7.

ZAHTJEVI 7.1. Općenito 7.1.1. Ako je vozačev prostor bez krova, vozač bi trebao imati neku posebnu zaštitu od jakog vjetra, naleta prašine, jake kiše itd. 7.2. Mase i dimenzije 7.2.1. Vozila moraju ispunjavati zahtjeve iz Priloga 11. 7.2.2. Prostor raspoloživ za putnike 7.2.2.1. Ukupna površina prostora S0 raspoloživa za putnike izračunava se tako da se od ukupne površine poda vozila oduzme: 7.2.2.1.1. površina vozačeva prostora; 7.2.2.1.2. površina stuba kraj vrata i površina svake stube čija je dubina manja od 300 mm te površina koju prekrivaju vrata i njihov mehanizam pri otvaranju i zatvaranju; 7.2.2.1.3. površina svakog dijela nad kojim je izmjeren vertikalni razmak od poda manji od 1 350 mm, ne uzimajući u obzir dijelove prostora definirane u stavcima 7.7.8.6.3. i 7.7.8.6.4. ovog Priloga. U slučaju vozila razreda A. ili B. ta se dimenzija može smanjiti na 1 200 mm; 7.2.2.1.4. površina bilo kojeg dijela vozila u koji je onemogućen prilaz putnika kako je određeno u stavku 7.9.4. ovog Priloga; 7.2.2.1.5. površina prostora namijenjenog isključivo za prijevoz robe ili prtljage koji nije predviđen za putnike; 7.2.2.1.6. površina potrebna za slobodni radni prostor pri posluživanju; 7.2.2.1.7. površina poda koju zauzima stubište, polustubište, unutarnje stubište ili površina svake stube. 7.2.2.2. Površina S1 predviđena za putnike koji stoje (samo za vozila razreda A, I. i II. u kojima je dopušten prijevoz putnika koji stoje) izračunava se tako da se od S0 oduzme: 7.2.2.2.1. površina svih dijelova poda na kojima nagib prelazi najveće dopuštene vrijednosti određene u stavku 7.7.6. ovog Priloga; 7.2.2.2.2. površina svih dijelova koji su putnicima koji stoje nedostupni kad su zauzeta sva sjedala osim sklopivih sjedala; 7.2.2.2.3. površina svih dijelova na kojima je prohodna visina iznad poda manja od visine hodnika navedene u stavku 7.7.5.1. ovog Priloga (pri čemu se rukohvati ne uzimaju u obzir); 7.2.2.2.4. površina ispred poprečne vertikalne ravnine koja prolazi kroz središte površine sjedišta vozačeva sjedala (u njegovu krajnjem stražnjem položaju); 7.2.2.2.5. površina 300 mm ispred svih sjedala osim sklopivih, osim u slučaju bočno okrenutog sjedala, kad se ta dimenzija može smanjiti na 225 mm. Ako je riječ o promjenjivom rasporedu sjedala, za sva sjedala ta koja se smatra da su u upotrebi vidjeti stavak 7.2.2.4.; 7.2.2.2.6. svaka površina koja nije izuzeta odredbama stavaka od 7.2.2.2.1. do 7.2.2.2.5., a u koju nije moguće postaviti pravokutnik dimenzija 400 mm × 300 mm; 7.2.2.2.7. u vozilima razreda II., površina na kojoj stajanje nije dopušteno; 7.2.2.2.8. u katnim vozilima, sve površine na gornjoj razini; 7.2.2.2.9. površina svakog prostora za invalidska kolica kad je upotrebljava korisnik invalidskih kolica; vidjeti stavak 7.2.2.4.; 7.2.2.2.10. površina svakog prostora za invalidska kolica namijenjenog isključivo za korisnike invalidskih kolica. 7.2.2.3. Vozilo mora imati određen broj (P) mjesta za sjedenje, osim sklopivih sjedala, koja ispunjavaju zahtjeve iz stavka 7.7.8. Ako je vozilo razreda I., II. ili A., broj mjesta za sjedenje na svakoj razini mora biti jednak najmanje broju kvadratnih metara podne površine razine predviđene za putnike i posadu (ako je ima), zaokruženom na prvi manji cijeli broj; taj se broj može se smanjiti za 10 % u slučaju vozila razreda I., izuzimajući gornju razinu. 7.2.2.4. U slučaju vozila opremljenog promjenjivim brojem mjesta za sjedenje prostor za putnike koji stoje (S1) i odredbe stavka 3.3.1. Priloga 11. utvrđuju se za svaki od sljedećih slučajeva: 7.2.2.4.1. sa zaposjednutim svim postojećim sjedalima, preostalom površinom za putnike koji stoje i, ako ostane još prostora, zaposjednutim prostorima za invalidska kolica; 7.2.2.4.2. sa zaposjednutim svim postojećim površinama za putnike koji stoje, preostalim sjedalima raspoloživima za putnike koji sjede i, ako ostane još prostora, zaposjednutim prostorima za invalidska kolica; 7.2.2.4.3. sa zaposjednutim svim postojećim prostorima za invalidska kolica, preostalom površinom za putnike koji stoje i zaposjednutim preostalim sjedalima raspoloživima za upotrebu. 7.2.3. Označivanje vozila 7.2.3.1. U vozačevu prostoru mora na jasno vidljivom mjestu za vozača u svojem sjedalu biti predviđen prostor za oznake iz stavka 3.3. Priloga 11. na kojima se navodi: 7.2.3.1.1. najveći broj mjesta za sjedenje za koji je vozilo konstruirano; 7.2.3.1.2. najveći broj mjesta za stajanje, ako ih ima, za koji je vozilo konstruirano; 7.2.3.1.3. najveći broj invalidskih kolica za koji je vozilo konstruirano, ako ih ima. 7.2.3.2. (Rezervirano) 7.2.3.3. (Rezervirano) 7.3. Sprečavanje nesreća 7.3.1. U slučaju vozila s motornim prostorom smještenim u stražnjem dijelu vozačeva prostora motor ne smije biti moguće pokrenuti s vozačeva sjedala ako je otvorena pristupna ploča glavnog motora na stražnjoj strani vozila, koja omogućava izravan pristup dijelovima koji predstavljaju opasnost ako je motor u pogonu (npr. remenica klinastog remena). 7.4. Ispitivanje stabilnosti 7.4.1. Stabilnost vozila mora biti takva da se ne dostigne točka u kojoj dolazi do prevrtanja kad se površina na kojoj vozilo stoji nagne izmjenično na obje strane pod kutom od 28° u odnosu na vodoravnu ravninu. 7.4.2. U svrhu tog ispitivanja masa vozila mora biti jednaka masi u voznom stanju, kako je opisano u stavku 2.18. ovog Pravilnika, uvećanoj za: 7.4.2.1. opterećenja jednaka Q (prema definiciji iz stavka 3.2.3.2.1. Priloga 11.) postavljena na svako putničko sjedalo (samo na gornjoj razini u slučaju autobusa na kat). Ako je jednopodno vozilo namijenjeno za putnike koji stoje ili za člana posade koji ne sjedi, težište opterećenja Q ili mase 75 kg, koji ih predstavljaju, mora biti jednoliko raspoređeno u prostoru za putnike koji stoje odnosno za člana posade na visini od 875 mm. Ako je autobus na kat namijenjen za upotrebu s članom posade koji ne sjedi, težište mase 75 kg koja predstavlja člana posade postavlja se u hodniku na gornjoj razini na visini od 875 mm. Ako je vozilo opremljeno za prijevoz prtljage na krovu, na krov se pričvršćuje jednoliko raspoređena masa (BX), koja nije manja od vrijednosti koju je proizvođač deklarirao u skladu sa stavkom 3.2.3.2.1. Priloga 11., koja predstavlja prtljagu koja je osigurana na krovu. U ostalim prostorima za prtljagu ne smije biti prtljage. 7.4.2.2. Ako vozilo ima promjenjivi broj sjedala ili promjenjivi prostor za stajanje ili ako je konstruirano za prijevoz jednih ili više invalidskih kolica, opterećenja iz stavka 7.4.2.1. moraju za svako područje prostora za putnike u kojem postoje takve promjene biti najveća od sljedećih vrijednosti: (a) mase koja odgovara broju putnika u sjedećem položaju koji mogu zauzeti to područje, uključujući masu svih odvojivih sjedala; ili (b) mase koja odgovara broju putnika koji stoje koji mogu zauzeti to područje; ili (c) mase invalidskih kolica i njihovih korisnika koji mogu zauzeti to područje, pri čemu se ukupna pojedinačna masa od 250 kg po korisniku postavlja na visini od 500 mm iznad poda u središtu svakog prostora za invalidska kolica; ili (d) mase putnika u sjedećem položaju, putnika koji stoje i korisnika invalidskih kolica te svake kombinacije tih putnika i korisnika koja može zauzeti to područje. 7.4.3. Visina graničnika koji se upotrebljavaju za sprečavanje bočnog klizanja kotača vozila na napravi za ispitivanje naginjanjem ne smije biti veća od dvije trećine razmaka između površine na kojoj vozilo stoji prije naginjanja i dijela naplatka kotača koji je najbliži površini kad je vozilo opterećeno u skladu sa stavkom 7.4.2. 7.4.4. Tijekom ispitivanja dijelovi vozila koji ne smiju biti u dodiru pri uobičajenoj vožnji ne smiju se dotaknuti te se ni jedan dio ne smije oštetiti niti pomaknuti. 7.4.5. Umjesto toga, može se pomoću proračuna dokazati da se vozilo neće prevrnuti u uvjetima opisanima u stavcima 7.4.1. i 7.4.2. U tom se proračunu moraju uzeti u obzir sljedeći parametri: 7.4.5.1. mase i dimenzije; 7.4.5.2. visina težišta; 7.4.5.3. karakteristiku ovjesa; 7.4.5.4. vertikalna i vodoravna konstanta krutosti guma; 7.4.5.5. karakteristike naprave za regulaciju tlaka zraka u zračnim ovjesima; 7.4.5.6. položaj momentnih polova; 7.4.5.7. torzijska krutost nadogradnje. Metoda proračuna opisana je u Dodatku ovom Prilogu. 7.5. Zaštita od požara 7.5.1. Motorni prostor 7.5.1.1. U motornom se prostoru ne smiju upotrijebiti, osim ako su pokriveni nepropusnom prevlakom, zapaljivi materijali zvučne izolacije ili materijali koje gorivo, mazivo ili drugi gorivi materijali mogu impregnirati. 7.5.1.2. Moraju se poduzeti zaštitne mjere, ili odgovarajućom konstrukcijom motornog prostora ili predviđenim odvodnim otvorima, radi izbjegavanja, koliko je moguće, nakupljanja goriva, ulja za podmazivanje ili drugih gorivih materijala u bilo kojem dijelu motornog prostora. 7.5.1.3. Pregrada od vatrootpornog materijala mora biti ugrađena između motornog prostora ili bilo kojeg drugog toplinskog izvora (poput naprave za apsorbiranje energije koja se oslobađa kad se vozilo spušta po dugoj nizbrdici, npr. usporivač ili naprave za grijanje unutrašnjosti nadogradnje, osim naprave koja upotrebljava cirkulaciju tople vode) i ostatka vozila. Svi dijelovi za pričvršćivanje, brtve itd. koji se upotrebljavaju s tom pregradom moraju biti otporni na vatru. 7.5.1.4. Naprava za grijanje koja kao izvor topline ne upotrebljava toplu vodu može se nalaziti u prostoru za putnike ako je oklopljena materijalom otpornim na temperature koje ta naprava može proizvesti, ako ne ispušta otrovne pare i ako je ugrađena tako da nije vjerojatno da putnik može doći u dodir s bilo kojom vrućom površinom. 7.5.1.5. U slučaju vozila s motorom s unutarnjim izgaranjem ili grijačem na principu izgaranja smještenim u stražnjem dijelu vozačeva prostora taj prostor mora biti opremljen sustavom za upozoravanje koji upozorava vozača zvučnim i vizualnim signalom te koji aktivira signal upozorenja na opasnost u slučaju previsoke temperature u motornom prostoru i u svakom prostoru u kojem je smješten grijač na principu izgaranja. Uz sustav za upozoravanje vozila razreda I., II. i III. moraju imati sustav za sprečavanje požara u motornom prostoru i u svakom prostoru u kojem je smješten grijač na principu izgaranja. Vozila razreda A i B mogu imati sustav za sprečavanje požara u motornom prostoru i u svakom prostoru u kojem je smješten grijač na principu izgaranja. 7.5.1.5.1. Sustav za upozoravanje i sustav za sprečavanje požara, ako je ugrađen, moraju se automatski aktivirati sustavom za otkrivanje požara. Sustav za otkrivanje požara mora biti konstruiran tako da u motornom prostoru i u svakom prostoru u kojem je smješten grijač na principu izgaranja otkrije temperaturu koja je viša od temperature tijekom uobičajenog rada. 7.5.1.5.2. Stavak 7.5.1.5.1. smatra se ispunjenim ako se prati previsoka temperatura u sljedećim dijelovima motornog prostora i svakog prostora u kojem je smješten grijač na principu izgaranja: 7.5.1.5.2.1. u dijelovima u kojima u slučaju propuštanja zapaljive tvari (tekućina ili plin) mogu doći u dodir s izloženim sastavnim dijelovima, npr. mehaničkim kompresorom ispušnog sustava, uključujući sastavne dijelove postavljene na motor, čija je radna temperatura najmanje temperatura zapaljenja zapaljivih tvari (tekućine ili plina); 7.5.1.5.2.2. u dijelovima u kojima u slučaju propuštanja zapaljive tvari (tekućina ili plin) mogu doći u dodir s izloženim sastavnim dijelovima, npr. neovisnim grijačem, čija je radna temperatura najmanje temperatura zapaljenja zapaljivih tvari (tekućine ili plina); i 7.5.1.5.2.3. u dijelovima u kojima u slučaju propuštanja zapaljive tvari (tekućina ili plin) mogu doći u dodir s izloženim sastavnim dijelovima, npr. alternatorom, čija radna temperatura u slučaju kvara može biti najmanje temperatura zapaljenja zapaljivih tvari (tekućine ili plina). 7.5.1.5.3. Sustav za upozoravanje i sustav za sprečavanje požara moraju se aktivirati kad se aktivira uređaj za pokretanje motora i djelovati do trenutka aktiviranja uređaja za zaustavljanje motora, bez obzira na stanje vozila. Ti sustavi mogu biti aktivni nakon isključivanja motora ili nakon isključivanja glavne komande vozila, ovisno o tome što je primjenjivo. Sustav za upozoravanje mora biti aktivan tijekom cijelog rada grijača na principu izgaranja. 7.5.1.5.4. Ugradnja sustava za sprečavanje požara mora ispunjavati sljedeće zahtjeve. 7.5.1.5.4.1. Sustav za sprečavanje požara ugrađuje se u skladu s proizvođačevim priručnikom za ugradnju. 7.5.1.5.4.2. Prije ugradnja mora se napraviti analiza kako bi se odredili položaji i usmjerenja točaka raspršivanja sredstva za gašenje požara (na primjer mlaznica, generatori sredstva za gašenje požara ili cijevi za raspršivanje sredstva za gašenje požara). Moraju se utvrditi potencijalne opasnosti od požara u motornom prostoru i u svakom prostoru u kojem je smješten grijač na principu izgaranja te postaviti točke raspršivanja tako da se pri aktivaciji sustava sredstvo za gašenje požara nanese preko opasnosti od požara. Obrazac raspršivanja, smjer točaka raspršivanja i doseg raspršivanja moraju pokriti utvrđene opasnosti od požara. Sustav mora ispravno funkcionirati bez obzira na stanje vozila. Analiza opasnosti od požara mora uzeti u obzir barem sljedeće sastavne dijelove: (a) sastavne dijelove čija površina može dosegnuti temperature veće od temperature samozapaljenja tekućina, plinova i tvari prisutnih u prostoru; (b) električne sastavne dijelove i kabele kroz koje prolazi struja dovoljno visoke jakosti ili napona za uzrokovanje paljenja; (c) crijeva i spremnike sa zapaljivim tekućinama ili plinovima (osobito ako su stlačeni). Analiza mora biti potpuno dokumentirana. 7.5.1.5.4.3. Sustav za sprečavanje požara mora se razmjerno prilagoditi u odnosu na ispitni sustav na temelju bruto zapremnine motornog prostora i prostora grijača na principu izgaranja u koje se ugrađuje. Pri mjerenju motornog prostora i prostora grijača na principu izgaranja mjeri se bruto zapremnina, tj. ne oduzimaju se zapremnine motora i njegovih sastavnih dijelova. Povećavanje sustava obuhvaća masu sredstva za gašenje požara, sve točke raspršivanja i masu spremnika za potisni plin, ako je primjenjivo. Tlak sustava mora biti jednak tlaku u ispitnom sustavu. Ako sustav sadržava cijev za raspršivanje sredstva za gašenje požara, duljina se cijevi razmjerno prilagođava ne uzimajući u obzir mlaznice. Prihvatljivo je da sustav za sprečavanje požara ima više sredstva za gašenje požara i/ili točaka raspršivanja i/ili dulju cijev za raspršivanje sredstva za gašenje požara i/ili više potisnog plina nego što je potrebno u odnosu na modele prilagodbe u nastavku. Ako je bruto zapremnina motornog prostora i prostora grijača na principu izgaranja veća od 4 m3, sustav za sprečavanje požara prilagođava se faktorom prilagodbe izračunanim formulom (1). Ako je bruto zapremnina manja od 4 m3, sustav za sprečavanje požara smije se smanjiti i prilagoditi faktorom prilagodbe izračunanim formulom (2). Sx je faktor prilagodbe i x je ukupna bruto zapremnina koja uključuje motorni prostor i prostor grijača na principu izgaranja [m3].



