02019A1114(01) — HR — 19.04.2022 — 002.001

Ovaj je tekst namijenjen isključivo dokumentiranju i nema pravni učinak. Institucije Unije nisu odgovorne za njegov sadržaj. Vjerodostojne inačice relevantnih akata, uključujući njihove preambule, one su koje su objavljene u Službenom listu Europske unije i dostupne u EUR-Lexu. Tim službenim tekstovima može se izravno pristupiti putem poveznica sadržanih u ovom dokumentu.

Koji je izmijenila:









▼B

SPORAZUM O SLOBODNOJ TRGOVINI IZMEĐU EUROPSKE UNIJE I REPUBLIKE SINGAPURA







Europska unija, dalje u tekstu „Unija” i Republika Singapur, dalje u tekstu „Singapur”, dalje u tekstu zajedno „stranke” ili pojedinačno „stranka” PREPOZNAJUĆI svoje dugogodišnje i snažno partnerstvo utemeljeno na zajedničkim načelima i vrijednostima koje se odražavaju u Sporazumu o partnerstvu i suradnji te važnost svojih gospodarskih, trgovinskih i ulagačkih odnosa; ŽELEĆI dalje jačati svoje odnose u okviru svojih općih odnosa i u skladu s njima te uvjereni da će se ovim Sporazumom stvoriti novo ozračje za razvoj trgovine i ulaganja između stranaka; PREPOZNAJUĆI da će se ovim Sporazumom dopuniti i promicati napori usmjereni na regionalnu gospodarsku integraciju; ODLUČNE jačati svoje gospodarske, trgovinske i ulagačke odnose u skladu s ciljem održivog razvoja u njegovoj gospodarskoj, socijalnoj i ekološkoj dimenziji te promicati trgovinu i ulaganja vodeći računa o visokom stupnju zaštite okoliša i rada te mjerodavnim međunarodnim priznatim normama i sporazumima čije su stranke; ŽELEĆI poboljšati životni standard, promicati gospodarski rast i stabilnost, stvarati nove mogućnosti zapošljavanja i unaprijediti opće blagostanje te, u tu svrhu, potvrditi svoju predanost promicanju liberalizacije trgovine i ulaganja; UVJERENE da će se ovim Sporazumom stvoriti prošireno i sigurno tržište za robu i usluge, što će doprinijeti jačanju konkurentnosti njihovih poduzeća na svjetskim tržištima; POTVRĐUJUĆI pravo svake stranke da donosi i provodi mjere koje su potrebne za postizanje legitimnih ciljeva politike kao što su socijalna sigurnost, zaštita okoliša, sigurnost, javno zdravlje i sigurnost te promicanje i zaštita kulturne raznolikosti; POTVRĐUJUĆI svoje obveze u skladu s Poveljom Ujedinjenih naroda koja je potpisana u San Franciscu 26. lipnja 1945. i uzimajući u obzir načela utvrđena u Općoj deklaraciji o ljudskim pravima koju je donijela Opća skupština Ujedinjenih naroda 10. prosinca 1948.; PREPOZNAJUĆI važnost transparentnosti u međunarodnoj trgovini na korist svih dionika; NASTOJEĆI uspostaviti jasna i uzajamno korisna pravila kojima se uređuju njihova trgovina i ulaganja te smanjiti ili ukloniti prepreke uzajamnoj trgovini i ulaganjima; ODLUČNE da doprinesu skladnom razvoju i širenju međunarodne trgovine uklanjanjem prepreka trgovini s pomoću ovog Sporazuma te da spriječe stvaranje novih prepreka trgovini ili ulaganjima između stranaka kojima bi se mogle umanjiti koristi od ovog Sporazuma; OSLANJAJUĆI SE na svoja prava i obveze iz Sporazuma o WTO-u i drugih multilateralnih, regionalnih i bilateralnih sporazuma i aranžmana čije su stranke, SPORAZUMJELE SU SE KAKO SLIJEDI:







PRVO POGLAVLJE

CILJEVI I OPĆE DEFINICIJE

ČLANAK 1.1.

Uspostava područja slobodne trgovine

Stranke ovog Sporazuma uspostavljaju područje slobodne trgovine u skladu s člankom XXIV. GATT-a iz 1994. i člankom V. GATS-a.

ČLANAK 1.2.

Ciljevi

Ciljevi su ovog Sporazuma liberalizacija i olakšavanje trgovine i ulaganja između stranaka u skladu s odredbama ovog Sporazuma.

ČLANAK 1.3.

Definicije opće primjene

Ako nije navedeno drugačije, za potrebe ovog Sporazuma:

„Sporazum o poljoprivredi” znači Sporazum o poljoprivredi iz Priloga 1.A Sporazumu o WTO-u;

„Sporazum o javnoj nabavi” znači Sporazum o javnoj nabavi iz Priloga 4. Sporazumu o WTO-u;

„Sporazum o pregledu robe prije isporuke” znači Sporazum o pregledu robe prije isporuke iz Priloga 1.A Sporazumu o WTO-u;

„Sporazum o antidampingu” znači Sporazum o provedbi članka VI. Općeg sporazuma o carinama i trgovini iz 1994. iz Priloga 1.A Sporazumu o WTO-u;

„Sporazum o određivanju carinske vrijednosti” znači Sporazum o provedbi članka VII. Općeg sporazuma o carinama i trgovini iz 1994. iz Priloga 1.A Sporazumu o WTO-u;

„dan” znači kalendarski dan;

„DSU” znači Dogovor o pravilima i postupcima za rješavanje sporova iz Priloga 2. Sporazumu o WTO-u;

„GATS” znači Opći sporazum o trgovini uslugama iz Priloga 1.B Sporazumu o WTO-u;

„GATT iz 1994.” znači Opći sporazum o carinama i trgovini iz 1994. iz Priloga 1.A Sporazumu o WTO-u;

„Harmonizirani sustav” znači Harmonizirani sustav naziva i označivanja robe, uključujući sve njegove pravne napomene i izmjene (dalje u tekstu također: „HS”);

„MMF” znači Međunarodni monetarni fond;

„Sporazum o izdavanju uvoznih dozvola” znači Sporazum o postupcima izdavanja uvoznih dozvola iz Priloga 1.A Sporazumu o WTO-u;

„mjera” znači svi zakoni, propisi, postupci, zahtjevi ili praksa;

„fizička osoba stranke” znači državljanin Singapura ili državljanin jedne od država članica Unije ( 1 ), u skladu s njihovim zakonodavstvima;

„Sporazum o partnerstvu i suradnji” znači Sporazum o partnerstvu i suradnji između Europske unije i njezinih država članica, s jedne strane, i Republike Singapura s druge strane, potpisan u Bruxellesu 19. listopada 2018.;

„osoba” znači fizička osoba ili pravna osoba;

„Sporazum o zaštitnim mjerama” znači Sporazum o zaštitnim mjerama iz Priloga 1.A Sporazumu o WTO-u;

„Sporazum o SCM-u” znači Sporazum o subvencijama i kompenzacijskim mjerama iz Priloga 1.A Sporazumu o WTO-u;

„Sporazum o SPS-u” znači Sporazum o primjeni sanitarnih i fitosanitarnih mjera iz Priloga 1.A Sporazumu o WTO-u;

„Sporazum o TBT-u” znači Sporazum o tehničkim preprekama u trgovini iz Priloga 1.A Sporazumu o WTO-u;

„Sporazum TRIPS” znači Sporazum o trgovinskim aspektima prava intelektualnog vlasništva iz Priloga 1.C Sporazumu o WTO-u;

„WIPO” znači Svjetska organizacija za intelektualno vlasništvo;

„WTO” znači Svjetska trgovinska organizacija; i

„Sporazum o WTO-u” znači Sporazum iz Marakeša o osnivanju Svjetske trgovinske organizacije koji je potpisan u Marakešu 15. travnja 1994.







DRUGO POGLAVLJE

NACIONALNI TRETMAN I PRISTUP TRŽIŠTU ZA ROBU







ODJELJAK A

ZAJEDNIČKE ODREDBE

ČLANAK 2.1.

Cilj

Stranke postupno i na recipročnoj osnovi liberaliziraju trgovinu robom tijekom prijelaznog razdoblja počevši od stupanja na snagu ovog Sporazuma, u skladu s ovim Sporazumom i u skladu s člankom XXIV. GATT-a iz 1994.

ČLANAK 2.2.

Područje primjene

Ovo se poglavlje primjenjuje na trgovinu robom između stranaka.

ČLANAK 2.3.

Nacionalni tretman

Svaka stranka odobrava nacionalni tretman robi druge stranke u skladu s člankom III. GATT-a iz 1994., uključujući njegove napomene i dodatne odredbe. U tu se svrhu obveze iz članka III. GATT-a iz 1994., uključujući njegove napomene i dodatne odredbe, mutatis mutandis ugrađuju u ovaj Sporazum i postaju njegov sastavni dio.

ČLANAK 2.4.

Carina

Za potrebe ovog poglavlja, carina uključuje sve carine ili davanja bilo koje vrste uvedena na uvoz ili izvoz robe ili u vezi s uvozom ili izvozom robe, uključujući bilo koju vrstu dodatnog poreza ili dodatnog davanja uvedenih na taj uvoz ili izvoz ili u vezi s njima.

„Carina” ne uključuje:

(a) pristojbe istovjetne unutarnjem porezu uvedene u skladu s člankom 2.3. (Nacionalni tretman);

(b) carine uvedene u skladu s trećim poglavljem (Mjere za zaštitu trgovine);

(c) carine koje se primjenjuju u skladu s člankom VI., člankom XVI., člankom XIX. GATT-a iz 1994., Sporazumom o antidampingu, Sporazumom o SCM-u, člankom 5. Sporazuma o poljoprivredi i DSU-om; i

(d) naknade ili druge pristojbe uvedene u skladu s člankom 2.10. (Pristojbe i formalnosti povezane s uvozom i izvozom).

ČLANAK 2.5.

Razvrstavanje robe

Na razvrstavanje robe u trgovini između stranaka primjenjuje se carinska nomenklatura svake od stranaka u skladu s HS-om i njegovim izmjenama.







ODJELJAK B

SMANJENJE ILI UKIDANJE CARINA

ČLANAK 2.6.

Smanjenje ili ukidanje carina na uvoz

1. Svaka stranka smanjuje ili ukida svoje carine na uvezenu robu s podrijetlom iz druge stranke u skladu s rasporedima iz Priloga 2-A. Za potrebe ovog poglavlja „s podrijetlom” znači podrijetlo robe kako je utvrđeno u skladu s pravilima podrijetla i ostalim zahtjevima iz Protokola 1.

2. Osnovna stopa carine koja se primjenjuje na uvoz, a na koju se trebaju primijeniti postupna sniženja na temelju stavka 1., navedena je u rasporedima iz Priloga 2-A.

3. Ako u bilo kojem trenutku nakon datuma stupanja na snagu ovog Sporazuma stranka snizi stope carine najpovlaštenije nacije (dalje u tekstu: „MFN”) koje primjenjuje na uvoz, ta stopa carine primjenjuje se samo ako je niža od stope carine na uvoz izračunane u skladu s rasporedom iz Priloga 2-A.

4. Tri godine nakon stupanja na snagu ovog Sporazuma stranke se, na zahtjev bilo koje od njih, savjetuju kako bi razmotrile ubrzanje i proširenje područja primjene smanjenja i ukidanja carina na uvoz. Odluka stranaka o takvom ubrzanju ili proširenju u okviru Odbora za trgovinu robom zamjenjuje sve carinske stope ili kategorije postupnog snižavanja utvrđene u skladu s rasporedima stranaka za tu robu.

ČLANAK 2.7.

Ukidanje carina i poreza na izvoz

Nijedna stranka ne održava niti uvodi carine ili poreze na izvoz ili prodaju za izvoz robe u drugu stranku ili carine ili poreze povezane s njima ni unutarnje poreze na robu izvezenu u drugu stranku koji su viši od onih koji su uvedeni za slične proizvode namijenjene domaćoj prodaji.

ČLANAK 2.8.

Mirovanje

Nakon stupanja na snagu ovog Sporazuma nijedna stranka ne smije povećavati postojeće carine niti uvesti nove carine na uvoz robe s podrijetlom iz druge stranke. To bilo koju stranku ne sprečava da nakon jednostranog smanjenja poveća carinu na razinu utvrđenu u njezinu rasporedu iz Priloga 2-A.







