2011L0061 — HR — 02.07.2014 — 002.002

►B DIREKTIVA 2011/61/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA od 8. lipnja 2011. o upraviteljima alternativnih investicijskih fondova i o izmjeni direktiva 2003/41/EZ i 2009/65/EZ te uredbi (EZ) br. 1060/2009 i (EU) br. 1095/2010 (Tekst značajan za EGP) ( L 174, 1.7.2011, p.1)









▼B

DIREKTIVA 2011/61/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

od 8. lipnja 2011.

o upraviteljima alternativnih investicijskih fondova i o izmjeni direktiva 2003/41/EZ i 2009/65/EZ te uredbi (EZ) br. 1060/2009 i (EU) br. 1095/2010

(Tekst značajan za EGP)







EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 53. stavak 1., uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije, uzimajući u obzir mišljenje Europske središnje banke ( 1 ), uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora ( 2 ), u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom ( 3 ), budući da: (1) Upravitelji alternativnih investicijskih fondova (UAIF) odgovorni su za upravljanje znatnim iznosom imovine uložene u Uniji i za znatne iznose trgovanja na tržištima financijskih instrumenata te mogu imati značajan utjecaj na tržišta i društva u koja ulažu. (2) Utjecaj UAIF-ova na tržišta na kojima posluju u velikoj je mjeri povoljan, mada su nedavne financijske poteškoće istaknule kako djelatnosti UAIF-ova mogu također pridonijeti širenju ili povećanju rizika u cijelom financijskom sustavu. Neusklađeni nacionalni odgovori otežavaju upravljanje tim rizicima. Zato je cilj ove Direktive uspostava zajedničkih zahtjeva koji uređuju odobrenje za rad i nadzor UAIF-ova kako bi se osigurao usklađen pristup u pogledu povezanih rizika i njihov učinak na ulagatelje i tržišta u Uniji. (3) Nedavne poteškoće na financijskim tržištima ukazale su na činjenicu da su mnoge strategije UAIF-a osjetljive na neke ili na nekoliko značajnih rizika u odnosu na ulagatelje, druge sudionike na tržištu i tržišta. Kako bi se osigurale cjelovite i zajedničke mjere nadzora, potrebno je uspostaviti okvir koji može rješavati te rizike, vodeći računa o različitom nizu strategija i tehnika ulaganja koje koriste UAIF-i. Shodno tome, ova bi se Direktiva trebala primjenjivati na UAIF-e koji upravljaju svim vrstama fondova koji nisu obuhvaćeni Direktivom 2009/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na subjekte za zajednička ulaganja u prenosive vrijednosne papire (UCITS) ( 4 ), bez obzira na pravni ili ugovorni način na koji je UAIF-ima povjerena ova odgovornost. UAIF-i ne bi smjeli imati pravo na upravljanje UCITS-ima u smislu Direktive 2009/65/EZ na temelju odobrenja za rad u skladu s ovom Direktivom. (4) Ova Direktiva nastoji osigurati unutarnje tržište za UAIF-e i usklađen i strog regulatorni i nadzorni okvir za djelatnosti svih UAIF-ova u Uniji, uključujući one koji imaju registrirano sjedište u državi članici (UAIF-i u EU) kao i za one koji imaju registrirano sjedište u trećoj zemlji (UAIF-i izvan EU). Budući da su praktične posljedice i moguće poteškoće, koje proizlaze iz usklađenog regulatornog okvira i unutarnjeg tržišta za UAIF-e izvan EU koji obavljaju djelatnosti upravljanja i/ili trgovanja u Uniji i za UAIF-e u EU koji upravljaju alternativnim investicijskim fondovima (AIF-ima) izvan EU, neizvjesne i da ih je teško predvidjeti jer ne postoji prethodno iskustvo u vezi s tim, trebalo bi osigurati mehanizam preispitivanja. Nakon prijelaznog razdoblja od dvije godine, predviđa se da će usklađeni propisi o putovnici postati važeći za UAIF-e izvan EU koji obavljaju djelatnosti upravljanja i/ili trgovanja u Uniji i za UAIF-e u EU koji upravljanju AIF-ima izvan EU, nakon stupanja na snagu delegiranog akta Komisije koji se odnosi na tu materiju. Tijekom daljnjeg prijelaznog razdoblja od tri godine, predviđa se da će usklađeni propisi važiti usporedno s nacionalnim propisima država članica, ovisno o određenim minimalno usklađenim uvjetima. Nakon navedenog trogodišnjeg razdoblja usporedne primjene predviđa se da će, sa stupanjem na snagu sljedećeg delegiranog akta Komisije, nacionalni propisi prestati važiti. (5) Četiri godine nakon roka za prenošenje ove Direktive u nacionalno pravo, Komisija bi trebala preispitati primjenu i područje primjene ove Direktive, vodeći računa o njenim ciljevima te procijeniti je li usklađeni pristup Unije prouzročio trajni znatniji poremećaj na tržištu ili djeluje li ova Direktiva učinkovito obzirom na načela unutarnjeg tržišta i jednakih konkurentskih uvjeta ili ne. (6) Trebalo bi ograničiti područje primjene ove Direktive na subjekte koji u okviru svoje redovite djelatnosti upravljaju AIF-ima - bez obzira radi li se o AIF-u otvorenog ili zatvorenog tipa, bez obzira na pravni oblik AIF-a i bez obzira je li AIF uvršten - koji prikupljaju sredstva od više ulagatelja, s ciljem da ta sredstva ulože u korist tih ulagatelja, u skladu s utvrđenom politikom ulaganja. (7) Investicijski subjekti kao što su subjekti koji upravljaju obiteljskom imovinom (family office vehicle) koji ulažu privatnu imovinu ulagatelja, bez prikupljanja vanjskih sredstava, ne bi se trebali smatrati AIF-ima u skladu s ovom Direktivom. (8) Subjekti koji se ne smatraju UAIF-ima na temelju ove Direktive, ostaju izvan njenog područja primjene. Slijedom toga, ova se Direktiva ne bi trebala primjenjivati na holding društva, kako je to ovdje utvrđeno. Međutim, upravitelji fondova rizičnog kapitala (private equity funds) ili UAIF-i koji upravljaju AIF-ima čije su dionice uvrštene za trgovanje na uređenom tržištu ne bi smjeli biti isključeni iz njenog područja primjene. Osim toga, ova se Direktiva ne bi smjela primjenjivati na upravljanje mirovinskim fondovima; programe sudjelovanja ili štednje zaposlenika; nadnacionalne institucije; nacionalne središnje banke; državne, regionalne i lokalne vlasti i tijela ili institucije koji upravljaju fondovima koji podupiru sustave socijalne sigurnosti i mirovinske sustave; sekuritizacijske subjekte posebne namjene; ili ugovore o osiguranju ili zajednička ulaganja. (9) Od investicijskih društava koja su dobila odobrenje za rad na temelju Direktive 2004/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o tržištima financijskih instrumenata ( 5 ) i kreditnih institucija koje su dobile odobrenje za rad na temelju Direktive 2006/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2006. o osnivanju i obavljanju djelatnosti kreditnih institucija ( 6 ) ne bi se trebalo zahtijevati da za pružanje investicijskih usluga, poput upravljanja pojedinačnim portfeljem u vezi s AIF-ima, trebaju dobiti odobrenje za rad u skladu s ovom Direktivom. Međutim, investicijska društva trebala bi imati mogućnost da, izravno ili neizravno, nude udjele ili dionice AIF-a ili plasiraju takve udjele ili dionice, ulagateljima u Uniji, samo u mjeri u kojoj se tim udjelima ili dionicama može trgovati u skladu s ovom Direktivom. Prilikom prenošenja ove Direktive u nacionalno pravo, države članice trebale bi voditi računa o regulatornoj svrsi toga zahtjeva i trebale bi osigurati da investicijska društva osnovana u trećim zemljama, u skladu s mjerodavnim nacionalnim pravom, koja mogu pružati investicijske usluge vezane uz AIF-e, također budu obuhvaćena područjem primjene toga zahtjeva. Investicijske usluge koje pružaju ti subjekti vezano uz AIF-e, nikad ne bi smjele dovesti do stvarnog izbjegavanja ove Direktive, pretvaranjem UAIF-a u fiktivni subjekt, bez obzira na to je li UAIF osnovan u Uniji ili u trećoj zemlji. (10) Ova Direktiva ne uređuje AIF-e. AIF-i bi se stoga i dalje trebali moći uređivati i nadzirati na nacionalnoj razini. Uređenje strukture ili sastava portfelja AIF-ova kojima upravljaju UAIF-i bilo bi nerazmjerno na razini Unije, a zbog velike raznolikosti AIF-ova kojima upravljaju UAIF-i bilo bi teško osigurati tako široko usklađivanje. Zato ova Direktiva ne sprečava države članice da donesu ili da i dalje primjenjuju nacionalne zahtjeve u vezi AIF-ova osnovanih na njihovom državnom području. Činjenica da država članica može uvesti dodatne zahtjeve, pored onih koji se primjenjuju u drugim državama članicama za AIF-e osnovane na njenom državnom području, ne bi smjela spriječiti ostvarivanje prava UAIF-ova koji su dobili odobrenje za rad u skladu s ovom Direktivom, da u drugim državama članicama trguju s profesionalnim ulagateljima u Uniji određenim AIF-ima koji su osnovani izvan države članice koja uvodi dodatne zahtjeve i koji stoga ne podliježu i ne moraju postupati u skladu s tim dodatnim zahtjevima. (11) Nekoliko odredbi ove Direktive zahtijevaju od UAIF-ova da osiguraju usklađenost sa zahtjevima, za koje u nekim strukturama fondova UAIF-i nisu odgovorni. Primjer takvih struktura fondova su slučajevi u kojima je AIF ili neki drugi subjekt koji djeluje u ime AIF-a odgovoran za imenovanje depozitara. U takvim slučajevima, UAIF nema krajnju kontrolu nad stvarnim imenovanjem depozitara, osim ako je AIF s unutarnjim upravljanjem. Budući da ova Direktiva ne uređuje AIF-e, ona ne može zahtijevati da AIF imenuje depozitara. U slučajevima kad UAIF ne uspije osigurati usklađenost AIF-a ili nekog drugog subjekta koji djeluje u njegovo ime s važećim zahtjevima, nadležna bi tijela trebala zahtijevati od UAIF-a da poduzme potrebne mjere kako bi se ispravila ta situacija. Ako, unatoč takvim mjerama, neusklađenost traje i dalje i ako se ona odnosi na UAIF u EU ili na UAIF izvan EU koji ima odobrenje za rad i koji upravlja AIF-om u EU, UAIF bi trebao odstupiti s položaja upravitelja toga AIF-a. Ako UAIF ne odstupi, nadležna tijela njegove matične države članice trebala bi zahtijevati da odstupi i ne bi smjelo biti dopušteno trgovanje dotičnim AIF-om u Uniji. Ista bi se zabrana trebala odnositi na UAIF-e izvan EU koji imaju odobrenje za rad i koji trguju AIF-ima izvan EU u Uniji. (12) Ako nije izričito drugačije predviđeno, kad se ova Direktiva odnosi na interese ulagatelja AIF-a, misli se na interese ulagatelja u njihovom posebnom svojstvu ulagatelja u AIF, a ne na njihove individualne interese. (13) Ovisno o predviđenim iznimkama i ograničenjima, ova bi se Direktiva trebala odnositi na sve UAIF-e u EU koji upravljaju AIF-ima u EU ili AIF-ima izvan EU, bez obzira na to trguje li se njima u Uniji ili ne, i na UAIF-e izvan EU koji upravljaju AIF-ima u EU, bez obzira na to trguje li se njima u Uniji ili ne, i na UAIF-e izvan EU koji trguju u Uniji AIF-ima u EU ili AIF-ima izvan EU. (14) Ovom se Direktivom propisuju zahtjevi vezani uz način na koji bi UAIF-i trebali upravljati AIF-ima koji su pod njihovom odgovornošću. Za UAIF-e izvan EU ovo je ograničeno na upravljanje AIF-ima u EU i drugim AIF-ima čijim se udjelima ili dionicama također trguje s profesionalnim ulagateljima u Uniji. (15) Odobrenje za rad UAIF-ova u EU, u skladu s ovom Direktivom, obuhvaća upravljanje AIF-ima u EU koji su osnovani u matičnoj državi članici UAIF-a. Ovisno o daljnjim zahtjevima za obavješćivanje, ovo također uključuje trgovanje AIF-ima u EU kojima upravlja UAIF u EU s profesionalnim ulagateljima u Uniji i upravljanje AIF-ima u EU osnovanima u državama članicama koje nisu matična država članica UAIF-a. Ovom se Direktivom također propisuju uvjeti na temelju kojih UAIF-i u EU koji imaju odobrenje za rad imaju pravo trgovati AIF-ima izvan EU s profesionalnim ulagateljima u Uniji i uvjeti na temelju kojih UAIF izvan EU može dobiti odobrenje za upravljanje AIF-ima u EU i/ili za trgovanje AIF-ima s profesionalnim ulagateljima u Uniji pomoću putovnice. Tijekom razdoblja za koje se predviđa da je prijelazno, države članice također bi trebale imati mogućnost da dopuste UAIF-ima u EU trgovanje AIF-ima izvan EU samo na svom državnom području i/ili dopustiti UAIF-ima izvan EU upravljanje AIF-ima u EU i/ili trgovanje AIF-ima s profesionalnim ulagateljima samo na svom državnom području, ovisno o nacionalnom pravu i ako su ispunjeni određeni minimalni uvjeti u skladu s ovom Direktivom. (16) Ova se Direktiva ne bi smjela odnositi na UAIF-e ako oni upravljaju AIF-ima čiji su jedini ulagatelji sami UAIF-i ili njihova matična društva, njihova društva kćeri ili druga društva kćeri njihovih matičnih društava i kad ti ulagatelji nisu sami AIF-i. (17) Ova Direktiva nadalje predviđa blaže propise za UAIF-e ako AIF-i pod upravljanjem zajedno ne prelaze prag od 100 milijuna EUR, i za UAIF-e, koji upravljaju isključivo AIF-ima koji ne koriste financijsku polugu i ne predviđaju ulagateljima mogućnost ostvarivanja prava isplate tijekom razdoblja od pet godina, u slučaju kad AIF-i pod upravljanjem zajedno ne prelaze prag od 500 milijuna EUR. Iako nije vjerojatno da bi djelatnosti dotičnih UAIF-ova mogle pojedinačno imati značajne posljedice za financijsku stabilnost, postoji mogućnost da zajedno takve djelatnosti mogu dovesti do sistemskih rizika. Shodno tome, ti UAIF-i ne bi trebali podlijegati obvezi potpunog odobrenja za rad, već obvezi da budu registrirani u svojim matičnim državama članicama i trebali bi, između ostalog, dostaviti svojim nadležnim tijelima relevantne informacije o glavnim instrumentima kojima trguju i o glavnim izloženostima i najvažnijim koncentracijama AIF-ova kojima upravljaju. Međutim, kako bi mogli imati koristi od prava odobrenih na temelju ove Direktive, trebalo bi biti dopušteno tim manjim UAIF-ima da budu tretirani kao UAIF-i, predviđeni ovom Direktivom, pod uvjetom da su odabrali da se na njih primjenjuju odredbe ove Direktive. To izuzeće ne bi smjelo ograničiti mogućnosti država članica da uvedu strože zahtjeve za UAIF-e koji nisu odabrali da se na njih primjenjuju odredbe ove Direktive. (18) Niti jedan UAIF u EU ne bi smio upravljati i/ili trgovati AIF-ima u EU s profesionalnim ulagateljima u Uniji, ako nema odobrenje za rad u skladu s ovom Direktivom. UAIF koji ima odobrenje za rad u skladu s ovom Direktivom, trebao bi u svakom trenutku ispunjavati uvjete za odobrenje za rad koji su utvrđeni u ovoj Direktivi. (19) Čim je to dopušteno u skladu s ovom Direktivom, UAIF izvan EU koji namjerava upravljati AIF-ima u EU i/ili trgovati AIF-ima u Uniji pomoću putovnice ili UAIF u EU koji namjerava trgovati AIF-ima izvan EU u Uniji pomoću putovnice, također bi trebao dobiti odobrenje za rad u skladu s ovom Direktivom. Najmanje