Sx = 0,1 · x + 0,6 (1) Sx = 0,15 · x + 0,4 (2) Ako sustav ima više od jedne točke raspršivanja, prilagođeni broj mlaznica ili drugih točaka raspršivanja zaokružuje se na najbliži cijeli broj. 7.5.2. Električna oprema i ožičenje 7.5.2.1. Svi kabeli moraju biti dobro izolirani i svi kabeli i električna oprema moraju moći podnijeti uvjete temperature i vlažnosti kojima su izloženi. U motornom prostoru posebna se pažnja mora obratiti na sposobnost kabela da izdrže temperaturu okruženja i djelovanje svih mogućih štetnih tvari. 7.5.2.2. Ni u jednom se kabelu nijednog električnog kruga ne smije prenositi struja jakosti veće od one dopuštene za takav kabel s obzirom na ugradnju i najveću temperaturu okoline. 7.5.2.3. Svaki strujni krug koji napaja neki uređaj, osim elektropokretača, kruga za paljenje (vanjski izvor paljenja), žarnice, uređaja za zaustavljanje motora, kruga za punjenje akumulatora i mase akumulatora mora imati osigurač ili prekidač kruga. Međutim, krugovi koji napajaju ostale uređaje mogu biti zaštićeni zajedničkim osiguračem ili zajedničkim prekidačem kruga pod uvjetom da zbroj njihova nazivnog kapaciteta nije veći od kapaciteta osigurača ili prekidača kruga. U slučaju multipleksiranja proizvođač na zahtjev tehničke službe odgovorne za provođenje ispitivanja dostavlja sve odgovarajuće tehničke podatke. 7.5.2.4. Svi kabeli moraju biti dobro zaštićeni i čvrsto pričvršćeni u takvom položaju da se ne mogu oštetiti rezanjem, abrazijom ili guljenjem. 7.5.2.5. Ako je efektivna vrijednost napona u najmanje jednom strujnom krugu u vozilu veća od 100 V (RMS), ručna sklopka koja može isklopiti sve takve krugove od glavnog izvora električnog napajanja mora biti spojena na svaki pol tog izvora napajanja koji nije električno uzemljen te se u vozilu mora nalaziti u položaju koji je lako dostupan vozaču pod uvjetom da nijedna takva sklopka ne može isklopiti nijedan strujni krug koji napaja obvezna vanjska svjetla vozila. Ovaj se stavak ne primjenjuje na visokonaponske krugove za paljenje ili na samostalne krugove u sklopu neke opreme u vozilu. 7.5.2.6. Svi električni kabeli moraju biti postavljeni tako da nijedan njihov dio ne može doći u dodir s vodom za gorivo ili bilo kojim dijelom ispušnog sustava niti biti izložen prekomjernoj toplini, osim ako postoji posebna izolacija i zaštita, kao na primjer elektromagnetski ispušni ventil. 7.5.3. Akumulatori 7.5.3.1. Svi akumulatori moraju biti dobro osigurani i lako pristupačni. 7.5.3.2. Prostor za akumulatore mora biti odvojen od prostora za putnike i vozačeva prostora i mora biti prozračivan zrakom izvana. 7.5.3.3. Polovi akumulatora moraju biti zaštićeni od kratkog spoja. 7.5.4. Vatrogasni aparati i kompleti za prvu pomoć 7.5.4.1. Mora biti previđen prostor za smještaj najmanje jednog vatrogasnog aparata, od kojih jedan mora biti u blizini vozačeva sjedala. U vozilima razreda A ili B prostor za svaki propisani vatrogasni aparat ne smije biti manji od 8 dm3, a u vozilima razreda I., II. ili III. od 15 dm3. U slučaju autobusa na kat potrebno je osigurati dodatni prostor za vatrogasni aparat na gornjoj razini. 7.5.4.2. Mora se predvidjeti prostor za smještaj jednog ili više kompleta za prvu pomoć. Predviđeni prostor ne smije biti manji od 7 dm3, a najmanja dimenzija ne smije biti manja od 80 mm. 7.5.4.3. Vatrogasni aparati i kompleti za prvu pomoć moraju biti zaštićeni od krađe ili vandalizma (npr. u unutarnjem ormariću ili iza stakla koje se može razbiti) uz uvjet da je njihov položaj jasno označen i da ih se može lako izvaditi u slučaju opasnosti. 7.5.5. Materijali Na razmaku do 100 mm od sastavnog dijela ispušnog sustava, bilo koje visokonaponske električne opreme ili nekog drugog znatnog izvora topline nisu dopušteni zapaljivi materijali, osim ako su ti materijali djelotvorno zaštićeni. Prema potrebi, može se osigurati zaštita kako bi se spriječilo da mazivo ili drugi zapaljivi materijali dođu u dodir s ispušnim sustavom ili drugim znatnim izvorima topline. Za potrebe ovog stavka zapaljivim se materijalom smatra materijal koji nije predviđen da izdrži temperature koje se mogu pojaviti na tom mjestu. 7.5.6. Otkrivanje požara 7.5.6.1. Vozila moraju biti opremljena sustavom za upozoravanje koji otkriva previsoku temperaturu ili dim u prostoru nužnika, vozačevu spavaćem prostoru i ostalim zasebnim prostorima. 7.5.6.2. Sustav iz stavka 7.5.6.1. nakon otkrivanja upozorava vozača zvučnim i vizualnim signalom u vozačevu prostoru te aktivira signal upozorenja na opasnost. 7.5.6.3. Sustav za upozoravanje mora se aktivirati barem kad se aktivira uređaj za pokretanje motora i djelovati do trenutka aktiviranja uređaja za zaustavljanje motora, bez obzira na stanje vozila. 7.6. Izlazi 7.6.1. Broj izlaza 7.6.1.1. Svako vozilo mora imati najmanje dvoja vrata, tj. dvoja vrata za putnike ili jedna vrata za putnike i jedna vrata za slučaj opasnosti. Svaki autobus na kat mora imati najmanje dvoja vrata na donjoj razini (vidjeti i stavak 7.6.2.3.). Najmanji propisani broj vrata za putnike je:



Broj putnika Najmanji broj vrata za putnike Razredi I. i A Razred II. Razredi III. i B 9–45 1 1 1 46–70 2 1 1 71–100 3 (2 za autobus na kat) 2 1 > 100 4 3 1 7.6.1.2. U svakom krutom dijelu zglobnog autobusa moraju biti najmanje jedna vrata za putnike, osim u prednjem dijelu zglobnog autobusa razreda I. u kojem moraju biti najmanje dvoja vrata za putnike. 7.6.1.3. Za potrebe tog zahtjeva mehanički pogonjena vrata za putnike ne smatraju se vratima za slučaj opasnosti, osim ako se mogu lako ručno otvoriti nakon što se prema potrebi aktivira komanda opisana u stavku 7.6.5.1. 7.6.1.4. Najmanji broj sigurnosnih izlaza mora biti takav da je ukupni broj izlaza u zasebnom prostoru:



Broj putnika i posade koji mogu biti u svakom odjeljku ili na svakoj razini Najmanji ukupni broj izlaza 1–8 2 9–16 3 17–30 4 31–45 5 46–60 6 61–75 7 76–90 8 91–110 9 111–130 10 > 130 11 Broj izlaza za svaku zasebnu razinu (u slučaju autobusa na kat) i svaki zasebni prostor određuje se odvojeno. U svrhu određivanja broja izlaza za slučaj opasnosti prostori nužnika ili čajne kuhinje ne smatraju se zasebnim prostorima. Otvori za spašavanje mogu se računati samo kao jedan od prethodno navedenih izlaza za slučaj opasnosti. 7.6.1.5. Svaki kruti dio zglobnog autobusa smatra se zasebnim vozilom u svrhu određivanja najmanjeg broja i položaja izlaza, osim za potrebe stavak 7.6.2.4. Prolaz koji ih povezuje ne smatra se izlazom. U svrhu određivanja broja izlaza za slučaj opasnosti prostori nužnika ili čajne kuhinje ne smatraju se zasebnim prostorima. Utvrđuje se broj putnika za svaki kruti dio vozila. Granicom između dijelova vozila smatra se ravnina koja sadržava horizontalnu os zgloba između dvaju spojenih krutih dijelova vozila, a koja je okomita na uzdužnu os vozila kad se kreće ravno. 7.6.1.6. Dvostruka vrata za putnike računaju se kao dvoja vrata, a dvostruki ili višestruki prozori kao dva prozora za slučaj opasnosti. 7.6.1.7. Ako vozačev prostor nije povezan s prostorom za putnike prolazom koji omogućava: (a) da prednji rub valjkastog kontrolnika prikazan na slici 6. Priloga 4. dosegne barem poprečnu vertikalnu ravninu koja dodiruje krajnju prednju točku naslona vozačeva sjedala u njegovu krajnjem stražnjem uzdužnom položaju; i (b) da se od te ravnine ploča prikazana na slici 7. Priloga 4. pomakne prema naprijed od položaja dodira s valjkastim kontrolnikom dok ne dosegne barem vertikalnu ravninu koja dodiruje krajnju prednju točku vozačeva sjedišta, tada moraju biti ispunjeni zahtjevi iz stavaka od 7.6.1.7.1. do 7.6.1.7.5. 7.6.1.7.1. Prostor za vozača mora imati dva izlaza koji ne smiju biti na istom bočnom zidu. Ako je jedan od izlaza prozor, taj prozor mora imati površinu od najmanje 400 000 mm2, u njegovu površinu mora moći stati pravokutnik dimenzija 500 mm × 700 mm i taj prozor mora ispunjavati zahtjeve iz stavka 7.6.8. za prozore za slučaj opasnosti. 7.6.1.7.2. Uz vozača se smije nalaziti jedno ili dva dodatna sjedala, ali tada oba izlaza iz stavka 7.6.1.7.1. moraju biti vrata. Vozačeva vrata smatraju se vratima za slučaj opasnosti za osobe na tim sjedalima pod uvjetom da kontrolnik za provjeru može proći od sjedala tih osoba i izići izvan vozila kroz vozačeva vrata (vidjeti sliku 27. u Prilogu 4.). Provjera pristupa vozačevim vratima podliježe zahtjevima iz stavka 7.7.3.2. uz primjenu kontrolnika dimenzija 600 × 400 mm, kako je opisano u stavku 7.7.3.3. Vrata za putnike moraju se nalaziti na bočnoj strani vozila suprotnoj od strane s vozačevim vratima i smatraju se vratima za slučaj opasnosti za vozača. 7.6.1.7.3. Stavci od 7.6.3. do 7.6.7., 7.7.1., 7.7.2. i 7.7.7. ovog Priloga ne primjenjuju se na izlaze u vozačevu prostoru kako je navedeno u stavcima 7.6.1.7.1. i 7.6.1.7.2. 7.6.1.7.4. U uvjetima opisanima u stavcima 7.6.1.7.1. i 7.6.1.7.2. izlazi u vozačevu prostoru predviđeni za vozača i osobe na sjedalima uz vozača ne računaju se kao jedna od vrata zahtijevanih u stavcima 7.6.1.1. i 7.6.1.2. ili kao jedan od izlaza za slučaj opasnosti zahtijevanih u stavku 7.6.1.4. ovog Priloga za svaki drugi prostor za putnike. 7.6.1.7.5. U prostor u kojem se nalazi vozačev prostor i sjedala uz vozača smije se ugraditi do pet dodatnih sjedala ako ta dodatna sjedala i prostor predviđen za njih ispunjavaju zahtjeve ovog Pravilnika i ako je najmanje jedan od izlaza za slučaj opasnosti zahtijevanih u stavku 7.6.1.4. vrata kroz koja se može ući u prostor za putnike i koja ispunjavaju zahtjeve iz stavka 7.6.3.1.2. ovog Priloga za vrata u slučaju opasnosti. 7.6.1.8. Ako se iz prostora za putnike može doći do vozačeva prostora prolazom koji ispunjava zahtjeve iz točaka (a) i (b) stavka 7.6.1.7. te se iz istog prostora za putnike može doći do svih sjedala u blizini vozačeva prostora prolazom koji ispunjava jedan od zahtjeva opisanih u stavku 7.7.5.1.1. ovog Priloga, nije potreban vanjski izlaz iz vozačeva prostora. 7.6.1.9. Ako su u uvjetima iz stavka 7.6.1.8. osigurana vozačeva vrata u vozilima razreda A ili B, ona se mogu računati kao vrata za slučaj opasnosti za putnike pod uvjetom: 7.6.1.9.1. da ispunjavaju zahtjeve za dimenzije vrata za slučaj opasnosti navedene u stavku 7.6.3.1.2. ovog Priloga; 7.6.1.9.2. da vozačeva vrata ispunjavaju zahtjeve iz stavka 7.6.1.7.2.; 7.6.1.9.3. da je prostor rezerviran za vozačevo sjedalo odgovarajućim prolazom povezan s glavnim prostorom za putnike; taj se zahtjev smatra ispunjenim ako se kontrolnik za provjeru opisan u stavku 7.7.5.1. može neometano izvući iz hodnika dok njegov prednji kraj ne dosegne vertikalnu ravninu koja dodiruje krajnju prednju točku naslona vozačeva sjedala (pri čemu je to sjedalo u krajnjem stražnjem uzdužnom položaju) te da se od te ravnine kontrolnik opisan u stavku 7.7.3.3. može pomaknuti do vrata za slučaj opasnosti u smjeru utvrđenom u tom stavku (vidjeti sliku 28. u Prilogu 4.), pri čemu su sjedalo i kolo upravljača namješteni u srednji položaj. 7.6.1.10. Stavcima 7.6.1.8. i 7.6.1.9. ne isključuje se mogućnost postojanja vrata ili neke druge pregrade između vozačeva sjedala i prostora za putnike pod uvjetom da vozač u slučaju opasnosti može brzo ukloniti tu pregradu. Vozačeva vrata u prostoru koji je zaštićen takvom pregradom ne računaju se kao izlaz za putnike. 7.6.1.11. Osim vrata i prozora za slučaj opasnosti, vozila razreda II., III. i B moraju biti opremljena i otvorima za spašavanje. U slučaju autobusa na kat ti su otvori ugrađeni samo na krovu gornje razine. Najmanji broj otvora za spašavanje je:



Broj putnika (na gornjoj razini u slučaju katnih vozila) Najmanji broj otvora ne više od 30 l više od 30 2 Izlazi mogu, osim ako je drugačije propisano u stavku 7.6.1.12., biti ugrađeni i na vozila razreda I. i A. Na krovu trolejbusa ne smiju biti ugrađeni otvori za spašavanje. 7.6.1.12. Otvori se ne smiju ugraditi na mjestima na kojima su ugrađeni tehnički sastavni dijelovi koji predstavljaju potencijalnu opasnosti za putnike koji upotrebljavaju otvore za spašavanje (npr. visokonaponski sustavi, sustavi koji sadržavaju opasne tekućine i/ili plin itd.). 7.6.1.13. Svako unutarnje stubište smatra se izlazom iz gornje razine autobusa na kat. 7.6.1.14. Sve osobe koje se nalaze na donjoj razini autobusa na kat moraju u slučaju opasnosti moći izići iz vozila bez prolaska kroz gornju razinu vozila. 7.6.1.15. Hodnik na gornjoj razini autobusa na kar mora jednim ili više unutarnjih stubišta biti povezan s pristupnim prolazom do vrata za putnike ili s hodnikom na donjoj razini unutar 3 m od vrata za putnike: 7.6.1.15.1. ako vozila razreda I. prevoze više od 50 putnika na gornjoj razini, mora biti osigurano najmanje jedno stubište i jedno polustubište; 7.6.1.15.2. ako vozila razreda II. i III. prevoze više od 30 putnika na gornjoj razini, mora biti osigurano najmanje jedno stubište i jedno polustubište. 7.6.1.16. U slučaju vozila bez krova izlazi na razinu bez krova moraju biti takvi da ispunjavaju one zahtjeve koji nisu nespojivi s izostankom krova. 7.6.1.17. U slučaju vozila razreda A ili B, ako postoje vrata nasuprot vozačevih vrata, ona se mogu računati kao jedan od zahtijevanih izlaza za putnike pod uvjetom: 7.6.1.17.1. da uz vozačev prostor nema više od jednog putničkog sjedala i 7.6.1.17.2. da su ta vrata u skladu s odredbama stavka 7.6.1.9. 7.6.2. Raspored izlaza 7.6.2.1. Vozila razreda I., II. i III. moraju ispunjavati zahtjeve navedene u nastavku. 7.6.2.1.1. Vrata za putnike moraju biti postavljena na bočnoj strani vozila koja je bliža strani ceste koja odgovara smjeru prometa za koji je vozilo konstruirano i prema specifikaciji proizvođača na obrascu izjave iz stavka 2.8. Dodatka 1. Dijela I. Priloga 1. ovom Pravilniku. Barem jedna od tih vrata moraju biti u prednjoj polovici vozila. To ne sprečava: 7.6.2.1.1.1. postojanje posebno konstruiranih vrata na stražnjoj ili bočnoj strani vozila koja služe kao vrata za putnike u invalidskim kolicima ili 7.6.2.1.1.2. postojanje dodatnih vrata na stražnjoj strani vozila koje su ponajprije namijenjena za utovar/istovar robe ili prtljage, ali koja mogu upotrebljavati putnici ako to uvjeti zahtijevaju ili 7.6.2.1.1.3. postojanje dodatnih vrata za putnike na suprotnoj strani vozila u slučaju vozila konstruiranih za upotrebu u uvjetima koji zahtijevaju ulaženje/silaženje putnika na objema stranama vozila. Tako opremljena vozila moraju imati upravljačke naprave koje vozaču omogućavaju da spriječi uobičajeni rad vrata koja trenutačno nisu u upotrebi. 7.6.2.2. Vozila razreda A i B moraju ispunjavati sljedeće zahtjeve. 7.6.2.2.1. Vrata za putnike moraju biti postavljena na bočnoj strani vozila koja je bliža strani ceste koja odgovara smjeru prometa za koji je vozilo konstruirano i prema specifikaciji proizvođača na obrascu izjave iz stavka 2.8. Dodatka 1. Dijela I. Priloga 1. ovom Pravilniku. 7.6.2.2.2. Izlazi moraju biti postavljeni tako da je na svakoj strani vozila najmanje jedan izlaz. 7.6.2.2.3. Na prednjoj i na stražnjoj polovici prostora za putnike mora se nalaziti najmanje po jedan izlaz. 7.6.2.3. Ako je površina prostora za putnike S0 najmanje 10 m2, dvoja vrata iz stavka 7.6.1.1. moraju biti međusobno toliko udaljena da razmak između vertikalnih poprečnih ravnina kroz njihova središta nije manji od sljedećega: 7.6.2.3.1. U slučaju jednopodnog vozila, razmak mora biti najmanje 40 % ukupne duljine prostora za putnike izmjerene usporedno s uzdužnom osi vozila. U slučaju zglobnog autobusa ovaj je zahtjev ispunjen ako su dvoja vrata u različitim dijelovima vozila odvojena tako da razmak između vrata nije manji od 40 % ukupne duljine kombiniranog prostora za putnike (svi dijelovi). Ako su jedna od tih dvaju vrata dio dvostrukih vrata, taj se razmak mjeri između dvaju vrata koja su međusobno najudaljenija. 7.6.2.3.2. U slučaju autobusa na kat dvoja vrata iz stavka 7.6.1.1. moraju biti međusobno toliko udaljena da razmak između poprečnih vertikalnih ravnina kroz njihova središta nije manji od 25 % ukupne duljine vozila ili 40 % ukupne duljine prostora za putnike na donjoj razini; to se ne primjenjuje ako su ta dvoja vrata na različitim stranama vozila. Ako su jedna od tih dvaju vrata dio dvostrukih vrata, taj se razmak mjeri između dvaju vrata koja su međusobno najudaljenija. 7.6.2.4. Izlazi (na svakoj razini u slučaju autobusa na kat) moraju biti postavljeni tako da njihov broj na bočnim stranama vozila bude približno jednak. (To ne znači da je potrebno osigurati dodatne izlaze iznad broja propisanog u stavku 7.6.1.). Izlazi iznad propisanog najmanjeg broja ne moraju biti približno jednako raspoređeni na svakoj bočnoj strani. 7.6.2.5. Najmanje jedan izlaz mora biti postavljen na prednjoj ili na stražnjoj strani vozila. 7.6.2.5.1. Za vozila razreda I. i A zahtjevi iz stavka 7.6.2.5. ispunjeni su ako je ugrađen otvor za spašavanje; ili je, ako se primjenjuje stavak 7.6.1.12., ispunjen ako je na svakoj strani vozila ugrađen dodatni izlaz u odnosu na one navedene u stavku 7.6.1. 7.6.2.5.2. Zahtjevi iz stavka 7.6.2.5. u slučaju autobusa na kat primjenjuju se samo na gornju razinu. 7.6.2.6. Izlazi na istoj strani vozila moraju biti prikladno raspoređeni po cijeloj duljini prostora za putnike. 7.6.2.7. Dopušteno je postavljanje vrata na stražnjoj strani vozila pod uvjetom da to nisu vrata za putnike. 7.6.2.8. Zahtijevani otvori za spašavanje postavljaju se na sljedeći način: (a) ako postoji samo jedan otvor za spašavanje, on se postavlja u srednjoj trećini prostora za putnike; ili (b) ako postoje dva otvora za spašavanje, razmak između njih mora biti najmanje 2 m, mjereno između najbližih rubova otvora usporedno s uzdužnom osi vozila. 7.6.3. Najmanje dimenzije izlaza 7.6.3.1. Vozila razreda I., II. ili III. moraju ispunjavati sljedeće zahtjeve. 7.6.3.1.1. Vrata za putnike moraju imati otvor koji omogućava pristup u skladu sa zahtjevima iz stavka 7.7.1. ovog Priloga. 7.6.3.1.2. Vrata za slučaj opasnosti moraju imati otvor visine najmanje 1 450 mm i širine najmanje 600 mm. 7.6.3.1.3. Površina prozora za slučaj opasnosti mora biti najmanje 400 000 mm2. U tu površinu mora biti moguće upisati pravokutnik dimenzija 500 mm × 700 mm. 7.6.3.1.4. Ako postoji prozor za slučaj opasnosti postavljen na stražnjoj strani vozila, on ili mora ispunjavati zahtjeve iz stavka 7.6.3.1.3. ili u njega mora biti moguće upisati pravokutnik visine 350 mm i širine 1 550 mm čiji uglovi mogu biti zaobljeni s polumjerom zakrivljenosti koji nije veći od 250 mm. 7.6.3.1.5. Površina otvora za spašavanje mora biti najmanje 450 000 mm2. U tu površinu mora biti moguće upisati pravokutnik dimenzija 600 mm × 700 mm. 7.6.3.2. Vozila razreda A ili B mogu ispunjavati zahtjeve iz stavka 7.6.3.1. (razred A ispunjava zahtjeve za razred I. i razred B ispunjava zahtjeve za razred II. i III.) ili zahtjeve iz stavka 1.1. Priloga 7. 7.6.4. Tehnički zahtjevi za sva vrata za putnike 7.6.4.1. Mora biti moguće lako otvoriti svaka vrata za putnike iznutra i izvan vozila kad vozilo stoji (ali to nije obvezno kad se vozilo kreće). Međutim, ne smije se tumačiti da ovaj zahtjev isključuje mogućnost zaključavanja vrata izvana ako se vrata uvijek mogu otvoriti iznutra. 7.6.4.2. Sve upravljačke naprave ili svi uređaji za otvaranje vrata za putnike izvana moraju biti unutar 1 000 –1 500 mm iznad tla te najviše 500 mm od vrata. Na vozilima razreda I., II. i III. sve upravljačke naprave ili uređaji za otvaranje vrata iznutra moraju biti smještene na visini unutar 1 000 –1 500 mm iznad površine poda ili stube koja je najbliža upravljačkoj napravi te najviše 500 mm od vrata. To se ne primjenjuje na upravljačke naprave smještene u vozačevu prostoru. 7.6.4.3. Svaka jednostruka vrata za putnike s ručnim otvaranjem, koja su na šarkama ili okretna, moraju se okretati ili zakretati tako da se nastoje zatvoriti u slučaju da otvorena vrata dotaknu nepomični predmet kad se vozilo kreće prema naprijed. 7.6.4.4. Ako je na vrata za putnike s ručnim otvaranjem ugrađena brava sa zaključavanjem na udar, ta brava mora biti dvostupanjskog tipa. 7.6.4.5. Na unutarnjoj strani vrata za putnike ne smije biti nikakva naprava koja bi bila predviđena da pokrije unutarnje stube kad su vrata zatvorena. To ne isključuje mogućnost da, kad su vrata zatvorena, budu prisutni mehanizmi za otvaranje vrata i druga oprema pričvršćena na unutarnjoj strani vrata, koji nisu prošireni dio poda na kojem putnici mogu stajati. Taj mehanizam i oprema ne smiju biti opasni za putnike. 7.6.4.6. Kad izravna vidljivost nije odgovarajuća, moraju biti ugrađene optičke ili druge naprave koje vozaču omogućavaju da sa svojeg mjesta provjeri prisutnost putnika u neposrednoj unutarnjoj ili vanjskoj blizini svih bočnih vrata za putnike koja se ne pokreću automatski. U slučaju autobusa na kat razreda I. taj se zahtjev primjenjuje na unutarnju stranu svih vrata za putnike i na izravnu blizinu svakog unutarnjeg stubišta na gornjoj razini. U slučaju vrata za putnike na stražnjoj strani vozila za prijevoz najviše 22 putnika smatra se da je taj zahtjev ispunjen ako vozač može uočiti prisutnost osobe visoke 1,3 m koja stoji 1 m iza vozila. Za ispunjavanje zahtjeva iz ovog stavka mogu se upotrijebiti retrovizori pod uvjetom da nije narušeno vidno polje propisano za vožnju. U slučaju vrata smještenih iza zglobnog dijela zglobnog autobusa retrovizori se ne smatraju zadovoljavajućom optičkom napravom. 7.6.4.7. Sva vrata za putnike koja se otvaraju prema unutrašnjosti vozila i njihov mehanizam moraju biti proizvedeni tako da nije vjerojatno da će njihovo otvaranje ozlijediti putnike u uobičajenim uvjetima upotrebe. Kad je potrebno, moraju biti ugrađene odgovarajuće zaštitne naprave. 7.6.4.8. Ako su vrata za putnike postavljena blizu vrata nužnika ili drugog unutarnjeg prostora, ona trebaju biti zaštićena od nenamjernog otvaranja. Međutim, taj se zahtjev ne primjenjuje ako se vrata za putnike automatski zaključavaju kad se vozilo kreće brzinom većom od 5 km/h. 7.6.4.9. U slučaju vozila za prijevoz najviše 22 putnika krila se vrata na vratima za putnike koja se nalaze na stražnjoj strani vozila ne smiju moći otvoriti više od 115° i manje od 85° i, kad su otvorena, ta krila moraju automatski zadržati taj položaj. To ne isključuje mogućnost da se to zaustavljanje premosti i vrata otvore više od tog kuta ako je to moguće sigurno izvršiti; na primjer, kako bi se omogućio prilazak stražnjom stranom do visokog platoa za utovar ili kako bi se vrata otvorila do 270° kako bi se dobio slobodan prostor za utovar iza vozila. 7.6.4.10. Vrata za putnike u bilo kojem otvorenom položaju ne smiju ometati upotrebu ili pristup bilo kojem obveznom izlazu. 7.6.4.11. Ako je ugrađen sustav za prekonoćno zaključavanje, primjenjuje se sljedeće: 7.6.4.11.1. sustav za zaključavanje automatski se isključuje kad je uključen prekidač za paljenje ili 7.6.4.11.2. signal upozorava vozača da je, dok je prekidač za paljenje uključen, sustav za prekonoćno zaključavanje i dalje aktivan na najmanje jednim vratima. Za više vrata može se upotrijebiti samo jedan signal. 7.6.5. Dodatni tehnički zahtjevi za mehanički pogonjena vrata za putnike 7.6.5.1. U slučaju opasnosti sva mehanički pogonjena vrata za putnike mora biti moguće otvoriti iz vozila kad vozilo stoji ili kad se kreće brzinom od najviše 3 km/h te ih mora biti moguće otvoriti izvana, ako nisu zaključana, pomoću upravljačkih naprava koje, neovisno o tome radi li napajanje energijom: 7.6.5.1.1. moraju premostiti sve ostale upravljačke naprave za vrata; 7.6.5.1.2. moraju biti, u slučaju unutarnjih upravljačkih naprava, postavljene na vrata ili najviše od 300 mm od njih i na visini (osim u slučaju unutarnjih upravljačkih naprava iz stavka 3.9.1. Priloga 8.) od najmanje 1 000 mm iznad prve stube; 7.6.5.1.3. moraju biti lako uočljive i jasno prepoznatljive kad se prilazi vratima i kad se stoji ispred njih te, ako su smještene uz uobičajene upravljačke naprave za otvaranje, biti jasno označene za upotrebu u slučaju opasnosti; 7.6.5.1.4. moraju biti takve da ih može aktivirati jedna osoba koja stoji neposredno ispred vrata; 7.6.5.1.5. mogu aktivirati napravu za zaštitu od pokretanja; 7.6.5.1.6. moraju uzrokovati otvaranje vrata do širine kroz koju može proći kontrolnik, kako je određen u stavku 7.7.1.1., unutar osam sekundi od aktiviranja upravljačke naprave ili omogućiti lako ručno otvaranje vrata do širine kroz koju može proći kontrolnik, kako je određen u stavku 7.7.1.1., unutar osam sekundi od aktiviranja upravljačke naprave; 7.6.5.1.7. mogu biti zaštićene napravom koja se može lako skinuti ili slomiti kako bi se omogućio pristup uređaju za upravljanje u slučaju opasnosti; uključivanje uređaja za upravljanje u slučaju opasnosti ili skidanje zaštitnog poklopca na upravljanju mora biti signalizirano vozaču, zvučno i vizualno; i 7.6.5.1.8. moraju, u slučaju vrata kojima upravlja vozač i koja ne ispunjavaju zahtjeve iz stavka 7.6.5.6.2., biti takve da se, nakon njihova aktiviranja radi otvaranja vrata i vraćanja u njihov uobičajen položaj, vrata neće ponovno zatvoriti dok vozač sljedeći put ne aktivira upravljačku napravu za zatvaranje vrata; 7.6.5.1.9. moraju, u slučaju unutarnjih upravljačkih naprava, biti deaktivirane ako se vozilo kreće brzinom većom od 3 km/h. Ovaj se zahtjev može primijeniti na vanjske upravljačke naprave. 