ODJELJAK C

NETARIFNE MJERE

ČLANAK 2.9.

Ograničenja uvoza i izvoza

1. Nijedna stranka ne donosi niti održava nikakvu zabranu ili ograničenje za uvoz bilo kakve robe druge stranke ili za izvoz ili prodaju za izvoz bilo kakve robe s odredištem na području druge stranke, u skladu s člankom XI. GATT-a iz 1994., uključujući njegove napomene i dodatne odredbe. U tu se svrhu članak XI. GATT-a iz 1994., uključujući njegove napomene i dodatne odredbe, mutatis mutandis ugrađuje u ovaj Sporazum i postaje njegov sastavni dio.

2. Stranke su suglasne da prije poduzimanja mjera predviđenih u članku XI. stavku 2. točkama (a) i (c) GATT-a iz 1994. stranka koja namjerava poduzeti mjere drugoj stranci mora dostaviti sve relevantne informacije kako bi se pronašlo rješenje koje je prihvatljivo za stranke. Stranke se mogu dogovoriti o bilo kakvom sredstvu koje je potrebno za otklanjanje poteškoća. Ako se u roku od 30 dana od dostave tih informacija ne postigne dogovor, stranka izvoznica može na izvoz predmetne robe primijeniti mjere na temelju ovog članka. Ako zbog iznimnih i kritičnih okolnosti koje zahtijevaju hitno djelovanje nije moguće prethodno obavješćivanje ili ispitivanje, stranka koja namjerava poduzeti mjere može odmah primijeniti mjere opreza koje su potrebne za rješavanje situacije te o tome odmah obavješćuje drugu stranku.

ČLANAK 2.10.

Pristojbe i formalnosti povezane s uvozom i izvozom

1. Svaka stranka osigurava, u skladu s člankom VIII. GATT-a iz 1994., uključujući njegove napomene i dodatne odredbe, da sve naknade i druge pristojbe bilo kakve naravi (osim carina i mjera iz članka 2.4. (Carina) stavaka (a), (b) i (c)) koje su uvedene na uvoz ili izvoz ili u vezi s uvozom ili izvozom robe budu ograničene na iznos približnog troška pruženih usluga, koji se ne obračunava na ad valorem osnovi, te da ne predstavljaju neizravnu zaštitu domaće robe ili oporezivanje uvoza ili izvoza za fiskalne potrebe.

2. Svaka stranka mora putem službeno određenog medija, između ostalog putem interneta, učiniti dostupnima informacije o pristojbama i naknadama koje uvodi u vezi s uvozom i izvozom.

3. Nijedna stranka ne zahtijeva konzularne transakcije ( 2 ), uključujući plaćanje povezanih pristojbi i naknada, u vezi s uvozom bilo kojeg robe druge stranke.

ČLANAK 2.11.

Postupci izdavanja uvoznih i izvoznih dozvola

1. Stranke potvrđuju svoja postojeća prava i obveze iz Sporazuma o uvoznim dozvolama.

2. Stranke uvode postupke za izdavanje uvoznih ili izvoznih dozvola ( 3 ) i njima upravljaju u skladu: (a) s člankom 1. stavcima od 1. do 9. Sporazuma o izdavanju uvoznih dozvola; (b) člankom 2. Sporazuma o izdavanju uvoznih dozvola; (c) člankom 3. Sporazuma o izdavanju uvoznih dozvola.

U tu su svrhu odredbe iz točaka (a), (b) i (c) ovog stavka ugrađene u ovaj Sporazum i čine njegov sastavni dio. Stranke primjenjuju te odredbe, mutatis mutandis, na sve postupke izdavanja izvoznih dozvola.

3. Svaka stranka osigurava da se svi postupci izdavanja izvoznih dozvola primjenjuju na neutralnoj osnovi i da se provode na pošten, pravičan, nediskriminirajući i transparentan način.

4. Svaka stranka donosi ili održava postupke izdavanja dozvola kao uvjet za uvoz na njezino područje ili izvoz s njezina područja na područje druge stranke samo onda kada nisu razumno dostupni drugi odgovarajući postupci za ostvarivanje administrativne svrhe.

5. Nijedna stranka ne donosi niti održava neautomatske postupke izdavanja uvoznih ili izvoznih dozvola, osim ako je to nužno za provedbu mjere koja je u skladu s ovim Sporazumom. Stranka koja donosi neautomatske postupke izdavanje dozvola jasno navodi mjeru koja se provodi takvim postupkom izdavanja dozvola.

6. Stranka koja uvodi postupke izdavanja izvoznih dozvola ili promjene u tim postupcima mora o tome obavijestiti Odbor za trgovinu 60 dana prije objave takvih postupaka. Ta obavijest mora sadržavati podatke predviđene na temelju članka 5. Sporazuma o izdavanju uvoznih dozvola.

7. Stranka odgovara u roku od 60 dana na upite druge stranke o postupcima izdavanja dozvola koje stranka kojoj je upućen zahtjev planira donijeti ili ih je donijela ili ih održava, te o kriterijima za dodjelu i odobravanje uvoznih ili izvoznih dozvola.

ČLANAK 2.12.

Državna trgovinska poduzeća

1. Stranke potvrđuju svoja postojeća prava i obveze iz članka XVII. GATT-a iz 1994., uključujući njegove napomene i dodatne odredbe, i Dogovora o tumačenju članka XVII. Općeg sporazuma o carinama i trgovini iz 1994. sadržanog u Prilogu 1.A Sporazumu o WTO-u, koje se mutatis mutandis ugrađuju u ovaj Sporazum i postaju njegov sastavni dio.

2. Svaka stranka može zatražiti podatke od druge stranke kako je predviđeno u članku XVII. stavku 4. točkama (c) i (d) GATT-a iz 1994.

ČLANAK 2.13.

Ukidanje sektorskih netarifnih mjera

1. Stranke preuzimaju daljnje obveze u vezi sa sektorskim netarifnim mjerama za robu kako je navedeno u Prilogu 2-B i Prilogu 2-C (dalje u tekstu: „sektorski prilozi”). U tu svrhu stranke mogu na temelju odluke Odbora za trgovinu izmijeniti sektorske priloge.

2. Na zahtjev jedne od stranaka stranke započinju pregovore s ciljem proširenja područja primjene svojih obveza u pogledu netarifnih mjera za robu u konkretnim sektorima.







ODJELJAK D

POSEBNE IZNIMKE U VEZI S ROBOM

ČLANAK 2.14.

Opće iznimke

1. Ničim u ovom poglavlju ne sprečava se poduzimanje mjera u skladu s člankom XX. GATT-a iz 1994., uključujući njegove napomene i dodatne odredbe, koje se mutatis mutandis ugrađuju u ovaj Sporazum i postaju njegov sastavni dio.

2. Stranke razumiju da prije poduzimanja mjera predviđenih u članka XX. stavcima (i) i (j) GATT-a iz 1994., stranka izvoznica koja namjerava poduzeti mjere drugoj stranci mora dostaviti sve relevantne informacije kako bi se pronašlo rješenje koje je prihvatljivo strankama. Stranke se mogu dogovoriti o bilo kakvom sredstvu koje je potrebno za otklanjanje poteškoća. Ako se u roku od 30 dana od dostave tih informacija ne postigne dogovor, stranka izvoznica može na izvoz predmetne robe primijeniti mjere na temelju ovog članka. Ako zbog iznimnih i kritičnih okolnosti koje zahtijevaju hitno djelovanje nije moguće prethodno obavješćivanje ili ispitivanje, stranka koja namjerava poduzeti mjere može odmah primijeniti mjere opreza koje su potrebne za rješavanje situacije te o tome odmah obavješćuje drugu stranku.







ODJELJAK E

INSTITUCIONALNE ODREDBE

ČLANAK 2.15.

Odbor za trgovinu robom

1. Odbor za trgovinu robom, osnovan u skladu s člankom 16.2. (Specijalizirani odbori) i sastavljen od predstavnika stranaka, sastaje se na zahtjev stranke ili Odbora za trgovinu radi razmatranja svih pitanja koja proizlaze iz ovog poglavlja.

2. Funkcije Odbora uključuju: (a) praćenje provedbe ovog poglavlja i priloga 2-A, 2-B i 2-C; (b) promicanje trgovine robom između stranaka, uključujući savjetovanjima o ubrzavanju i proširenju opsega ukidanja carina te proširenju opsega obveza u pogledu netarifnih mjera na temelju ovog Sporazuma i, prema potrebi, o drugim pitanjima; Odbor na temelju tih savjetovanja može odlukom, ako je to potrebno, izmijeniti ili proširiti priloge 2-A, 2-B i 2-C; i (c) bavljenje tarifnim i netarifnim mjerama u pogledu trgovine robom između stranaka i, prema potrebi, upućivanje takvih pitanja na razmatranje Odboru za trgovinu.







TREĆE POGLAVLJE

MJERE ZA ZAŠTITU TRGOVINE







ODJELJAK A

ANTIDAMPINŠKE I KOMPENZACIJSKE MJERE

ČLANAK 3.1.

Opće odredbe

1. Stranke potvrđuju svoja prava i obveze koje proizlaze iz članka VI. GATT-a iz 1994., Sporazuma o antidampingu i Sporazuma o SCM-u i primjenjuju antidampinške i kompenzacijske mjere u skladu s odredbama ovog poglavlja.

2. Potvrđujući da se antidampinške i kompenzacijske mjere mogu zloupotrijebiti radi ometanja trgovine, stranke su suglasne o sljedećem: (a) te mjere trebalo bi primjenjivati potpuno u skladu s odgovarajućim zahtjevima WTO-a i trebale bi se temeljiti na pravednom i transparentnom sustavu; i (b) trebalo bi pažljivo razmotriti interese stranke protiv koje treba odrediti takvu mjeru.

3. Za potrebe ovog odjeljka podrijetlo robe određuje se u skladu s nepovlaštenim pravilima stranaka o podrijetlu.

ČLANAK 3.2.

Transparentnost i razmjena informacija

1. Nakon što nadležna tijela jedne stranke prime uredno dokumentirani antidampinški zahtjev za uvoz iz druge stranke, a najkasnije 15 dana prije pokretanja istrage, dotična stranka dostavlja pisanu obavijest drugoj stranci o primitku zahtjeva.

2. Nakon što nadležna tijela jedne stranke prime uredno dokumentirani zahtjev za primjenu kompenzacijske carine u pogledu uvoza iz druge stranke, a najkasnije 15 dana prije pokretanja istrage, dotična stranka dostavlja drugoj stranci pisanu obavijest o primitku zahtjeva i daje drugoj stranci mogućnost da se savjetuje sa svojim nadležnim tijelima o zahtjevu radi objašnjenja činjenica i s ciljem pronalaženja sporazumnog rješenja. Stranke nastoje što prije održati takva savjetovanja.

3. Obje stranke osiguravaju, odmah nakon bilo kakvog uvođenja privremenih mjera, a u svakom slučaju prije konačnog utvrđenja, potpuno i smisleno objavljivanje svih bitnih činjenica i razmatranja koji čine temelj za odluku o primjeni tih mjera. Time se ne dovodi u pitanje članak 6.5. Sporazuma o antidampingu i članak 12.4. Sporazuma o SCM-u. Sve objave moraju se obaviti u pisanom obliku, a zainteresiranim stranama mora se ostaviti dovoljno vremena za iznošenje njihovih primjedaba.

4. Svakoj zainteresiranoj strani daje se mogućnost da bude saslušana kako bi izrazila svoja stajališta tijekom istraga u pogledu mjera za zaštitu trgovine.

ČLANAK 3.3.

Pravilo niže carine

Ako stranka odluči uvesti antidampinšku ili kompenzacijsku carinu, iznos takve carine ne smije premašivati stupanj dampinga ili subvencije protiv koje se može uvesti kompenzacijska mjera i trebao bi biti niži od stupnja dampinga ako bi takva niža carina bila prikladna za uklanjanje štete domaćoj industriji.

ČLANAK 3.4.

Uzimanje u obzir javnog interesa

Nijedna stranka ne primjenjuje antidampinške ili kompenzacijske mjere kada se na temelju informacija koje su postale dostupne za vrijeme istrage može jasno zaključiti da primjena takvih mjera nije u javnom interesu. Pri procjeni javnog interesa uzima se u obzir stanje domaće industrije, uvoznika i njihovih reprezentativnih udruženja, reprezentativnih korisnika i reprezentativnih organizacija za zaštitu potrošača pod uvjetom da su istražnim tijelima dostavili odgovarajuće informacije.