tijekom prijelaznog razdoblja, država članica trebala bi moći omogućiti UAIF-u izvan-EU da trguje AIF-ima u toj državi članici i odobriti UAIF-a u EU da trguje AIF-ima izvan EU u toj državi članci, ako su ispunjeni određeni minimalni uvjeti u skladu s ovom Direktivom. (20) Ovisno o njihovom pravnom obliku, AIF-i bi trebali imati vanjskog ili unutarnjeg upravitelja. Trebalo bi se smatrati da AIF ima unutarnjeg upravitelja kad funkcije upravljanja izvršava upravljačko tijelo ili drugi unutarnji resurs AIF-a. Kad pravni oblik AIF-a omogućuje unutarnje upravljanje i kad upravljačko tijelo AIF-a odabere da neće imenovati vanjskog UAIF-a, AIF je istodobno i UAIF i zato bi trebao ispunjavati sve zahtjeve za UAIF-e na temelju ove Direktive i imati odobrenje za rad kao takav. Međutim, UAIF koji je AIF s unutarnjim upravljanjem ne bi smio imati odobrenje za rad kao vanjski upravitelj drugih AIF-ova. Trebalo bi se smatrati da AIF ima vanjskog upravitelja kad je za upravitelja, od strane AIF-a ili u ime AIF-a imenovana vanjska pravna osoba koja je takvim imenovanjem odgovorna za upravljanje AIF-om. Kad je za upravljanje nekim određenim AIF-om imenovan vanjski UAIF, ne bi trebalo smatrati da taj UAIF pruža investicijsku uslugu upravljanja portfeljem kako je to utvrđeno u točki 9. stavka 1. članka 4. Direktive 2004/39/EZ, već radije, upravljanja zajedničkim portfeljem u skladu s ovom Direktivom. (21) Upravljanje AIF-ima trebalo bi se sastojati od pružanja barem usluga upravljanja ulaganjima. Pojedini UAIF, da bi bio imenovan u skladu s ovom Direktivom, ne bi ni u kojem slučaju smio imati odobrenje za obavljanje poslova upravljanja portfeljem, ako pri tom ne obavlja i poslove upravljanja rizicima i obratno. Ovisno o uvjetima navedenima u ovoj Direktivi, UAIF koji ima odobrenje za rad ne bi, međutim, nikad smio biti spriječen da se bavi administrativnim poslovima i trgovanjem AIF-ima ili da se bavi djelatnostima koje su povezane s imovinom AIF-a. Vanjski UAIF ne bi smio biti spriječen da pruža usluge upravljanja portfeljem u skladu s ovlaštenjem ulagatelja na diskrecijskoj i pojedinačnoj osnovi, uključujući portfelje koji su u vlasništvu mirovinskih fondova i institucija za strukovno mirovinsko osiguranje obuhvaćeno Direktivom 2003/41/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 3. lipnja 2003. o djelatnostima i nadzoru institucija za strukovno mirovinsko osiguranje ( 7 ), niti da pruža dodatne usluge investicijskog savjetovanja, pohrane i administriranja u vezi s udjelima subjekata za zajednička ulaganja i zaprimanja i prijenosa naloga. U skladu s odobrenjem za rad iz Direktive 2009/65/EZ, vanjskom bi UAIF-u trebalo biti dopušteno da upravlja UCITS-ima. (22) Potrebno je osigurati da UAIF-i posluju sukladno čvrstim sustavima kontrole upravljanja. Trebalo bi upravljati UAIF-ima i organizirati ih na takav način da se sukobi interesa svedu na najmanju moguću mjeru. Organizacijski zahtjevi uspostavljeni u skladu s ovom Direktivom ne bi smjeli dovesti u pitanje sustave i kontrole uspostavljene nacionalnim pravom za prijavu osoba koje rade u ili za UAIF. (23) Potrebno je predvidjeti primjenu minimalnih kapitalnih zahtjeva kako bi se osigurao kontinuitet i pravilnost upravljanja AIF-ima koju obavljaju UAIF-i radi pokrića moguće izloženosti UAIF-ova od profesionalne odgovornosti u vezi sa svim njihovim djelatnostima, uključujući upravljanje AIF-ima na temelju delegiranog ovlaštenja. UAIF-i bi morali imati mogućnost izbora da li će pokriti moguće rizike od profesionalne odgovornosti dodatnim kapitalom ili odgovarajućim osiguranjem od profesionalne odgovornosti. (24) Kako bi se riješili moguće štetni učinci slabo koncipiranih struktura nagrađivanja na odgovarajuće upravljanje rizicima i kontrolu ponašanja pojedinaca u vezi preuzimanja rizika, trebala bi postojati izričita obveza za UAIF-e da za one kategorije osoblja čije poslovne djelatnosti imaju značajan utjecaj na profile rizičnosti AIF-ova kojima upravljaju, uspostave i održavaju politike i prakse nagrađivanja koje dosljedno odražavaju odgovarajuće i učinkovito upravljanje rizicima. Te kategorije osoblja trebale bi obuhvatiti barem više rukovodstvo, preuzimatelje rizika, funkcije kontrole i sve zaposlenike koji primaju ukupan iznos nagrađivanja koji ih svrstava u isti platni razred kao i više rukovodstvo i preuzimatelje rizika. (25) Načela koja uređuju politike nagrađivanja trebala bi potvrditi da UAIF-i mogu primjenjivati te politike na različite načine, obzirom na njihovu veličinu i na veličinu AIF-ova kojima upravljaju, njihovu unutarnju organizaciju te vrstu, djelokrug i složenost njihovih djelatnosti. (26) Načela koja se odnose na odgovarajuće politike nagrađivanja, navedena u Preporuci Komisije 2009/384/EZ od 30. travnja 2009. o politikama nagrađivanja u sektoru financijskih usluga ( 8 ) u skladu su s načelima iz ove Direktive te ih nadopunjuju. (27) U cilju promicanja konvergencije nadzora prilikom procjene politika i praksi nagrađivanja, Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala) osnovano Uredbom (EU) br. 1095/2010 Europskog parlamenta i Vijeća ( 9 ) (ESMA) trebalo bi osigurati postojanje smjernica za odgovarajuće politike nagrađivanja u sektoru UAIF-a. Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) osnovano Uredbom (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća ( 10 ) trebalo bi pomoći u izradi takvih smjernica. (28) Odredbe o nagrađivanju ne bi smjele dovesti u pitanje cjelokupno ostvarivanje temeljnih prava zajamčenih Ugovorima, posebno člankom 153. stavkom 5. UFEU-a, općih načela nacionalnog ugovornog i radnog prava, važećeg zakonodavstva koje se odnosi na prava dioničara i uključenost i opću odgovornost upravnih i nadzornih tijela dotičnih institucija, kao i, prema potrebi, prava socijalnih partnera da zaključe i provode kolektivne ugovore u skladu s nacionalnim pravom i tradicijom. (29) Za zaštitu interesa ulagatelja, presudno je pouzdano i objektivno vrednovanje imovine. UAIF-i koriste različite metodologije i sustave vrednovanja imovine, ovisno o imovini i tržištima na koja pretežno ulažu. Primjereno je priznati takve razlike, ali ipak zahtijevati od UAIF-ova da u svim slučajevima primjenjuju postupke vrednovanja koji će rezultirati primjerenim vrednovanjem imovine AIF-ova. Postupak vrednovanja imovine i izračuna neto vrijednosti imovine trebao bi biti funkcionalno neovisan od upravljanja portfeljem i politike nagrađivanja UAIF-a, a druge mjere trebale bi osigurati da se spriječe sukobi interesa i neprimjeren utjecaj na zaposlenike. Ovisno o određenim uvjetima, UAIF-i bi trebali imati mogućnost imenovati vanjskog procjenitelja koji obavlja vrednovanje. (30) Ovisno o strogim ograničenjima i zahtjevima, uključujući postojanje objektivnih razloga, u cilju povećanja učinkovitosti upravljanja svoga poslovanja, UAIF bi trebao imati mogućnost da delegira obavljanje, u njegovo ime, nekih poslova u skladu s ovom Direktivom. Ovisno o istim uvjetima, također bi trebalo biti dopušteno daljnje delegiranje. UAIF-i bi, međutim, u svakom trenutku trebali ostati odgovorni za pravilno obavljanje delegiranih poslova i usklađenost s ovom Direktivom. (31) Stroga bi ograničenja i zahtjevi navedeni za delegiranje poslova UAIF-a trebali važiti za delegiranje poslova upravljanja iz Priloga I. Delegiranje popratnih poslova, poput administrativnih ili tehničkih poslova koje obavlja UAIF u okviru svojih poslova upravljanja, ne bi trebalo podlijegati posebnim ograničenjima i zahtjevima navedenima u ovoj Direktivi. (32) Nedavni razvoji događaja ističu ključnu potrebu za odvajanjem pohrane imovine od poslova upravljanja i odvajanjem imovine ulagatelja od imovine upravitelja. Iako UAIF-i upravljaju AIF-ima prema različitim poslovnim modelima i mjerama za, između ostalog, pohranu imovine, bitno je da bude imenovan depozitar odvojen od UAIF-a koji izvršava poslove depozitara u vezi s AIF-om. (33) Odredbe ove Direktive koje se odnose na imenovanje i poslove depozitara trebale bi se odnositi na sve AIF-e kojima upravlja UAIF koji podliježe ovoj Direktivi te stoga na sve poslovne modele AIF-ova. One bi, međutim, trebale biti prilagođene posebnostima različitih poslovnih modela. Za neke poslovne modele, neki poslovi depozitara su važniji od drugih, ovisno o vrsti imovine u koju AIF ulaže i poslova povezanih s tom imovinom. (34) Za AIF-e koji ne predviđaju mogućnost ostvarivanja prava isplate tijekom razdoblja od 5 godina nakon datuma početnih ulaganja i koji, u skladu sa svojom osnovnom politikom ulaganja, općenito ne ulažu u imovinu koja se mora pohraniti na skrbništvo u skladu s ovom Direktivom ili, općenito ulažu u izdavatelje ili neuvrštena društva, kako bi moguće stekli kontrolu nad takvim društvima u skladu s ovom Direktivom, kao što su to fondovi rizičnog kapitala (private equity i venture capital) i fondovi za ulaganje u nekretnine, države članice bi trebale imati mogućnost da dopuste imenovanje bilježnika, odvjetnika, voditelja registra ili drugog subjekta za obavljanje poslova depozitara. U takvim bi slučajevima poslovi depozitara trebali biti dio poslovnih djelatnosti, vezano uz koje imenovani subjekt podliježe obveznoj poslovnoj registraciji priznatoj po zakonu ili pravnim ili regulatornim odredbama ili pravilima poslovnog ponašanja i koji može dostaviti dovoljno financijskih i strukovnih jamstava za učinkovito obavljanje relevantnih poslova depozitara i ispunjavanje obveza svojstvenih tim poslovima. Pri tome se vodi računa o postojećoj praksi za neke vrste zatvorenih fondova. Međutim, za sve ostale AIF-e, depozitar bi trebao biti kreditna institucija, investicijsko društvo ili neki drugi subjekt kojemu je to dopušteno na temelju Direktive 2009/65/EZ, s obzirom na važnost poslova skrbništva. Samo za AIF-e izvan EU, također bi trebalo biti moguće da depozitar bude kreditna institucija ili neki drugi subjekt iste vrste kao i subjekti navedeni u ovoj uvodnoj izjavi, sve dok podliježe učinkovitim bonitetnim propisima i nadzoru koji proizvode iste učinke kao i pravo Unije i učinkovito se primjenjuju. (35) Depozitar bi trebao imati registrirano sjedište ili podružnicu u istoj zemlji kao i AIF. Za AIF izvan EU, trebalo bi biti moguće da ima depozitara osnovanog u dotičnoj trećoj zemlji samo ako su ispunjeni određeni dodatni uvjeti. Na temelju kriterija navedenih u delegiranim aktima, Komisija bi trebala biti ovlaštena donijeti provedbene mjere koje navode da bonitetni propisi i nadzor treće zemlje imaju isti učinak kao i pravo Unije i da se učinkovito primjenjuju. Osim toga, u slučaju kad se mišljenje nadležnih tijela o točnoj primjeni ostalih dodatnih uvjeta razilazi, trebalo bi primijeniti postupak posredovanja iz članka 19. Uredbe (EU) br. 1095/2010. Alternativno, za AIF-e izvan EU, depozitar bi također trebao imati mogućnost da bude osnovan u matičnoj državi članici ili u referentnoj državi članici UAIF-a koji upravlja AIF-om. (36) Komisija je pozvana da ispita mogućnosti iznošenja odgovarajućeg horizontalnog zakonodavnog prijedloga koji pojašnjava odgovornosti i dužnosti depozitara te uređuje pravo depozitara iz jedne države članice za pružanje usluga u drugoj državi članici. (37) Depozitar bi trebao biti odgovoran za primjereno praćenje novčanih tokova AIF-a, a posebno za osiguranje da su novčana sredstva ulagatelja i novčana sredstva koja pripadaju AIF-u ili UAIF-u koji djeluje u ime AIF-a, pravilno proknjižena na računima otvorenima na ime AIF-a ili na ime UAIF-a koji djeluje u ime AIF-a ili na ime depozitara koji djeluje u ime AIF-a radi pohrane imovine AIF-a, uključujući pohranu na skrbništvo financijskih instrumenata koji se mogu evidentirati na računu financijskih instrumenata otvorenom u knjigama depozitara i svih financijskih instrumenata koji se mogu fizički isporučiti depozitaru, te radi provjere vlasništva sve ostale imovine AIF-a ili UAIF-a u ime AIF-a. Prilikom osiguranja da se novčana sredstva ulagatelja knjiže na novčanim računima, depozitar bi trebao povesti računa o načelima iz članka 16. Direktive Komisije 2006/73/EZ od 10. kolovoza 2006. o provedbi Direktive 2004/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća u odnosu na organizacijske zahtjeve i uvjete poslovanja investicijskih društava i izraze definirane za potrebe te Direktive ( 11 ). (38) Depozitar bi trebao postupati pošteno, pravedno, profesionalno, neovisno i u interesu AIF-a ili ulagatelja AIF-a. (39) Depozitar bi trebao imati mogućnost da delegira pohranu imovine trećoj osobi koja bi sa svoje strane trebala imati mogućnosti da delegira taj posao. Međutim, delegiranje i daljnje delegiranje trebali bi biti objektivno opravdani i podlijegati strogim zahtjevima u vezi prikladnosti treće osobe kojoj je povjeren delegirani posao, kao i u vezi odgovarajućeg postupanja pažnjom dobrog stručnjaka koje bi depozitar trebao primijeniti kako bi odabrao, imenovao ili preispitao navedenu treću osobu. (40) Trećoj osobi na koju je delegirana pohrana imovine trebalo bi biti omogućeno da vodi zajednički odvojeni račun za više AIF-ova, takozvani „zbirni račun”. (41) Povjeravanje skrbništva imovine operateru sustava za namiru vrijednosnih papira kako je to određeno u smislu Direktive 98/26/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. svibnja 1998. o konačnosti namire u platnim sustavima i sustavima za namiru vrijednosnih papira ( 12 ) ili povjeravanje pružanja sličnih usluga sustavima za namiru vrijednosnih papira trećih osoba, ne bi se smjelo smatrati delegiranjem skrbničkih poslova. (42) Stroga ograničenja i zahtjevi kojima podliježe delegiranje poslova depozitara, trebala bi se odnositi na delegiranje njegovih posebnih poslova kao depozitara, odnosno praćenja novčanog toka, pohranu imovine i poslove nadzora. Delegiranje popratnih poslova koji su povezani s njegovim poslovima depozitara, poput administrativnih ili tehničkih poslova koje depozitar obavlja u okviru svojih poslova depozitara, ne podliježe posebnim ograničenjima i zahtjevima navedenima u ovoj Direktivi. (43) Ova Direktiva također vodi računa o činjenici da brojni AIF-i, a posebno hedge fondovi trenutačno koriste glavnog brokera. Ova Direktiva osigurava da AIF-i mogu i dalje koristiti funkciju