1998R0974 — HR — 01.01.2015 — 008.002

►B UREDBA VIJEĆA (EZ) br. 974/98 od 3. svibnja 1998. o uvođenju eura ( L 139, 11.5.1998, p.1)







(*)









▼B

UREDBA VIJEĆA (EZ) br. 974/98

od 3. svibnja 1998.

o uvođenju eura







VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno treću rečenicu njegovog članka 109.1 stavka 4., uzimajući u obzir prijedlog Komisije ( 1 ), uzimajući u obzir mišljenje Europskog monetarnog instituta ( 2 ), uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta ( 3 ), (1) budući da se ovom Uredbom uređuju odredbe monetarnog prava država članica koje su usvojile euro; budući da su odredbe o neprekidnosti ugovora, o zamjeni upućivanja na ECU u upućivanja na euro u pravnim instrumentima i zaokruživanju već utvrđene u Uredbi Vijeća (EZ) br. 1103/97 od 17. lipnja 1997. o određenim odredbama koje se odnose na uvođenje eura ( 4 ); budući da uvođenje eura utječe na svakodnevne poslove cjelokupnog stanovništva u državama članicama sudionicama; budući da bi trebalo preispitati i druge mjere osim mjera ove Uredbe i Uredbe (EZ) br. 1103/97 kako bi se osigurao uravnotežen prelazak, posebno za potrošače; (2) budući da je na sastanku Europskoga vijeća u Madridu 15. i 16. prosinca 1995. donesena odluka da je pojam „ECU”, koji se koristi u Ugovoru za označivanje europske valutne jedinice, generički pojam; budući da su vlade 15 država članica postigle zajednički sporazum da ta odluka predstavlja sporazumno i konačno tumačenje odgovarajućih odredbi Ugovora; budući da je „euro” naziv dodijeljen europskoj valuti; budući da je euro kao valuta država članica sudionica podijeljen na sto podjedinica pod nazivom „cent”; budući da određivanje naziva „cent” ne sprječava korištenje inačica toga pojma u svakodnevnoj upotrebi u državama članicama; budući da Europsko vijeće i nadalje smatra da naziv jedinstvene valute mora biti jednak u svim službenim jezicima Europske unije, uzimajući u obzir postojanje različitih pisama; (3) budući da Vijeće u skladu s člankom 109.1 stavkom 4. trećom rečenicom Ugovora pored donošenja konverzijskih tečajeva poduzima mjere potrebne za brzo uvođenje eura; (4) budući da, kad god neka država članica, na temelju članka 109.k stavka 2. Ugovora, postane država članica sudionica, Vijeće u skladu s člankom 109.l stavkom 5. Ugovora poduzima druge mjere potrebne za brzo uvođenje eura kao jedinstvene valute u toj državi članici; (5) budući da Vijeće na prvi dan treće faze na temelju članka 109.l stavka 4. prve rečenice Ugovora utvrđuje konverzijske tečajeve, prema kojima se valute država članica sudionica neopozivo utvrđuju te se po tom neopozivo utvrđenom tečaju te valute zamjenjuju eurom; (6) budući da je radi odsutnosti tečajnog rizika, bilo između jedinice eura i jedinica nacionalnih valuta, ili između pojedinih jedinica nacionalnih valuta odgovarajuće zakonske odredbe potrebno tumačiti na odgovarajući način; (7) budući da je pod pojmom „ugovor”, koji se koristi za određivanje pravnih instrumenata, potrebno obuhvatiti sve vrste ugovora, bez obzira na način kako su bili sklopljeni; (8) budući da je zbog pripreme neometanog prelaska na euro potrebno prijelazno razdoblje između zamjene valute država članica sudionica eurom i uvođenja euronovčanica i eurokovanica; budući da će se tijekom tog razdoblja jedinice nacionalnih valuta odrediti kao podjedinice eura; budući da se time uspostavlja zakonska ekvivalentnost između jedinice eura i jedinica nacionalnih valuta; (9) budući da će euro u skladu s člankom 109.g Ugovora i s Uredbom (EZ) br. 1103/97 od 1. siječnja 1999. zamijeniti ECU kao obračunsku jedinicu institucija Europskih zajednica; budući da bi euro također trebao biti obračunska jedinica Europske središnje banke (ESB) i središnjih banaka država članica sudionica; budući da će u skladu s madridskim zaključcima, Europski sustav središnjih banaka (ESSB) provoditi operacije monetarne politike u jedinicama eura; budući da to ne sprječava nacionalne središnje banke da za vrijeme prijelaznog razdoblja vode račune u jedinicama svojih nacionalnih valuta, posebno za svoje osoblje i javnu upravu; (10) budući da svaka država članica sudionica može dopustiti potpunu upotrebu jedinice eura na svom području za vrijeme prijelaznog razdoblja; (11) budući da se za vrijeme prijelaznog razdoblja ugovori, nacionalni zakoni i ostali pravni instrumenti mogu valjano sastavljati u jedinici eura ili jedinici nacionalne valute; budući da tijekom tog razdoblja u svim pravnim instrumentima niti jedna odredba ove Uredbe ne bi trebala utjecati na valjanost bilo kojeg pozivanja na jedinicu nacionalne valute; (12) budući da, ako nije drukčije ugovoreno, gospodarski subjekti moraju poštovati valutu pravnog instrumenta pri provođenju svih odredbi koje se moraju izvršiti na temelju tog instrumenta; (13) budući da su jedinica eura i jedinice nacionalnih valuta jedinice iste valute; budući da bi trebalo osigurati da se unutar država članica sudionica plaćanja odobrenjem računa mogu izvršavati bilo u jedinici eura ili jedinici važeće nacionalne valute; budući da bi odredbe o plaćanjima