ČLANAK 3.5.

Isključenje iz bilateralnog rješavanja sporova i mehanizma za medijaciju

Na odredbe ovog odjeljka ne primjenjuje se četrnaesto poglavlje (Rješavanje sporova) i petnaesto poglavlje (Mehanizam za medijaciju).







ODJELJAK B

GLOBALNE ZAŠTITNE MJERE

ČLANAK 3.6.

Opće odredbe

1. Svaka stranka zadržava svoja prava i obveze iz članka XIX. GATT-a iz 1994., Sporazuma o zaštitnim mjerama i članka 5. Sporazuma o poljoprivredi. Ako u ovom odjeljku nije predviđeno drugačije, ovim se Sporazumom strankama ne dodjeljuju nikakva dodatna prava ili obveze u vezi s djelovanjima poduzetima na temelju članka XIX. GATT-a iz 1994. i Sporazuma o zaštitnim mjerama.

2. Stranke ne smiju istovremeno u odnosu na istu robu primjenjivati: (a) bilateralnu zaštitnu mjeru; i (b) neku mjeru iz članka XIX. GATT-a iz 1994. i Sporazuma o zaštitnim mjerama.

3. Za potrebe ovog odjeljka podrijetlo robe određuje se u skladu s nepovlaštenim pravilima stranaka o podrijetlu.

ČLANAK 3.7.

Transparentnost

1. Neovisno o članku 3.6. (Opće odredbe), kada jedna stranka započinje istragu o zaštitnim mjerama ili planira poduzeti zaštitne mjere, ona odmah, a najkasnije sedam dana prije datuma početka takve istrage ili uvođenja takvih mjera, na zahtjev druge stranke i pod uvjetom da druga stranka ima znatan interes, dostavlja pisanu ad hoc obavijest koja sadržava sve važne informacije koje su dovele do pokretanja istrage o zaštitnim mjerama ili do uvođenja zaštitnih mjera, uključujući, prema potrebi, privremene nalaze i završne nalaze istrage. Time se ne dovodi u pitanje članak 3.2. Sporazuma o zaštitnim mjerama.

2. Prilikom uvođenja zaštitnih mjera stranke ih nastoje uvesti na način koji će najmanje utjecati na njihovu bilateralnu trgovinu.

3. Za potrebe stavka 2., ako jedna stranka smatra da su ispunjeni pravne pretpostavke za uvođenje konačnih zaštitnih mjera i planira primijeniti takve mjere, ona obavješćuje drugu stranku i nudi toj stranci mogućnost održavanja bilateralnog savjetovanja. Ako u roku od 30 dana od obavijesti nije postignuto zadovoljavajuće rješenje, stranka uvoznica može donijeti konačne zaštitne mjere. Drugoj stranci trebalo bi ponuditi i mogućnost savjetovanja u svrhu razmjene stajališta o informacijama iz stavka 1.

ČLANAK 3.8.

Isključenje iz bilateralnog rješavanja sporova i mehanizma za medijaciju

Na odredbe ovog odjeljka ne primjenjuje se četrnaesto poglavlje (Rješavanje sporova) i petnaesto poglavlje (Mehanizam za medijaciju).







ODJELJAK C

BILATERALNA ZAŠTITNA ODREDBA

ČLANAK 3.9.

Definicije

Za potrebe ovog odjeljka:

(a) „ozbiljnu štetu” i „prijetnju ozbiljne štete” treba razumjeti u skladu s člankom 4. stavkom 1. točkama (a) i (b) Sporazuma o zaštitnim mjerama te se tu svrhu članak 4. stavak 1. točke (a) i (b) Sporazuma o zaštitnim mjerama mutatis mutandis ugrađuju se u ovaj Sporazum i postaju njegov sastavni dio; i

(b) „prijelazno razdoblje” znači razdoblje od 10 godina od stupanja na snagu ovog Sporazuma.

ČLANAK 3.10.

Primjena bilateralne zaštitne mjere

1. Ako se, zbog sniženja ili ukidanja carine na temelju ovog Sporazuma, roba s podrijetlom iz jedne stranke uvozi na područje druge stranke u toliko povećanim količinama, u apsolutnom smislu ili u odnosu na domaću proizvodnju, te pod uvjetima koji nanose ozbiljnu štetu domaćoj industriji koja proizvodi sličnu ili izravno konkurentsku robu ili prijete takvom ozbiljnom štetom, stranka uvoznica može, isključivo tijekom prijelaznog razdoblja, donijeti mjere predviđene u stavku 2. u skladu s uvjetima i postupcima utvrđenima u ovom odjeljku.

2. Stranka uvoznica može poduzeti bilateralnu zaštitnu mjeru kojom se: (a) suspendiraju daljnja sniženja carinske stope za predmetnu robu, kako je predviđeno u Prilogu 2-A; ili (b) povećava carinska stopa na predmetnu robu do razine koja ne premašuje niže od sljedećeg: i. carinsku stopu koja se na robu primjenjuje prema načelu najpovlaštenije nacije, a na snazi je u trenutku poduzimanja mjere; ili ii. osnovnu stopu carine utvrđenu u rasporedima iz Priloga 2-A u skladu s člankom 2.6. stavkom 2. (Sniženje ili ukidanje carina na uvoz).

ČLANAK 3.11.

Uvjeti i ograničenja

1. Stranka pisanim putem obavješćuje drugu stranku o pokretanju istrage opisane u stavku 2. i savjetuje se s drugom strankom što je ranije moguće o primjeni bilateralne zaštitne mjere, s ciljem: (a) preispitivanja informacija dobivenih istragom te određivanja jesu li ispunjeni uvjeti utvrđeni u ovom članku; (b) razmjene stajališta o mjeri i njezinoj prikladnosti s obzirom na ciljeve ovog odjeljka radi uklanjanja ozbiljne štete ili prijetnje ozbiljne štete za domaću industriju uslijed povećanja uvoza kao je navedeno u članku 3.10. stavku 1. (Primjena bilateralne zaštitne mjere); i (c) razmjene preliminarnih stajališta o naknadi kako je navedeno u članku 3.13. (Naknada).

2. Stranka primjenjuje bilateralnu zaštitnu mjeru tek nakon istrage njezinih nadležnih tijela u skladu s člankom 3. i člankom 4. stavkom 2. točkama (a) i (c) Sporazuma o zaštitnim mjerama i u tu se svrhu članak 3. i članak 4. stavak 2. točke (a) i (c) Sporazuma o zaštitnim mjerama mutatis mutandis ugrađuju u ovaj Sporazum i postaju njegov sastavni dio.

3. Do utvrđenja iz članka 3.10. (Primjena bilateralne zaštitne mjere) smije doći tek ako se istragom na temelju objektivnih dokaza pokaže da postoji uzročna veza između povećanog uvoza iz druge stranke i ozbiljne štete ili prijetnje ozbiljne štete. S tim u vezi uzimaju se u obzir drugi čimbenici, uključujući uvoz istog proizvoda iz drugih zemalja.

4. Stranke osiguravaju da njihova nadležna tijela dovrše sve takve istrage u roku od godine dana od datuma njihova pokretanja.

5. Nijedna stranka ne smije primjenjivati bilateralnu zaštitnu mjeru kako je navedeno u članku 3.10. stavku 1. (Primjena bilateralne zaštitne mjere): (a) osim u opsegu i trajanju koji su potrebni za sprečavanje ili uklanjanje ozbiljne štete i olakšavanje prilagodbe; (b) duže od dvije godine, osim što se to razdoblje može produžiti za najviše dvije godine ako nadležna tijela stranke uvoznice utvrde, u skladu s postupcima navedenima u ovom članku, da je mjera i dalje potrebna za sprečavanje ili uklanjanje ozbiljne štete i olakšavanje prilagodbe te ako postoji dokaz da se industrija prilagođuje, pod uvjetom da ukupno razdoblje primjene zaštitne mjere, uključujući razdoblje početne primjene i svako njegovo produženje, ne premašuje četiri godine; ili (c) nakon isteka prijelaznog razdoblja, osim uz suglasnost druge stranke.

6. Nijedna se mjera ne smije ponovno primjenjivati na uvoz iste robe tijekom prijelaznog razdoblja, osim ako je prošlo razdoblje u trajanju od pola razdoblja tijekom kojeg se zaštitna mjera prethodno primjenjivala. U tom slučaju ne primjenjuje se članak 3.13. (Naknada) stavak 3.

7. Kada stranka završi s primjenom bilateralne zaštitne mjere, stopa carine iznosi, u skladu s njezinim rasporedom iz Priloga 2-A, onoliko koliko bi iznosila da mjera nije bila poduzeta.

ČLANAK 3.12.

Privremene mjere

1. U kritičnim okolnostima u kojima bi odgoda prouzročila štetu koju bi bilo teško popraviti, stranka može privremeno primijeniti bilateralnu zaštitnu mjeru na temelju prethodnog utvrđenja da postoji jasan dokaz da se uvoz robe s podrijetlom iz druge stranke povećao zbog sniženja ili ukidanja carine na temelju ovog Sporazuma i da takav uvoz nanosi ozbiljnu štetu domaćoj industriji ili prijeti takvom ozbiljnom štetom. Privremena mjera ne smije trajati duže od 200 dana te u tom razdoblju stranka mora poštovati zahtjeve iz članka 3.11. (Uvjeti i ograničenja) stavaka 2. i 3. Stranka mora bez odgode vratiti iznos bilo kakvih povećanja carine ako istraga opisana u članku 3.11. (Uvjeti i ograničenja) stavku 2. ne dovede do utvrđenja da su zahtjevi iz članka 3.10. ispunjeni (Primjena bilateralne zaštitne mjere). Trajanje privremene mjere računa se kao dio razdoblja propisanog člankom 3.11. (Uvjeti i ograničenja) stavkom 5. točkom (b).

2. Ako jedna stranka poduzima privremenu mjeru u skladu s ovim člankom, ona obavješćuje drugu stranku pisanim putem prije poduzimanja takve mjere i započinje savjetovanje s drugom strankom odmah nakon poduzimanja te mjere.

ČLANAK 3.13.

Naknada

1. Stranka koja primjenjuje bilateralnu zaštitnu mjeru savjetuje se s drugom strankom kako bi se dogovorile o odgovarajućoj naknadi za liberalizaciju trgovine u obliku koncesija čiji su učinci na trgovinu u bitnome istovjetni ili u obliku koncesija koje su istovjetne vrijednosti dodatnih carina koje se očekuju kao rezultat zaštitne mjere. Stranka koja primjenjuje bilateralnu zaštitnu mjeru pruža priliku za takvo savjetovanje najkasnije 30 dana nakon početka primjene bilateralne zaštitne mjere.

2. Ako savjetovanja na temelju stavka 1. u roku od 30 dana od njihova početka ne rezultiraju dogovorom o naknadi za liberalizaciju trgovine, stranka čija roba podliježe zaštitnoj mjeri može privremeno suspendirati primjenu u bitnome istovjetnih koncesija za stranku koja primjenjuje zaštitnu mjeru. Najkasnije 30 dana prije suspenzije koncesija iz ovog stavka stranka izvoznica pisanim putem o tome obavješćuje drugu stranku.

3. Pravo na suspenziju iz stavka 2. ne ostvaruje se tijekom prva 24 mjeseca tijekom kojih je na snazi bilateralna zaštitna mjera, pod uvjetom da je zaštitna mjera u skladu s odredbama ovog Sporazuma.







ČETVRTO POGLAVLJE

TEHNIČKE PREPREKE U TRGOVINI

ČLANAK 4.1.

Ciljevi

Cilj je ovog poglavlja olakšati i povećati trgovinu robom između stranaka osiguravanjem okvira za sprečavanje, utvrđivanje i uklanjanje nepotrebnih prepreka u trgovini u okviru područja primjene Sporazuma o TBT-u.

ČLANAK 4.2.

Područje primjene i definicije

1. Ovo se poglavlje primjenjuje na pripremu, donošenje i primjenu svih normi, tehničkih propisa i postupaka ocjenjivanja sukladnosti iz Priloga 1. Sporazumu o TBT-u, koji mogu utjecati na trgovinu robom između stranaka, bez obzira na podrijetlo te robe.