glavnog brokera. Međutim, ako nije funkcionalno i hijerarhijski odvojio obavljanje svojih poslova depozitara od svojih poslova glavnog brokera te se mogući sukobi interesa primjereno ne utvrđuju, upravljaju i otkrivaju ulagateljima AIF-a, ni jedan glavni broker ne bi smio biti imenovan kao depozitar, budući da glavni brokeri djeluju kao druga ugovorna strana AIF-ova i zato ne mogu istodobno postupati u najboljem interesu AIF-a kako se to zahtjeva od depozitara. Depozitarima bi trebalo biti omogućeno da delegiraju poslove skrbništva na jednog ili više glavnih brokera ili na ostale treće osobe. Pored delegiranih poslova skrbništva, glavnom brokeru bi trebalo biti dopušteno da pruža usluge glavnog brokera AIF-u. Usluge glavnog brokera ne bi smjele biti dio postupka delegiranja. (44) Depozitar bi trebao biti odgovoran za gubitke koje pretrpi UAIF, AIF ili ulagatelji. Ova Direktiva pravi razliku između gubitka financijskih instrumenata pohranjenih na skrbništvo i svih ostalih gubitaka. U slučaju gubitka koji ne uključuje gubitak financijskih instrumenata pohranjenih na skrbništvo, depozitar bi morao biti odgovoran u slučaju namjere ili nemara. Kad depozitar pohranjuje imovinu na skrbništvo i ta se imovina izgubi, depozitar bi trebao biti odgovoran, osim ako može dokazati da je taj gubitak rezultat nekog vanjskog događaja izvan njegove razumne kontrole, čije bi posljedice bile neizbježne unatoč svim razumnim nastojanjima da se one izbjegnu. U ovom kontekstu, depozitar se, na primjer, ne bi mogao osloniti na unutarnje situacije kao što je to akt prijevare počinjen od strane zaposlenika kako bi se razriješio vlastite odgovornosti. (45) U slučaju kad depozitar delegira poslove skrbništva, a financijski instrumenti koji su pohranjeni na skrbništvo kod treće osobe se izgube, depozitar bi trebao biti odgovoran. Međutim, pod uvjetom da je depozitaru, na temelju pisanog ugovora između depozitara i AIF-a ili UAIF-a koji djeluje u ime AIF-a u kojem je takvo oslobođenje objektivno opravdano, izričito dopušteno oslobođenje od odgovornosti prema prethodnim uvjetima ugovornog prijenosa takve odgovornosti na tu treću osobu i da se treća osoba može smatrati odgovornom za gubitak na temelju ugovora između depozitara i treće osobe, depozitaru bi trebalo biti omogućeno da se oslobodi odgovornosti ako može dokazati da je postupio pažnjom dobrog stručnjaka i da su ispunjeni posebni uvjeti za delegiranje. Propisujući uvjet o ugovornom prijenosu odgovornosti na treću osobu, ovom se Direktivom namjeravaju pridodati vanjski učinci takvom ugovoru, čime treća osoba postaje izravno odgovorna prema AIF-u ili ulagateljima AIF-a za gubitak financijskih instrumenata koji su pohranjeni na skrbništvo. (46) Nadalje, kad pravo treće države zahtjeva da se određeni financijski instrumenti pohranjuju na skrbništvo kod lokalnih subjekata, a ne postoje lokalni subjekti koji ispunjavaju sve uvjete za delegiranje poslova depozitara, depozitaru bi trebalo biti omogućeno da se oslobodi odgovornosti pod uvjetom da: pravila ili osnivački akti dotičnog AIF-a izričito omogućuju takvo oslobođenje; ulagatelji su, prije ulaganja, propisno obaviješteni o tom oslobođenju i okolnostima koje opravdavaju oslobođenje; AIF ili UAIF u ime AIF-a dao je depozitaru upute da delegira skrbništvo nad financijskim instrumentima lokalnom subjektu; postoji pisani ugovor između depozitara i AIF-a ili UAIF-a koji djeluje u ime AIF-a koji izričito dopušta takvo oslobođenje; i postoji pisani ugovor između depozitara i treće osobe koji izričito prenosi odgovornost s depozitara na tu treću osobu i omogućuje da AIF ili UAIF koji djeluje u ime AIF-a podnese odštetni zahtjev protiv te treće osobe vezano uz gubitak financijskih instrumenata ili da depozitar podnese takav odštetni zahtjev u njihovo ime. (47) Ova Direktiva ne bi smjela dovesti u pitanje niti jednu buduću zakonodavnu mjeru u vezi s depozitarom iz Direktive 2009/65/EZ, obzirom da se UCITS-i i AIF-i razlikuju kako po strategijama ulaganja koje primjenjuju, tako i po vrsti ulagatelja kojima su namijenjeni. (48) UAIF bi morao za svaki od AIF-a u EU kojima upravlja i za svaki AIF kojim trguje u Uniji, najkasnije u roku od šest mjeseci nakon završetka poslovne godine, učiniti dostupnim godišnja izvješća za svaku poslovnu godinu u skladu s ovom Direktivom. Rok od šest mjeseci ne bi smio dovesti u pitanje pravo država članica da uvedu kraći rok. (49) Obzirom da je moguće da UAIF koristi financijsku polugu i da, pod određenim uvjetima, pridonese povećanju sistemskog rizika ili poremećajima na tržištu, trebalo bi uvesti posebne zahtjeve za UAIF-e koji koriste financijsku polugu. Informacije koje su potrebne da bi se otkrilo, pratilo i odgovorilo na te rizike ne prikupljaju se u Uniji na usklađen način i ne razmjenjuju se među državama članicama na način na koji bi se mogli utvrditi mogući izvori rizika za stabilnost financijskih tržišta u Uniji. Kako bi se popravila ova situacija, posebni uvjeti bi trebali važiti za UAIF-e koji znatno koriste financijsku polugu na razini AIF-a. Od tih UAIF-a bi se trebalo zahtijevati da objavljuju informacije o ukupnoj razini korištene financijske poluge, financijskoj poluzi koja proizlazi od pozajmljivanja novčanih sredstava ili vrijednosnih papira i financijskoj poluzi koja proizlazi iz pozicija u izvedenicama, o ponovnom korištenju imovine i glavnim izvorima financijske poluge u njihovim AIF-ima. Informacije koje prikupe nadležna tijela trebale bi se razmijeniti s drugim tijelima u Uniji, s ESMA-om i s Europskim odborom za sistemske rizike (ESRB) osnovanim Uredbom (EU) br. 1092/2010 Europskog parlamenta i Vijeća od 24. studenoga 2010. o makrobonitetnom nadzoru nad financijskim sustavom u Europskoj uniji i osnivanju Europskog odbora za sistemske rizike ( 13 ), kako bi se olakšala zajednička analiza učinka financijske poluge AIF-ova kojima upravljaju UAIF-i, na financijski sustav u Uniji, kao i zajednički odgovor. Ako bi jedan ili više AIF-ova kojima upravlja UAIF, potencijalno predstavljali važan izvor rizika druge ugovorne strane za kreditnu instituciju ili druge institucije značajne za sustav u drugim državama članicama, takve bi informacije također trebalo podijeliti s mjerodavnim tijelima. (50) Kako bi se osigurala primjerena procjena rizika potaknutog korištenjem financijske poluge od strane UAIF-a vezano uz AIF-e kojima upravlja, UAIF bi trebao pokazati da su ograničenja u vezi financijske poluge za svaki AIF kojim upravlja razumna i da UAIF u svakom trenutku poštuje ta ograničenja. Kad bi stabilnost i cjelovitost financijskog sustava mogli biti ugroženi, nadležna tijela matične države članice UAIF-a trebala bi imati mogućnost da uvedu ograničenja u vezi razine financijske poluge koju UAIF može koristiti u AIF-ima pod njegovim upravljanjem. Trebalo bi obavijestiti ESMA-u i ESRB o svim mjerama poduzetim s tim u vezi. (51) Također se smatra da je potrebno omogućiti ESMA-i da, nakon što uzme u obzir mišljenje ESRB-a, odredi predstavlja li financijska poluga koju koristi UAIF ili skupina UAIF-ova, značajan rizik za stabilnost i cjelovitost financijskog sustava i da nadležnom tijelu izda mišljenje u kojem se navode korektivne mjere koje je potrebno poduzeti. (52) Potrebno je osigurati da nadležna tijela matične države članice UAIF-a, društva nad kojima AIF-i kojima upravlja UAIF imaju kontrolu i zaposlenici takvih društava dobiju određene informacije potrebne tim društvima kako bi procijenila kako će ta kontrola utjecati na njihov položaj. (53) Kad UAIF-i upravljaju AIF-ima koji imaju kontrolu nad izdavateljem čije su dionice uvrštene za trgovanje na uređenom tržištu, informacije bi općenito trebalo objavljivati u skladu s Direktivom Europskog parlamenta i Vijeća 2004/25/EZ od 21. travnja 2004. o ponudama za preuzimanje ( 14 ) i Direktivom 2004/109/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15. prosinca 2004. o usklađivanju zahtjeva za transparentnošću u odnosu na informacije o izdavateljima čiji su vrijednosni papiri uvršteni za trgovanje na uređenom tržištu ( 15 ). Posebni zahtjevi trebali bi se odnositi na UAIF-e koji upravljaju AIF-ima koji imaju kontrolu nad neuvrštenim društvima. Kako bi se osigurala transparentnost u vezi kontroliranih društava, trebali bi važiti stroži zahtjevi u vezi transparentnosti, objavljivanja i izvješćivanja. Osim toga, trebalo bi dopuniti godišnja izvješća dotičnog AIF-a u odnosu na kontrolirana društva ili bi takve dodatne informacije trebalo uključiti u godišnja izvješća kontroliranog društva. Takve bi informacije trebale biti dostupne predstavnicima zaposlenika ili, ako oni ne postoje, samim zaposlenicima i ulagateljima dotičnog AIF-a. (54) Posebni zahtjevi za informacijama prema zaposlenicima određenih društava primjenjuju se u slučajevima kad AIF-i stječu kontrolu nad takvim društvima u skladu s ovom Direktivom. Međutim, u većini slučajeva UAIF nema kontrolu nad AIF-om, osim ako je AIF s unutarnjim upravljanjem. Nadalje, u skladu s općim načelima prava trgovačkih društava ne smije postojati nikakav izravan odnos između dioničara i predstavnika zaposlenika ili, ako oni ne postoje, samih zaposlenika. Zbog tih se razloga, dioničaru ili njegovom upravitelju, odnosno AIF-u i UAIF-u, u smislu ove Direktive, ne mogu uvesti zahtjevi za izravnim informiranjem predstavnika zaposlenika ili, ako oni ne postoje, samih zaposlenika. Što se tiče zahtjeva za informiranjem takvih predstavnika zaposlenika ili, ako oni ne postoje, samih zaposlenika, ova bi Direktiva trebala predvidjeti obvezu za dotičnog UAIF-a da uloži sav napor kako bi osigurao da uprava dotičnog društva objavi relevantne informacije predstavnicima zaposlenika ili, ako oni ne postoje, samim zaposlenicima. (55) Komisija je pozvana da ispita potrebu i mogućnosti za izmjenama zahtjeva za informacijama i objavljivanjem koji se primjenjuju u slučajevima kontrole nad neuvrštenim društvima ili izdavateljima navedenim u ovoj Direktivi na općoj razini, bez obzira na vrstu ulagatelja. (56) Ako UAIF upravlja s jednim ili više AIF-ova koji stječu kontrolu nad neuvrštenim društvom, UAIF bi trebao dostaviti nadležnom tijelu svoje matične države članice informacije o financiranju stjecanja. Ova obveza u vezi dostavljanja informacija o financiranju, trebala bi se također primjenjivati kad UAIF upravlja AIF-om koji stječe kontrolu nad izdavateljem dionica koje su uvrštene za trgovanje na uređenom tržištu. (57) Ako UAIF upravlja s jednim ili više AIF-ova koji stječu kontrolu nad neuvrštenim društvom ili izdavateljem, UAIF-u u razdoblju od 24 mjeseca nakon što AIF-i steknu kontrolu nad društvom, prije svega, ne bi smjelo biti dopušteno da omogućuje, podupire ili daje upute o bilo kakvoj raspodjeli, smanjenju kapitala, otkupu dionica i/ili stjecanju vlastitih dionica društva u skladu s ovom Direktivom; kao drugo, u mjeri u kojoj je UAIF ovlašten da glasa u ime AIF-ova na skupštinama nadzornih tijela društva, ne bi smio glasati u korist raspodjele, smanjenja kapitala, otkupa dionica i/ili stjecanja vlastitih dionica društva u skladu s ovom Direktivom; i treće, u svakom slučaju, morao bi uložiti sav napor kako bi spriječio raspodjelu, smanjenje kapitala, otkup dionica i/ili stjecanje vlastitih dionica društva u skladu s ovom Direktivom. Prilikom prenošenja ove Direktive u nacionalno pravo, države članice trebale bi uzeti u obzir regulatornu svrhu odredbi odjeljka 2. poglavlja V. ove Direktive te u tom kontekstu povesti računa o potrebi za jednakim konkurentskim uvjetima između AIF-ova u EU i AIF-ova izvan EU prilikom stjecanja kontrole nad društvima osnovanima u Uniji. (58) Zahtjevi za obavješćivanjem i objavljivanjem te posebnim zaštitnim mjerama protiv razdvajanja imovine u slučaju kontrole nad neuvrštenim društvom ili izdavateljem, trebali bi podlijegati općoj iznimci u slučaju kontrole nad malim i srednjim poduzećima te subjektima posebne namjene čija je namjena kupnja, posjedovanje ili upravljanje nekretninama. Nadalje, takvi zahtjevi nisu namijenjeni tome da vlasničke informacije postanu javne, što bi dovelo UAIF-a u nepovoljan položaj u odnosu na moguće konkurente, kao što su, na primjer, državni fondovi ili konkurenti koji možda žele izbaciti iz igre ciljano društvo korištenjem navedenih informacija koje im daju prednost. Stoga bi se obveze u pogledu obavješćivanja i objavljivanja informacija trebale primjenjivati ovisno o uvjetima i ograničenjima koja se odnose na povjerljive informacije iz Direktive 2002/14/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2002. o uspostavljanju općeg okvira za obavješćivanje i savjetovanje s radnicima u Europskoj zajednici ( 16 ) i ne dovodeći u pitanje Direktive 2004/25/EZ i 2004/109/EZ. To znači da bi države članice trebale osigurati da u okviru ograničenja i uvjeta propisanih nacionalnim pravom, predstavnici zaposlenika i tko god im pomaže, nisu ovlašteni otkrivati zaposlenicima i trećim osobama informacije koje bi imale utjecaja na pravne interese društva, a koje su izričito njima dostavljene u povjerenju. Međutim, države članice bi trebale bi imati mogućnost da ovlaste predstavnike zaposlenika i svakoga tko im pomaže da prenesu povjerljive informacije zaposlenicima i trećim osobama vezanim obvezom o povjerljivosti informacija. Države članice bi se morale pobrinuti da dotični UAIF-i ne zahtijevaju da uprava priopćava informacije predstavnicima zaposlenika ili, ako oni ne postoje, samim zaposlenicima, kad je priroda tih informacija takva da bi u skladu s objektivnim kriterijima one mogle ozbiljno naštetiti funkcioniranju dotičnog društva ili bi ga mogle ugroziti. Zahtjevi za obavješćivanjem i objavljivanjem i za posebnim zaštitnim mjerama protiv razdvajanja imovine također bi se trebali primjenjivati ne dovodeći u pitanje sva stroža pravila koja donesu države članice. (59) Ova Direktiva također propisuje uvjete na temelju kojih UAIF-i u EU mogu trgovati udjelima ili dionicama AIF-ova u EU s profesionalnim ulagateljima u Uniji. Takvo trgovanje UAIF-ova u EU trebalo bi biti dopušteno samo ako je UAIF usklađen s ovom Direktivom, a trgovanje se odvija pomoću putovnice, ne dovodeći u pitanje trgovanje UAIF-a AIF-ima koji su ispod pragova predviđenih ovom Direktivom. Države