putem odobrenja računa trebalo primjenjivati i na prekogranična plaćanja koja su nominirana u jedinici eura ili u jedinici nacionalne valute računa vjerovnika; budući da je potrebno osigurati nesmetano funkcioniranje platnih sustava utvrđivanjem odredbi kojima se uređuje odobrenje računa putem instrumenata plaćanja, odobrenih putem tih sustava; budući da odredbe o plaćanju putem odobrenja računa ne znače da su financijski posrednici obvezni učiniti dostupnim druge mogućnosti plaćanja ili proizvode nominirane u nekoj drugoj određenoj jedinici eura; budući da odredbe o plaćanju putem odobrenja računa ne zabranjuju financijskim posrednicima usklađivanje uvođenja mogućnosti plaćanja nominiranih u jedinici eura, koje se za vrijeme prijelaznog razdoblja oslanja na zajedničku tehničku infrastrukturu; (14) budući da će u skladu sa zaključcima usvojenim na sastanku Europskog vijeća u Madridu države članice sudionice od 1. siječnja 1999. izdati novi utrživi javni dug u jedinici eura; budući da je poželjno dopustiti izdavateljima duga da renominiraju nepodmireni dug u jedinicu eura; budući da bi odredbe o renominiranju trebale biti takve da se mogu primijeniti u područjima trećih zemalja; budući da bi se izdavateljima trebalo omogućiti renominiranje nepodmirenog duga, ako je dug nominiran u jedinici nacionalne valute države članice koja je renominirala dio ili cijeli nepodmireni dug njezine opće države; budući da se te odredbe ne odnose na uvođenje dodatnih mjera za izmjenu uvjeta nepodmirenog duga, kojima bi se, između ostalog, mijenjao nominalni iznos nepodmirenog duga, koja se pitanja uređuju mjerodavnim nacionalnim pravom; budući da je poželjno da se dopusti državama članicama poduzimanje odgovarajućih mjera za promjenu obračunske jedinice operativnih postupaka organiziranih tržišta; (15) budući da je možda potrebno dodatno djelovanje na razini Zajednice za pojašnjenje učinka uvođenja eura na primjenu postojećih odredbi prava Zajednice, posebno u vezi s netiranjem, prebijanjem i tehnikama sa sličnim učinkom; (16) budući da svaka obveza korištenja jedinice eura može biti uvedena samo na temelju zakonodavstva Zajednice; budući da države članice sudionice mogu dopustiti korištenje jedinice eura u transakcijama s javnim sektorom; budući da se u skladu s referentnim scenarijem, o kojem je odlučilo Europsko vijeće na sastanku održanom u Madridu, u zakonodavstvu Zajednice koje utvrđuje vremenski okvir za opću primjenu jedinice eura može ostaviti određena sloboda pojedinim državama članicama; (17) budući da, u skladu s člankom 105.a Ugovora, Vijeće može donijeti mjere usklađivanja apoena i tehničkih specifikacija svih kovanica; (18) budući da je u odnosu na novčanice i kovanice potrebna odgovarajuća zaštita od krivotvorenja; (19) budući da novčanice i kovanice nominirane u jedinicama nacionalnih valuta gube svoj status zakonskog sredstva plaćanja najkasnije šest mjeseci po isteku prijelaznog razdoblja; budući da ograničenja plaćanja novčanicama i kovanicama, koje su države članice uspostavile radi javnog interesa nisu nespojive sa statusom zakonskog sredstva plaćanja euronovčanica i eurokovanica, pod uvjetom da su na raspolaganju i druga zakonita sredstva za namiru monetarnih dugova; (20) budući da će se počevši od završetka prijelaznog razdoblja pozivanja na pravne instrumente koji postoje na kraju prijelaznog razdoblja smatrati pozivanjima na jedinicu eura prema odgovarajućim konverzijskim tečajevima; budući da stoga nije potrebno materijalno renominirati postojeće pravne instrumente da bi se postigao taj rezultat; budući da se pravila zaokruživanja određena u Uredbi (EZ) br. 1103/97 primjenjuju na konverzije koje će se obavljati na kraju prijelaznog razdoblja ili nakon prijelaznog razdoblja; budući da je zbog jasnoće možda poželjno da se materijalno renominiranje provede čim to bude prikladno; (21) budući da stavak 2. Protokola 11. o određenim odredbama koje se odnose na Ujedinjenu Kraljevinu Velike Britanije i Sjeverne Irske određuje da, između ostalog, stavak 5. tog Protokola proizvodi učinke ako Ujedinjena Kraljevina obavijesti Vijeće da nema namjeru prijeći u treću fazu; budući da je Ujedinjena Kraljevina 30. listopada 1997. obavijestila Vijeće da nema namjeru prijeći u treću fazu; budući da stavak 5. određuje da se, između ostalog, članak 109.l stavak 4. Ugovora ne primjenjuje na Ujedinjenu Kraljevinu; (22) budući da je Danska, pozivajući se na stavak 1. Protokola 12. o nekim odredbama koje se odnose na Dansku, dostavila obavijest u smislu Edinburške odluke od 12. prosinca 1992. da neće sudjelovati u trećoj fazi; budući da se iz tog razloga u skladu sa stavkom 2. navedenog Protokola svi članci i propisi Ugovora i Statuta ESSB-a u vezi s odstupanjem primjenjuju na Dansku; (23) budući da će se jedinstvena valuta u skladu s člankom 109.1 stavkom 4. Ugovora uvesti samo u državama članicama na koje se ne primjenjuju odstupanja; (24) budući da se stoga ova Uredba primjenjuje na temelju članka 189. Ugovora, sukladno Protokolima 11. i 12. i članku 109.k stavku 1., DONIJELO JE OVU UREDBU:







DIO I.

DEFINICIJE

▼M2

Članak 1.

Za potrebe ove Uredbe:

(a) „države članice sudionice” znači države članice koje se nalaze na popisu u tablici u Prilogu;

(b) „pravni instrumenti” znači zakonske odredbe, upravni akti, sudske odluke, ugovori, unilateralni pravni akti, instrumenti plaćanja osim novčanica i kovanica i ostali instrumenti s pravnim učinkom;

(c) „konverzijski tečaj” znači neopozivo utvrđeni konverzijski tečaj koji je Vijeće utvrdilo za valutu svake države članice sudionice u skladu s prvom rečenicom članka 132. stavka 4. Ugovora ili stavka 5. tog članka;

(d) „datum usvajanja eura” znači dan na koji odgovarajuća država članica ulazi u treću fazu prema članku 121. stavku 3. Ugovora ili dan kada prestanak odstupanja za dotičnu državu članicu prema članku 122. stavku 2. Ugovora stupi na snagu, ovisno o slučaju;

(e) „datum prelaska na gotovinu eura” znači dan na koji euronovčanice i eurokovanice dobiju status zakonskog sredstva plaćanja u državi članici sudionici;

(f) „jedinica eura” znači jedinica valute kao što je navedeno u članku 2. drugoj rečenici;

(g) „jedinice nacionalne valute” znači jedinice valute države članice sudionice, kako su te jedinice utvrđene dan prije usvajanja eura u toj državi članici;

(h) „prijelazno razdoblje” znači razdoblje od najviše tri godine koje počinje u 00.00 sati na datum prihvaćanja eura i završava u 00.00 sati na datum prelaska na gotovinu eura;