2. Neovisno o stavku 1., ovo se poglavlje ne primjenjuje na: (a) specifikacije nabave koje su pripremila državna tijela za potrebe vlastite proizvodnje ili potrošnje; ili (b) sanitarne i fitosanitarne mjere definirane u Prilogu A Sporazumu o SPS-u koje su obuhvaćene petim poglavljem ovog Sporazuma.

3. Za potrebe ovog poglavlja, primjenjuju se definicije iz Priloga 1. Sporazuma o TBT-u.

ČLANAK 4.3.

Potvrđivanje Sporazuma o TBT-u

Stranke potvrđuju svoja postojeća uzajamna prava i obveze u skladu sa Sporazumom o TBT-u koji se mutatis mutandis ugrađuje u ovaj Sporazum i postaje njegov sastavni dio.

ČLANAK 4.4.

Zajednička suradnja

1. Stranke jačaju suradnju u području normi, tehničkih propisa i postupaka ocjenjivanja sukladnosti s ciljem povećanja uzajamnog razumijevanja svojih sustava i olakšavanja pristupa svojim tržištima.

2. Stranke nastoje utvrditi i razviti inicijative za regulatornu suradnju prikladne za određena pitanja ili sektore koje mogu uključivati, ali nisu ograničene na: (a) razmjenu informacija i iskustava o pripremi i primjeni njihovih tehničkih propisa i uporabi dobre regulatorne prakse; (b) prema potrebi, pojednostavnjenje tehničkih propisa, normi i postupaka ocjenjivanja sukladnosti; (c) izbjegavanje nepotrebnih odstupanja u njihovim pristupima tehničkim propisima i postupcima ocjenjivanja sukladnosti te rad na ostvarivanju mogućnosti konvergencije ili usklađivanja tehničkih propisa s međunarodnim normama; (d) poticanje suradnje među njihovim javnim ili privatnim tijelima nadležnima za mjeriteljstvo, normizaciju, ispitivanja, certificiranje i akreditiranje; (e) osiguranje učinkovite interakcije regulatornih tijela na nacionalnoj, regionalnoj i međunarodnoj razini, na primjer upućivanjem upita stranke odgovarajućim regulatornim tijelima; i (f) razmjenu informacija o promjenama u okvirua relevantnih regionalnih i multilateralnih foruma u vezi s normama, tehničkim propisima i postupcima ocjene sukladnosti.

3. Stranka na zahtjev razmatra prijedloge druge stranke za suradnju u skladu s uvjetima iz ovog poglavlja.

ČLANAK 4.5.

Norme

1. Stranke potvrđuju svoje obveze iz članka 4.1. Sporazuma o TBT-u da osiguraju da njihova normizacijska tijela prihvaćaju i poštuju Kodeks dobre prakse za pripremu, donošenje i primjenu normi iz Priloga 3. Sporazumu o TBT-u.

2. S ciljem usklađivanja normi na što široj osnovi, svaka stranka potiče svoja normizacijska tijela kao i regionalna normizacijska tijela čiji je ona član ili čiji su članovi njezina normizacijska tijela, na suradnju s odgovarajućim normizacijskim tijelima druge stranke u međunarodnim normizacijskim aktivnostima.

3. Stranke se obvezuju razmjenjivati informacije o: (a) svojoj uporabi normi kao potpore tehničkim propisima; (b) procesima normizacije druge stranke, stupnju uporabe međunarodnih normi ili regionalnih normi kao osnove za njihove nacionalne norme; i (c) sporazumima o suradnji koje provodi druga stranka u području normizacije, pod uvjetom da te informacije mogu biti dostupne javnosti.

ČLANAK 4.6.

Tehnički propisi

Stranke su suglasne na najbolji mogući način primjenjivati dobru regulatornu praksu u pogledu pripreme, donošenja i primjene tehničkih propisa, kako je predviđeno u Sporazumu o TBT-u, uključujući:

(a) pri razvoju tehničkih propisa, između ostalog uzeti u obzir učinak predviđenog tehničkog propisa i dostupnih regulatornih i neregulatornih alternativa predloženim tehničkim propisima kojima se mogu ispuniti legitimni ciljevi stranke;

(b) u skladu s člankom 2.4. Sporazuma o TBT-u i u najvećoj mogućoj mjeri primjenjivati odgovarajuće međunarodne norme kao osnovu za svoje tehničke propise, osim ako bi te međunarodne norme bile neučinkovito ili neprikladno sredstvo ispunjenja legitimnih ciljeva koje se nastoji ostvariti; ako međunarodne norme nisu upotrijebljene kao osnova, na zahtjev druge stranke objasniti zašto su se takve norme smatrale neprikladnima ili neučinkovitima za cilj koji se nastoji ostvariti; i

(c) u skladu s člankom 2.8. Sporazuma o TBT-u i kad god je to moguće, odrediti tehničke propise koji se temelje na zahtjevima za proizvode s obzirom na učinkovitost, a ne s obzirom na dizajn ili opisne značajke.

ČLANAK 4.7.

Postupci ocjenjivanja sukladnosti

1. Stranke potvrđuju da postoji širok raspon mehanizama za olakšavanje prihvaćanja rezultata postupaka ocjenjivanja sukladnosti, uključujući: (a) oslanjanje stranke uvoznice na izjavu o sukladnosti ponuditelja; (b) sporazume o uzajamnom prihvaćanju rezultata postupaka ocjenjivanja sukladnosti u vezi s posebnim tehničkim propisima koje su provela tijela koja se nalaze na području druge stranke; (c) uporabu akreditacijskih postupaka za kvalificiranje tijela za ocjenjivanje sukladnosti; (d) državno imenovanje tijela za ocjenjivanje sukladnosti, uključujući tijela koja se nalaze na području druge stranke; (e) jednostrano priznavanje, od strane jedne stranke, rezultata postupaka ocjenjivanja sukladnosti provedenih na području druge stranke; (f) dobrovoljne aranžmane među tijelima za ocjenjivanje sukladnosti na području svake stranke; i (g) uporabu regionalnih ili međunarodnih sporazuma i aranžmana o priznavanju čije su stranke stranke ovog Sporazuma.

2. Posebno uzimajući u obzir ta razmatranja, stranke: (a) intenziviraju razmjenu informacija u vezi s tim i drugim mehanizmima radi olakšavanja prihvaćanja rezultata ocjenjivanja sukladnosti; (b) razmjenjuju informacije o kriterijima koji se upotrebljavaju za odabir odgovarajućih postupaka ocjenjivanja sukladnosti za određene proizvode i u skladu s člankom 5.1.2. Sporazuma o TBT-u zahtijevaju da postupci ocjenjivanja sukladnosti ne budu stroži ili da ih se ne primjenjuje strože nego što je potrebno da se stranku uvoznicu dostatno uvjeri u to da su proizvodi sukladni primjenjivim tehničkim propisima ili normama, uzimajući u obzir rizike koje bi nastali zbog nesukladnosti; (c) razmjenjuju informacije o politici akreditiranja te razmatraju kako najbolje iskoristiti međunarodne norme za akreditaciju i međunarodne sporazume u koje su uključena akreditacijska tijela stranaka, na primjer putem mehanizama Međunarodne organizacije za akreditaciju laboratorija i Međunarodnog akreditacijskog foruma; i (d) osiguravaju da, ako je stranka ovlastila dva ili više tijela za ocjenjivanje sukladnosti da provode postupke ocjenjivanja sukladnosti potrebne za stavljanje proizvoda na tržište, gospodarski subjekti mogu izabrati jedno od njih.

3. Stranke potvrđuju svoju obvezu iz članka 5.2.5. Sporazuma o TBT-u da pristojbe određene za obavezno ocjenjivanje sukladnosti uvezenih proizvoda moraju biti pravične u odnosu na pristojbe određene za ocjenjivanje sukladnosti sličnih proizvoda nacionalnog podrijetla ili proizvoda s podrijetlom iz neke druge zemlje, uzimajući u obzir troškove komunikacije, prijevoza i druge troškove koji proizlaze iz udaljenosti između mjesta na kojem se nalaze objekti podnositelja zahtjeva i mjesta na kojem se nalazi tijelo za ocjenjivanje sukladnosti.

4. Na zahtjev bilo koje od stranaka, stranke mogu odlučiti započeti savjetovanje s ciljem određivanja sektorskih inicijativa u vezi s primjenom postupaka ocjenjivanja sukladnosti ili olakšavanja prihvaćanja rezultata ocjenjivanja sukladnosti koji su prikladni za odgovarajuće sektore. Stranka koja podnosi zahtjev trebala bi s pomoću relevantnih informacija obrazložiti na koji bi način ta sektorska inicijativa olakšala trgovinu između stranaka. U tim savjetovanjima mogu se razmotriti svi mehanizmi opisani u stavku 1. Ako stranka odbije takav zahtjev druge stranke, ona, na zahtjev, mora objasniti svoje razloge.

ČLANAK 4.8.

Transparentnost

Stranke potvrđuju svoje obveze u vezi s transparentnosti u skladu sa Sporazumom o TBT-u u pogledu pripreme, donošenja i primjene normi, tehničkih propisa i postupaka ocjenjivanja sukladnosti te su suglasne:

(a) ako je dio postupka izrade tehničkog propisa otvoren za javnu raspravu, uzeti u obzir stajališta druge stranke i bez diskriminacije pružiti razumne mogućnosti drugoj stranci i njezinim zainteresiranim osobama da daju svoje primjedbe;

(b) prilikom dostavljanja obavijesti u skladu s člankom 2.9. Sporazuma o TBT-u, ostaviti drugoj stranci rok od najmanje 60 dana od primitka obavijesti za davanje primjedbi na prijedlog u pisanom obliku i, ako je to izvedivo, razmotriti razumne zahtjeve za produženje roka za davanje primjedbi;

(c) ostaviti dovoljno vremena između objave tehničkih propisa i njihova stupanja na snagu kako bi se gospodarski subjekti druge stranke mogli prilagoditi, osim u slučaju nastanka ili prijetnje nastanka hitnih problema povezanih sa sigurnošću, zdravljem, zaštitom okoliša ili nacionalnom sigurnošću; i

(d) učiniti dostupnim drugoj stranci ili njezinim gospodarskim subjektima (npr. putem javnih internetskih stranica, ako su dostupne) relevantne informacije o tehničkim propisima, normama i postupcima ocjenjivanja sukladnosti koji su na snazi i, ako je to prikladno i dostupno, pisane smjernice o usklađenosti s njezinim tehničkim propisima, na zahtjev i bez odgode.

ČLANAK 4.9.

Nadzor nad tržištem

Stranke se obvezuju razmjenjivati informacije o nadzoru nad tržištem i aktivnostima izvršavanja zakonodavstva.

ČLANAK 4.10.

Označivanje i etiketiranje

1. Stranke primaju na znanje da, u skladu sa stavkom 1. Priloga 1. Sporazumu o TBT-u, tehnički propis može uključivati isključivo zahtjeve za označivanje ili etiketiranje ili se na njih odnositi i suglasne su da će, ako njihovi tehnički propisi sadržavaju obvezno označivanje ili etiketiranje, osigurati da se takvi propisi ne izrađuju s ciljem ili s učinkom stvaranja nepotrebnih prepreka međunarodnoj trgovini te da takvi propisi ne ograničavaju trgovinu više nego što je nužno za ostvarenje legitimnog cilja, kako je navedeno u članku 2.2. Sporazuma o TBT-u.