članice bi trebale imati mogućnost da na temelju nacionalnih odredbi dopuste UAIF-ima da trguju AIF-ima koji su ispod navedenih pragova. (60) Trebala bi postojati mogućnost da se udjeli ili dionice AIF-a uvrste na uređeno tržište Unije ili da ih treće osobe koje djeluju u ime UAIF-a u pojedinoj državi članici ponude ili plasiraju, samo ako je UAIF-u koji upravlja AIF-om i samom dopušteno da trguje udjelima ili dionicama AIF-a u toj državi članici. Nadalje, drugo nacionalno pravo i pravo Unije, poput Direktive 2003/71/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o prospektu koji je potrebno objaviti prilikom javne ponude vrijednosnih papira ili prilikom uvrštenja u trgovanje ( 17 ), i Direktive 2004/39/EZ, mogu također uređivati raspodjelu AIF-ova prema ulagateljima u Uniji. (61) Mnogi UAIF-i u EU trenutačno upravljaju AIF-ima izvan EU. Prikladno je dopustiti UAIF-ima u EU koji imaju odobrenje da upravljaju AIF-ima izvan EU, bez da njima trguju u Uniji, bez da im budu uvedeni strogi zahtjevi koji se odnose na depozitare i zahtjevi koji se odnose na godišnja izvješća predviđena ovom Direktivom, budući da su ti zahtjevi uključeni radi zaštite ulagatelja u Uniji. (62) Nakon stupanja na snagu delegiranog akta kojega je s tim u vezi donijela Komisija, koje će se, u načelu, uvažavajući mišljenje ESMA-e, dogoditi dvije godine nakon roka za prenošenje ove Direktive u nacionalno pravo, UAIF-ima u EU koji imaju odobrenje za rad i koji namjeravaju trgovati AIF-ima izvan EU s profesionalnim ulagateljima u svojim matičnim državama članicama i/ili drugim državama članicama trebalo bi biti dopušteno da to čine pomoću putovnice, ako su usklađeni s ovom Direktivom. Takvo bi pravo trebalo podlijegati postupku obavješćivanja i uvjetima u pogledu treće zemlje AIF-a izvan EU. (63) Tijekom prijelaznog razdoblja koje će se, u načelu, vodeći računa o mišljenju ESMA-e, zaključiti putem delegiranog akta tri godine nakon uvođenja putovnice za UAIF-e izvan EU, UAIF-ima u EU koji namjeravaju trgovati AIF-ima izvan EU u određenim državama članicama, ali bez putovnice, također bi trebalo biti dopušteno da to čine uz odobrenje dotičnih država članica, ali samo ako su usklađeni s ovom Direktivom, uz iznimku zahtjeva koji se odnose na depozitare. Međutim, takvi bi UAIF-i u EU trebali osigurati da jedan ili više subjekata budu imenovani za obavljanje poslova depozitara. Osim toga, trebali bi postojati odgovarajući postupci suradnje, radi nadzora sistemskog rizika i u skladu s međunarodnim standardima, između nadležnih tijela matične države članice UAIF-a i nadzornih tijela treće zemlje u kojoj je osnovan AIF izvan EU, kako bi se osigurala učinkovita razmjena informacija koja omogućuje nadležnim tijelima matične države članice UAIF-a obavljanje njihovih dužnosti u skladu s ovom Direktivom. Postupci suradnje ne bi se smjeli koristiti kao prepreka koja će sprečavati trgovanje AIF-ima izvan EU u državi članici. Nadalje, Stručna skupina za financijsko djelovanje protiv pranja novca i financiranja terorizma (FATF) ne bi smjela uvrstiti treću zemlju u kojoj je osnovan AIF izvan EU među zemlje i državna područja koji ne surađuju. (64) Nakon stupanja na snagu delegiranog akta kojega je s tim u vezi donijela Komisija, koje će se, u načelu, uvažavajući mišljenje ESMA-e, dogoditi dvije godine nakon roka za prenošenje ove Direktive u nacionalno pravo, temeljno načelo ove Direktive trebalo bi biti da bi UAIF izvan EU trebao uživati prava koja su mu dana ovom Direktivom, kao što su trgovanje udjelima ili dionicama AIF-a u cijeloj Uniji pomoću putovnice, ovisno o njegovoj usklađenosti s ovom Direktivom. To bi trebalo osigurati jednake konkurentske uvjete između UAIF-a u EU i UAIF-a izvan EU. Stoga ova Direktiva predviđa odobrenje za rad za UAIF-e izvan EU koje će se primjenjivati nakon stupanja na snagu delegiranog akta kojega je s tim u vezi donijela Komisija. Kako bi se osigurala takva usklađenost, nadležna tijela države članice trebala bi osigurati usklađenost s ovom Direktivom. Nadležna nadzorna tijela trebala bi za takve UAIF-e izvan EU biti nadležna tijela referentne države članice, kako je to utvrđeno ovom Direktivom. (65) Stoga kad UAIF izvan EU namjerava upravljati AIF-ima u EU i/ili trgovati AIF-ima u Uniji pomoću putovnice, također bi trebalo zahtijevati da je usklađen s ovom Direktivom, tako da podliježe istim obvezama kao i UAIF-i u EU. U vrlo iznimnim okolnostima, kad i u mjeri u kojoj je usklađenost s odredbama ove Direktive nespojiva s usklađenošću s pravom kojem podliježu UAIF izvan EU ili AIF izvan EU kojim se trguje u Uniji, trebalo bi biti moguće da UAIF izvan EU bude izuzet od obveze usklađenosti s mjerodavnim odredbama ove Direktive, ako može dokazati da: je nemoguće spojiti usklađenost s odredbama ove Direktive s usklađenošću s obvezujućim odredbama prava kojem podliježe UAIF izvan EU ili AIF izvan EU kojim se trguje u Uniji; pravo kojem podliježe UAIF izvan EU ili AIF izvan EU predviđa jednako pravilo koje ima istu regulatornu svrhu i nudi istu razinu zaštite ulagatelja dotičnog AIF-a; i da je UAIF izvan EU ili AIF izvan EU usklađen s tim jednakim pravilom. (66) Nadalje, UAIF izvan EU koji namjerava upravljati AIF-ima u EU i/ili trgovati AIF-ima u Uniji pomoću putovnice, trebao bi biti usklađen s posebnim postupkom izdavanja odobrenja za rad i trebali bi biti ispunjeni određeni posebni zahtjevi koji se odnose na treću zemlju UAIF-a izvan EU i, prema potrebi, treću zemlju AIF-a izvan EU. (67) ESMA bi morala dostaviti mišljenje o određivanju referentne države članice i, gdje je to bitno, izuzeću koje se odnosi na usklađenost s jednakim pravilom. Trebali bi se primjenjivati posebni zahtjevi za razmjenu informacija između nadležnih tijela referentne države članice i nadležnih tijela država članica domaćina UAIF-a. Nadalje, u slučaju neslaganja između nadležnih tijela država članica o određivanju referentne države članice, o primjeni izuzeća u slučaju nespojivosti između usklađenosti s ovom Direktivom i usklađenosti s jednakim pravilima treće zemlje i o procjeni vezanoj uz ispunjavanje posebnih zahtjeva koji se odnose na treću zemlju UAIF-a izvan EU, i, prema potrebi, treću zemlju AIF-a izvan EU, trebao bi se primijeniti postupak posredovanja predviđen člankom 19. Uredbe (EU) br. 1095/2010. (68) ESMA bi morala jednom godišnje provesti usporednu analizu nadzornih aktivnosti u pogledu odobrenja za rad i nadzora UAIF-ova izvan EU, kako bi se dodatno povećala dosljednost nadzornih rezultata u skladu s člankom 30. Uredbe (EU) br. 1095/2010. (69) Tijekom prijelaznog razdoblja koje će se, u načelu, vodeći računa o mišljenju ESMA-e, zaključiti putem delegiranog akta tri godine nakon uvođenja putovnice za UAIF-e izvan EU, UAIF-ima izvan EU koji namjeravaju trgovati AIF-ima u određenim državama članicama, samo bez takve putovnice, također bi trebalo biti dopušteno da to čine uz odobrenje dotičnih država članica, ali samo ako su ispunjeni određeni minimalni uvjeti. Ovi UAIF-i izvan EU trebali bi podlijegati barem pravilima sličnim onima koja se odnose na UAIF-e u EU koji upravljaju AIF-ima u EU u pogledu objavljivanja informacija ulagateljima. Kako bi se olakšalo praćenje sistemskog rizika, ovi UAIF-i izvan EU također bi trebali podlijegati obvezama izvješćivanja nadležnih tijela države članice u kojoj se trguje AIF-ima. Stoga bi takvi UAIF-i trebali biti u skladu sa zahtjevima u vezi transparentnosti propisanim ovom Direktivom i obvezama UAIF-ova koji upravljaju AIF-ima koji stječu kontrolu nad neuvrštenim društvima i izdavateljima. Nadalje, trebali bi postojati odgovarajući postupci suradnje, radi nadzora sistemskog rizika i u skladu s međunarodnim standardima, između nadležnih tijela države članice u kojoj se trguje AIF-ima i, prema potrebi, nadležnih tijela dotičnih AIF-ova u EU i nadzornih tijela treće zemlje u kojoj je osnovan UAIF izvan EU, i, prema potrebi, nadzornih tijela treće zemlje u kojoj je osnovan AIF izvan EU, kako bi se osigurala učinkovita razmjena informacija koja omogućuje nadležnim tijelima dotičnih država članica obavljanje njihovih dužnosti u skladu s ovom Direktivom. Postupci suradnje ne bi se smjeli koristiti kao prepreka koja će sprečavati trgovanje fondovima treće zemlje u državi članici. Konačno, Stručna skupina za financijsko djelovanje protiv pranja novca i financiranja terorizma (FATF) ne bi smjela uvrstiti treću zemlju u kojoj je osnovan UAIF izvan EU ili AIF izvan EU među zemlje i državna područja koji ne surađuju. (70) Ova Direktiva ne bi smjela utjecati na sadašnju situaciju u kojoj profesionalni ulagatelj osnovan u Uniji može ulagati u AIF-e na vlastitu inicijativu, bez obzira na to gdje je osnovan UAIF i/ili AIF. (71) Države članice bi trebale imati mogućnost da dopuste trgovanje svim ili nekim vrstama AIF-ova kojima upravljaju UAIF-i s malim ulagateljima na svom državnom području. Ako država članica dopusti trgovanje nekim vrstama AIF-ova, država članica bi trebala izvršiti procjenu, za svaki slučaj posebno, kako bi odredila može li se neki određeni AIF smatrati vrstom AIF-a kojom se može trgovati s malim ulagateljima na njenom državnom području. Ne dovodeći u pitanje primjenu drugih instrumenata prava Unije, države članice bi u takvim slučajevima trebale imati mogućnost da uvedu strože zahtjeve za AIF-e i UAIF-e kao preduvjet za trgovanje s malim ulagateljima od onih za AIF-e kojima se trguje s profesionalnim ulagateljima na njihovom državnom području, bez obzira na to trguje li se AIF-ima na nacionalnoj ili prekograničnoj osnovi. Ako država članica na svom državnom području dopušta trgovanje AIF-ima s malim ulagateljima, ova bi mogućnost trebala biti uvijek dostupna bez obzira na državu članicu u kojoj je osnovan UAIF koji upravlja AIF-om, i države članice ne bi smjele uvesti strože ili dodatne zahtjeve za AIF-e u EU koji su osnovani u drugoj državi članici i kojima se trguje na prekograničnoj osnovi u odnosu na AIF-e kojima se trguje u toj državi. Osim toga, UAIF-i, investicijska društva koja su dobila odobrenje za rad u skladu s Direktivom 2004/39/EZ i kreditne institucije koje su dobile odobrenje za rad u skladu s Direktivom 2006/48/EZ koji pružaju investicijske usluge malim ulagateljima, trebali bi voditi računa o svim dodatnim zahtjevima prilikom procjene je li neki AIF prikladan ili primjeren za pojedinog malog ulagatelja ili o tome radi li se o složenom ili jednostavnom financijskom instrumentu. (72) Potrebno je pojasniti ovlasti i dužnosti nadležnih tijela odgovornih za provedbu ove Direktive te ojačati mehanizme potrebne za osiguranje učinkovite prekogranične suradnje u pogledu nadzora. U određenim okolnostima trebalo bi biti omogućeno da nadležna tijela država članica domaćina UAIF-a poduzmu izravne mjere za nadzor poštovanja odredbi za koje su odgovorna. Za ostale odredbe nadležnim tijelima država članica domaćina u određenim okolnostima trebalo bi biti omogućeno da zatraže od nadležnih tijela matične države članice da poduzmu mjere i da sama interveniraju ako takve mjere nisu poduzete. (73) Ova Direktiva za ESMA-u osigurava opću funkciju koordiniranja i mogućnost obvezujućih postupaka posredovanja, kojima predsjedava ESMA, u cilju rješavanje sporova između nadležnih tijela. (74) ESMA bi trebala izraditi nacrt regulatornih tehničkih standarda o sadržaju postupaka suradnje koje moraju zaključiti matična država članica ili referentna država članica UAIF-a i mjerodavna nadzorna tijela treće zemlje, kao i o postupcima u vezi razmjene informacija. Nacrt regulatornih tehničkih standarda trebao bi osigurati da, na temelju tih postupaka suradnje, sve potrebne informacije budu dostavljene nadležnim tijelima matične države kao i država članica domaćina kako bi izvršavali svoje nadzorne i istražne ovlasti u skladu s ovom Direktivom. ESMA bi također trebala imati funkciju da olakšava pregovore i zaključivanje postupaka suradnje. Na primjer, ESMA-i bi trebalo biti omogućeno da koristi tu svoju funkciju na način da osigura standardni obrazac za takve postupke suradnje. (75) Države članice trebale bi propisati pravila o sankcijama koje se primjenjuju na kršenja ove Direktive i osigurati da se ona provode. Sankcije bi trebale biti učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće. (76) Ova Direktiva poštuje temeljna prava i načela priznata posebno u UFEU-u i Povelji o temeljnim pravima Europske unije (Povelja), posebno pravo zaštite osobnih podataka priznato u članku 16. UFEU-a i članku 8. Povelje. Svaka razmjena ili prijenos informacija od strane nadležnih tijela trebali bi biti u skladu s pravilima o prijenosu osobnih podataka propisanih Direktivom 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka ( 18 ). Svaka razmjena ili prijenos informacija od strane ESMA-e trebao bi biti u skladu s pravilima o prijenosu osobnih podataka, kako je to propisano Uredbom (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2000. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama i tijelima Zajednice i o slobodnom kretanju takvih podataka ( 19 ) koja bi se trebala u potpunosti primjenjivati na obradu osobnih podataka u smislu ove Direktive. (77) Kako bi se osigurali jedinstveni uvjeti za provedbu ove Direktive, trebalo bi dodijeliti provedbene ovlasti Komisiji. Ove bi se ovlasti trebale izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela koja se odnose na mehanizme kojima države članice kontroliraju izvršavanje provedbenih ovlasti Komisije ( 20 ). (78) Komisija bi trebala biti ovlaštena da u skladu s člankom 290. UFEU-a donosi delegirane akte, u slučajevima koji su izričito predviđeni ovom Direktivom. Posebno, Komisija bi trebala biti ovlaštena da donosi delegirane akte kako bi utvrdila metode financijske poluge kako je to utvrđeno u ovoj Direktivi, uključujući sve financijske i/ili pravne strukture koje obuhvaćaju treće osobe koje kontrolira dotični AIF, gdje su te strukture izričito uspostavljene kako bi se izravno ili neizravno stvorila financijska poluga na razini AIF-a. Posebno, za fondove rizičnog kapitala (private equity i venture capital), to znači da financijska poluga koja postoji na razini portfelja društva ne treba biti uključena prilikom pozivanja na takve financijske ili pravne strukture. (79) Također bi trebalo donijeti delegirane akte kako bi se odredio način izračuna pragova za blaže propise i način postupanja za UAIF-e čija imovina pod upravljanjem, uključujući svu imovinu stečenu korištenjem financijske poluge, u jednoj i istoj kalendarskoj godini povremeno prelazi i/ili pada ispod odgovarajućeg praga; kako bi se odredile obveze registriranja UAIF-ova koji padnu ispod pragova i dostavljanja informacija kako bi se učinkovito pratio sistemski rizik i obveze takvih UAIF-ova da obavijeste dotična nadležna tijela, kad oni više ne ispunjavaju uvjete za primjenu blažih propisa. (80) Također bi trebalo donijeti delegirane akte kako bi se pojasnile metode financijske poluge, uključujući sve financijske i/ili pravne strukture koje obuhvaćaju treće osobe koje kontrolira dotični AIF te način izračuna financijske poluge; kako bi se odredili rizici koje dodatni kapital ili osiguranje od profesionalne odgovornosti moraju pokriti, uvjeti za određivanje primjerenosti dodatnog kapitala ili pokrića osiguranja od profesionalne odgovornosti i način za određivanje tekućih prilagodbi dodatnog kapitala ili pokrića osiguranja od profesionalne odgovornosti. Također bi trebalo donijeti delegirane akte kako bi se odredili kriteriji koje će koristiti nadležna tijela kako bi procijenila ispunjavaju li UAIF-i obveze u vezi s upravljanjem poslovanjem, obveze da djeluju u najboljem interesu AIF-ova ili ulagatelja AIF-ova kojima upravljaju i cjelovitosti tržišta; kako bi imali i na učinkovit način koristili sredstva i postupke koji su potrebni za ispravno obavljanje njihovih djelatnosti; kako bi poduzeli sve odgovarajuće mjere za izbjegavanje sukoba interesa i, kad se takvi sukobi ne mogu izbjeći, za utvrđivanje, upravljanje i praćenje te, po potrebi, otkrivanje tih sukoba interesa kako bi se spriječio njihov negativan utjecaj na interese AIF-ova i njihovih ulagatelja te da se osigura da se AIF-ima kojima oni upravljaju pravedno postupa; da ispunjavaju sve regulatorne zahtjeve koji se primjenjuju na obavljanje njihovih djelatnosti, kako bi se promicali najbolji interesi AIF-ova ili ulagatelja AIF-ova kojima upravljaju i cjelovitosti tržišta; te da bi se sa svim ulagateljima AIF-ova pravedno postupalo. (81) Također bi trebalo donijeti delegirane akte kako bi se odredile vrste sukoba interesa koje UAIF-i moraju utvrditi, kao i odgovarajuće korake za koje se očekuje da će ih UAIF-i poduzeti u pogledu struktura i organizacijskih i administrativnih postupaka u cilju utvrđivanja, sprečavanja, upravljanja, praćenja i otkrivanja sukoba interesa. Također bi trebalo donijeti delegirane akte kako bi se odredili sustavi upravljanja rizicima koji bi se trebali koristiti; odgovarajuća učestalost preispitivanja sustava upravljanja rizicima; način na koji bi se poslovi upravljanja rizicima trebali funkcionalno i hijerarhijski odvojiti od operativnih jedinica, uključujući poslove upravljanja portfeljem; posebne mjere zaštite od sukoba interesa; i zahtjevi u vezi s upravljanjem rizicima koje bi trebali koristiti UAIF-i. Također bi trebalo donijeti delegirane akte kako bi se odredili sustavi i postupci upravljanja likvidnošću koje bi UAIF-i trebali koristiti i usklađivanje strategija ulaganja, profila likvidnosti i politike isplate. Također bi trebalo donijeti delegirane akte da se odrede zahtjevi koje moraju ispunjavati inicijatori, sponzori ili izvorni zajmodavci sekuritizacijskih instrumenata kako bi UAIF-u bilo dozvoljeno ulagati u takve instrumente izdane nakon 1. siječnja 2011. (82) Također bi trebalo donijeti delegirane akte da se odrede zahtjevi koje UAIF-i moraju ispuniti prilikom ulaganja u takve sekuritizacijske instrumente; da se odrede administrativni i računovodstveni postupci, mjere nadzora i zaštite elektroničke obrade podataka i primjereni mehanizmi unutarnje kontrole; da se odrede postupci za pravilno vrednovanje imovine i izračun neto vrijednosti imovine po udjelu ili dionici AIF-a; strukovna jamstva koja vanjski procjenitelj mora biti u mogućnosti dostaviti te učestalost vrednovanja koja je primjerena za AIF-e otvorenog tipa. (83) Također bi trebalo donijeti delegirane akte da se odrede uvjeti pod kojima bi trebalo odobriti delegiranje poslova UAIF-a i uvjeti pod kojima je UAIF delegirao svoje poslove u takvoj mjeri da je postao fiktivni subjekt i da se ne može više smatrati upraviteljem AIF-a; što se tiče depozitara, da se odrede kriteriji procjene proizvode li bonitetni propisi i nadzor trećih zemalja u kojima su depozitari osnovani iste učinke kako i pravo Unije i provode li se učinkovito, podaci koje je potrebno uključiti u standardni sporazum, uvjeti za obavljanje poslova depozitara, uključujući sve vrste financijskih instrumenata koje bi trebalo uključiti u djelokrug poslova skrbništva depozitara, uvjeti pod kojima depozitar može obavljati svoje poslove skrbništva nad financijskim instrumentima koji su evidentirani kod središnjeg depozitara i uvjeti pod kojima depozitar treba pohraniti financijske instrumente izdane u nominalnom obliku i evidentirane kod izdavatelja ili voditelja registra, obveze postupanja pažnjom dobrog stručnjaka depozitara, obveze odvajanja, uvjeti i okolnosti u kojima bi se financijski instrumenti koji su pohranjeni na skrbništvo trebali smatrati izgubljenima, ono što bi trebalo podrazumijevati pod vanjskim događajima izvan razumne kontrole čije bi posljedice bile neizbježne unatoč svim razumnim nastojanjima da se one izbjegnu,te uvjeti i okolnosti u kojima postoji objektivan razlog za ugovaranje oslobođenja od odgovornosti. Također bi trebalo donijeti delegirane akte da se odredi sadržaj i oblik godišnjih izvješća koje UAIF-i moraju učiniti dostupnim za svaki AIF kojim upravljaju i da se odrede obveze objavljivanja informacija od strane UAIF-a ulagateljima i zahtjevi u vezi s izvješćivanjem nadležnih tijela kao i njihova učestalost. (84) Također bi trebalo donijeti delegirane akte da se odredi kada se smatra da se financijska poluga znatno koristi kao i načela koja bi trebala koristiti nadležna tijela kad razmatraju uvođenje ograničenja u pogledu razine financijske poluge koju UAIF može primjenjivati. Također bi trebalo donijeti delegirane akte da se odrede postupci suradnje u odnosu na UAIF-e izvan EU i/ili AIF-e izvan EU, kako bi se oblikovao zajednički okvir u cilju olakšavanja uspostave tih postupaka suradnje s trećim zemljama. Također bi trebalo donijeti delegirane akte da se odredi sadržaj razmjene informacija koje se odnose na UAIF-e između nadležnih tijela i pružanje određenih informacija ESMA-i. (85) Ovisno o mišljenju ESMA-e u vezi s tim kao i kriterijima navedenim u ovoj Direktivi, također bi trebalo donijeti delegirani akt kako bi se putovnica proširila na UAIF-e u EU koji trguju AIF-ima izvan EU u Uniji i na UAIF-e izvan EU koji upravljaju i/ili trguju AIF-ima u Uniji, dok bi drugi delegirani akt trebalo donijeti o prestanku primjene nacionalnih propisa o privatnom plasiranju u vezi s tim. (86) Europski parlament i Vijeće trebali bi imati na raspolaganju tri mjeseca od datuma obavijesti za podnošenje prigovora na delegirani akt. Na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća, trebalo bi biti moguće produžiti taj rok za tri mjeseca u pogledu znatnih područja koja izazivaju zabrinutost. Također bi trebalo biti omogućeno da Europski parlament i Vijeće obavijeste druge institucije o svojoj namjeri da neće podnijeti prigovor. Takvo pravodobno odobravanje delegiranih akata posebno je važno kad je potrebno poštovati rokove, na primjer da se državama članicama omogući da prenesu delegirane akte u nacionalno pravo unutar razdoblja za prenošenje u nacionalno pravo propisanog ovom Direktivom, gdje je to bitno. (87) U Izjavi o članku 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, koja je priložena Završnom aktu međuvladine konferencije, na kojoj je usvojen Lisabonski ugovor, konferencija je primila na znanje namjeru Komisije da, u skladu sa svojom ustaljenom praksom, konzultira stručnjake koje su imenovale države članice prilikom pripreme nacrta delegiranih akata u području financijskih usluga. (88) Dvije godine nakon roka za prenošenje ove Direktive u nacionalno pravo, ESMA bi trebala izdati mišljenje o funkcioniranju putovnice koja bude tada na snazi i o funkcioniranju nacionalnih propisa o privatnom plasiranju. Također bi trebala izdati savjet o proširenju putovnice na UAIF-e u EU koji trguju AIF-ima izvan EU u Uniji i UAIF-e izvan EU koji upravljaju i/ili trguju AIF-ima u Uniji. Komisija bi trebala donijeti delegirane akte u roku od tri mjeseca nakon primitka toga mišljenja i savjeta ESMA-e te vodeći računa o kriterijima i ciljevima iz ove Direktive, između ostalog, o unutarnjem tržištu, zaštiti ulagatelja i učinkovitom praćenju sistemskog rizika, navodeći datum s kojim bi pravila koja se odnose na proširenje putovnice iz ove Direktive trebala postati važeća u svim državama članicama. (89) U travnju 2009. godine, na zasjedanju u Londonu, čelnici skupine zemalja G20 dogovorili su se da bi hedge fondove ili njihove upravitelje trebalo registrirati te da bi se od njih trebalo zahtijevati da kontinuirano objavljuju odgovarajuće informacije tijelima za nadzor ili regulatorima. Oni bi trebali podlijegati nadzoru kako bi se osiguralo da imaju odgovarajuće upravljanje rizicima. U lipnju 2010. godine u Torontu, čelnici skupine zemalja G20 potvrdili su svoje preuzimanje obveze i također su se obvezali da će ubrzati provedbu snažnih mjera kako bi se poboljšala transparentnost i regulatorni nadzor hedge fondova, na usklađen i nediskriminirajući način na međunarodnoj razini. Kako bi se dala podrška ciljevima skupine zemalja G20, Međunarodna organizacija komisija za vrijednosne papire izdala je u lipnju 2009. godine načela visoke razine za nadzor hedge fondova kako bi razvoj međunarodno usklađenih propisa usmjerila na ovo područje. 16. rujna 2010. Europsko Vijeće se usuglasilo glede potrebe Europe, da u kontekstu vanjskih odnosa Unije, upornije promiče svoje interese i vrijednosti i u duhu reciprociteta i uzajamne koristi te da će poduzeti mjere kako bi se, između ostalog, osigurao veći pristup tržištu za europske tvrtke i produbila regulatorna suradnja s glavnim trgovinskim partnerima. Komisija će nastojati osigurati da međunarodni partneri Unije provede ove obveze na sličan način. (90) Tri godine nakon stupanja na snagu delegiranog akta, na temelju kojega bi se putovnica trebala primjenjivati na sve UAIF-e, ESMA bi trebala izdat mišljenje o funkcioniranju putovnice koja tada bude na snazi i o funkcioniranju nacionalnih propisa o privatnom plasiranju. Također bi trebala izdati savjet o prestanku važenja tih nacionalnih propisa. Komisija bi morala donijeti delegirani akt u roku od tri mjeseca nakon primitka mišljenja i savjeta ESMA-e, vodeći računa o kriterijima i ciljevima ove Direktive, između ostalog, o unutarnjem tržištu, zaštiti ulagatelja i učinkovitom praćenju sistemskog rizika, navodeći datum s kojim bi nacionalni propisi iz ove Direktive trebali prestati važiti u svim državama članicama. (91) Četiri godine nakon roka za prenošenje ove Direktive u nacionalno pravo, na temelju javnog savjetovanja i uzimajući u obzir rasprave s nadležnim tijelima, Komisija bi trebala započeti preispitivanje primjene i područja primjene ove Direktive. To preispitivanje trebalo bi analizirati iskustvo stečeno u primjeni ove Direktive, njezin utjecaj na ulagatelje, AIF-e ili UAIF-e u Uniji i u trećim zemljama, kao i mjeru u kojoj su ostvareni ciljevi ove Direktive, predloživši, ako je potrebno, odgovarajuće izmjene. To preispitivanje bi trebalo uključivati opći pregled funkcioniranja pravila propisanih ovom Direktivom i iskustva stečenog u njihovoj primjeni. Komisija bi morala u svom preispitivanju istražiti funkcije ESMA-e i nadležnih tijela Unije u osiguranju učinkovitog nadzora svih UAIF-ova koji posluju na tržištima Unije u kontekstu ove Direktive, uključujući, između ostalog – u skladu s Uredbom (EU) br. 1095/2010 – povjeravanje ESMA-i daljnjih nadzornih odgovornosti u području odobrenja za rad i nadzora UAIF-ova izvan EU. U ovom kontekstu, Komisija bi morala procijeniti troškove i koristi od povjeravanja takvih zadaća ESMA-i. (92) Ova Direktiva teži uspostavi okvira koji omogućava rješavanje potencijalnih rizika koji bi mogli proizaći iz djelatnosti UAIF-ova i osigurava učinkovito praćenje tih rizika od strane nadležnih tijela u Uniji. Potrebno je osigurati strog regulatorni i nadzorni okvir koji ne ostavlja praznine u financijskom uređenju. U tom pogledu, poziva se na postojeće zahtjeve u vezi dubinske analize koja se primjenjuju na profesionalne ulagatelje u skladu s mjerodavnim propisima koji se primjenjuju na takve ulagatelje. Komisija je pozvana da preispita mjerodavno zakonodavstvo u pogledu profesionalnih ulagatelja kako bi procijenila potrebu za strožim zahtjevima u vezi postupka dubinske analize koju trebaju poduzeti profesionalni ulagatelji u Uniji koji ulažu na vlastitu inicijativu u financijske proizvode izvan EU-a, kao što su AIF-i izvan EU. (93) Nakon završetka preispitivanja, Komisija bi trebala dostaviti Europskom parlamentu i Vijeću izvješće, uključujući, po potrebi, predložene izmjene, vodeći računa o ciljevima ove Direktive i mogućim učincima na ulagatelje, AIF-e ili UAIF-e, u Uniji i u trećim zemljama. (94) Budući da države članice ne mogu u dovoljnoj mjeri ostvariti cilj ove Direktive, odnosno osigurati visoku razinu zaštite ulagatelja utvrđivanjem zajedničkog okvira za odobrenje za rad i nadzor UAIF-ova, što dokazuju manjkavosti postojećih nacionalnih propisa i nadzora tih aktera te se on stoga može bolje ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti iz članka 5. Ugovora o Europski uniji. U skladu s načelom razmjernosti iz navedenog članka, ova Direktiva ne prelazi okvire onoga što je nužno kako bi se postigao taj cilj. (95) Stoga je potrebno na odgovarajući način izmijeniti Direktive 2003/41/EZ i 2009/65/EZ, Uredbu (EZ) br. 1060/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o agencijama za kreditni rejting ( 21 ) i Uredbu (EU) br. 1095/2010, budući da: DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:







POGLAVLJE I.

OPĆE ODREDBE

Članak 1.

Predmet

Ovom se Direktivom propisuju pravila za odobrenje za rad, trajno poslovanje i transparentnost upravitelja alternativnih investicijskih fondova (UAIF) koji upravljaju i/ili trguju alternativnim investicijskim fondovima (AIF) u Uniji.

Članak 2.

Područje primjene

1. Sukladno stavku 3. ovog članka i članku 3., ova se Direktiva primjenjuje na:

(a) UAIF-e u EU koji upravljaju s jednim ili više AIF-a, bez obzira jesu li takvi AIF-i AIF-i u EU ili AIF-i izvan EU;

(b) UAIF-e izvan EU koji upravljaju s jednim ili više AIF-a u EU; i

(c) UAIF-e izvan EU koji trguju jednim ili više AIF-a u Uniji, bez obzira na to jesu li takvi AIF-i AIF-i u EU ili AIF-i izvan EU.

2. U smislu stavka 1. sljedeće je irelevantno:

(a) je li AIF otvorenog ili zatvorenog tipa;

(b) je li AIF osnovan u skladu s ugovornim odnosom, uzajamnim odnosom, u skladu sa statutom ili ima neki drugi pravni oblik;

(c) pravna struktura UAIF-a.

3. Ova Direktiva ne odnosi se na sljedeće subjekte:

(a) holding društva;

(b) institucije za strukovno mirovinsko osiguranje obuhvaćene Direktivom 2003/41/EZ, uključujući, prema potrebi, subjekte koji imaju odobrenje za rad i koji su odgovorni za upravljanje takvim institucijama i za postupanje u njihovo ime, u skladu s člankom 2. stavkom 1. navedene Direktive ili upravitelje portfelja imenovane u skladu s člankom 19. stavkom 1. navedene Direktive, ako ne upravljaju AIF-ima;

(c) nadnacionalne institucije, kao što je Europska centralna banka, Europska investicijska banka, Europski investicijski fond, Europske razvojne financijske institucije i bilateralne razvojne banke, Svjetska banka, Međunarodni monetarni fond, druge nadnacionalne institucije i slične međunarodne organizacije, u slučaju da takvim institucijama ili organizacijama upravljaju AIF-i i u mjeri u kojoj ti AIF-i djeluju u javnom interesu;

(d) nacionalne središnje banke;

(e) državne, regionalne i lokalne vlasti i tijela ili druge institucije koje upravljaju fondovima koji podupiru mirovinske sustave i sustave socijalne sigurnosti;

(f) programe sudjelovanja zaposlenika ili programe štednje zaposlenika;

(g) sekuritizacijske subjekte posebne namjene.

4. Države članice poduzimaju mjere koje su potrebne kako bi osigurale da su UAIF-i iz stavka 1. u svakom trenutku usklađeni s ovom Direktivom.

Članak 3.

Izuzeća

1. Ova se Direktiva ne odnosi na UAIF-e, ako oni upravljaju s jednim ili više AIF-a čiji su jedini ulagatelji UAIF-i ili matična društva ili društva kćeri UAIF-a ili druga društva kćeri tih matičnih društava, pod uvjetom da ni jedan od ovih ulagatelja nije i sam AIF.

2. Ne dovodeći u pitanje primjenu članka 46., samo stavci 3. i 4. ovog članka primjenjuju se na sljedeće UAIF-e:

(a) UAIF-e koji bilo izravno ili neizravno, preko društva s kojim je UAIF povezan zajedničkim upravljanjem ili kontrolom, ili znatnim izravnim ili neizravnim udjelom, upravljaju portfeljima AIF-ova čija imovina pod upravljanjem, uključujući imovinu stečenu korištenjem financijske poluge, ukupno ne prelazi prag od 100 milijuna EUR-a, ili

(b) UAIF-e koji bilo izravno ili neizravno, preko društva s kojim je UAIF povezan zajedničkim upravljanjem ili kontrolom, ili znatnim izravnim ili neizravnim udjelom, upravljaju portfeljima AIF-ova čija imovina pod upravljanjem ukupno ne prelazi prag od 500 milijuna EUR-a, kada se portfelji AIF-a sastoje od AIF-a koji ne koriste financijsku polugu i ne predviđaju mogućnost ostvarivanja prava isplate tijekom razdoblja od pet godina nakon datuma početnog ulaganja u svaki AIF.

3. Države članice osiguravaju da UAIF-i iz stavka 2. barem:

(a) podliježu registraciji kod nadležnih tijela svojih matičnih država članica;

(b) u vrijeme registracije predstave sebe i AIF-e kojima upravljaju nadležnim tijelima svoje matične države članice;

(c) u vrijeme registracije dostave nadležnim tijelima svoje matične države članice informacije o strategijama ulaganja AIF-ova kojima upravljaju;

(d) redovito dostavljaju nadležnim tijelima svoje matične države članice informacije o glavnim instrumentima kojima trguju i o glavnim izloženostima i najvažnijim koncentracijama AIF-ova kojima upravljaju kako bi nadležnim tijelima omogućili učinkovito praćenje sistemskog rizika; i

(e) obavijeste nadležna tijela svoje matične države članice u slučaju da više ne ispunjavaju uvjete iz stavka 2.