7.6.5.2. Može biti osiguran uređaj za isključivanje vanjskog upravljanja za slučaj opasnosti kojim vozač upravlja sa svog sjedala kako bi zaključao vrata za putnike s vanjske strane. U tom se slučaju vanjske upravljačke naprave za slučaj opasnosti moraju ponovno automatski uključiti pri pokretanju motora ili prije nego što vozilo postigne brzinu od 20 km/h. Nakon toga isključivanje vanjskih upravljačkih naprava za slučaj opasnosti ne smije biti automatsko, već mora zahtijevati radnju vozača. 7.6.5.3. Vozač iz svojeg sjedala mora moći upravljati svakim vratima za putnike pomoću upravljačkih naprava koje su jasno i raspoznatljivo označene, osim u slučaju nožne upravljačke naprave. 7.6.5.4. Sva mehanički pogonjena vrata za putnike moraju aktivirati vizualni indikator, koji u svim uobičajenim uvjetima okolnog osvjetljenja mora biti jasno vidljiv vozaču dok sjedi u uobičajenom položaju za vožnju, kako bi se upozorilo na to da neka vrata nisu potpuno zatvorena. Taj se indikator mora upaliti svaki put kad se kruti dio vrata nađe između potpuno otvorenog položaja i 30 mm od potpuno zatvorenog položaja. Isti indikator može služiti za više od jednih vrata. Međutim, takav se indikator ne smije se ugraditi za prednja vrata za putnike koja ne ispunjavaju zahtjeve iz stavaka 7.6.5.6.1.1. i 7.6.5.6.1.2. 7.6.5.5. Ako vozač raspolaže upravljačkim napravama za otvaranje i zatvaranje mehanički pogonjenih vrata za putnike, te naprave moraju biti takve da vozač može u svakom trenutku promijeniti smjer kretanja vrata za vrijeme njihova zatvaranja ili otvaranja. 7.6.5.6. Konstrukcija i upravljački sustav svakih mehanički pogonjenih vrata za putnike moraju biti takvi da nije vjerojatno da vrata mogu ozlijediti putnika ili da ga mogu ukliještiti pri zatvaranju. 7.6.5.6.1. Ovaj se zahtjev smatra ispunjenim ako su ispunjena sljedeća dva zahtjeva: 7.6.5.6.1.1. prvi je zahtjev da se vrata, kad se zatvaranje vrata zaustavi u bilo kojoj mjernoj točki opisanoj u Prilogu 6. silom zadržavanja koja nije veća od 150 N, automatski ponovno otvore do krajnjeg položaja i da, osim u slučaju vrata za putnike s automatskim pokretanjem, ostanu otvorena dok se ne aktivira upravljačka naprava za zatvaranje. Sila zadržavanja može se izmjeriti bilo kojom metodom koju odobri homologacijsko tijelo. Upute se nalaze u Prilogu 6. ovom Pravilniku. Vršna sila može kratko vrijeme biti veća od 150 N pod uvjetom da ne prekorači 300 N. Sustav ponovnog otvaranja može se provjeriti pomoću ispitne šipke poprečnog presjeka visine 60 mm, širine 30 mm i sa zaobljenim uglovima polumjera 5 mm; 7.6.5.6.1.2. drugi se zahtjev odnosi na to da kad vrata prilikom zatvaranja zahvate putnikov ručni zglob ili prst: 7.6.5.6.1.2.1. vrata se automatski potpuno otvaraju do krajnjeg položaja i, osim u slučaju vrata za putnike s automatskim pokretanjem, ostaju otvorena dok se ne aktivira upravljačka naprava za zatvaranje ili 7.6.5.6.1.2.2. zglob ili prst mora se moći lako izvući iz vrata bez opasnosti od ozljede putnika. Ovaj se zahtjev može provjeriti ručno ili pomoću ispitne šipke iz stavka 7.6.5.6.1.1., koja je na jednom kraju na duljini od 300 mm stanjena s debljine 30 mm na debljinu 5 mm. Šipka ne smije biti polirana ili podmazana. Ako vrata zadrže šipku, mora je biti moguće lako izvući; ili 7.6.5.6.1.2.3. vrata se zadržavaju u položaju koji omogućava slobodan prolaz ispitne šipke poprečnog presjeka visine 60 mm, širine 20 mm i sa zaobljenim uglovima polumjera 5 mm. Taj položaj ne smije biti udaljen više od 30 mm od potpuno zatvorenog položaja. 7.6.5.6.2. U slučaju prednjih vrata za putnike zahtjev iz stavka 7.6.5.6. smatra se ispunjenim ako vrata: 7.6.5.6.2.1. ispunjavaju zahtjeve iz stavaka 7.6.5.6.1.1. i 7.6.5.6.1.2. ili 7.6.5.6.2.2. imaju ugrađene meke rubove; ti rubovi, međutim, ne smiju biti toliko meki da, kad su vrata zatvorena i drže ispitni alat u obliku šipke koji je naveden u točki 7.6.5.6.1.1., kruta konstrukcija vrata može doći u potpuno zatvoren položaj. 7.6.5.7. Ako se mehanički pogonjena vrata za putnike drže zatvorenima samo stalnim napajanjem električnom energijom, mora postojati naprava za vizualno upozorenje vozača o svakoj neispravnosti u napajanju vrata. 7.6.5.8. Naprava za zaštitu od pokretanja, ako je ugrađena, mora raditi samo pri brzini manjoj od 5 km/h i ne smije raditi pri brzini većoj od navedene. 7.6.5.9. Ako vozilo nema ugrađenu napravu za zaštitu od pokretanja, mora se aktivirati zvučni signal koji vozača upozorava ako vozilo polazi kreće iz stanja mirovanja dok bilo koja mehanički pogonjena vrata za putnike nisu potpuno zatvorena. Taj zvučni signal mora se aktivirati pri brzini većoj od 5 km/h za vrata koja ispunjavaju zahtjeve iz stavka 7.6.5.6.1.2.3. 7.6.6. Dodatni tehnički zahtjevi za vrata za putnike s automatskim pokretanjem 7.6.6.1. Uključivanje upravljačkih naprava za otvaranje vrata 7.6.6.1.1. Osim u slučaju predviđenom u stavku 7.6.5.1., samo vozač sa svojeg sjedala smije moći uključiti i isključiti upravljačke naprave za otvaranje svakih vrata za putnike s automatskim pokretanjem. 7.6.6.1.2. Uključivanje i isključivanje može biti izravno pomoću prekidača ili posredno, npr. otvaranjem ili zatvaranjem prednjih vrata za putnike. 7.6.6.1.3. Ako vozač pokrene otvaranje vrata aktiviranjem upravljačkih naprava, to mora biti signalizirano unutar vozila i također, ako se vrata otvaraju izvana, na vanjskoj strani vozila; indikator (npr. osvijetljena tipka, svjetlosni signal) mora biti na vratima na koja se odnosi, ili blizu njih. 7.6.6.1.4. U slučaju izravnog uključivanja pomoću prekidača radno stanje sustava mora biti jasno prikazano vozaču, npr. položajem prekidača, kontrolnom lampicom ili osvijetljenim prekidačem. Prekidač mora biti posebno označen i postavljen tako da ga se ne može zamijeniti za neku drugu upravljačku napravu. 7.6.6.2. Otvaranje vrata za putnike s automatskim pokretanjem. 7.6.6.2.1. Nakon što vozač aktivira upravljačke kontrole za otvaranje, putnici moraju moći otvoriti vrata na sljedeći način: 7.6.6.2.1.1. iznutra, npr. pritiskom na tipku ili presijecanjem svjetlosne zapreke i 7.6.6.2.1.2. izvana, osim u slučaju vrata koja su predviđena samo za izlaz i koja su kao takva označena, npr. pritiskom na osvijetljenu tipku, na tipku ispod osvijetljenog znaka ili na sličnu napravu označenu prikladnim uputama. 7.6.6.2.2. Pritiskivanjem tipki iz stavka 7.6.6.2.1.1. i komuniciranjem s vozačem na načine iz stavka 7.7.9.1. može se poslati signal koji se pohrani u memoriji i koji otvara vrata nakon što vozač aktivira upravljačke kontrole za otvaranje. 7.6.6.3. Zatvaranje vrata za putnike s automatskim pokretanjem 7.6.6.3.1. Kad se vrata za putnike s automatskim pokretanjem otvore, ona se moraju ponovno automatski zatvoriti nakon što istekne određeno vremensko razdoblje. Ako tijekom tog razdoblja putnik ulazi u vozilo ili ga napušta, mora postojati sigurnosna naprava (npr. podna naprava koja se aktivira stopalom, svjetlosna zapreka, jednosmjerna zapreka) koja osigurava da se vrijeme do zatvaranja vrata dovoljno produlji. 7.6.6.3.2. Ako putnik ulazi u vozilo ili ga napušta dok se vrata zatvaraju, proces zatvaranja mora se automatski prekinuti i vrata se moraju vratiti u otvoreni položaj. Vraćanje vrata može aktivirati jedna od sigurnosnih naprava iz stavke 7.6.6.3.1. ili neka druga naprava. 7.6.6.3.3. Putnik mora moći, u skladu sa stavkom 7.6.6.2., ponovno otvoriti vrata koja se automatski zatvore i skladu sa stavkom 7.6.6.3.1.; to se ne primjenjuje kad vozač isključi uređaj za upravljanje otvaranjem vrata. 7.6.6.3.4. Nakon što vozač isključi upravljačke naprave za otvaranje vrata za putnike s automatskim pokretanjem, otvorena vrata moraju se zatvoriti u skladu sa stavcima 7.6.6.3.1. i 7.6.6.3.2. 7.6.6.4. Zaustavljanje procesa automatskog zatvaranja kod vrata označenih za posebnu namjenu, npr. za putnike s dječjim kolicima, za osobe sa smanjenom pokretljivošću itd. 7.6.6.4.1. Vozač mora moći zaustaviti proces automatskog zatvaranja aktiviranjem posebne upravljačke naprave. Putnik također mora moći zaustaviti proces automatskog zatvaranja izravno, pritiskom na posebnu tipku. 7.6.6.4.2. Na zaustavljanje procesa automatskog zatvaranja vozača se mora upozoriti, npr. vizualnim indikatorom. 7.6.6.4.3. U svim slučajevima samo vozač smije moći ponovno pokrenuti proces automatskog zatvaranja. 7.6.6.4.4. Na daljnje zatvaranje vrata primjenjuje se stavak 7.6.6.3. 7.6.7. Tehnički zahtjevi za vrata za slučaj opasnosti 7.6.7.1. Ako je vozilo u stanju mirovanja, mora biti moguće lako otvoriti vrata za slučaj opasnosti izvana i iznutra. Međutim, ovaj se zahtjev ne smije tumačiti kao da isključuje mogućnost zaključavanja vrata izvana ako se vrata uvijek mogu otvoriti iznutra pomoću uobičajenog mehanizma za otvaranje. 7.6.7.2. Vrata za slučaj opasnosti, kad se upotrebljavaju u slučaju opasnosti, ne smiju biti mehanički pogonjena, osim ako se, nakon što se upravljačka naprava za vrata za putnike iz stavka 7.6.5.1. ili upravljačka naprava za namjenska vrata za slučaj opasnosti koja ispunjavaju odredbe iz stavka 7.6.5.1. aktivira i vrati u uobičajeni položaj, vrata ostanu otvorena dok vozač sljedeći put ne aktivira upravljačku napravu za zatvaranje vrata. Aktiviranje jedne od upravljačkih naprava iz stavka 7.6.5.1. mora prouzročiti otvaranje vrata do širine kroz koju može proći kontrolnik, kako je određen u stavku 7.7.2.1., unutar najviše osam sekundi od aktiviranja upravljačke naprave ili omogućiti lako ručno otvaranje vrata do širine kroz koju može proći kontrolnik unutar najviše osam sekundi od aktivacije upravljačke naprave. Osim toga, vrata za slučaj opasnosti ne smiju biti klizna, osim u slučaju vozila za prijevoz najviše 22 putnika. Za takva se vozila klizna vrata mogu smatrati vratima za slučaj opasnosti ako se dokaže da se mogu otvoriti bez upotrebe alata nakon ispitivanja čelnim sudarom sa zaprekom u skladu s Pravilnikom br. 33. 7.6.7.3. Svaka upravljačka naprava ili naprava za otvaranje vrata za slučaj opasnosti (na donjoj razini u slučaju autobusa na kat) izvana mora biti smještena na visini unutar 1 000 –1 500 mm iznad tla i najviše 500 mm udaljena od vrata. Na vozilima razreda I., II. i III. svaka upravljačka naprava ili naprava za otvaranje vrata za slučaj opasnosti iznutra mora biti smještena na visini unutar 1 000 –1 500 mm iznad površine poda ili stube koja je najbliža napravi i najviše 500 mm udaljena od vrata. To se ne primjenjuje na upravljačke naprave smještene u vozačevu prostoru. Alternativno upravljačka naprava iz stavka 7.6.7.2. za otvaranje mehanički pogonjenih vrata može se postaviti u skladu sa stavkom 7.6.5.1.2. 7.6.7.4. Vrata za slučaj opasnosti sa šarkama koja su ugrađena na bočnoj strani vozila moraju imati šarke na prednjem rubu i moraju se otvarati prema van. Remeni za držanje, lanci ili druge naprave za zadržavanje dopušteni su pod uvjetom da dopuštaju otvaranje vrata do kuta od najmanje 100° te ostajanje vrata u otvorenom položaju pod tim kutom. Ako postoji način na koji kontrolnik može slobodno proći do vrata za slučaj opasnosti, ne primjenjuje se zahtjev za najmanji kut od 100o. 7.6.7.5. Vrata za slučaj opasnosti moraju biti zaštićena od nenamjernog pokretanja. Međutim, taj se zahtjev ne primjenjuje ako se vrata za slučaj opasnosti automatski zaključavaju kad se vozilo kreće brzinom većom od 5 km/h. 7.6.7.6. Sva vrata za slučaj opasnosti moraju imati ugrađenu zvučnu napravu za upozoravanje vozača kad vrata nisu dobro zatvorena. Naprava za upozoravanje mora se uključiti kretanjem zapora vrata ili ručke, a ne kretanjem samih vrata. 7.6.7.7. Ako je ugrađen sustav za prekonoćno zaključavanje, primjenjuje se sljedeće: 7.6.7.7.1. sustav za zaključavanje automatski se isključuje kad je uključen prekidač za paljenje ili 7.6.7.7.2. signal upozorava vozača da je, dok je prekidač za paljenje uključen, sustav za prekonoćno zaključavanje i dalje aktivan na najmanje jednim vratima. Za više vrata može se upotrijebiti samo jedan signal. 7.6.8. Tehnički zahtjevi za prozore za slučaj opasnosti 7.6.8.1. Svaki prozor za slučaj opasnosti, sa šarkama ili izbacivi, mora se otvarati prema van. Izbacivi prozori ne smiju se pri upotrebi potpuno odvojiti od vozila. Izbacivi prozori moraju se otvarati tako da se djelotvorno onemogući nenamjerno izbacivanje. 