2. Stranke su suglasne da kada jedna stranka zahtijeva obvezno označivanje ili etiketiranje: (a) ta stranka nastoji ograničiti svoje zahtjeve samo na one koji su važni za potrošače ili korisnike proizvoda ili su relevantni za navođenje sukladnosti proizvoda s obveznim zahtjevima; (b) ta stranka može navesti koje se informacije trebaju navesti na etiketi i može zahtijevati sukladnost s određenim regulatornim zahtjevima za postavljanje etikete, ali ne smije zahtijevati prethodno odobrenje ili certificiranje etiketa i oznaka kao preduvjet za prodaju proizvoda na svojem tržištu osim ako se to smatra nužnim s obzirom na rizik koji proizvod predstavlja za zdravlje ili život ljudi, životinja ili bilja; (c) ako ta stranka zahtijeva da gospodarski subjekti upotrebljavaju jedinstveni identifikacijski broj, ona osigurava da se ti brojevi izdaju odgovarajućim gospodarskim subjektima bez neopravdane odgode i na nediskriminirajućoj osnovi; (d) ako nisu obmanjujuće, kontradiktorne ili zbunjujuće u odnosu na informacije koje se zahtijevaju u stranci uvoznici robe, ta stranka dopušta da se pri označivanju ili etiketiranju proizvoda upotrebljava sljedeće: i. informacije na drugim jezicima uz informacije na jeziku koji zahtijeva stranka uvoznica robe; ii. međunarodno prihvaćeni nomenklature, piktogrami, simboli ili grafički prikazi; i iii. dodatne informacije uz one koje se zahtijevaju u stranci uvoznici robe; (e) ta stranka prihvaća da se etiketiranje, uključujući ponovno etiketiranje i ispravljanje etiketa, obavlja, ako je to potrebno, u odobrenim prostorima (na primjer, u carinskim skladištima na mjestu uvoza) koji se nalaze na području stranke uvoznice prije distribucije i prodaje proizvoda kao alternativa etiketiranju u mjestu podrijetla osim ako se takvo etiketiranje u mjestu podrijetla zahtijeva zbog razloga javnog zdravlja ili sigurnosti; i (f) ta stranka, u slučajevima u kojima smatra da se time ne ugrožavaju legitimni ciljevi na temelju Sporazuma o tehničkim preprekama, nastoji prihvatiti privremene ili odstranjive etikete ili označivanje ili etiketiranje u pratećoj dokumentaciji umjesto fizičkog pričvršćivanja na proizvod.

3. Ne dovodeći u pitanje prava i obveze stranaka u skladu sa Sporazumom o WTO-u, stavak 2. primjenjuje se na poljoprivredne proizvode, industrijske proizvode i prerađene prehrambene proizvode, uključujući napitke i alkoholna pića.

ČLANAK 4.11.

Kontaktne točke

Funkcije kontaktnih točaka određenih u skladu s člankom 13.4. (Upiti i kontaktne točke) uključuju:

(a) praćenje provedbe ovog poglavlja i upravljanja njime;

(b) žurno rješavanje svih pitanja koja druga stranka postavi u vezi s izradom, donošenjem, primjenom ili izvršavanjem normi, tehničkih propisa ili postupaka ocjenjivanja sukladnosti;

(c) jačanje suradnje u izradi i poboljšavanju normi, tehničkih propisa i postupaka ocjenjivanja sukladnosti;

(d) razmjenu informacija o normama, tehničkim propisima i postupcima ocjenjivanja sukladnosti;

(e) olakšavanje aktivnosti suradnje, prema potrebi, u skladu s člankom 4.4. (Zajednička suradnja) stavkom 2.; i

(f) organizaciju uspostave ad hoc radnih skupina na zahtjev bilo koje od stranaka kako bi se istražili načini za olakšavanje trgovine između stranaka.

ČLANAK 4.12.

Završne odredbe

1. Stranke mogu u okviru Odbora za trgovinu robom, osnovanog u skladu s člankom 16.2. (Specijalizirani odbori), razgovarati o provedbenim aranžmanima koji proizlaze iz ovog poglavlja. Stranke mogu, na temelju odluke donesene u tom Odboru, donijeti provedbenu mjeru koja je potrebna u tu svrhu.

2. Stranke su preuzele daljnje obveze u vezi sa sektorskim netarifnim mjerama za robu kako je navedeno u Prilogu 4-A i njegovim dodacima.







PETO POGLAVLJE

SANITARNE I FITOSANITARNE MJERE

ČLANAK 5.1.

Ciljevi

Ciljevi su ovog poglavlja sljedeći:

(a) zaštititi život ili zdravlje ljudi, životinja ili bilja na području svake od stranaka, pritom olakšavajući trgovinu između stranaka u području sanitarnih i fitosanitarnih mjera (dalje u tekstu: „mjere SPS-a”);

(b) surađivati na daljnjoj provedbi Sporazuma o SPS-u; i

(c) osigurati sredstvo za poboljšanje komunikacije, suradnje i rješavanje pitanja povezanih s provedbom mjera SPS-a koja utječu na trgovinu između stranaka.

ČLANAK 5.2.

Područje primjene

1. Ovo se poglavlje primjenjuje na sve mjere SPS-a neke stranke koje mogu, izravno ili neizravno, utjecati na trgovinu između stranaka.

2. Ovo se poglavlje također primjenjuje na suradnju između stranaka u pitanjima dobrobiti životinja koja su od obostranog interesa za stranke.

3. Ničim u ovom poglavlju ne utječe se na prava stranaka iz Sporazuma o TBT-u u odnosu na mjere koje nisu obuhvaćene područjem primjene ovog poglavlja.

ČLANAK 5.3.

Definicije

Za potrebe ovog poglavlja:

(a) primjenjuju se definicije iz Priloga A Sporazumu o SPS-u; i

(b) stranke se mogu dogovoriti o drugim definicijama koje se trebaju koristiti prilikom primjene ovo poglavlja, uzimajući u obzir pojmovnike i definicije odgovarajućih međunarodnih organizacija, kao što je Komisija za Codex Alimentarius (dalje u tekstu: „Codex Alimentarius”), Svjetska organizacija za zdravlje životinja (dalje u tekstu „OIE”) i Međunarodna konvencija o zaštiti bilja (dalje u tekstu „IPPC”).

ČLANAK 5.4.

Prava i obveze

Stranke potvrđuju svoja prava i obveze u skladu sa Sporazumom o SPS-u.

ČLANAK 5.5.

Nadležna tijela

Nadležna tijela stranaka odgovorna za provedbu ovog poglavlja navedena su u Prilogu 5-A. Stranke se međusobno obavješćuju o svim promjenama tih nadležnih tijela.

ČLANAK 5.6.

Opća načela

Prilikom provedbe ovog poglavlja, stranke:

(a) osiguravaju usklađenost mjera SPS-a s načelima utvrđenima u članku 3. Sporazuma o SPS-u;

(b) ne koriste se mjerama SPS-a za stvaranje neopravdanih prepreka trgovini;

(c) osiguravaju da se postupci utvrđeni u skladu s ovim poglavljem provode i završavaju bez odgode i da se ti postupci ne primjenjuju na način koji bi predstavljao arbitrarnu ili neopravdanu diskriminaciju protiv druge stranke kada postoje isti ili slični uvjeti; i

(d) ne koriste se postupcima iz točke (c) niti zahtjevima za dodatnim informacijama radi odgađanja pristupa svojim tržištima bez znanstvenog i tehničkog opravdanja.

ČLANAK 5.7.

Zahtjevi u pogledu uvoza

1. Zahtjevi u pogledu uvoza jedne stranke primjenjuju se na cijelo područje druge stranke.

2. Stranka izvoznica osigurava da proizvodi koji se izvoze u stranku uvoznicu zadovoljavaju sanitarne i fitosanitarne zahtjeve stranke uvoznice.

3. Stranka uvoznica osigurava da se njezini zahtjevi u pogledu uvoza na proporcionalan i nediskriminirajući način primjenjuju na proizvode koji se uvoze iz stranke izvoznice.

4. Sve pristojbe koje su određene za proizvode koji se uvoze iz stranke uvoznice moraju biti pravične u odnosu na pristojbe koje su određene za slične domaće proizvode i ne smiju biti veće od stvarnog troška usluge.

5. Stranka uvoznica ima pravo prilikom uvoza provoditi provjere proizvoda koji se uvoze iz stranke izvoznice u svrhe provedbe mjera SPS-a.

6. Uvozne provjere koje se provode nad proizvodima koji se uvoze iz stranke izvoznice temelje se na sanitarnom i fitosanitarnom riziku povezanom s takvim uvozom. One se provode bez odgode i uz minimalni utjecaj na trgovinu između stranaka.

7. Stranka uvoznica stavlja na raspolaganje stranci izvoznici, na zahtjev stranke izvoznice, informacije o učestalosti uvoznih provjera koje se provode nad proizvodima stranke izvoznice. Stranka uvoznica može promijeniti učestalost fizičkih pregleda pošiljaka, prema potrebi, kao posljedica i. provjera, ii. uvoznih provjera ili iii. dogovora između stranaka, uključujući nakon savjetovanja predviđenih u ovom poglavlju.

8. Ako se uvoznim provjerama pokaže da proizvodi ne ispunjavaju relevantne zahtjeve u pogledu uvoza stranke uvoznice, sva djelovanja koja poduzima stranka uvoznica trebala bi biti razmjerna sanitarnom i fitosanitarnom riziku povezanom s uvozom nesukladnog proizvoda.

ČLANAK 5.8.

Provjere

1. Kako bi stekla i zadržala povjerenje u djelotvornu provedbu ovog poglavlja, stranka uvoznica ima pravo provoditi provjere u bilo kojem trenutku, uključujući: (a) putem posjeta stranci izvoznici radi provjere cijelog sustava inspekcije i certifikacije nadležnih tijela izvozne stranke ili dijela tog sustava, u skladu s odgovarajućim međunarodnim normama, smjernicama i preporukama Codexa Alimentariusa, OIE-a i IPPC-a; i (b) traženjem od stranke izvoznice da pruži informacije o sustavu inspekcije i certifikacije te dobivanjem rezultata kontrola provedenih u okviru tih sustava.

2. Stranka uvoznica dijeli sa strankom izvoznicom rezultate i zaključke provjera provedenih na temelju stavka 1. Stranka uvoznica te rezultate može objaviti.

3. Ako stranka uvoznica odluči obaviti posjet provjere u stranci izvoznici, stranka uvoznica o tome obavješćuje stranku izvoznicu barem 60 kalendarskih dana prije planiranog posjeta, osim u hitnim slučajevima ili ako se stranke drugačije dogovore. Sve izmjene tog posjeta moraju se dogovoriti između stranaka.

4. Troškove nastale prilikom provedbe provjera cijelog sustava inspekcije i certifikacije nadležnih tijela druge stranke ili dijela tog sustava te troškove nastale prilikom provedbe inspekcija pojedinačnih postrojenja snosi stranka uvoznica.

5. Stranka uvoznica dostavlja informacije o provjeri u pisanom obliku stranci izvoznici u roku od 60 kalendarskih dana. Stranka izvoznica ima 45 kalendarskih dana za dostavu svojih primjedbi na te informacije. Primjedbe stranke izvoznice prilažu se završnom dokumentu i, prema potrebi, uvrštavaju u njega.

6. Neovisno o stavku 5., u slučaju otkrivanja znatnog rizika za život ili zdravlje ljudi, životinja ili bilja tijekom provjere, stranka uvoznica o tome obavješćuje stranku izvoznicu što je prije moguće, a u svakom slučaju u roku od 10 kalendarskih dana od završetka provjere.

ČLANAK 5.9.

Olakšavanje trgovine

1. U slučajevima kada stranka uvoznica zahtijeva terensku provjeru za odobravanje uvoza određene kategorije ili određenih kategorija proizvoda životinjskog podrijetla iz stranke izvoznice, primjenjuje se sljedeće: (a) provjerom se ocjenjuje sustav inspekcije i certifikacije stranke izvoznice u skladu s člankom 5.8. (Provjere) i uzimaju se u obzir, na zahtjev, sve relevantne pisane informacije koje je stranka izvoznica dostavila; (b) u slučaju zadovoljavajućeg ishoda provjere sustava inspekcije i certifikacije, stranka uvoznica pisanim putem obavješćuje stranku izvoznicu o pozitivnom ishodu provjere. U tom slučaju, dostavljene informacije mogu uključivati činjenicu da je stranka izvoznica odobrila, ili će odobriti, uvoz određene kategorije ili određenih kategorija proizvoda. (c) Ako ishod provjere sustava inspekcije i certifikacije nije zadovoljavajući, stranka uvoznica pisanim putem obavješćuje stranku izvoznicu o rezultatu provjere. U tom slučaju, informacije moraju uključivati jedno od sljedećeg: i. izjavu o uvjetima, uključujući one koji se odnose na sustav inspekcije i certifikacije stranke izvoznice, koje stranka izvoznica tek treba ispuniti kako bi omogućila stranki izvoznici da odobri izvoz određene kategorije ili određenih kategorija proizvoda životinjskog podrijetla; ii. upućivanje na činjenicu da se određenim proizvođačima proizvoda životinjskog podrijetla može dozvoliti da izvoze u stranku uvoznicu ako ispune odgovarajuće zahtjeve u pogledu uvoza iz članka 5.7. (Zahtjevi u pogledu uvoza); ili iii. izjavu o tome da stranka uvoznica nije odobrila uvoz određene kategorije ili kategorija proizvoda iz stranke izvoznice.

