) opskrba Zajednice; ili (b) opskrba glavnih potrošačkih regija u Zajednici; ne može biti osigurana iz ponude Zajednice, Vijeće, djelujući na prijedlog Komisije u skladu s postupkom glasovanja utvrđenim u članku 43. stavku 2. Ugovora, odlučuje o davanju uvozne subvencije i određuje uvjete za njezinu primjenu. Ti uvjeti posebno se odnose na količinu bijelog ili sirovog šećera obuhvaćenu subvencijom, trajanje subvencije i, prema potrebi, regije uvoznice. 3. Sljedeće se odlučuje u skladu s postupkom utvrđenim u članku 41.: (a) cijene CIF-a iz stavaka 1. i 2.; (b) ostali aranžmani za provedbu ovog članka. U slučaju proizvoda iz članka 1. stavka 1. točki (b), (c), (d), (f), (g) i (h), mogu se donijeti odredbe slične onima u stavcima 1. i 2., u skladu s postupkom utvrđenim u članku 41. 4. Opseg izvoza koji proizlazi iz primjene ovog članka određuje Komisija. Međutim, izvozne pristojbe određene javnim nadmetanjem određuju se u skladu s postupkom utvrđenim u članku 41. Članak 21. 1. Ako je, zbog povećanja uvoza ili izvoza, pogođeno tržište Zajednice za jedan ili više proizvoda navedenih u članku 1., ili mu prijeti ozbiljan poremećaj koji bi mogao ugroziti postizanje ciljeva određenih u članku 39. Ugovora, u trgovini s trećim zemljama mogu se primijeniti prikladne mjere dok takav poremećaj ili prijetnja poremećajem ne prestane. Vijeće, djelujući na prijedlog Komisije u skladu s postupkom glasovanja utvrđenim u članku 43. stavku 2. Ugovora, donosi opća pravila za provedbu ovog stavka i utvrđuje slučajeve i ograničenja unutar kojih države članice mogu poduzimati zaštitne mjere. 2. Dođe li do situacije iz stavka 1., Komisija na zahtjev države članice ili na vlastitu inicijativu odlučuje o potrebnim mjerama; države članice se obavješćuju o takvim mjerama, koje su primjenjive odmah. Ako Komisija primi zahtjev države članice, odluku o tomu donosi u roku od tri radna dana od dana primitka zahtjeva. 3. Mjere o kojima je odlučila Komisija svaka država članica može uputiti Vijeću u roku od tri radna dana od dana na koji je obaviještena. Vijeće se sastaje bez odgode. Ono može, djelujući kvalificiranom većinom, izmijeniti ili poništiti dotičnu mjeru. 4. Ovaj se članak primjenjuje uzimajući u obzir obveze koje proizlaze iz sporazuma sklopljenih u skladu s člankom 228. stavkom 2. Ugovora.”