7.6.8.2. Svaki prozor za slučaj opasnosti mora: 7.6.8.2.1. biti sposoban za lako i trenutačno otvaranje iznutra i izvana pomoću naprave koja je ocijenjena prikladnom namjeni. Ova odredba uključuje mogućnost upotrebe npr. prozora od slojevitog stakla ili plastičnog materijala; ili 7.6.8.2.2. biti izrađen od lako lomljivog sigurnosnog stakla. Ova odredba isključuje mogućnost upotrebe prozora od slojevitog stakla ili plastičnog materijala. U blizini svakog prozora za slučaj opasnosti mora biti postavljena naprava, lako dostupna osobama u vozilu, kojom se može razbiti prozor. Naprava za razbijanje stakla na prozorima za slučaj opasnosti na stražnjoj strani vozila mora biti smještena u sredini iznad ili ispod prozora za slučaj opasnosti ili, umjesto toga, naprava mora biti smještena u blizini svakog kraja prozora. 7.6.8.3. Svaki prozor za slučaj opasnosti koji se može zaključati izvana mora biti konstruiran tako da se uvijek može otvoriti iz vozila. 7.6.8.4. Ako je prozor za slučaj opasnosti tipa sa šarkama na gornjem rubu, on mora imati odgovarajući mehanizam koji ga drži potpuno otvorenim. Prozori za slučaj opasnosti sa šarkama trebaju se otvarati tako ne ometaju slobodan prolaz iz vozila i u vozilo. 7.6.8.5. Visina između donjeg ruba prozora za slučaj opasnosti koji je ugrađen bočno na vozilu i razine poda neposredno ispod prozora (izuzimajući mjestimična odstupanja poput izbočine iznad kotača ili mjenjača) ne smije biti veća od 1 200 mm ni manja od 650 mm u slučaju prozora za slučaj opasnosti sa šarkama, ili 500 mm u slučaju prozora koji je izrađen od lomljivog stakla. Međutim, u slučaju prozora za slučaj opasnosti sa šarkama visina donjeg ruba može se smanjiti do 500 mm pod uvjetom da je na otvor prozora ugrađena zaštita do visine od 650 mm radi sprečavanja mogućnosti ispadanja putnika iz vozila. Kad je na otvor prozora ugrađena zaštita, visina otvora prozora iznad te zaštite ne smije biti manja od najmanje vrijednosti propisane za prozor za slučaj opasnosti. 7.6.8.6. Svaki prozor za slučaj opasnosti sa šarkama koji nije lako vidljiv iz vozačeva sjedala mora imati ugrađenu zvučnu napravu za upozoravanje vozača kad nije dobro zatvoren. Ta se naprava aktivira bravom prozora, a ne kretanjem samog prozora. 7.6.9. Tehnički zahtjevi za otvore za spašavanje 7.6.9.1. Svaki otvor za spašavanje mora biti takav da ne ometa slobodni prolaz iz vozila i u vozilo. 7.6.9.2. Krovni otvori za spašavanje moraju biti izbacivi, sa šarkama ili izrađeni od lako lomljivog sigurnosnog stakla. Podni otvori za spašavanje moraju biti sa šarkama ili izbacivi i moraju imati ugrađenu zvučnu napravu za upozoravanje vozača kad nisu dobro zatvoreni. Ta se naprava aktivira bravom otvora za spašavanje, a ne kretanjem samog otvora za spašavanje. Otvori za spašavanje moraju biti zaštićeni od nenamjernog pokretanja. Međutim, taj se zahtjev ne primjenjuje ako se podni otvori za spašavanje automatski zaključaju kad se vozilo kreće brzinom većom od 5 km/h. 7.6.9.3. Izbacivi otvori za spašavanje ne smiju se pri upotrebi potpuno odvojiti od vozila zato da otvor za spašavanje ne ugrozi druge korisnike ceste. Djelovanje izbacivog otvora za spašavanje mora biti takvo da se učinkovito onemogući nenamjerno izbacivanje. Podne izbacivi otvori za spašavanje smiju se izbaciti samo u prostor za putnike. 7.6.9.4. Izbacivi otvori za spašavanje sa šarkama moraju se otvarati prema prednjoj ili stražnjoj strani vozila i imati s kut otvaranja od najmanje 100o. Podni otvori za spašavanje sa šarkama moraju se otvarati u prostor za putnike. 7.6.9.5. Otvori za spašavanje moraju biti takvi da ih je moguće lako otvoriti ili skinuti izvana ili iznutra. Međutim, ovaj se zahtjev ne smije tumačiti kao da isključuje mogućnost zaključavanja otvora za spašavanje u cilju osiguranja vozila kad nije pod nadzorom pod uvjetom da se otvor za spašavanje uvijek može otvoriti ili ukloniti iznutra pomoću uobičajenog mehanizma za otvaranje ili uklanjanje. U slučaju lako lomljivog otvora za spašavanje u blizini otvora za spašavanje mora se nalaziti naprava, lako dostupna osobi unutar vozila, kojom se taj otvor za spašavanje može lako razbiti. 7.6.10. Tehnički zahtjevi za uvlačive stube Ako su ugrađene uvlačive stube, one moraju ispunjavati sljedeće zahtjeve: 7.6.10.1. rad uvlačivih stuba može se uskladiti s radom odgovarajućih vrata za putnike ili vrata za slučaj opasnosti; 7.6.10.2. kad su vrata zatvorena, nijedan dio uvlačive stube ne smije stršiti više od 10 mm iznad susjedne linije nadogradnje; 7.6.10.3. kad su vrata otvorena i uvlačiva stuba u izvučenom položaju, površina plohe mora ispunjavati zahtjeve iz stavka 7.7.7. ovog Priloga; 7.6.10.4. u slučaju mehanički pogonjene stube zaustavljeno vozilo ne smije moći krenuti vlastitim pogonom iz stanja mirovanja dok je stuba u izvučenom položaju. U slučaju stube s ručnim pokretanjem zvučni signal mora upozoriti vozača da stuba nisu potpuno uvučene; 7.6.10.5. kad se vozilo kreće, mehanički pogonjena stuba ne smije se moći izvući. Ako je naprava koja pokreće stubu u kvaru, stuba se mora uvući i ostati u uvučenom položaju. Međutim, rad odgovarajućih vrata ne smije biti spriječen u slučaju takvog kvara, oštećenja stube ili zapriječenosti stube; 7.6.10.6. kad putnik stoji na mehanički pogonjenoj uvlačivoj stubi, odgovarajuća vrata ne smiju se moći zatvoriti. Ispunjavanje tog zahtjeva provjerava se postavljanjem mase od 15 kg, koja predstavlja malo dijete, na središte stube. Ovaj se zahtjev ne primjenjuje ni na jedna vrata koja su u izravnom vidnom polju vozača; 7.6.10.7. (Rezervirano) 7.6.10.8. uglovi uvlačivih stuba koji su okrenuti prema naprijed ili prema unatrag moraju biti zaobljeni s polumjerom koji nije manji od 5 mm; rubovi moraju biti zaobljeni s polumjerom koji nije manji od 2,5 mm; 7.6.10.9. kad su vrata za putnike otvorena, uvlačiva stuba mora se držati osigurana u izvučenom položaju. Kad se masa od 136 kg postavi u središte jednostruke stube ili masa od 272 kg u središte dvostruke stube, deformacija u bilo kojoj točki stube, mjereno u odnosu na nadogradnju vozila, ne smije prijeći 10 mm. 7.6.11. Sigurnosni znakovi 7.6.11.1. Svi sigurnosni znakovi moraju ispunjavati zahtjeve iz stavka 6.5. norme ISO 3864-1:2011. 7.6.11.2. Svaki sigurnosni znak propisan ovim Pravilnikom upotrebljava se za prenošenje samo jedne sigurnosne poruke. Informacije moraju biti osigurane u obliku piktograma; međutim, riječi, slova ili brojevi mogu biti na istom znaku u kombinaciji s piktogramom. Piktogram mora biti postavljen i usmjeren tako da ga se može lako razumjeti. 7.6.11.2.1. Sigurnosni su znakovi u skladu s načelima prikazanima u primjeru u nastavku, tj. sastoje se od zaglavlja u kojem je opisana sigurnosna poruka, srednjeg dijela koji sadržava upute i trećeg, neobveznog, najdonjeg dijela s manje važnim tekstom. 7.6.11.2.2. Piktogrami koji ukazuju na radnje koje treba poduzeti korisnik moraju prikazivati osobu ili odgovarajući dio tijela osobe koja rukuje opremom ili uređajem. 7.6.11.2.3. Piktogrami koji ukazuju na zahtijevano kretanje moraju, prema potrebi, prikazivati strelicu koja pokazuje smjer kretanja. Kad se zahtijeva rotirajuće kretanje, upotrebljava se zakrivljena strelica. 7.6.11.2.4. Kada se zahtijeva aktiviranje uređaja, uklanjanje ploča ili otvaranje vrata, piktogram mora prikazivati radnju u tijeku. 7.6.11.2.5. Mala slova dodatnih riječi, slova i brojeva moraju biti visoka najmanje 8 mm. Riječi ne smiju biti napisane samo velikim slovima. 7.6.11.3. Svi sigurnosni znakovi koji su vidljivi unutar vozila moraju biti izrađeni od fotoluminiscentnog materijala čije karakteristike slabljenja svjetlosti odgovaraju najmanje podrazredu C u tablici 2. norme ISO 17398:2004, mjereno u skladu sa stavkom 7.11. te norme. 7.6.11.4. Sigurnosni znakovi ne smiju biti postavljeni u položaj u kojem bi mogli biti zaklonjeni tijekom rada vozila. Međutim, preko prozora za slučaj opasnosti može se postaviti zavjesa ili zaslon pod uvjetom da dodatni sigurnosni znak ukazuje na to da se prozor za slučaj opasnosti nalazi iza zavjese ili zastora. 7.6.11.5. Svaki izlaz za slučaj opasnosti i svaki drugi izlaz koji ispunjava zahtjeve za sigurnosni izlaz mora biti označen jednim od odgovarajućih piktograma opisanih u tablici 3. norme ISO 7010:2011; piktogrami moraju biti čitljivi i unutar i izvan vozila. 7.6.11.6. Sigurnosni znakovi postavljaju se uz, ili oko ili na njih, sve unutarnje i vanjske upravljačkim napravama za slučaj opasnosti i naprave za razbijanje prozora za slučaj opasnosti. 7.6.11.7. Nijedan dio nekog sigurnosnog znaka ne smije zaklanjati bilo koju zaštitu od zloupotrebe koja može biti prisutna, npr. poklopac. 7.6.11.8. Jezik na kojem mora biti svaki tekstualni sigurnosni znak u skladu sa stavcima od 7.6.11.1. do 7.6.11.7. određuje homologacijsko tijelo, imajući u vidu države u kojima podnositelj zahtjeva namjerava prodavati vozilo u dogovoru, ako je to potrebno, s nadležnim tijelima predmetnih država. Ako nadležno tijelo države u kojoj će se registrirati vozilo promijeni jezik, to ne smije podrazumijevati novi homologacijski postupak. 7.6.12. Osvjetljenje vrata za putnike 7.6.12.1. Osvjetljenje vrata za putnike može biti predviđeno za osvjetljavanje ravnog horizontalnog dijela tla određenog u stavku 7.6.12.2.2. kako bi se pomoglo ulaženje i silaženje iz vozila i kako bi se omogućilo da vozač sa svojeg sjedala može primijetiti prisutnost putnika na tom dijelu tla. 7.6.12.2. Ako je ugrađeno, osvjetljenje vrata za putnike mora: 7.6.12.2.1. biti bijele boje; 7.6.12.2.2. osvjetljavati ravni horizontalni dio tla širine 2 m, mjereno od ravnine usporedne sa središnjom uzdužnom vertikalnom ravninom vozila koja prolazi kroz najizbočeniju točku zatvorenih vrata za putnike i preko duljine koja se proteže od poprečne ravnine koja prolazi kroz krajnji prednji rub zatvorenih vrata za putnike do poprečne ravnine koja prolazi kroz središnjicu krajnjih prednjih kotača smještenih iza vrata za putnike ili, ako nema takvih kotača, do poprečne ravnine koja prolazi kroz stražnji dio vozila; 7.6.12.2.3. imati ograničenu snagu zasljepljivanja izvan područja tla najveće širine 5 m, mjereno od bočne strane vozila i najveće duljine ograničene poprečnom ravninom koja prolazi kroz prednji kraj vozila i poprečne ravnine koja prolazi kroz stražnji kraj vozila; 7.6.12.2.4. ako se donji rub uređaja za osvjetljavanje nalazi manje od 2 m od tla, taj uređaj ne smije stršiti više od 50 mm izvan sveukupne širine vozila izmjerene bez tog uređaja i mora imati polumjere zakrivljenosti od najmanje 2,5 mm; 7.6.12.2.5. biti moguće uključiti i isključiti ručno pomoću zasebnog prekidača; i 7.6.12.2.6. biti ugrađeno tako da se uređaj može uključiti samo kad se upotrebljavaju vrata za putnike i kad brzina vozila nije veća od 5 km/h te da se automatski isključuje prije nego što vozilo dosegne brzinu veću od 5 km/h. 7.7. Unutarnji raspored 7.7.1. Pristup vratima za putnike (vidjeti sliku 1. u Prilogu 4.) 7.7.1.1. Slobodni prostor koji se proteže prema unutrašnjosti vozila od bočnog zida na kojem su ugrađena vrata mora omogućavati slobodan prolaz kontrolnika za provjeru čije dimenzije odgovaraju kontrolniku za provjeru 1. ili kontrolniku za provjeru 2. navedenom na slici 1. u Prilogu 4. Taj kontrolnik za provjeru mora se držati usporedno s otvorom vrata dok ga se pomiče iz početnog položaja, u kojem njegova čelna ravnina koja je najbliža unutrašnjosti vozila dodiruje najudaljeniji rub otvora, do položaja u kojem kontrolnik dodiruje prvu stubu, nakon čega ga se mora držati pod pravim kutovima u odnosu na mogući smjer kretanja osobe koja upotrebljava ulaz. 7.7.1.2. (rezervirano) 7.7.1.3. Kad središnjica tog kontrolnika prijeđe razmak od 300 mm od početnog položaja i kontrolnik za provjeru dodiruje površinu stube ili poda, mora ga se zadržati u tom položaju. 7.7.1.4. Valjkasto tijelo (vidjeti sliku 6. u Prilogu 4) koje se upotrebljava za provjeru prolaznosti hodnika zatim se pomiče, počevši od hodnika, u vjerojatnom smjeru kretanja osobe koja napušta vozilo, dok njegova središnjica ne dotakne vertikalnu ravninu u kojoj se nalazi gornji rub najgornje stube ili dok tangencijalna ravnina na gornjem valjku ne dodirne dvodijelnu ploču, ovisno o tome što se dogodi prvo te ga se zadržava u tom položaju (vidjeti sliku 2. u Prilogu 4.). 