2. U slučajevima kada je stranka uvoznica odobrila uvoz određene kategorije ili određenih kategorija proizvoda životinjskog podrijetla iz stavka 1. točke (b), stranka izvoznica obavješćuje stranku uvoznicu o popisu pojedinačnih proizvođača koji ispunjavaju zahtjeve stranke uvoznice posebno u skladu s člankom 5.7. (Zahtjevi u pogledu uvoza) i člankom 5.8. (Provjere). Nadalje, primjenjuje se sljedeće: (a) na zahtjev stranke izvoznice, stranka uvoznica odobrava pojedinačne poslovne jedinice kako su navedene u stavku 3. Priloga 5-B koje su smještene na području stranke izvoznice, bez prethodne inspekcije tih pojedinačnih proizvođača. Kada zahtijeva odobrenje stranke uvoznice, stranka izvoznica dostavlja sve informacije koje je zatražila stranka izvoznica kako bi zajamčila usklađenost s odgovarajućim zahtjevima, između ostalih s onima iz članka 5.7. (Zahtjevi u pogledu uvoza). Odobrenje stranke uvoznice mora biti u skladu s uvjetima navedenim u Prilogu 5-B i biti ograničeno na one kategorije proizvoda za koje je odobren uvoz; (b) nakon odobrenja pojedinačnih poslovnih jedinica iz stavka 2. točke (a), stranka uvoznica poduzima nužne zakonodavne ili administrativne mjere u skladu sa svojim primjenjivim pravnim i administrativnim postupcima kako bi dozvolila uvoz u roku od 40 kalendarskih dana od primitka zahtjeva stranke izvoznice i, ako je to primjenjivo, prati ih informacijama koje je zatražila stranka uvoznica kako bi zajamčila usklađenost s odgovarajućim zahtjevima, između ostalih s onima iz članka 5.7 (Zahtjevi u pogledu uvoza); (c) stranka uvoznica obavješćuje stranku izvoznicu o prihvaćanju ili odbacivanju bilo kojih pojedinačnih poslovnih jedinica iz stavka 2. točke (a) i, ako je to primjenjivo, o razlozima za odbijanje.

ČLANAK 5.10.

Mjere povezane sa zdravljem životinja ili bilja

1. Stranke priznaju koncepte područjâ bez štetnih organizama ili bolesti i područjâ s niskom razinom štetnih organizama ili bolesti, u skladu s normama, smjernicama i preporukama Sporazuma o SPS-u, OIE-a i IPPC-a. Odbor za SPS iz članka 5.15. (Odbor za sanitarne i fitosanitarne mjere) može utvrditi daljnje pojedinosti za postupak priznavanja takvih područja, uključujući postupke priznavanja takvih područja u slučaju epidemije, uzimajući u obzir sve relevantne norme, smjernice ili preporuke Sporazuma o SPS-u, OIE-a i IPPC-a.

2. Prilikom utvrđivanja područja bez štetnih organizama ili bolesti i područja s niskom razinom štetnih organizama ili bolesti, stranke uzimaju u obzir čimbenike kao što su zemljopisni položaj, ekosustavi, epidemiološki nadzor i učinkovitost sanitarnih ili fitosanitarnih kontrola na takvim područjima.

3. Stranke uspostavljaju blisku suradnju pri utvrđivanju područja bez štetnih organizama ili bolesti i područja s niskom razinom štetnih organizama ili bolesti s ciljem postizanja povjerenja u postupke koje provodi druga stranka radi utvrđenja takvih područja. Prilikom prihvaćanja utvrđenja takvih područja koje je provela stranka izvoznica, stranka uvoznica u načelu temelji svoje utvrđenje o stanju zdravlja životinja ili bilja stranke izvoznice ili stanju zdravlja životinja ili bilja pojedinih područja stranke izvoznice na informacijama koje je dostavila stranka izvoznica u skladu s normama, smjernicama i preporukama Sporazuma o SPS-u, OIE-a i IPPC-a.

4. Ako stranka uvoznica ne prihvaća utvrđenje stranke izvoznice, ona objašnjava razloge za to i spremna je započeti savjetovanje.

5. Ako stranka izvoznica tvrdi da su dijelovi njezina teritorija područja bez štetnih organizama ili bolesti ili područja s niskom razinom štetnih organizama ili bolesti, ona mora pružiti potreban dokaz o tome kako bi na objektivan način dokazala stranci uvoznici da takva područja jesu i da će vjerojatno ostati područja bez štetnih organizama ili bolesti, odnosno područja s niskom razinom štetnih organizama ili bolesti, ovisno o slučaju. U tu svrhu omogućuje se, u razumnoj mjeri i na zahtjev, pristup stranci uvoznici kako bi provela inspekciju, testiranje i druge odgovarajuće postupke.

6. Stranke potvrđuju načelo OIE-a o kompartmentalizaciji i načelo IPPC-a o mjestima proizvodnje bez štetnih organizama. Odbor za SPS iz članka 5.15. (Odbor za sanitarne i fitosanitarne mjere) ocjenjuje sve preporuke OIE-a i IPPC-a koje bi mogle biti izdane na tu temu u budućnosti i u skladu s time može izdati preporuke.

ČLANAK 5.11.

Transparentnost i razmjena informacija

1. Stranke čine sljedeće: (a) osiguravaju transparentnost u vezi s mjerama SPS-a koje se primjenjuju na trgovinu, a posebno u vezi s onima iz članka 5.7. (Zahtjevi u pogledu uvoza) koje se primjenjuju na uvoz iz druge stranke; (b) jačaju uzajamno razumijevanje mjera SPS-a i njihove primjene; (c) razmjenjuju informacije o pitanjima u vezi s razvojem i primjenom mjera SPS-a, što uključuje informacije o napredku u odnosu na nove dostupne znanstvene dokaze koji utječu, ili bi mogli utjecati, na trgovinu između stranaka s ciljem umanjivanja njihovih negativnih učinaka na trgovinu; (d) na zahtjev stranke i u roku od 15 kalendarskih dana priopćuju zahtjeve u pogledu uvoza koji se primjenjuju na uvoz posebnih proizvoda; i (e) na zahtjev stranke i u roku od 15 kalendarskih dana priopćuju napredak ostvaren u vezi sa zahtjevom za uvoz posebnih proizvoda.

2. Kontaktne točke odgovorne za informacije na temelju stavka 1. jesu one koje su odredile stranke u skladu s člankom 13.4. stavkom 1. (Upiti i kontaktne točke). Informacije se šalju poštom, telefaksom ili e-poštom. Informacije koje se šalju e-poštom mogu se potpisati elektronički i šalju se samo između kontaktnih točaka.

3. Ako su informacije iz stavka 1. točke (c) postale dostupne putem obavijesti WTO-u u skladu s njegovim mjerodavnim pravilima i postupcima ili ako su navedene informacije postale dostupne na službenim, javno dostupnim i besplatnim internetskim stranicama stranaka, smatra se da je došlo do razmjene informacija iz tog stavka.

4. Sve obavijesti iz ovog poglavlja upućuju se kontaktnim točkama iz stavka 2.

ČLANAK 5.12.

Savjetovanja

1. Svaka stranka pisanim putem obavješćuje drugu stranku u roku od dva kalendarska dana o ozbiljnoj ili značajnoj opasnosti za život ili zdravlje ljudi, životinja ili bilja, između ostalog o izvanrednim situacijama s hranom.

2. Ako je stranka ozbiljno zabrinuta zbog opasnosti za zdravlje ljudi, životinja ili bilja, koja utječe na robu kojom se trguje, na zahtjev se održavaju savjetovanja o toj situaciji, što je prije moguće. U tom slučaju, svaka stranka nastoji pravovremeno dostaviti sve potrebne informacije kako bi izbjeglo narušavanje trgovine.

3. Savjetovanja iz stavka 2. ovog članka mogu se održati putem e-pošte, videokonferencije ili telefonske konferencije. Stranka tražiteljica osigurava izradu zapisnika sa savjetovanja.

ČLANAK 5.13.

Hitne mjere

1. U slučaju ozbiljne opasnosti za život ili zdravlje ljudi, životinja ili bilja, stranka uvoznica može bez prethodne obavijesti poduzeti mjere koje su potrebne za zaštitu života ili zdravlja ljudi, životinja ili bilja. Za pošiljke koje se nalaze u prijevozu između stranaka, stranka uvoznica razmatra najprikladnije razmjerno rješenje za izbjegavanje nepotrebnih narušavanja trgovine.

2. Stranka koja poduzima mjere obavješćuje drugu stranku o tome što prije, a u svakom slučaju najkasnije 24 sata nakon donošenja mjere. Bilo koja stranka može zatražiti informacije o sanitarnom i fitosanitarnom stanju ili o svim takvim mjerama koje su donesene. Druga stranka odgovara čim zatražene informacije postanu dostupne.

3. Na zahtjev bilo koje stranke i u skladu s odredbama članka 5.12. (Savjetovanja), stranke održavaju savjetovanja o situaciji u roku od 15 kalendarskih dana od obavijesti. Ta se savjetovanja održavaju radi izbjegavanja nepotrebnih narušavanja trgovine. Stranke mogu razmotriti mogućnosti za olakšavanje provedbe ili zamjene mjera.

ČLANAK 5.14.

Istovjetnost

1. Stranke mogu priznati istovjetnost pojedinačne mjere, skupine mjera ili sustava koji se primjenjuju na sektor ili na dio sektora u skladu sa stavcima od 4. do 7. Priznavanje istovjetnosti primjenjuje se na trgovinu životinjama i životinjskim proizvodima te biljem i biljnim proizvodima između stranaka ili na povezane proizvode prema potrebi.

2. Ako istovjetnost nije bila priznata, trgovina se odvija u skladu s uvjetima koje zahtijeva stranka uvoznica kako bi ostvarila svoju odgovarajuću razinu zaštite.

3. Priznavanje istovjetnosti zahtijeva ocjenu i prihvaćanje: (a) postojećih mjera SPS-a u zakonodavstvu, normama i postupcima, uključujući kontrole povezane sa sustavima inspekcije i certifikacije kako bi se osiguralo da su zadovoljene mjere SPS-a i stranke izvoznice i stranke uvoznice; (b) dokumentirane strukture nadležnih tijela, njihovih ovlasti, zapovjednog lanca, njihova načina rada i resursa koji su im dostupni; i (c) rezultata rada nadležnog tijela u pogledu programâ kontrole i jamstava.

4. Pri ocjenama stranke uzimaju u obzir već stečeno iskustvo.

5. Stranka uvoznica prihvaća sanitarnu ili fitosanitarnu mjeru stranke izvoznice kao istovjetnu ako stranka izvoznica objektivno pokaže da se njezinom mjerom ostvaruje odgovarajuća razina zaštite stranke uvoznice. Za te se potrebe stranci uvoznici na zahtjev daje pristup za inspekciju, ispitivanje i druge odgovarajuće postupke.

6. Stranke će prilikom priznavanja istovjetnosti uzeti u obzir smjernice Codexa Alimentariusa, OIE-a, IPPC-a i Odbora za SPS WTO-a.

7. Nadalje, ako je priznata istovjetnost, stranke se mogu dogovoriti oko pojednostavnjenog modela za službene sanitarne ili fitosanitarne potvrde koje su nužne za svaku pošiljku životinja ili životinjskih proizvoda, bilja ili biljnih proizvoda ili drugih povezanih proizvoda namijenjenih za uvoz.

ČLANAK 5.15.

Odbor za sanitarne i fitosanitarne mjere

1. Odbor za sanitarne i fitosanitarne mjere (dalje u tekstu „Odbor za SPS”), osnovan u skladu s člankom 16.2 (Posebni odbori), uključuje predstavnike nadležnih tijela stranaka.

2. Odbor za SPS sastaje se u roku od godine dana od stupanja na snagu ovog Sporazuma. Nakon toga se sastaje najmanje jednom godišnje ili u skladu s dogovorom stranaka. Odbor za SPS na svom prvom sastanku utvrđuje svoj poslovnik. Sastaje se osobno, putem telefonske konferencije, videokonferencije ili na nekih drugi način, u skladu s dogovorom stranaka.