(i) „razdoblje postupnog povlačenja” znači razdoblje od najviše godinu dana koje počinje na datum usvajanja eura, a koje se primjenjuje isključivo na države članice u kojima datum usvajanja eura i datum prelaska na gotovinu eura padaju na isti dan;

(j) „renominirati” znači promijeniti jedinicu u kojoj je iskazan iznos nepodmirenog duga, iz jedinice nacionalne valute u jedinicu eura, pri čemu renominiranje nema učinak na promjene ostalih uvjeta duga, budući da se ovo pitanje rješava sukladno mjerodavnom nacionalnom pravu;

(k) „kreditne institucije” znači kreditne institucije kao što je određeno u članku 1. stavku 1. Direktive 2000/12/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. ožujka 2000. o osnivanju i obavljanju djelatnosti kreditnih institucija ( 5 ). Za potrebe ove Uredbe, institucije koje se nalaze na popisu u članku 2. stavku 3. te Direktive s iznimkom poštanskih žiro institucija ne smatraju se kreditnim institucijama.

▼M2

Članak 1.a

Datum usvajanja eura, datum prelaska na gotovinu eura i razdoblje postupnog povlačenja, ako je primjenjivo, navodi se za svaku državu članicu sudionicu u Prilogu.

▼B







DIO II.

ZAMJENA VALUTA DRŽAVA ČLANICA SUDIONICA EUROM

▼M2

Članak 2.

Počevši od odgovarajućih datuma usvajanja eura, valuta država članica sudionica jest euro. Jedinica valute jest jedan euro. Jedan euro dijeli se na sto centa.

▼B

Članak 3.

Valuta svake države članice sudionice zamjenjuje se eurom po konverzijskom tečaju.

Članak 4.

Euro je obračunska jedinica Europske središnje banke (ESB) i središnjih banaka država članica sudionica.







DIO III.

PRIJELAZNE ODREDBE

Članak 5.

Članci 6., 7., 8. i 9. primjenjuju se tijekom prijelaznog razdoblja.

Članak 6.

1. Euro je također podijeljen u jedinice nacionalnih valuta prema konverzijskim tečajevima. Zadržava se svaka njegova potpodjela. Podložno odredbama ove Uredbe monetarno pravo država članica sudionica i dalje se primjenjuje.

2. Ako pravni instrument sadrži pozivanje na jedinicu nacionalne valute, to pozivanje vrijedi kao da je izvršeno u odnosu na jedinicu eura sukladno konverzijskim tečajevima.

Članak 7.

Zamjena valute svake države članice sudionice eurom neće samo po sebi imati učinak promjene valute pravnih instrumenata koji već postoje na dan zamjene.

Članak 8.

1. Poslovi koje je potrebno izvršiti na temelju pravnih instrumenata, koji određuju korištenje ili su nominirani u jedinici nacionalne valute, izvršavaju se u toj jedinici nacionalne valute. Poslovi koje je potrebno izvršiti na temelju pravnih instrumenata koji određuju korištenje ili su nominirani u jedinici eura, izvršavaju se u toj jedinici.

2. Odredbe stavka 1. podliježu dogovoru stranaka.

3. Neovisno o odredbama stavka 1., dužnik sve iznose, nominirane bilo u jedinici eura ili u jedinici nacionalne valute pojedine države članice sudionice i plative unutar te države članice odobrenjem računa vjerovnika, može plaćati bilo u jedinici eura ili u jedinici nacionalne valute. Iznos se odobrava na račun vjerovnika u valuti njegova računa, s time da se svaka konverzija provodi prema konverzijskim tečajevima.

4. Neovisno o odredbama stavka 1., svaka država članica sudionica može poduzeti potrebne mjere radi:

— renominiranja u jedinicu eura nepodmirenog duga kojeg je izdala opća država te države članice, kao što je određeno u Europskom sustavu integriranih računa, koji je nominiran u jedinici nacionalne valute i izdan sukladno njenom pravu. Ako je država članica poduzela takvu mjeru, izdavatelji mogu dug koji je nominiran u jedinici nacionalne valute te države članice renominirati u jedinicu eura, osim ako je renominiranje izričito isključeno uvjetima ugovora; ova se odredba primjenjuje na dug koji je izdala opća država države članice, kao i na obveznice i ostale oblike osiguranog duga koji su prenosivi na tržištu kapitala, i na instrumente tržišta novca koje su izdali drugi dužnici,

— omogućavanja promjene obračunske jedinice svojih operativnih postupaka iz jedinice nacionalne valute u jedinicu eura putem: — (a) tržišta za redovitu razmjenu, kliring i namiru svih instrumenata koji su navedeni u odjeljku B. Priloga Direktivi Vijeća 93/22/EEZ od 10. svibnja 1993. o investicijskim uslugama u području vrijednosnih papira ( 6 ) i proizvoda; i (b) sustava za redovitu razmjenu, kliring i namiru plaćanja.