7.7.1.5. Između valjkastog tijela, u položaju koji je određen u stavku 7.7.1.4. i dvodijelne ploče, u položaju koji je određen u stavku 7.7.1.3., mora postojati slobodan prostor čije su gornje i donje granice prikazane na slici 2. u Prilogu 4. Taj slobodni prostor mora dopuštati slobodan prolaz vertikalne ploče najveće debljine 20 mm čiji su oblik i dimenzije jednaki središnjem presjeku valjkastog tijela (vidjeti stavak 7.7.5.1.). Tu se ploču pomiče iz položaja u kojem dodiruje valjkasto tijelo dok njezina vanjska strana ne dodirne unutarnju stranu dvodijelne ploče dodirivanjem ravnine ili ravnina koje su određene gornjim rubovima stube, u vjerojatnom smjeru kretanja osobe koja upotrebljava ulaz (vidjeti sliku 2. u Prilogu 4.). 7.7.1.6. Slobodni prostor za prolaz tog tijela ne smije uključivati bilo koji prostor koji obuhvaća do 300 mm ispred nepritisnutog sjedišta bilo kojeg sjedala okrenutog prema naprijed ili natrag ili do 225 mm u slučaju bočno okrenutih sjedala i do visine gornje strane sjedišta (vidjeti sliku 25. u Prilogu 4.). 7.7.1.7. U slučaju sklopivih sjedala taj se prostor određuje dok je sjedalo u položaju upotrebe. 7.7.1.8. Međutim, jedno ili više sklopivih sjedala namijenjenih posadi smije blokirati pristupni prolaz vratima za putnike kad je u položaju upotrebe pod uvjetom: 7.7.1.8.1. da je u vozilu i na obrascu izjave (vidjeti Prilog 1.) jasno naznačeno da je sjedalo namijenjeno samo za posadu; 7.7.1.8.2. da se sjedalo prema potrebi automatski sklopi kad nije u upotrebi kako bi se ispunili zahtjevi iz stavaka 7.7.1.1. ili 7.7.1.2. te 7.7.1.3., 7.7.1.4. i 7.7.1.5. ovog Priloga; 7.7.1.8.3. da se vrata ne smatraju obveznim izlazom u smislu stavka 7.6.1.4. ovog Priloga; 7.7.1.8.4. kad je sjedalo u položaju upotrebe i kad je sklopljeno, nijedan njegov dio ne smije: (a) biti ispred vertikalne ravnine koja prolazi kroz središte sjedeće površine vozačeva sjedala u krajnjem stražnjem položaju i kroz središte vanjskog retrovizora ugrađenog na suprotnoj strani vozila ili kroz središte bilo kojeg zaslona koji se upotrebljava kao naprava za neizravno gledanje, što god bilo primjenjivo; i (b) biti iznad horizontalne ravnine smještene 300 mm iznad središta sjedeće površine vozačeva sjedala u krajnjem stražnjem i najnižem položaju. 7.7.1.9. U slučaju vozila za prijevoz najviše 22 putnika prilaz vratima i prolaz kroz koji putnici mogu prići vratima smatraju se neometanima ako imaju: 7.7.1.9.1. slobodni prolaz, izmjeren usporedno s uzdužnom osi vozila, koji nije manji od 220 mm u bilo kojoj točki i od 550 mm u bilo kojoj točki koja je više od 500 mm iznad poda ili stuba (vidjeti sliku 3. u Prilogu 4.); 7.7.1.9.2. slobodni prolaz, izmjeren okomito na uzdužnu os vozila, koji nije manji od 300 mm u bilo kojoj točki i od 550 mm u bilo kojoj točki koja je više od 1 200 mm iznad poda ili stuba ili manje od 300 mm ispod krova (vidjeti sliku 4. u Prilogu 4.). 7.7.1.10. Dimenzije vrata za putnike i vrata za slučaj opasnosti iz stavka 7.6.3.1. i zahtjevi iz stavaka od 7.7.1.1. do 7.7.1.7., od 7.7.2.1. do 7.7.2.3., 7.7.5.1. i 7.7.8.5. ovog Priloga ne primjenjuju se na vozila razreda B čija tehnički dopuštena najveća masa ne prelazi 3,5 tone i koja imaju najviše 12 sjedala za putnike koja imaju neometan pristup barem dvojim vratima. 7.7.1.11. Najveći nagib poda u pristupnom prilazu ne smije biti veći od 5 %. 7.7.1.12. Površina pristupnih prolaza mora biti protuklizna. 7.7.2. Pristup vratima za slučaj opasnosti (vidjeti sliku 5. u Prilogu 4.) Sljedeći se zahtjevi ne primjenjuju na vozačeva vrata koja se upotrebljavaju kao sigurnosni izlaz u vozilima za prijevoz najviše 22 putnika. 7.7.2.1. Uz iznimku slučaja propisanog u stavku 7.7.2.4., slobodni prostor između hodnika i otvora vrata za slučaj opasnosti mora omogućavati slobodan prolaz vertikalnog valjka promjera 300 mm i visine 700 mm od poda, koji nosi drugi vertikalni valjak promjera 550 mm, tako da im je ukupna visina 1 400 mm. Promjer gornjeg valjka može se na vrhu smanjiti na 400 mm kad postoji skošenje pod kutom od najviše 30° u odnosu na horizontalu. 7.7.2.2. Osnova prvog valjka mora se nalaziti u projekciji drugog valjka. 7.7.2.3. Kad su sklopiva sjedala ugrađena bočno uzduž tog prolaza, slobodni prostor za valjak određuje se dok je sjedalo u položaju upotrebe. 7.7.2.4. Kao alternativa dvama valjcima može se upotrijebiti kontrolna naprava opisana u stavku 7.7.5.1. (vidjeti sliku 6. u Prilogu 4.). 7.7.3. Pristup prozorima za slučaj opasnosti 7.7.3.1. Kontrolnik mora biti moguće izvući iz vozila kroz svaki prozor za slučaj opasnosti. 7.7.3.2. Smjer pomicanja kontrolnika mora biti u smjeru u kojem bi se očekivalo da će ići putnik koji napušta vozilo. Kontrolnik se mora držati okomito na taj smjer kretanja i mora imati slobodan prolaz. 7.7.3.3. Kontrolnik mora biti u obliku tanke ploče dimenzija 600 mm × 400 mm s uglovima zaobljenima polumjerom od 200 mm. Međutim, u slučaju prozora za slučaj opasnosti koji je na stražnjoj strani vozila kontrolnik alternativno može imati dimenzije 1 400 mm × 350 mm s uglovima zaobljenima polumjerom od 175 mm. 7.7.4. Pristup otvorima za spašavanje 7.7.4.1. Otvori za spašavanje na krovu 7.7.4.1.1. Uz iznimku vozila razreda I. i A, najmanje jedan otvor za spašavanje mora biti postavljen tako da krnja četverostrana piramida s bočnim kutom od 20° i visine 1 600 mm dodiruje dio sjedala ili odgovarajući oslonac. Os piramide mora biti vertikalna i njezin vrh (gornja površina) mora dodirivati otvor površine otvora za spašavanje. Oslonci mogu biti sklopivi ili odvojivi pod uvjetom da se mogu zabraviti u položaju upotrebe. Taj se položaj upotrebljava u provjeri. 7.7.4.1.2. Ako je debljina krovne konstrukcije veća od 150 mm, vrh piramide mora dodirivati otvor površine otvora za spašavanje na razini vanjske površine krova. 7.7.4.2. Otvori za spašavanje u podu U slučaju otvora za spašavanje koji su ugrađeni u pod otvor mora omogućavati izravan i slobodan prolaz do vanjske strane vozila i mora biti postavljen tako da slobodan prostor iznad otvora odgovara visini hodnika. Svaki izvor topline ili pomični dijelovi mora biti udaljen najmanje 500 mm od bilo kojeg dijela otvora za spašavanje. Kontrolnik u obliku tanke ploče dimenzija 600 mm × 400 mm s uglovima zaobljenim polumjerom od 200 mm mora biti moguće u horizontalnom položaju pomaknuti s visine od 1 m od poda vozila do tla. 7.7.5. Hodnici (vidjeti sliku 6. u Prilogu 4.) 7.7.5.1. Hodnici u vozilu moraju biti konstruirani i izrađeni tako da omogućavaju slobodan prolaz kontrolne naprave koja se sastoji od dvaju suosnih valjaka međusobno spojenih obrnutim krnjim stošcem dimenzija prikazanih na slici 6. u Prilogu 4. Kontrolna naprava smije doći u dodir s remenim držačima, ako su ugrađeni, ili drugim savitljivim predmetima, kao što su dijelovi sigurnosnog pojasa, i lako ih pomaknuti. U vozilima razreda I. i A kontrolna naprava u skladu sa slikom 6. u Prilogu 4. ne smije doći u dodir ni s jednim zaslonom ili napravom za prikaz ugrađenim na strop iznad hodnika. U vozilima razreda II., III., i B kontrolna naprava u skladu sa slikom 6. u Prilogu 4. smije doći u dodir s bilo kojim zaslonom ili napravom za prikaz ugrađenim na strop iznad hodnika. Najveća sila potrebna za pomicanje takvog zaslona ili naprave u stranu ne smije biti veća od 35 N u oba smjera. Ta se najveća sila primjenjuje okomito naizmjence u oba smjera na sredinu donjeg ruba zaslona ili naprave u oba smjera dok monitor ili naprava ne dođu u položaj koji dopušta slobodan prolaz kontrolne naprave. Nakon pomicanja u stranu, zaslon ili naprava moraju zadržati taj položaj i ne smiju se automatski vratiti u prijašnji. Ako je vozilo razreda I., II. ili A opremljeno pregradom, kontrolna naprava u skladu sa slikom 6. u Prilogu 4. smije doći u dodir s pregradom pod uvjetom da najveća sila, kojom se djeluje okomito na pregradu, potrebna za pomicanje takve pregrade na stranu nije veća od 50 N, mjereno na točki dodira između kontrolne naprave u skladu sa slikom 6. u Prilogu 4. i pregrade. Propisana najveća sila primjenjuje se na oba smjera kretanja kontrolne naprave. Ako je vozilo opremljeno podiznom platformom u blizini pregrade, pregrada može biti privremeno blokirana dok radi podizna platforma. 7.7.5.1.1. Ako ispred sjedala ili reda sjedala nema izlaza: 7.7.5.1.1.1. u slučaju prema naprijed okrenutih sjedala prednji rub valjkastog kontrolnika određenog u stavku 7.7.5.1. mora dosegnuti najmanje do poprečne vertikalne ravnine koja dodiruje krajnju prednju točku naslona krajnjeg prednjeg reda sjedala i ostati u tom položaju. Od te ravnine mora biti moguće pomicati ploču prikazanu na slici 7. u Prilogu 4. tako da se, počevši od položaja dodira s valjkastim kontrolnikom, strana ploče koja je okrenuta prema vanjskoj strani vozila pomakne naprijed za 660 mm; 7.7.5.1.1.2. u slučaju bočno okrenutih sjedala prednji dio valjkastog kontrolnika mora dosegnuti najmanje do poprečne vertikalne ravnine koja se podudara s vertikalnom ravninom koja prolazi kroz središte prednjeg sjedala (slika 7. u Prilogu 4.). 7.7.5.1.1.3. u slučaju prema natrag okrenutih sjedala prednji dio valjkastog kontrolnika mora dosegnuti najmanje do poprečne vertikalne ravnine koja dodiruje prednji dio sjedišta prednjeg reda ili prednjeg sjedala (slika 7. u Prilogu 4.). 7.7.5.2. (Rezervirano) 7.7.5.3. Na vozilima razreda III. sjedala na jednoj ili objema stranama hodnika mogu biti bočno pomična, što kao posljedicu može imati smanjenje širine hodnika do dimenzije koja odgovara promjeru donjeg valjka od 220 mm pod uvjetom da je upravljačka naprava na svakom sjedalu, koja je lako dostupna putniku koji stoji u hodniku, dostatna da prouzroči lako vraćanje sjedala, ako je moguće automatski, čak i ako je zauzeto, u položaj koji odgovara najmanjoj širini od 300 mm. 7.7.5.4. Na zglobnim autobusima kontrolna naprava određena u stavku 7.7.5.1. mora moći neometano proći kroz zglobni dio na svakoj razini na kojoj putnici mogu prolaziti iz jednog krutog dijela u drugi. Nijedan dio mekog dijela obloge tog dijela, uključujući harmoniku, ne smije stršiti u hodnik. 7.7.5.5. Stube mogu biti ugrađene u hodnik. Širina tih stuba ne smije biti manja od širine hodnika na vrhu stuba. 7.7.5.6. Nisu dopuštena sklopiva sjedala koja omogućavaju putnicima sjedenje u hodniku. Međutim, u drugim područjima vozila dopuštena su sklopiva sjedala pod uvjetom da ne ometaju prolaz kontrolnika kroz hodnik kad su u otvorenom (sjedećem) položaju. 7.7.5.7. Bočno pomična sjedala koja u nekom položaju zadiru u hodnik nisu dopuštena, osim u vozilima razreda III. na koja se primjenjuju uvjeti propisani u stavku 7.7.5.3. 7.7.5.8. U slučaju vozila na koja se primjenjuje stavak 7.7.1.9. ovog Priloga, hodnik nije potreban pod uvjetom da se poštuju dimenzije za prolaz navedene u tom stavku. 7.7.5.9. Površina hodnika mora biti protuklizna. 7.7.6. Nagib hodnika Nagib hodnika ne smije prelaziti: 7.7.6.1. u uzdužnom smjeru: 7.7.6.1.1. 8 % za vozila razreda I., II. ili A ili 7.7.6.1.2. 12,5 % za vozila razreda III. i B; te 7.7.6.2. u poprečnom smjeru: 5 % za sve razrede. 7.7.7. Stube (vidjeti sliku 8. u Prilogu 4.) 7.7.7.1. Najveća i najmanja visina te najmanja dubina stuba za putnike na vratima za putnike, vratima za slučaj opasnosti te unutar vozila navedene su na slici 8. u Prilogu 4. 7.7.7.1.1. Nijedan prijelaz od ulegnuća u hodniku do područja sjedala ne smatra se stubom. Međutim, vertikalni razmak između površine hodnika i poda u području sjedala ne smije biti veći od 350 mm. 7.7.7.2. Visina stube mjeri se u središtu njezine širine na vanjskom rubu, pri čemu su gume i tlak u njima u skladu sa specifikacijom proizvođača za najveću tehnički dopuštenu opterećenu masu (M). 7.7.7.3. Visina prve stube u odnosu na tlo mjeri se na vozilu koje stoji na ravnoj podlozi s masom u voznom stanju iz stavka 2.18. ovog Pravilnika te s gumama i tlakom u njima prema specifikaciji proizvođača za najveću tehnički dopuštenu opterećenu masu (M) navedenu u skladu sa stavkom 2.19. ovog Pravilnika. 7.7.7.4. Ako postoji više stuba, svaka se stuba može preklapati do 100 mm s područjem vertikalne projekcije sljedeće stube, a te projekcije moraju na gazištu ispod ostaviti slobodnu površinu po dubini od najmanje 200 mm (vidjeti sliku 8. u Prilogu 4.), pri čemu svi rubovi stuba moraju biti konstruirani tako da se opasnost od spoticanja svede na najmanju mjeru. Svi rubovi stuba moraju biti kontrastno obojeni u odnosu na pozadinu. 7.7.7.5. Širina i oblik svake stube moraju biti takvi da se na nju može postaviti pravokutnik određen u tablici navedenoj u nastavku tako da najviše 5 % površine odgovarajućeg pravokutnika strši izvan stube. Kod dvostrukih vrata svaka polovica tih vrata mora ispunjavati taj zahtjev.