3. Odbor za SPS može se dogovoriti o tome da uspostavi tehničke radne skupine koje se sastoje od stručnjaka stranaka, koje utvrđuju i rješavaju tehničke i znanstvene probleme koji proizlaze iz ovog poglavlja i istražuje mogućnosti za daljnju suradnju u pogledu pitanja povezanih sa SPS-om od obostranog interesa. Ako je potrebno dodatno stručno znanje, u radu tehničke radne skupine mogu sudjelovati osobe koje nisu predstavnici stranaka.

4. Odbor za SPS može rješavati sva pitanja koja su povezana s djelotvornim funkcioniranjem ovog poglavlja. On posebno ima sljedeće odgovornosti i funkcije: (a) razvoj nužnih postupaka ili aranžmana za provedbu ovog poglavlja, uključujući priloge 5-A i 5-B; (b) praćenje provedbe ovog poglavlja; i (c) osiguravanje foruma za raspravu o problemima koji proizlaze iz primjene određenih mjera SPS s ciljem postizanja obostrano prihvatljivih rješenja. U vezi s time Odbor za SPS hitno se sastaje na zahtjev stranke radi održavanja savjetovanja. Takvim se savjetovanjima ne dovode u pitanje prava i obveze stranaka iz četrnaestog poglavlja (Rješavanje sporova) i petnaestog poglavlja (Mehanizam za medijaciju).

5. U okviru Odbora za SPS razmjenjuju se informacije, stručnost i iskustvo u području dobrobiti životinja radi promicanja suradnje između stranaka u tom području.

6. Stranke mogu, odlukom Odbora za SPS, donijeti preporuke i odluke u vezi s odobravanjem uvoza, razmjene informacija, transparentnosti, priznavanja regionalizacije, istovjetnosti i alternativnih mjera te drugih pitanja iz stavaka 4. i 5.

ČLANAK 5.16.

Tehnička savjetovanja

1. Ako stranka smatra da je mjera druge stranke protivna ili bi mogla biti protivna obvezama iz ovog poglavlja i smatra da ona uzrokuje ili bi mogla uzrokovati neopravdno narušavanje trgovine, ona može zatražiti tehnička savjetovanja u okviru Odbora za SPS s ciljem postizanja obostrano prihvatljivih rješenja. Nadležna tijela navedena u Prilogu 5-A olakšavaju održavanje tih savjetovanja.

2. Tehnička savjetovanja u okviru Odbora za SPS smatraju se zaključenima u roku od 30 dana od dana podnošenja zahtjeva za tehnička savjetovanja, osim ako se stranke koje sudjeluju u savjetovanju dogovore da će nastaviti sa savjetovanjima. Tehnička savjetovanja mogu se obavljati putem telefonskih konferencija, videokonferencije ili nekog drugog mehanizma o kojem se stranke dogovore.







ŠESTO POGLAVLJE

CARINA I OLAKŠAVANJE TRGOVINE

ČLANAK 6.1.

Ciljevi

1. Stranke prepoznaju važnost pitanja povezanih s carinama i olakšavanjem trgovine u razvijajućem globalnom trgovinskom okruženju. Stranke su suglasne jačati suradnju u tom području kako bi osigurale da relevantno zakonodavstvo i postupci te upravni kapaciteti njihovih uprava ostvaruju ciljeve promicanja olakšavanja trgovine osiguravajući pritom djelotvorne carinske kontrole.

2. U tu svrhu, stranke su suglasne da zakonodavstvo mora biti nediskriminirajuće i da se carinski postupci moraju temeljiti na uporabi suvremenih metoda i djelotvornih kontrola za borbu protiv prijevare i zaštitu legitimne trgovine.

3. Stranke potvrđuju da se ni na koji način ne smiju ugroziti legitimni ciljevi javne politike, između ostalih oni koji se odnose na sigurnost i sprečavanje prijevara.

ČLANAK 6.2.

Načela

1. Stranke su suglasne da se njihove carinske odredbe i postupci temelje na: (a) međunarodnim instrumentima i normama koje se primjenjuju na području carina i trgovine, a koje su stranke prihvatile, uključujući materijalne elemente Revidirane Konvencije iz Kyota o pojednostavljivanju i usklađivanju carinskih postupaka, Međunarodne konvencije o usklađenom opisu robe i sustavu kodiranja i Okvira normi za osiguranje i olakšavanje globalne trgovine (dalje u tekstu: „Okvir SAFE”) Svjetske carinske organizacije (dalje u tekstu: „WCO”); (b) zaštiti legitimne trgovine putem djelotovornog izvršavanja zakonodavstva i poštovanja zakonodavnih zahtjeva; (c) zakonodavstvu kojim se izbjegava nepotrebno ili diskriminatorno opterećivanje gospodarskih subjekata, kojim se osigurava daljnje olakšavanje trgovine za gospodarske subjekte s visokim stupnjem usklađenosti i osiguravaju zaštitne mjere protiv prijevara i nezakonitih ili štetnih aktivnosti; i (d) pravilima kojima se osigurava da je sankcija određena za kršenja carinskih propisa ili postupovnih zahtjeva razmjerna i nediskriminatorna i da se njihovom primjenom neće neopravdano odgoditi puštanje robe.

2. U svrhu unapređenja načina rada, kao i osiguranja nediskriminacije, transparentnosti, učinkovitosti, integriteta i odgovornosti postupaka stranke: (a) pojednostavnjuju zahtjeve i formalnosti gdje god je to moguće, s obzirom na brzo puštanje i carinjenje robe; i (b) rade na daljnjem pojednostavnjivanju i standardizaciji podataka i dokumentacije koju traže carinska tijela i druge agencije.

ČLANAK 6.3.

Carinska suradnja

1. Stranke surađuju na carinskim pitanjima između nadležnih tijela kako bi osigurale ostvarenje ciljeva navedenih u članku 6.1. (Ciljevi).

2. U svrhu jačanja suradnje na carinskim pitanjima, stranke, između ostalog: (a) razmjenjuju informacije o svojim carinskim propisima, njihovoj provedbi i svojim carinskim postupcima, posebno u vezi sa sljedećim područjima: i. pojednostavnjivanje i modernizacija carinskih postupaka; ii. provedba pravâ intelektualnog vlasništva na granicama od strane carinskih tijela; iii. provoz i pretovar; i iv. odnosi s poslovnom zajednicom; (b) razmatraju razvoj zajedničkih inicijativa za uvoz, izvoz i druge carinske postupke, kao i s ciljem osiguravanja pružanja djelotvorne usluge poslovnoj zajednici; (c) surađuju u pogledu carinskih aspekata osiguravanja i olakšavanja međunarodnog lanca opskrbe u skladu s Okvirom SAFE; (d) uspostavljaju, prema potrebi, uzajamno priznavanje tehnika za upravljanje rizikom, standarda za rizik, sigurnosnih kontrola i programâ za carinska partnerstva, uključujući aspekte kao što su prijenos podataka i obostrano dogovorene pogodnosti; i (e) jačaju koordinaciju u međunarodnim organizacijama kao što su WTO i WCO.

ČLANAK 6.4.

Provoz i pretovar

1. Svaka stranka osigurava olakšavanje i djelotvornu kontrolu operacija pretovara i kretanja u provozu kroz svoje područje.

2. Stranke promiču i provode regionalne aranžamane o provozu s ciljem olakšavanja trgovine.

3. Stranke osiguravaju suradnju i koordinaciju između svih uključenih nadležnih tijela i agencija na njihovim područjima kako bi olakšale promet u provozu.

ČLANAK 6.5.

Preliminarne odluke

Prije uvoza robe na svoje područje i u skladu sa svojim zakonodavstvom i postupcima, svaka stranka, putem svojih carinskih tijela ili drugih nadležnih tijela, izdaje pisane preliminarne odluke trgovcima osnovanima na njezinu području u vezi s razvrstavanjem robe u carinsku tarifu, podrijetlom i drugim pitanjima ovisno o odluci te stranke.

ČLANAK 6.6.

Pojednostavnjeni carinski postupak

1. Svaka stranka uspostavlja pojednostavnjene postupke za uvoz i izvoz koji su transparentni i učinkoviti, radi smanjenja troškova i povećanja predvidljivosti gospodarskih subjekata, između ostalog malih i srednjih poduzeća. Lakši pristup jednostavnijim carinskim postupcima osigurava se i ovlaštenim trgovcima u skladu s objektivnim i nediskriminatornim ciljevima.

2. Jedinstvena carinska deklaracija ili njezina elektronička inačica koriste se u svrhu ispunjavanja formalnosti potrebnih za uključivanje robe u carinski postupak.

3. Stranke primjenjuju suvremene carinske metode, uključujući ocjenu rizika i metode revizije nakon carinjenja, radi pojednostavnjenja i olakšavanja ulaska i puštanja robe.

4. Stranke promiču progresivan razvoj i uporabu sustava, između ostalog onih utemeljenih na informacijskoj tehnologiji, radi olakšavanja elektroničke razmjene podataka među trgovcima, carinskim tijelima i drugim povezanim agencijama.

ČLANAK 6.7.

Puštanje robe

Stranke osiguravaju da njihova carinska tijela, pogranične službe ili druga nadležna tijela primjenjuju zahtjeve i postupke kojima se:

(a) osigurava brzo puštanje robe u roku koji nije duži od onog koji je potreban za osiguranje usklađenosti s carinskim i drugim zakonima i formalnostima o trgovini;

(b) osigurava obrada prije dolaska (tj. elektroničko dostavljanje i obrada podataka prije fizičkog dolaska robe) kako bi se omogućilo puštanje robe u promet odmah po dolasku; i

(c) osigurava puštanje robe u promet bez plaćanja carina, pod uvjetom pružanja jamstva, ako je ono potrebno, u skladu sa zakonodavstvom predmetne stranke, radi osiguranja konačnog plaćanja carina.

ČLANAK 6.8.

Pristojbe i naknade

1. Pristojbe i naknade određuju se samo za usluge pružene u vezi s predmetnim uvozom ili izvozom i za bilo koju formalnost koja je potrebna za taj izvoz ili uvoz. One ne smiju premašivati približni trošak pružene usluge i ne smiju se izračunavati na osnovi ad valorem .

2. Informacije o pristojbama i naknadama objavljuju se putem službeno određenog medija, što može uključivati internet. Te informacije moraju uključivati razlog za naplatu pristojbe ili naknade, nadležno tijelo, pristojbu ili naknadu koja se naplaćuje te vrijeme i način plaćanja.

3. Nove ili izmijenjene pristojbe i naknade ne smiju se naplaćivati dok ne budu objavljene i dostupne informacije u skladu sa stavkom 2.

ČLANAK 6.9.

Carinski posrednici

Stranke su suglasne da se njihovim carinskim odredbama i postupcima ne smije zahtijevati obvezno korištenje carinskih posrednika. Prilikom licenciranja carinskih posrednika stranke primjenjuju transparentna, nediskriminatorna i razmjerna pravila.

ČLANAK 6.10.

Pregledi prije otpreme

Stranke su suglasne da se njihovim carinskim odredbama i postupcima ne smije zahtijevati obvezna primjena pregleda prije otpreme kako je utvrđeno u Sporazumu o pregledima prije otpreme niti bilo kakva druga aktivnost pregleda koji na odredištu, prije carinjenja, provode privatna društva.

ČLANAK 6.11.

Carinska vrijednost

1. Stranke utvrđuju carinsku vrijednost robe u skladu sa Sporazumom o carinskoj vrijednosti.

2. Stranke surađuju s ciljem zauzimanja zajedničkog pristupa pitanjima u vezi s određivanjem carinske vrijednosti.

ČLANAK 6.12.

Upravljanje rizicima

1. Svaka stranka svoje postupke pregledavanja i puštanja te svoje postupke provjere nakon ulaska temelji na načelima procjene rizika i obavljanju revizija, a ne provodi sveobuhvatan pregled svake pošiljke radi osiguravanja usklađenosti sa svim zahtjevima u pogledu uvoza.

2. Stranke su suglasne donijeti i primjenjivati svoje zahtjeve u pogledu nadzora i postupaka na uvoz, izvoz, provoz i pretovar robe na temelju načela upravljanja rizicima koja se primjenjuju kako bi se mjere za osiguravanje usklađenosti usmjerile na transakcije kojima je potrebno posvetiti pozornost.

ČLANAK 6.13.

Jedan kanal

Stranke nastoje razviti ili održavati sustave jednog kanala radi olakšavanja jedinstvenog, elektroničkog predavanja svih podataka koji se zahtijevaju u skladu s carinskim i drugim propisima za izvoz, uvoz i provoz robe.