Ovaj stavak i stavak 2. primjenjuju se ne dovodeći u pitanje stroža pravila koja donesu države članice vezano uz UAIF-e iz stavka 2.

Države članice donose potrebne mjere kako bi osigurale da, u slučaju kad uvjeti iz stavka 2. nisu više ispunjeni, dotični UAIF podnosi zahtjev za izdavanje odobrenja za rad u roku od 30 kalendarskih dana, u skladu s odgovarajućim postupcima koji su propisani ovom Direktivom.

4. UAIF-i iz stavka 2. ne smiju imati koristi od prava odobrenih na temelju ove Direktive,osim ako ne odaberu da se na njih primjenjuju odredbe ove Direktive. Kad UAIF-i odaberu da se na njih primjenjuju ove odredbe, ova se Direktiva primjenjuje u cijelosti.

5. Komisija donosi provedbene akte kako bi utvrdila postupke za UAIF-e koji odaberu da se na njih primjenjuju odredbe ove Direktive, u skladu sa stavkom 4. Navedeni provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 59. stavka 2.

6. Komisija putem delegiranih akata u skladu s člankom 56. te ovisno o uvjetima iz članaka 57. i 58. donosi mjere koje navode:

(a) kako treba izračunati prag iz stavka 2. i postupanje UAIF-a koji upravljaju AIF-ima čija imovina pod upravljanjem, uključujući svu imovinu stečenu korištenjem financijske poluge, povremeno prelazi i/ili je ispod odgovarajućeg praga u istoj kalendarskoj godini;

(b) obvezu registriranja i dostavljanja informacija kako bi se omogućilo učinkovito praćenje sistemskog rizika, kako je to navedeno u stavku 3.; i

(c) obvezu obavješćivanja nadležnih tijela kako je to navedeno u stavku 3.

Članak 4.

Definicije

1. Za potrebe ove Direktive primjenjuju se sljedeće definicije:

(a) „AIF-i” znači subjekti za zajednička ulaganja, uključujući njihovi investicijski dijelovi koji: i. prikupljaju sredstva od brojnih ulagatelja s namjerom da ih ulože u skladu s utvrđenom politikom ulaganja u korist tih ulagatelja; i ii. ne zahtijevaju odobrenje za rad u skladu s člankom 5. Direktive 2009/65/EZ;

(b) „UAIF-i” znači pravne osobe čije je redovita djelatnost upravljanje jednim ili više AIF-a;

(c) „podružnica”, kad se odnosi na UAIF, znači mjesto poslovanja koje je dio UAIF-a, koje nema pravnu osobnost i koje pruža usluge za koje je UAIF dobio odobrenje za rad; sva mjesta poslovanja koje je UAIF s registriranim sjedištem u drugoj državi članici ili trećoj zemlji osnovao u jednoj državi članici, smatraju se jednom podružnicom;

(d) „naknada koja ovisi o prinosu” znači udio u dobiti AIF-a pripisan UAIF-u kao naknada za upravljanje AIF-om, isključivši udio u dobiti AIF-a pripisan UAIF-u kao povrat od ulaganja UAIF-a u AIF;

(e) „uska povezanost” znači situacija u kojoj su dvije ili više fizičkih ili pravnih osoba povezane: i. sudjelovanjem, odnosno vlasništvom, izravno ili putem kontrole, 20 % ili više prava glasa ili kapitala društva; ili ii. kontrolom, odnosno odnosom između matičnog društva i društva kćeri, kako je navedeno u članku 1. Sedme direktive Vijeća 83/349/EEZ od 13. lipnja 1983. o konsolidiranim financijskim izvještajima ( 22 ), ili sličnim odnosom između fizičke ili pravne osobe i društva; u smislu ove točke, društvo kći društva kćeri također se smatra društvom kćeri matičnog društva tih društava kćeri; Situacija u kojoj su dvije ili više fizičkih ili pravnih osoba trajno povezane s istom osobom odnosom kontrolom, također se smatra da predstavlja „usku povezanost” između takvih osoba;

(f) „nadležna tijela” znači državna tijela država članica koja su zakonom ili propisima ovlaštena za nadzor UAIF-a;

(g) „nadležna tijela”, u vezi s depozitarom, znači: i. ako je depozitar kreditna institucija koja je dobila odobrenje za rad u skladu s Direktivom 2006/48/EZ, nadležna tijela definirana u točki 4. članka 4. navedene Direktive; ii. ako je depozitar investicijsko društvo koje je dobilo odobrenje za rad u skladu s Direktivom 2004/39/EZ, nadležna tijela definirana u točki 22. članka 4. stavka 1. navedene Direktive; iii. ako depozitar potpada pod jednu od kategorija institucija iz točke (c) prvog podstavka članka 21. stavka 3. ove Direktive, državna tijela njegove matične države članice koja su zakonom ili propisima ovlaštena za nadzor takvih kategorija institucija; iv. ako je depozitar subjekt iz trećega podstavka članka 21. stavka 3. ove Direktive, državna tijela država članica u kojima taj subjekt ima registrirano sjedište i koja su zakonom ili propisima ovlaštena za nadzor takvih subjekata, ili službena tijela nadležna da registriraju ili nadziru takav subjekt u skladu s pravilima poslovnog ponašanja koja važe za njega; v. ako je depozitar imenovan kao depozitar AIF-a izvan EU u skladu s točkom (b) članka 21. stavka 5. ove Direktive i ne potpada pod područje primjene točaka od i. do iv. ove točke, dotična državna tijela treće zemlje u kojoj depozitar ima svoje registrirano sjedište;

(h) „nadležna tijela AIF-a u EU” znači državna tijela države članice koja su zakonom ili propisima ovlaštena za nadzor AIF-a;

(i) „kontrola” znači kontrola definirana u članku 1. Direktive 83/349/EEZ;

(j) „osnovan” znači: i. za UAIF-e, „da imaju svoje registrirano sjedište u”; ii. za AIF-e, „da su dobili odobrenje za rad ili su registrirani u” ili ako AIF nije dobio odobrenje za rad ili nije registriran, „da ima registrirano sjedište u”; iii. za depozitare, „da imaju registrirano sjedište ili podružnicu u”; iv. za pravne zastupnike koji su pravne osobe, „da imaju registrirano sjedište ili podružnicu u”; v. za pravne zastupnike koji su fizičke osobe, „s boravištem u”;

(k) „AIF u EU” znači: i. AIF koji je dobio odobrenje za rad ili je registriran u državi članici u skladu s važećim nacionalnim pravom; ili ii. AIF, koji nije dobio odobrenje za rad ili nije registriran u državi članici, ali ima registrirano sjedište i/ili središnju upravu u državi članici;

(l) „UAIF u EU” znači svaki UAIF koji ima registrirano sjedište u državi članici;

(m) „napajajući AIF” znači svaki AIF: i. koji ulaže najmanje 85 % svoje imovine u udjele ili dionice drugog AIF-a („glavni AIF”); ii. koji ulaže najmanje 85 % svoje imovine u više od jednog glavnog AIF-a, kad ti glavni AIF-i imaju iste strategije ulaganja; ili iii. čija je imovina na drugi način izložena najmanje 85 % prema takvom glavnom AIF-u;

(n) „financijski instrument” znači instrument naveden u odjeljku C, Priloga I. Direktivi 2004/39/EZ;

(o) „holding društvo” znači društvo s udjelima u jednom ili više drugih društava, čija je komercijalna svrha provoditi poslovnu strategiju ili poslovne strategije preko svojih društava kćeri, povezanih društava ili sudjelovanja kako bi se dao doprinos njihovoj dugoročnoj vrijednosti, a koje je ili društvo koje: i. posluje za svoj račun, a čije su dionice uvrštene za trgovanje na uređenom tržištu Unije; ili ii. nije osnovano s osnovnom namjenom da generira povrat za ulagatelje putem prodaje poslovnih udjela svojih društava kćeri ili povezanih društava, kako je iskazano u njihovim godišnjim izvješćima ili drugim službenim dokumentima;

(p) „matična država članica AIF-a” znači: i. država članica u kojoj je AIF dobio odobrenje za rad ili je registriran u skladu važećim nacionalnim pravom, ili u slučaju više odobrenje za rad ili registracija, državu članicu u kojoj je AIF prvi put dobio odobrenje za rad ili je registriran; ili ii. ako AIF nije dobio odobrenje za rad niti je registriran u jednoj od država članica, država članica u kojoj AIF ima registrirano sjedište i/ili središnju upravu;

(q) „matična država članica UAIF-a” znači država članica u kojoj UAIF ima registrirano sjedište; za UAIF-e izvan EU sva pozivanja na „matičnu državu članicu UAIF-a” u ovoj Direktivi tumače se kao „referentna država članica”, kako je predviđeno u poglavlju VII.;

(r) „država članica domaćin UAIF-a” znači: i. država članica, koja nije matična država članica, u kojoj UAIF u EU upravlja AIF-ima u EU; ii. država članica, koja nije matična država članica, u kojoj UAIF u EU trguje udjelima ili dionicama AIF-a u EU; iii. država članica, koja nije matična država članica, u kojoj UAIF u EU trguje udjelima ili dionicama AIF-a izvan EU; iv. država članica, koja nije referentna država članica, u kojoj UAIF izvan EU upravlja AIF-ima u EU; v. država članica, koja nije referentna država članica, u kojoj UAIF izvan EU trguje udjelima ili dionicama AIF-a u EU; ili vi. država članica, koja nije referentna država članica, u kojoj UAIF izvan EU trguje udjelima ili dionicama AIF-a izvan EU; ▼M2 vii. država članica, koja nije matična država članica u kojoj UAIF u EU-u pruža usluge iz članka 6. stavka 4; ▼B

(s) „temeljni kapital” znači sredstva iz točaka (a) i (b) prvog stavka članka 57. Direktive 2006/48/EZ;

(t) „izdavatelj” znači izdavatelj u smislu točke (d) članka 2. stavka 1. Direktive 2004/109/EZ, kad taj izdavatelji ima registrirano sjedište u Uniji i kad su njegove dionice uvrštene za trgovanje na uređenom tržištu u smislu točke 14. članka 4. stavka 1. Direktive 2004/39/EZ;

(u) „pravni zastupnik” znači fizička osoba koja ima boravište u Uniji ili pravna osoba koja ima registrirano sjedište u Uniji, a koju je izričito imenovao UAIF izvan EU da djeluje u ime takvog UAIF-a izvan EU u odnosu na tijela, klijente, institucije i druge ugovorne strane UAIF-a izvan EU u Uniji vezano uz obveze UAIF-a izvan EU na temelju ove Direktive;

(v) „financijska poluga” znači svaka metoda pomoću koje UAIF povećava izloženost AIF-a kojim upravlja, bilo pozajmljivanjem novca ili vrijednosnih papira ili financijskom polugom ugrađenom u pozicije izvedenica ili drugim sredstvima;

(w) „upravljanje AIF-om” znači obavljanje barem poslova upravljanja ulaganjima iz točke 1(a) ili (b) Priloga I. za jednog ili više AIF-ova;

(x) „trgovanje” znači svako izravno ili neizravno nuđenje ili plasiranje, na inicijativu UAIF-a ili u ime UAIF-a, udjela ili dionica AIF-ova kojima sam upravlja, ulagateljima ili kod ulagatelja s boravištem ili s registriranim sjedištem u Uniji;

(y) „glavni AIF” znači AIF u kojega ulaže neki drugi AIF ili ima izloženost u skladu s točkom (m);

(z) „referentna država članica” znači država članica određena u skladu s člankom 37. stavkom 4.;

(aa) „AIF izvan EU” znači svaki AIF koji nije AIF u EU;

(ab) „UAIF izvan EU” znači svaki UAIF koji nije UAIF u EU;

(ac) „neuvršteno društvo” znači društvo koje ima registrirano sjedište u Uniji i čije dionice nisu uvrštene za trgovanje na uređenom tržištu u smislu točke 14. članka 4. točke 1. Direktive 2004/39/EZ;

(ad) „kapital” znači kapital iz članaka od 56. do 67. Direktive 2006/48/EZ;

(ae) „matično društvo” znači matično društvo u smislu članaka 1. i 2. Direktive 83/349/EEZ;

(af) „glavni broker” znači kreditna institucija, investicijsko društvo koje je subjekt nadzora ili drugi subjekt koji podliježe bonitetnim propisima ili stalnom nadzoru, koji nudi usluge profesionalnim ulagateljima prvenstveno radi financiranja ili izvršavanja transakcija financijskim instrumentima kao druga ugovorna strana i koji također može pružati druge usluge poput poravnanja i namire transakcija, usluga skrbništva, pozajmljivanja vrijednosnih papira, posebno personalizirane tehnologije i pogodnosti operativne podrške;

(ag) „profesionalni ulagatelj” znači ulagatelj koji se smatra profesionalnim ulagateljem ili s kojim se, na zahtjev, može postupati kao s profesionalnim ulagateljem, u smislu Priloga II. Direktivi 2004/39/EZ;

(ah) „kvalificirani udjel” znači izravni ili neizravni udjel u UAIF-u koji predstavlja 10 % ili više kapitala ili prava glasa, u skladu s člancima 9. i 10. Direktive 2004/109/EZ, vodeći računa o uvjetima o zbrajanju udjela koji su propisani člankom 12. stavcima 4. i 5. navedene Direktive, ili koji omogućuje ostvarivanje značajnog utjecaja na upravljanje UAIF-a u kojem postoji takav udjel;

(ai) „predstavnici zaposlenika” znači predstavnici zaposlenika, kako je utvrđeno u točki (e) članka 2. Direktive 2002/14/EZ;

(aj) „mali ulagatelj” znači ulagatelj koji nije profesionalni ulagatelj;

(ak) „društvo kćer” znači društvo kćer kako je definirano u člancima 1. i 2. Direktive 83/349/EEZ;

(al) „nadzorna tijela” u odnosu na AIF-e izvan EU znači državna tijela treće zemlje koja su zakonom ili propisima ovlaštena za nadzor AIF-a;

(am) „nadzorna tijela” u odnosu na UAIF-e izvan EU znači državna tijela treće zemlje koja su zakonom ili propisima ovlaštena za nadzor UAIF-a;

(an) „sekuritizacijski subjekti posebne namjene” znači subjekti čija je jedina namjena obaviti sekuritizaciju ili sekuritizacije u smislu članka 1. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 24/2009 Europske središnje banke od 19. prosinca 2008. o statistici imovine i obveza financijskih društava posebne namjene koja se bave sekuritizacijskim transakcijama ( 23 ) i drugim djelatnostima koje su primjerne za postizanje te svrhe;

(ao) „UCITS” znači subjekt za zajednička ulaganja u prenosive vrijednosne papire u skladu s člankom 5. Direktive 2009/65/EZ.