5. Odredbe osim onih iz stavka 4. kojima se uvodi upotreba jedinice eura, države članice sudionice mogu donijeti samo u skladu s vremenskim okvirom koji je utvrđen zakonodavstvom Zajednice.

6. Nacionalne zakonske odredbe država članica sudionica koje dopuštaju ili uvode obvezu netiranja, prebijanja ili tehnike sa sličnim učincima primjenjuju se na novčane obveze, bez obzira na njihovu valutu, ako je ta valuta u jedinici eura ili jedinici nacionalne valute, uz svaku konverziju koja je izvršena prema konverzijskim tečajevima.

▼M2

Članak 9.

Novčanice i kovanice nominirane u jedinici nacionalne valute zadržavaju svoj status zakonskog sredstva plaćanja unutar svojih teritorijalnih granica kao na dan prije datuma usvajanja eura u dotičnim državama članicama sudionicama.

▼M2

Članak 9.a

U državi članici s razdobljem „postupnog povlačenja” primjenjuje se sljedeće. Pravni instrumenti koji su nastali tijekom razdoblja postupnog povlačenja i koji će se provesti u toj državi članici i nadalje mogu sadržavati upućivanja na jedinicu nacionalne valute. Ta se upućivanja smatraju upućivanjima na jedinicu eura u skladu s odgovarajućim konverzijskim tečajevima. Ne dovodeći u pitanje članak 15., akti koji se provode na temelju tih pravnih instrumenata provode se isključivo u jedinici eura. Primjenjuju se pravila zaokruživanja utvrđena u Uredbi (EZ) br. 1103/97.

Dotična država članica ograničava primjenu prvog podstavka na određenu vrstu pravnih instrumenata ili pravne instrumente usvojene u određenim područjima.

Dotična država članica može skratiti to razdoblje.

▼B







DIO IV.

EURONOVČANICE I EUROKOVANICE

▼M2

Članak 10.

Počevši od odgovarajućih datuma prelaska na gotovinu eura, ESB i središnje banke država članica sudionica puštaju u optjecaj novčanice nominirane u eurima u državama članicama sudionicama.

Ne dovodeći u pitanje članak 15., te novčanice nominirane u eurima su jedine novčanice koje imaju status zakonskog sredstva plaćanja u državama članicama sudionicama.

Članak 11.

Počevši od odgovarajućeg datuma prelaska na gotovinu eura, države članice sudionice izdaju kovanice nominirane u eurima ili centima koje su u skladu s apoenima i tehničkim karakteristikama koje Vijeće može utvrditi u skladu s člankom 106. stavkom 2. drugom rečenicom Ugovora. Ne dovodeći u pitanje članak 15. i odredbe bilo kojeg sporazuma prema članku 111. stavku 3. Ugovora koji se odnosi na monetarna pitanja, te su kovanice jedine kovanice sa statusom zakonskog sredstva plaćanja u državama članicama sudionicama. Osim tijela nadležnog za izdavanje i osoba koje su na temelju nacionalnog zakonodavstva države članice koja izdaje kovanice posebno određene, nijedna stranka nije obvezna prihvatiti više od 50 kovanica pri svakom pojedinačnom plaćanju.

▼B

Članak 12.

Države članice sudionice osiguravaju primjerene kazne za krivotvorenje euronovčanica i eurokovanica.







DIO V.

ZAVRŠNE ODREDBE

▼M2

Članak 13.

Članci 10., 11., 14., 15. i 16. primjenjuju se počevši od odgovarajućeg datuma prelaska na gotovinu eura u svakoj državi članici sudionici.

Članak 14.

Pozivanja na jedinice nacionalnih valuta u pravnim instrumentima koji vrijede na dan prije datuma prelaska na gotovinu eura smatraju se pozivanjima na jedinicu eura prema odgovarajućim konverzijskim tečajevima. Primjenjuju se pravila zaokruživanja utvrđena Uredbom (EZ) br. 1103/97.

▼B

Članak 15.