Broj putnika > 22 ≤ 22 Područje prva stuba (mm) 400 × 300 400 × 200 ostale stube (mm) 400 × 200 400 × 200 7.7.7.6. Površina svih stuba mora biti protuklizna. 7.7.7.7. Najveći nagib stube u svakom smjeru ne smije biti veći od 5 %. 7.7.8. Sjedala za putnike (uključujući sklopiva sjedala) i prostor za putnike koji sjede 7.7.8.1. Najmanja širina sjedala (vidjeti sliku 9. u Prilogu 4.) 7.7.8.1.1. Najmanja širina sjedišta sjedala, dimenzija „F” (vidjeti sliku 9. u Prilogu 4.), mjerena od vertikalne ravnine koja prolazi kroz središte mjesta za sjedenje, mora biti: 7.7.8.1.1.1. 200 mm za vozila razreda I., II., A ili B; ili 7.7.8.1.1.2. 225 mm za vozila razreda III. 7.7.8.1.2. Najmanja širina raspoloživog prostora za svako mjesto za sjedenje, dimenzija „G” (vidjeti sliku 9. u Prilogu 4.), mjereno od vertikalne ravnine koja prolazi kroz središte mjesta za sjedenje na visini unutar 270 mm–650 mm iznad nepritisnutog sjedišta, ne smije biti manja od: 7.7.8.1.2.1. 250 mm za pojedinačna sjedala; ili 7.7.8.1.2.2. 225 mm za sastavljena sjedala za dva ili više putnika. 7.7.8.1.3. Za vozila širine manje od 2,35 m: 7.7.8.1.3.1. širina raspoloživog prostora za svako mjesto za sjedenje, mjerena od vertikalne ravnine koja prolazi kroz središte tog mjesta za sjedenje na visini unutar 270 mm–650 mm iznad površine nepritisnutog sjedišta, mora biti 200 mm (vidjeti sliku 9.a u Prilogu 4.). Kad je taj zahtjev ispunjen, ne primjenjuju se zahtjevi iz stavka 7.7.8.1.2.; i 7.7.8.1.3.2. u slučaju vozila razreda III. najmanja širina sjedišta sjedala, dimenzija „F” (vidjeti sliku 9.a u Prilogu 4.), mjerena od vertikalne ravnine koja prolazi kroz središte mjesta za sjedenje, mora biti najmanje 200 mm. Kad je taj zahtjev ispunjen, ne primjenjuju se zahtjevi iz stavka 7.7.8.1.1.2. 7.7.8.1.4. Za vozila za prijevoz najviše 22 putnika, raspoloživi prostor za sjedala uza zid vozila ne uključuje u gornjem dijelu površinu trokuta osnovice 20 mm i visine 100 mm (vidjeti sliku 10. u Prilogu 4.). Uz to se prostor potreban za sigurnosne pojaseve i njihova sidrišta te za štitnik od sunca treba smatrati izuzetim. 7.7.8.1.5. Pri mjerenju širine hodnika ne uzima se u obzir strši li prethodno navedeni raspoloživi prostor u hodnik. 7.7.8.2. Najmanja dubina sjedišta sjedala (dimenzija K, vidjeti sliku 11. u Prilogu 4.) Najmanja dubina sjedišta sjedala mora biti: 7.7.8.2.1. 350 mm u vozilima razreda I., A ili B; i 7.7.8.2.2. 400 mm u vozilima razreda II. ili III. 7.7.8.3. Visina sjedišta sjedala (dimenzija H, vidjeti sliku 11.a u Prilogu 4.) Visina nestisnutog sjedišta sjedala u odnosu na pod mora biti takva da razmak od poda do vodoravne ravnine koja dodiruje prednju gornju površinu sjedišta sjedala bude unutar 400–500 mm. Međutim, ta se visina može smanjiti do 350 mm u području iznad kotača (uzimajući u obzir dopuštena odstupanja propisana u stavku 7.7.8.5.2.) i motornog/mjenjačkog prostora. 7.7.8.4. Razmak između sjedala (vidjeti slike 12.a i 12.b u Prilogu 4.) 7.7.8.4.1. U slučaju sjedala okrenutih u istom smjeru, razmak između prednje površine naslona sjedala i stražnje površine naslona sjedala koje je ispred (dimenzija H), mjeren vodoravno, usporedno s uzdužnom ravninom vozila i na svim visinama iznad poda između gornje razine sjedišta sjedala i točke 620 mm iznad poda, ne smije biti manji od:



H Razredi I., A i B 650 mm Razredi II. i III. 680 mm 7.7.8.4.2. Sva se mjerenja provode kad sjedište sjedala i naslon nisu pritisnuti pomoću kontrolnika prikazanog na slici 12.b u Prilogu 4. 7.7.8.4.3. Kod sjedala koja su okrenuta jedno prema drugome najmanji razmak između prednjih površina naslona tih sjedala, mjeren preko najviših točaka sjedišta sjedala, ne smije biti manji od 1 300 mm. 7.7.8.4.4. U slučaju sjedala za putnike koja se mogu naginjati i namjestivih sjedala za vozača, mjerenja se obavljaju u uobičajenim položajima upotrebe naslona sjedala i naprava za namještanje, kako ih je deklarirao proizvođač. 7.7.8.4.5. Ako je na naslon sjedala ugrađen sklopivi stolić, mjerenja se obavljaju dok je on u sklopljenom (spremljenom) položaju. 7.7.8.4.6. Kad su sjedala ugrađena na uzdužnom nosaču ili drugom sustavu tako da vozač ili korisnik može lako mijenjati unutarnji raspored vozila, mjerenja se obavljaju u uobičajenom položaju upotrebe koji je proizvođač naveo u zahtjevu za homologaciju. 7.7.8.5. Prostor za putnike u sjedećem položaju (vidjeti sliku 13. u Prilogu 4.) 7.7.8.5.1. Za sjedalo iza pregrade ili druge krute konstrukcije koja nije sjedalo mora ispred svakog zahtijevanog mjesta za sjedenje putnika (kako je određeno u stavku 7.7.8.6.) biti predviđen slobodan prostor barem kao što je prikazano na slici 13. u Prilogu 4. Pregrada čiji oblik približno odgovara stražnjoj strani nagnutog naslona sjedala može ulaziti u taj prostor. U slučaju sjedala pored vozačeva sjedala u vozilima razreda A ili B u taj prostor mogu ulaziti ploča s instrumentima, mjenjač, vjetrobransko staklo, štitnik od sunca, sigurnosni pojasevi i sidrišta sigurnosnih pojasa. 7.7.8.5.2. Za sjedalo iza sjedala i/ili sjedalo okrenuto prema hodniku mora biti osiguran slobodni prostor za stopala dubine od najmanje 300 mm i širine u skladu sa stavkom 7.7.8.1.1. ovog Priloga kao što je prikazano na slici 11.b u Prilogu 4. U taj prostor mogu mjestimično zadirati nosači sjedala, oslonci za stopala putnika i prodori iz stavka 7.7.8.6. ako ostavljaju odgovarajući prostor za stopala putnika. Taj prostor za stopala može biti djelomično smješten u i/ili iznad hodnika, ali ne smije predstavljati smetnju pri mjerenju najmanje širine hodnika u skladu sa stavkom 7.7.5. U slučaju sjedala pored vozačeva sjedala u vozilima razreda A ili B, u taj prostor mogu ulaziti sigurnosni pojasevi i sidrišta sigurnosnih pojasa. 7.7.8.5.3. Najmanji broj rezerviranih sjedala koja ispunjavaju zahtjeve iz stavka 3.2. Priloga 8. mora biti četiri u vozilima razreda I., dva u vozilima razreda II. i jedan u vozilima razreda A. U slučaju vozila razreda III. ili razreda B koja podliježu zahtjevima Priloga 8., najmanji broj rezerviranih sjedala mora biti dva u vozilima razreda III. i jedan u vozilima razreda B. Sjedala koja se uspravljaju kad nisu zauzeta ne smiju se označiti kao rezervirano sjedalo. 7.7.8.6. Slobodan prostor iznad mjesta za sjedenje 7.7.8.6.1. U slučaju jednopodnih vozila iznad svakog mjesta za sjedenje i, uz iznimku za sjedala pored vozača u vozilu razreda A ili B, s njim povezanog prostora za stopala mora se izmjeriti slobodan prostor visine od najmanje 900 mm, mjereno od najviše točke nepritisnutog sjedišta i najmanje 1 350 mm od prosječne visine poda u prostoru za stopala. U slučaju vozila na koje se primjenjuje stavak 7.7.1.10. ovog Priloga te za sjedala pored vozača u vozilu razreda A ili B te se dimenzije mogu smanjiti na 1 200 mm mjereno od poda i 800 mm mjereno od najviše točke nepritisnutog sjedišta. U slučaju autobusa na kat svako mjesto za sjedenje mora imati slobodan prostor visine od najmanje 900 mm, mjereno od najviše točke nepritisnutog sjedišta. U slučaju gornje razine ta se visina slobodnog prostora može smanjiti na 850 mm. 7.7.8.6.2. Taj se slobodni prostor mora protezati iznad površine koja je ograničena: 7.7.8.6.2.1. uzdužnim vertikalnim ravninama na 200 mm s obiju strana središnje vertikalne ravnine mjesta za sjedenje; i 7.7.8.6.2.2. poprečnom vertikalnom ravninom koja prolazi kroz krajnju stražnju gornju točku naslona sjedala i poprečnom vertikalnom ravninom 280 mm ispred krajnje prednje točke nepritisnutog sjedišta, u oba slučaja izmjerenih u središnjoj vertikalnoj ravnini mjesta za sjedenje. 7.7.8.6.3. Na rubovima slobodnog prostora određenog u točkama 7.7.8.6.1. i 7.7.8.6.2. mogu se isključiti sljedeća područja: 7.7.8.6.3.1. za gornji dio vanjskih sjedala smještenih uz unutarnji zid vozila područje s pravokutnim poprečnim presjekom od 150 mm visine i 100 mm širine (vidjeti sliku 14. u Prilogu 4.); 7.7.8.6.3.2. za gornji dio vanjskog mjesta za sjedenje područje s poprečnim presjekom u obliku trokuta čije se tjeme nalazi 700 mm iznad poda, a osnovnica je širine 100 mm (vidjeti sliku 15. u Prilogu 4.). Prostor potreban za sigurnosne pojaseve i njihova sidrišta te za štitnik od sunca također je isključen: 7.7.8.6.3.3. za prostor za stopala vanjskog mjesta za sjedenje područje s površinom poprečnog presjeka od najviše 0,02 m2 (0,03 m2 za niskopodne autobuse razreda I.) i sa širinom od najviše 100 mm (150 mm za niskopodna vozila razreda I.) (vidjeti sliku 16. u Prilogu 4.); 7.7.8.6.3.4. u slučaju mjesta za sjedenje koja su najbliža stražnjim uglovima nadogradnje u vozilima za prijevoz najviše 22 putnika vanjski stražnji rub slobodnog prostora, gledano u tlocrtu, može biti zaobljen s polumjerom do 150 mm (vidjeti sliku 17. u Prilogu 4.). 7.7.8.6.4. U slobodnom prostoru koji je određen u stavcima 7.7.8.6.1., 7.7.8.6.2. i 7.7.8.6.3. dopušteni su sljedeći prodori: 7.7.8.6.4.1. prodor naslona drugog sjedala, njegovih oslonaca i njegovih dodataka (npr. sklopivog stolića); 7.7.8.6.4.2. u slučaju vozila za prijevoz najviše 22 putnika prodor izbočine iznad kotača pod uvjetom da je ispunjen jedan od sljedećih uvjeta: 7.7.8.6.4.2.1. prodor ne prolazi kroz središnju vertikalnu ravninu mjesta za sjedenje (vidjeti sliku 18. u Prilogu 4.) ili 7.7.8.6.4.2.2. najbliži rub 300 mm dubokog područja za stopala putnika koji sjedi nije pomaknut prema naprijed za više od 200 mm od ruba nepritisnutog sjedišta i ne više od 600 mm od prednje površine naslona sjedala kad se ta mjerenja provode u središnjoj vertikalnoj ravnini mjesta za sjedenje (vidjeti sliku 19. u Prilogu 4.). U slučaju dvaju sjedala koja su licem okrenuta jedno prema drugom ta se odredba primjenjuje samo za jedno od tih sjedala, a preostali prostor za stopala putnika koji sjede mora biti najmanje 400 mm; 7.7.8.6.4.3. u slučaju sjedala pored vozačeva sjedala u vozilima za prijevoz najviše 22 putnika prodor ploče s instrumentima, vjetrobranskog stakla, štitnika od sunca, sigurnosnih pojasa, sidrišta sigurnosnih pojasa i unutarnjeg dijela krova; 7.7.8.6.4.4. prodor nagibnih prozora, kad su otvoreni, i njihovih držača. 7.7.9. Komunikacija s vozačem 7.7.9.1. U vozilima razreda I., II. i A mora biti predviđen uređaj kojim putnici mogu dojaviti vozaču da zaustavi vozilo. Svi takvi uređaji za komunikaciju moraju imati upravljačke naprave koje se mogu aktivirati dlanom ruke. Uređaji za komunikaciju moraju biti odgovarajuće i jednakomjerno raspoređeni po cijelom vozilu na visini od najviše 1 500 mm od poda; to ne isključuje mogućnost ugradnje dodatnih uređaja za komunikaciju iznad te visine. Upravljačke naprave moraju biti kontrastno obojene u odnosu na pozadinu. Putnicima se najmanje jednim osvijetljenim znakom mora ukazati da je upravljačka naprava aktivirana. Znak prikazuje riječi „autobus se zaustavlja” ili ekvivalentne i/ili odgovarajući piktogram te mora svijetliti dok se ne otvore vrata za putnike. Zglobni autobusi moraju imati takve znakove u svakom krutom dijelu vozila. Autobusi na kat moraju ih imati na objema razinama. Odredbe stavka 7.6.11.8. ovog Priloga primjenjuju se na sve tekstualne oznake koje se upotrebljavaju. 7.7.9.2. Komunikacija s prostorom za posadu Ako je prostor za posadu izveden bez mogućnosti prilaza vozaču ili prostorima za putnike, mora biti predviđen uređaj za komunikaciju između vozača i tog prostora za posadu. 