2. U smislu točke (ad) stavka 1. ovog članka, članci od 13. do 16. Direktive 2006/49/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2006. o adekvatnosti kapitala investicijskih društava i kreditnih institucija ( 24 ), primjenjuju se uz nužne izmjene.

3. Komisija putem delegiranih akata u skladu s člankom 56. i ovisno o uvjetima iz članaka 57. i 58. donosi mjere koje navode:

(a) metode financijske poluge utvrđene u točki (v) stavka 1., uključujući sve financijske i/ili pravne strukture koje uključuju treće osobe koje kontrolira dotični AIF; te

(b) način izračuna financijske poluge.

4. Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala) (ESMA) izrađuje nacrt regulatornih tehničkih standarda kako bi se odredile vrste UAIF-a, gdje je to bitno, prilikom primjene ove Direktive i kako bi se osigurali jedinstveni uvjeti za primjenu ove Direktive.

Komisiji se delegiraju ovlasti za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz prvog podstavka, u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1095/2010.

Članak 5.

Određivanje UAIF-a

1. Države članice osiguravaju da svaki AIF kojim se upravlja u okviru područja primjene ove Direktive, ima jednog UAIF-a koji je odgovoran za osiguravanje usklađenosti s ovom Direktivom. UAIF mora biti ili:

(a) vanjski upravitelj, koji je pravna osoba imenovana od strane AIF-a ili u ime AIF-a i koji je takvim imenovanjem odgovoran za upravljanje AIF-om (vanjski UAIF); ili

(b) u slučaju kad pravni oblik AIF-a omogućuje unutarnje upravljanje i kad upravljačko tijelo AIF-a odabere da neće imenovati vanjskog UAIF-a, sam AIF koji tada ima odobrenje za rad kao UAIF.

2. U slučajevima kad vanjski UAIF nije u mogućnosti osigurati usklađenosti sa zahtjevima iz ove Direktive, za što je odgovoran AIF ili neki drugi subjekt u njegovo ime, on bez odgode obavješćuje nadležna tijela svoje matične države članice i, prema potrebi, nadležna tijela dotičnoga AIF-a u EU. Nadležna tijela matične države članice UAIF-a zahtijevaju da UAIF poduzme potrebne mjere kako bi se ispravila ta situacija.

3. Ako, unatoč poduzimanju mjera iz stavka 2., neusklađenost traje i dalje i ako se ona odnosi na UAIF u EU ili AIF u EU, nadležna tijela matične države članice UAIF-a zahtijevaju da UAIF odstupi kao UAIF toga AIF-a. U tom slučaju AIF-om se više ne smije trgovati u Uniji. Ako se odnosi na UAIF izvan EU koji upravlja AIF-om izvan EU, AIF-om se više ne smije trgovati u Uniji. Nadležna tijela matične države članice UAIF-a o tome bez odgode obavješćuju nadležna tijela država članica domaćina UAIF-a.







POGLAVLJE II.

ODOBRENJE ZA RAD UAIF-a

Članak 6.

Uvjeti za početak poslovanja UAIF-a

1. Države članice osiguravaju da ni jedan UAIF ne upravlja AIF-ima, ako nije dobio odobrenje za rad u skladu s ovom Direktivom.

UAIF koji je dobio odobrenje za rad u skladu s ovom Direktivom u svakom trenutku mora ispunjavati uvjete za odobrenje za rad utvrđene u ovoj Direktivi.

2. Države članice zahtijevaju da se niti jedan vanjski UAIF ne smije baviti djelatnostima osim onih navedenih u Prilogu I. ovoj Direktivi i dodatnog upravljanja UCITS-ima, ovisno o odobrenju za rad u skladu s Direktivom 2009/65/EZ.

3. Države članice zahtijevaju da se niti jedan AIF s unutarnjim upravljanjem ne smije baviti djelatnostima osim onih koje se odnose na unutarnje upravljanje toga AIF-a u skladu s Prilogom I.

4. Odstupajući od stavka 2., države članice mogu izdati odobrenje vanjskom UAIF-u da pruža sljedeće usluge:

(a) upravljanje portfeljima, uključujući one u vlasništvu mirovinskih fondova i institucija za strukovno mirovinsko osiguranje u skladu s Direktivom 2003/41/EZ, u skladu s ovlaštenjima ulagatelja na diskrecijskoj i pojedinačnoj osnovi;

(b) dodatne usluge, koje uključuju: i. investicijsko savjetovanje; ii. pohranu i administriranje u vezi s dionicama ili udjelima subjekata za zajedničko ulaganje; iii. zaprimanje i prijenos naloga u vezi s financijskim instrumentima.

5. U skladu s ovom Direktivom UAIF nema odobrenje za pružanje:

(a) isključivo usluga iz stavka 4.;

(b) dodatnih usluga iz točke (b) stavka 4. ako nema odobrenje za pružanje usluga iz točke (a) stavka 4.;

(c) isključivo poslova iz točke 2. Priloga I.; ili

(d) usluga iz točke 1(a) Priloga I., bez da također pruža usluge iz točke 1(b) Priloga I. ili obratno.

6. Članak 2. stavak 2. i članci 12., 13. i 19. Direktive 2004/39/EZ primjenjuju se na pružanje usluga iz stavka 4. ovog članka od strane UAIF-a.

7. Države članice zahtijevaju da UAIF-i dostavljaju nadležnim tijelima svoje matične države članice informacije koje ona traže kako bi u svakom trenutku nadzirali ispunjavanje uvjeta iz ove Direktive.

8. Od investicijskih društava koja su dobila odobrenje za rad na temelju Direktive 2004/39/EZ i kreditnih institucija koje su dobile odobrenje za rad na temelju Direktive 2006/48/EZ se ne zahtijeva da dobiju odobrenje za rad na temelju ove Direktive kako bi pružale investicijske usluge kao što je upravljanje pojedinačnim portfeljem u vezi s AIF-ima. Međutim, investicijska društva, izravno ili neizravno, nude udjele ili dionice AIF-a ili plasiraju udjele ili dionice AIF-a ulagateljima u Uniji, samo u mjeri u kojoj se tim udjelima ili dionicama može trgovati u skladu s ovom Direktivom.

Članak 7.

Zahtjev za izdavanje odobrenja za rad

1. Države članice zahtijevaju da UAIF-i podnesu zahtjev za izdavanje odobrenja za rad nadležnim tijelima svoje matične države članice.

2. Države članice zahtijevaju da UAIF koji podnosi zahtjev za izdavanje odobrenja za rad dostavlja sljedeće informacije o UAIF-u nadležnom tijelu svoje matične države članice:

(a) informacije o osobama koje stvarno upravljaju poslovanjem UAIF-a;

(b) informacije o identitetu dioničara ili članova UAIF-a, izravnih ili neizravnih, fizičkih ili pravnih osoba koje imaju kvalificirane udjele te o iznosima tih udjela;

(c) poslovni plan u kojem se navodi organizacijska struktura UAIF-a, uključujući informacije o tome kako UAIF namjerava ispuniti svoje obveze iz poglavlja II., III., IV. i, prema potrebi, iz poglavlja V., VI., VII. i VIII.;

(d) informacije o politikama i praksama nagrađivanja u skladu s člankom 13.;

(e) informacije o postupcima delegiranja i daljnjeg delegiranja poslova trećim osobama kako se to navodi u članku 20.

3. Države članice zahtijevaju da UAIF koji podnosi zahtjev za izdavanje odobrenja za rad dostavlja sljedeće informacije nadležnom tijelu svoje matične države članice o AIF-ima kojima namjerava upravljati:

(a) informacije o strategijama ulaganja, uključujući vrste temeljnih fondova, ako je AIF fond fondova, o politici UAIF-a u pogledu korištenja financijske poluge te o profilu rizičnosti i drugim značajkama AIF-ova kojima upravlja ili namjerava upravljati, uključujući informacije o državama članicama ili trećim zemljama u kojima su takvi AIF-i osnovani ili se očekuje da će biti osnovani;

(b) informacije o tome gdje je osnovan glavni AIF, ako je AIF napajajući AIF;

(c) pravila ili osnivački akti svakog AIF-a kojim UAIF namjerava upravljati;

(d) informacije o donesenim postupcima u vezi imenovanja depozitara u skladu s člankom 21. za svaki AIF kojim UAIF namjerava upravljati;

(e) sve dodatne informacije navedene u članku 23. stavku 1. za svaki AIF kojim UAIF upravlja ili namjerava upravljati.

4. Kad je društvo za upravljanje dobilo odobrenje za rad u skladu s Direktivom 2009/65/EZ (društvo za upravljanje UCITS-ima) i podnosi zahtjev za izdavanje odobrenja za rad kao UAIF u skladu s ovom Direktivom, nadležna tijela ne zahtijevaju od društva za upravljanje UCITS-ima da dostavi informacije ili dokumente koje je društvo za upravljanje UCITS-ima već dostavilo kad je podnosilo zahtjev za izdavanje odobrenja za rad u skladu s Direktivom 2009/65/EZ, pod uvjetom da su takve informacije ili dokumenti ažurirani.

5. Nadležna tijela tromjesečno obavješćuju ESMA-u o izdanim ili oduzetim odobrenjima za rad u skladu s ovim poglavljem.

ESMA vodi središnji javni registar koji sadrži naznaku svakog UAIF koji je dobio odobrenje za rad u skladu s ovom Direktivom, popis AIF-ova kojima takav UAIF upravlja i/ili trguje u Uniji te nadležna tijela za svaki takav UAIF. Registar je dostupan u elektroničkom obliku.

6. Kako bi se osigurala dosljedna usklađenost ovog članka, ESMA može izraditi nacrt regulatornih tehničkih standarda kako bi odredila informacije koje je potrebno dostaviti nadležnim tijelima u zahtjevu za odobrenje za rad UAIF-a, uključujući poslovni plan.

Komisiji se delegiraju ovlasti da donese regulatorne tehničke standarde iz prvog podstavka u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1095/2010.

7. Kako bi se osigurali jedinstveni uvjeti primjene ovog članka, ESMA može izraditi nacrt provedbenih tehničkih standarda kako bi odredila standardne obrasce, predloške i postupke za pružanje informacija iz prvog podstavka stavka 6.

Komisiji se dodjeljuju ovlasti da donese provedbene tehničke standarde iz prvog podstavka u skladu s člankom 15. Uredbe (EU) br. 1095/2010.

Članak 8.

Uvjeti za izdavanje odobrenja za rad

1. Nadležna tijela matične države članice UAIF-a ne smiju izdati odobrenje za rad ako nisu ispunjeni sljedeći uvjeti:

(a) uvjerena su da će UAIF biti u mogućnosti ispunjavati uvjete ove Direktive;

(b) UAIF ima dovoljno temeljnog kapitala i kapitala u skladu s člankom 9.;

(c) osobe koje stvarno upravljaju poslovanjem UAIF-a imaju dovoljno dobar ugled i iskustvo s obzirom na strategije ulaganja koje slijede AIF-i kojim upravlja UAIF, imena tih osoba i svake osobe koja ih nasljeđuje u toj funkciji bez odgode se priopćavaju nadležnim tijelima matične države članice UAIF-a, a o upravljanju poslovanjem UAIF-a odlučuju barem dvije osobe koje ispunjavaju navedene uvjete;

(d) dioničari ili članovi UAIF koji imaju kvalificirane udjele, na odgovarajući način vode računa o potrebi osiguranja upravljanja UAIF-om pažnjom dobrog stručnjaka; i

(e) središnja uprava i registrirano sjedište UAIF-a nalaze se u istoj državi članici.

Odobrenje za rad je važeće za sve države članice.

2. Potrebno je konzultirati nadležna tijela drugih uključenih država članica prije izdavanja odobrenja za rad sljedećim UAIF-ima:

(a) društvu kćeri drugog UAIF-a, društva za upravljanje UCITS-ima, investicijskog društva, kreditne institucije ili društva za osiguranje kojima je izdano odobrenje za rad u drugoj državi članici;

(b) društvu kćeri matičnog društva drugog UAIF-a, društva za upravljanje UCITS-ima, investicijskog društva, kreditne institucije ili društva za osiguranje kojima je izdano odobrenje za rad u drugoj državi članici; i

(c) društvu koje je pod kontrolom istih fizičkih ili pravnih osoba koje kontroliraju drugi UAIF, društvo za upravljanje UCITS-ima, investicijsko društvo, kreditnu instituciju ili društvo za osiguranje kojima je izdano odobrenje za rad u drugoj državi članici.

3. Nadležna tijela matične države članice UAIF-a odbijaju izdati odobrenje za rad ako je učinkovito obavljanje njihove nadzorne funkcije spriječeno jednim od sljedećih slučajeva:

(a) uskom povezanošću između UAIF-a i drugih fizičkih ili pravnih osoba;

(b) zakonima i drugim propisima trećih zemalja koji uređuju fizičke ili pravne osobe s kojima je UAIF usko povezan;

(c) poteškoćama povezanima s provedbom tih zakona i drugih propisa.

4. Nadležna tijela matične države članice UAIF-a mogu ograničiti područje primjene odobrenja za rad, posebno u vezi s strategijama ulaganja AIF-ova u vezi s kojima je UAIF-u dozvoljeno upravljanje.

5. Nadležna tijela matične države članice UAIF-a pisanim putem obavješćuju podnositelja zahtjeva u roku od tri mjeseca od podnošenja potpunog zahtjeva o tome je li mu izdano odobrenje za rad. Nadležna tijela mogu produžiti ovo razdoblje za najviše tri dodatna mjeseca, kad smatraju da je to