1. Novčanice i kovanice nominirane u jedinici nacionalne valute kao što je navedeno u članku 6. stavku 1. ostaju zakonsko sredstvo plaćanja unutar granica njihova područja najduže šest mjeseci ►M2 od odgovarajućeg datuma prelaska na gotovinu eura ◄ ; to razdoblje se može skratiti odredbama nacionalnog prava.

2. Sve države članice sudionice mogu za razdoblje do šest mjeseci ►M2 od odgovarajućeg datuma prelaska na gotovinu eura ◄ utvrditi pravila korištenja novčanica i kovanica nominiranih u svojoj jedinici nacionalne valute, kao što je navedeno u članku 6. stavku 1., te poduzeti sve potrebne mjere radi omogućavanja njihovog povlačenja.

▼M2

3. Tijekom razdoblja navedenog u stavku 1., kreditne institucije u državama članicama sudionicama koje euro usvoje nakon 1. siječnja 2002. zamjenjuju novčanice i kovanice svojim klijentima, nominirane u jedinici nacionalne valute te države članice za euronovčanice i eurokovanice, i to bez naknade, do gornje granice koju može utvrditi nacionalno pravo. Kreditne institucije mogu zahtijevati da ih se prethodno obavijesti, ako iznos koji je potrebno zamijeniti prelazi gornju granicu utvrđenu nacionalnim pravom ili, ako takve odredbe ne postoje, granicu koju su one same utvrdile i koja odgovara iznosu koji je uobičajen za kućanstvo.

Kreditne institucije iz prvog podstavka zamjenjuju novčanice i kovanice nominirane u jedinici nacionalne valute te države članice i osobama koje nisu njihovi klijenti i to bez naknade do gornje granice koju utvrđuje nacionalno pravo ili, ako takve odredbe ne postoje, do granice koju su one same utvrdile.

Nacionalno pravo može ograničiti obvezu navedenu u prethodna dva podstavka na određene vrste kreditnih institucija. Nacionalnim se pravom također može proširiti ta obveza na ostale osobe.

▼B

Članak 16.

U skladu sa zakonima ili praksom država članica sudionica, odgovarajući izdavatelji novčanica i kovanica nastavljaju primati, u zamjenu za euro prema konverzijskom tečaju, novčanice i kovanice koje su ranije izdali.







DIO VI.

STUPANJE NA SNAGU

Članak 17.

Ova Uredba stupa na snagu 1. siječnja 1999.

Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama, u skladu s Ugovorom i podložno odredbama Protokola 11. i 12. i članku 109.k stavku 1.

▼M2









PRILOG







Država članica Datum prihvaćanja eura Datum prelaska na gotovinu eura Država članica s razdobljem „postupnog povlačenja” Belgija 1. siječnja 1999. 1. siječnja 2002. ne primjenjuje se Njemačka 1. siječnja 1999. 1. siječnja 2002. ne primjenjuje se ▼M7 Estonija 1. siječanj 2011. 1. siječanj 2011. ne ▼M2 Grčka 1. siječnja 2001. 1. siječnja 2002. ne primjenjuje se Španjolska 1. siječnja 1999. 1. siječnja 2002. ne primjenjuje se Francuska 1. siječnja 1999. 1. siječnja 2002. ne primjenjuje se Irska 1. siječnja 1999. 1. siječnja 2002. ne primjenjuje se Italija 1. siječnja 1999. 1. siječnja 2002. ne primjenjuje se ▼M4 Cipar 1. siječnja 2008. 1. siječnja 2008. ne ▼M8 Latvija 1. siječnja 2014. 1. siječnja 2014. ne ▼M9 Litva 1. siječnja 2015. 1. siječnja 2015. ne ▼M2 Luksemburg 1. siječnja 1999. 1. siječnja 2002. ne primjenjuje se ▼M5 Malta 1. siječnja 2008. 1. siječnja 2008. ne ▼M2 Nizozemska 1. siječnja 1999. 1. siječnja 2002. ne primjenjuje se Austrija 1. siječnja 1999. 1. siječnja 2002. ne primjenjuje se Portugal 1. siječnja 1999. 1. siječnja 2002. ne primjenjuje se ▼M3 Slovenija 1. siječnja 2007. 1. siječnja 2007. ne ▼M6 Slovačka 1. siječnja 2009. 1. siječnja 2009. ne ▼M2 Finska 1. siječnja 1999. 1. siječnja 2002. ne primjenjuje se