7.7.9.3. Komunikacija s prostorom nužnika Prostori nužnika moraju biti opremljeni uređajem za pozivanje u pomoć u slučaju opasnosti. 7.7.10. Uređaji za tople napitke i čajna kuhinja 7.7.10.1. Uređaji za tople napitke i čajna kuhinja moraju biti ugrađeni ili zaštićeni tako da ne postoji opasnost od prolijevanja toplog jela ili napitka po putniku zbog naglog kočenja ili skretanja. 7.7.10.2. U vozilima opremljenima uređajima za tople napitke i čajnom kuhinjom sva sjedala za putnike moraju imati odgovarajuće naprave za odlaganje toplog jela ili napitka dok se vozilo kreće. 7.7.11. Vrata na unutarnjim prostorijama Svaka vrata na nužniku ili drugom unutarnjem prostoru: 7.7.11.1. moraju biti sa samozatvaranjem i ne smiju imati napravu koja ih drži otvorenima ako bi to, kad su otvorena, smetalo putnicima u slučaju opasnosti; 7.7.11.2. ne smiju, kad su otvorena, prikrivati bilo koju ručku, upravljačku napravu za otvaranje ili obveznu oznaku za bilo koja vrata za putnike, vrata za slučaj opasnosti, izlaz za slučaj opasnosti, vatrogasni aparat ili komplet za prvu pomoć; 7.7.11.3. moraju biti opremljena napravom koja u slučaju opasnosti omogućava otvaranje vrata izvan prostora; 7.7.11.4. ne smiju se moći zaključati izvana, osim ako ih je uvijek moguće otvoriti iznutra. 7.7.12. Unutarnje stubište autobusa na kat (vidjeti sliku 1. u Prilogu 4.) 7.7.12.1. Najmanja širina unutarnjeg stubišta mora biti takva da omogućava slobodni prolaz kontrolnika za jednostruka vrata, kako je određen na slici 1. u Prilogu 4. Ploča se pomiče iz hodnika na donjoj razini do zadnje stube u vjerojatnom smjeru kretanja osobe koja upotrebljava stubište. 7.7.12.2. Unutarnje stubište mora biti konstruirano tako da pri naglom kočenju vozila u vožnji prema naprijed ne postoji opasnost da putnik bude odbačen prema dolje sa stubišta. Ovaj se zahtjev smatra ispunjenim ako je ispunjen najmanje jedan od sljedećih uvjeta: 7.7.12.2.1. nijedan dio stubišta nije nagnut u smjeru prema naprijed; 7.7.12.2.2. stubište je opremljeno zaštitnom ogradom ili sličnom napravom; 7.7.12.2.3. postoji automatski uređaj u gornjem dijelu stubišta koji sprečava korištenje stubišta kad je vozilo u vožnji; u slučaju opasnosti taj uređaj mora biti moguće lako isključiti. 7.7.12.3. Pomoću valjkastog kontrolnika iz stavka 7.7.5.1. ovog Priloga provjerava se jesu li ispunjeni uvjeti za pristup stubištu iz hodnika (na gornjoj i donjoj razini). 7.7.13. Vozačev prostor 7.7.13.1. Vozač mora biti zaštićen od putnika koji zbog kočenja ili skretanja mogu biti bačeni u vozačev prostor, kako od onih koji stoje tako i od putnika u sjedećem položaju neposredno iza vozačeva prostora. Ovaj se zahtjev smatra ispunjenim ako je: 7.7.13.1.1. stražnji dio vozačeva prostora ograđen pregradom; ili 7.7.13.1.2 ugrađena zaštitna ograda, u slučaju sjedala za putnike smještenih neposredno iza vozačeva prostora, ili ugrađen sigurnosni pojas, u slučaju vozila razreda A ili B. Mogućnost ugradnje sigurnosnog pojasa nije primjenjiva na vozila koja imaju prostor predviđen za putnike koji stoje neposredno iza vozačeva prostora. Ako je ugrađena, zaštitna ograda mora ispunjavati zahtjeve iz stavaka od 7.7.13.1.2.1. do 7.7.13.1.2.3. (vidjeti sliku 30. u Prilogu 4.): 7.7.13.1.2.1. visina zaštitne ograde, mjereno od poda na kojem su stopala putnika, je najmanje 800 mm; 7.7.13.1.2.2. širina zaštitne ograde proteže se od zida vozila prema unutra najmanje 100 mm preko središnjice krajnjeg unutarnjeg odgovarajućeg sjedala za putnike, a u svakom slučaju proteže najmanje do krajnje unutarnje točke vozačeva sjedala; 7.7.13.1.2.3. razmak između krajnjeg gornjeg ruba područja namijenjenog za držanje bilo kojeg predmeta (npr. stolića) i krajnjeg gornjeg ruba zaštitne ograde je najmanje 90 mm. 7.7.13.2. Vozačev prostor mora biti zaštićen od predmeta koji se zbog naglog kočenja u njega mogu dokotrljati iz prostora za putnike neposredno iza vozača. Ovaj se zahtjev smatra ispunjenim ako se loptica promjera 50 mm ne može dokotrljati u vozačev prostor iz prostora za putnike neposredno iza vozača. 7.7.13.3. Vozač mora biti zaštićen od sunca i od bliještanja ili refleksija unutarnje umjetne rasvjete. Svako osvjetljenje koje bi moglo negativno i značajno utjecati na vozačevo vidno polje mora moći biti uključeno samo kad je vozilo u stanju mirovanja. 7.7.13.4. Vozilo mora biti opremljeno uređajima za odmagljivanje i odleđivanje vjetrobranskog stakla. 7.7.14. Vozačko sjedalo 7.7.14.1. Vozačevo sjedalo mora biti neovisno od ostalih sjedala. 7.7.14.2. Naslon sjedala mora biti zakrivljen ili vozačev prostor mora biti opremljen osloncima za ruke postavljenima tako da vozač nije ograničen u manevriranju vozila i tako da poprečna ubrzanja tijekom vožnje ne mogu izbaciti vozača iz ravnoteže. 7.7.14.3. Najmanja širina sjedišta sjedala (dimenzija F, vidjeti sliku 9. u Prilogu 4.), mjerena od vertikalne ravnine koja prolazi kroz središte sjedala, mora biti: 7.7.14.3.1. 200 mm za vozila razreda A ili B; 7.7.14.3.2. 225 mm za vozila razreda I., II. ili III. 7.7.14.4. Najmanja dubina sjedišta sjedala (dimenzija K, vidjeti sliku 11.a u Prilogu 4.), mjerena od vertikalne ravnine koja prolazi kroz središte sjedala, mora biti: 7.7.14.4.1. 350 mm za vozila razreda A ili B; 7.7.14.4.2. 400 mm za vozila razreda I., II. ili III. 7.7.14.5. Najmanja sveukupna širina naslona sjedala izmjerena na visini od 250 mm iznad vodoravne ravnine koja dodiruje krajnju gornju površinu nepritisnutog sjedišta mora biti 450 mm. 7.7.14.6. Razmak između oslonaca za ruke mora osigurati slobodan prostor za vozača, kako je određeno u stavku 7.7.14.2, od najmanje 450 mm. 7.7.14.7. Sjedalo mora biti namjestivo po duljini i visini, a naslon sjedala mora se moći nagnuti. Sjedalo se mora automatski blokirati u odabranom položaju i, ako je opremljeno okretnim mehanizmom, mora se automatski blokirati u položaju za vožnju. Sjedalo mora biti opremljeno ovjesom. 7.7.14.7.1. Ovjes i namještanje po visini nisu obvezni za vozila razreda A ili B. 7.8. Umjetna unutarnja rasvjeta 7.8.1. Unutarnja električna rasvjeta mora biti predviđena za osvjetljavanje: 7.8.1.1. svih prostora za putnike, prostora za posadu, nužnika i zglobnog dijela zglobnog autobusa; 7.8.1.2. svih stuba; 7.8.1.3. pristupa svim izlazima i području neposredno oko vrata za putnike, uključujući, kad se upotrebljava, sve ugrađene naprave za ukrcavanje; 7.8.1.4. unutarnjih oznaka i unutarnjih upravljačkih naprava na svim izlazima; 7.8.1.5. svih mjesta gdje ima zapreka; 7.8.1.6. u slučaju autobusa na kat bez krova mora biti osiguran najmanje jedan uređaj za osvjetljavanje postavljen što je bliže moguće vrhu svakog stubišta koje vodi na gornju razinu. 7.8.2. Unutarnja rasvjeta mora imati najmanje dva kruga tako da kvar jednog ne utječe na drugi. Krug koji služi samo za stalno osvjetljavanje ulaza i izlaza može se smatrati jednim od tih krugova. 7.8.3. Vozila razreda II., III. i B moraju biti opremljena sustavom sigurnosnog osvjetljenja: 7.8.3.1. vozač mora moći aktivirati sustav sigurnosnog osvjetljenja s vozačeva sjedala; 7.8.3.2. aktiviranje upravljačke naprave za slučaj opasnosti bilo kojih vrata za putnike ili vrata za slučaj opasnosti mora aktivirati sustav sigurnosnog osvjetljenja; 7.8.3.3. jednom kad je aktiviran, sustav sigurnosnog osvjetljenja mora ostati aktiviran najmanje 30 minuta, osim ako ga vozač isključi; 7.8.3.4. napajanje sustava sigurnosnog osvjetljenja mora biti odgovarajuće postavljeno unutar vozila kako bi se smanjila opasnost od prekida njegova rada zbog nesreće; 7.8.3.5. sve jedinice koje pružaju sigurnosno osvjetljenje moraju proizvoditi bijelo svjetlo; 7.8.3.6. ujednačenost osvjetljenja mora se ocijeniti u skladu sa sljedećim mjerama: 7.8.3.7. sustav sigurnosnog osvjetljenja mora osigurati jakost osvjetljenja od najmanje deset luksa neposredno ispod svake rasvjetne jedinice u prostoru za putnike na visini od 750 mm iznad središnjice svih pristupnih prolaza i hodnika; 7.8.3.8. ujednačenost osvjetljenja po cijeloj duljini prostora za putnike na visini od 750 mm iznad svih pristupnih prolaza i hodnika mora biti unutar 0,15–2; 7.8.3.9. sigurnosno osvjetljenje mora osigurati jakost osvjetljenja od najmanje jednog luksa na razini poda u središnjici svih pristupnih prilaza i hodnika i u središtu svake stube na razini stube; 7.8.3.10. sukladnost sa zahtjevima o ujednačenosti dokazuje se mjerenjima na udaljenostima ne većima od dva metra tijekom razdoblja od najmanje 30 minuta od aktiviranja sigurnosnog osvjetljenja. 7.8.4. Nisu obvezna pojedinačna svjetla za svaku od točaka iz stavka 7.8.1. ako se odgovarajuće osvjetljenje može održati tijekom uobičajene upotrebe. 7.8.5. Regulacija obveznog unutarnjeg osvjetljenja provodi se ručnim prekidačima kojima upravlja vozač ili automatskim upravljanjem. 7.9. Zglobni dio zglobnih autobusa 7.9.1. Zglobni dio koji povezuje krute dijelove vozila mora biti konstruiran i proizveden tako da dopušta najmanje jedno zakretanje oko najmanje jedne horizontalne i jedne vertikalne osi. 7.9.2. Kad je zglobni autobus s masom u voznom stanju u stanju mirovanja na ravnoj vodoravnoj površini, između poda obaju krutih dijelova i poda zakretnog dijela ili elementa koji zamjenjuje taj dio ne smije postojati nepokriven otvor širine veće od: 7.9.2.1. 10 mm kad su svi kotači vozila u istoj ravnini; ili 7.9.2.2. 20 mm kad se kotači osovine koja se nalazi uz zglobni dio oslanjaju na površinu koja je 150 mm iznad površine na koju se oslanjaju kotači ostalih osovina. 7.9.3. Razlika između razine poda krutih dijelova i poda zakretnog dijela, mjereno u spoju, ne smije prelaziti: 7.9.3.1. 20 mm u uvjetima opisanima u stavku 7.9.2.1.; ili 7.9.3.2. 30 mm u uvjetima opisanima u stavku 7.9.2.2. 7.9.4. Na zglobnim autobusima moraju se ugraditi naprave koje fizički sprečavaju prilaz putnika bilo kojem dijelu zglobnog dijela na kojem: 7.9.4.1. na podu postoji nepokriven otvor koji ne ispunjava zahtjeve iz stavka 7.9.2.; 7.9.4.2. pod ne može nositi masu putnika; 7.9.4.3. pomicanje zidova predstavlja opasnost za putnike. 7.10. Držanje pravca kod zglobnih vozila Kad zglobni autobus vozi pravocrtno, uzdužne središnje ravnine njegovih krutih dijelova moraju se poklapati i činiti neprekinutu ravninu bez ikakva odstupanja. 7.11. Prečke i rukohvati 7.11.1. Opći zahtjevi 7.11.1.1. Prečke i rukohvati moraju biti odgovarajuće čvrstoće. 7.11.1.2. Oni moraju biti tako konstruirani i ugrađeni da za putnika ne predstavljaju opasnost od ozljeda. 7.11.1.3. Prečke i rukohvati moraju imati presjek koji omogućava putnicima da ih lako i čvrsto obuhvate. Svaka prečka mora imati duljinu od najmanje 100 mm koju se može uhvatiti rukom. Nijedna dimenzija presjeka ne smije biti manja od 20 mm i veća od 45 mm, osim u slučaju rukohvata na vratima i sjedalima i, u slučaju vozila razreda II., III. ili B., u pristupnim prolazima. U tim su slučajevima dopuštene prečke čija je jedna dimenzija najmanje 15 mm pod uvjetom da je druga dimenzija najmanje 25 mm. Prečke ne smiju imati oštrih pregiba. 7.11.1.4. Slobodan razmak između prečke ili rukohvata, duž većeg dijela njegove duljine, i susjednog dijela nadogradnje ili zidova vozila mora biti najmanje 40 mm. Međutim, u slučaju prečke na vratima ili sjedalu ili u pristupnim prolazima vozila razreda II., II