ČLANAK 6.14.

Žalbeni postupci

1. Svaka stranka osigurava djelotvorne, brze, nediskriminatorne i lako dostupne postupke kojima se jamči pravo na žalbu protiv administrativnih postupaka, presuda i odluka carinskih i drugih nadležnih tijela koje utječu na uvoz ili izvoz robe ili koje utječu na robu u provozu.

2. Žalbeni postupci mogu uključivati administrativno preispitivanje od strane nadzornog tijela i sudsko preispitivanje odluka donesenih na administrativnoj razini u skladu sa zakonodavstvom stranaka.

ČLANAK 6.15.

Transparentnost

1. Svaka stranka objavljuje, ili na neki drugi način stavlja na raspolaganje, uključujući elektroničkim putem, svoje zakonodavstvo, propise, i administrativne postupke i druge zahtjeve u vezi s carinom i olakšavanjem trgovine.

2. Svaka stranka određuje ili održava jednu ili više točaka za upite ili informiranje radi odgovaranja na upite zainteresiranih osoba u vezi s carinama i olakšavanjem trgovine.

ČLANAK 6.16.

Odnosi s poslovnom zajednicom

Stranke su suglasne u pogledu:

(a) važnosti pravovremenog savjetovanja s trgovačkim predstavnicima prilikom oblikovanja zakonodavnih prijedloga i općih postupaka u vezi s carinama i pitanjima olakšavanja trgovine; u tu svrhu, prema potrebi održavaju se savjetovanja između carinskih tijela i poslovne zajednice;

(b) objavljivanja ili stavljanja na raspolaganje na nekih drugi način, u mjeri u kojoj je to moguće elektroničkim sredstvima, novih propisa i općih postupaka u vezi s carinama i pitanjima olakšavanja trgovine prije primjene takvih propisa i postupaka, te promjena i tumačenja takvih propisa i postupaka; stranke objavljuju odgovarajuće administrativne obavijesti, između ostalog o zahtjevima agencija i postupcima ulaska, radnom vremenu i operativnim postupcima carinskih ureda u lukama i na graničnim prijelazima te točkama za kontakt za upite za informacije;

(c) potrebe za razumnim vremenom između objave novih ili izmijenjenih propisa, postupaka i pristojbi ili naknada i njihova stupanja na snagu, ne dovodeći u pitanje legitimne ciljeve javne politike (npr. promjene stopa carine); i

(d) osiguravanja da njihovi carinski i povezani zahtjevi i postupci i dalje zadovoljavaju potrebe trgovinske zajednice, slijede najbolju prasku te da i dalje ostanu zahtjevi i postupci koji u najmanjoj mogućoj mjeri ograničavaju trgovinu.

ČLANAK 6.17.

Odbor za carine

1. Odbor za carine osnovan člankom 16.2. (Specijalizirani odbori) sastoji se od predstavnika carinskih i drugih nadležnih tijela stranaka. Odbor za carine osigurava odgovarajuće funkcioniranje ovog poglavlja, Protokola 1. i svih dodatnih odredaba koje se odnose na carine o kojima se stranke mogu dogovoriti. Stranke u Odboru za carine mogu preispitati sva pitanja koja se pojave u okviru Odbora i donositi odluke o njima.

2. Stranke u okviru Odbora za carine mogu donositi preporuke i odluke o uzajamnom priznavanju metoda upravljanja rizikom, standarda rizika, sigurnosnih kontrola i programa trgovinskog partnerstva, između ostalog o aspektima kao što su prijenos podataka i obostrano dogovorene pogodnosti i drugim pitanjima obuhvaćenima stavkom 1.

3. Stranke se mogu dogovoriti o tome da održavaju ad hoc sastanke o carinskim pitanjima, između ostalog o pravilima o podrijetlu i dodatnim odredbama u vezi s carinama koje su dogovorene između stranaka. Ako je to potrebno, one mogu uspostaviti i podskupine za posebna pitanja.







SEDMO POGLAVLJE

NETARIFNE PREPREKE TRGOVINI I ULAGANJIMA U PODRUČJU PROIZVODNJE OBNOVLJIVE ENERGIJE

ČLANAK 7.1.

Ciljevi

U skladu s globalnim naporima za smanjenje emisija stakleničkih plinova, stranke dijele cilj promicanja, razvoja i povećanja proizvodnje energije iz obnovljivih i održivih nefosilnih izvora, posebno olakšavanjem trgovine i ulaganja. U tu svrhu, stranke surađuju s ciljem ukidanja ili smanjenja carina i netarifnih prepreka te surađuju u poticanju regulatornog usklađivanja s regionalnim i međunarodnim normama ili prema njima.

ČLANAK 7.2.

Definicije

Za potrebe ovog poglavlja:

(a) „zahtjev lokalnog sadržaja” znači i. u odnosu na robu, zahtjev za neko poduzeće da kupuje ili koristi robu domaćeg podrijetla ili robu iz domaćeg izvora, neovisno o tome je li taj zahtjev izražen u određenim proizvodima, u količini ili vrijednosti proizvoda ili u udjelu u količini ili vrijednosti njegove lokalne proizvodnje; ii. u odnosu na usluge, zahtjev kojim se ograničava odabir pružatelja usluge ili pružene usluge na štetu usluga ili pružatelja usluga iz druge stranke;

(b) „mjera” znači bilo koju mjeru, u okviru ovog poglavlja, koju je stranka poduzela u obliku zakona, propisa, pravila, postupka, odluke, upravne mjere ili u nekom drugom obliku;

(c) „mjere koje zahtijevaju stvaranje partnerstava s lokalnim trgovačkim društvima” znači svi zahtjevi u vezi s osnivanjem ili upravljanjem, zajednički s lokalnim društvima ili drugim poslovnim subjektima, bilo kakvog pravnog subjekta, kao što je trgovačko društvo, partnerstvo, zaklada (trust), zajednički pothvat, ili u vezi sa sklapanjem drugih ugovornih odnosa;

(d) „kompenzacija (offset)” znači bilo koji uvjet kojim se potiče lokalni razvoj, kao što je neopravdano licenciranje tehnologije, ulaganja, obveza sklapanja ugovora s određenom financijskom institucijom, robna razmjena uz kompenzaciju (counter-trade) i slični zahtjevi; i

(e) „pružatelj usluge” znači pružatelja usluge kako je definiran u članku 8.2. (Definicije) stavku 1.

ČLANAK 7.3.

Područje primjene

1. Ovo se poglavlje primjenjuje na mjere koje bi mogle utjecati na trgovinu i ulaganja između stranaka u vezi sa proizvodnjom energije iz obnovljivih i održivih nefosilnih izvora, u prvom redu vjetra, suca, aerotermalne, geotermalne, hidrotermalne i oceanske energije, hidroenergije, biomase, otpadnih plinova, postrojenja za obradu otpada i bioplinova, ali se ne primjenjuje na proizvode iz kojih se proizvodi energija.

2. Ovo se poglavlje ne primjenjuje na projekte za razvoj i istraživanje niti na demonstracijske projekte koji se provode u nekomercijalne svrhe.

3. Ovim se poglavljem ne dovode u pitanje primjena, mutatis mutandis, drugih mjerodavnih odredaba ovog Sporazuma, uključujući sve iznimke, rezerve ili ograničenja od tih odredaba u odnosu na mjere iz stavka 1. Radi veće sigurnosti vrijedi sljedeće: u slučaju neusklađenosti između ovog poglavlja i svih ostalih odredaba ovog Sporazuma ostale odredbe ovog Sporazuma imaju prednost.

ČLANAK 7.4.

Načela

Svaka stranka:

(a) ne donosi mjere kojima se propisuju zahtjevi za lokalnih sadržaj ili bilo koju drugu kompenzaciju koja utječe na proizvode, pružatelje usluga, poduzetnike ili poslovne jedinice druge stranke;

(b) ne donosi mjere koje zahtijevaju stvaranje partnerstava s lokalnim trgovačkim društvima, osim ako se takva partnerstva smatraju nužnima zbog tehničkih razloga i stranka može dokazati te tehničke razloge na zahtjev druge stranke;

(c) osigurava da su pravila u pogledu postupaka odobrenja, certificiranja i izdavanja dozvola koja se primjenjuju, posebno na opremu, pogone i povezane infrastrukture prijenosnih mreža objektivna i transparentna te da nisu proizvoljna i diskriminirajuća u odnosu na podnositelje zahtjeva iz druge stranke;

(d) osigurava da administrativne naknade za ili u vezi s: i. uvozom i uporabom robe s podrijetlom iz druge stranke ili koje utječu na isporuku robe od ponuditelja druge stranke, podliježu članku 2.10. (Pristojbe i formalnosti u vezi s uvozom i izvozom); i ii. pružanjem usluga ponuditelja druge stranke podliježu članku 8.18. (Područje primjene i definicije), članku 8.19. (Uvjeti za izdavanje dozvola i kvalifikacije) i članku 8.20 (Postupci izdavanja dozvola i postupci u vezi s kvalifikacijama); i

(e) osigurava da su uvjeti i postupci za povezivanje s električnim mrežama i pristup njima transparentni i da se tim uvjetim i postupcima ne diskriminiraju ponuditelji druge stranke.

ČLANAK 7.5.

Norme, tehnički propisi i ocjena sukladnosti

1. Ako u vezi s proizvodima za proizvodnju energije iz obnovljivih i održivih nefosilnih izvora postoje regionalne ili međunarodne norme, stranke koriste te norme, ili mjerodavne dijelove tih normi, kao osnovu za tehničke propise, osim ako bi takve međunarodne norme ili njihovi mjerodavni dijelovi bili neučinkovita ili neprikladna sredstva za ispunjenje legitimnih ciljeva. Za potrebe primjene ovog stavka, Međunarodna organizacija za normizaciju (dalje u tekstu „ISO”) i Međunarodna elektrotehnička komisija (dalje u tekstu „IEC”) smatraju se posebno važnim međunarodnim normizacijskim tijelima.

2. Ako je to prikladno, stranke navode tehničke propise na temelju zahtjeva u pogledu proizvoda u smislu učinkovitosti, posebno okolišne učinkovitosti, a ne u smislu dizajna ili opisnih značajki.

3. U odnosu na proizvode iz poglavlja 84. Harmoniziranog sustava (osim 8401) te iz HS 850231 i 854140: (a) Unija će prihvatiti izjave o sukladnosti singapurskih ponuditelja pod istim uvjetima kao i od ponuditelja iz Unije te bez dodatnih zahtjeva, u svrhu stavljanja tih proizvoda na tržište; i (b) Singapur će prihvatiti izjave o sukladnosti EU-a ili izvješća o ispitivanju bez dodatnih zahtjeva, radi stavljanje tih proizvoda na tržište. Singapur može zahtijevati obvezno ispitivanje ili certifikaciju koje provodi treća strana pod uvjetima navedenima u članku 5. (Zaštitne mjere) Priloga 4-A.

Radi veće sigurnosti vrijedi sljedeće: ovim se stavkom ne dovodi u pitanje primjena, od strane bilo koje od stranaka, zahtjeva koji nisu povezani s proizvodima iz ovog stavka, kao što su zakoni o prostornom planiranju ili zakoni o gradnji.

ČLANAK 7.6.

Iznimke

1. Na ovo se poglavlje primjenjuju iznimke predviđene u članku 2.14. (Opće iznimke), članku 8.62. (Opće iznimke), članku 9.3. (Sigurnosne i opće iznimke) i, radi veće sigurnosti, mjerodavne odredbe šesnaestog poglavlja (Institucionalne, opće i završne odredbe).

2. Radi veće sigurnosti vrijedi sljedeće: podložno zahtjevu da se takve mjere ne primjenjuju na način koji bi predstavljao sredstvo arbitrarne ili neopravdane diskriminacije između proizvoda stranaka, njihovih pružatelja usluga ili njihovih ulagača ako postoje isti uvjeti ili prikriveno ograničenje trgovine i ulaganja između stranaka, ništa u ovom poglavlju ne smije se tumačiti kao sprečavanje stranke da donosi ili izvršava mjere koje su nužne za siguran rad predmetnih energetskih mreža, ili sigurnost opskrbe energijom.

ČLANAK 7.7.

Provedba i suradnja

1. Stranke surađuju i razmjenjuju informacije o pitanjima koja su važna za provedbu ovog poglavlja u okviru Odbora za trgovinu osnovanog u skladu s člankom 16.1. (Odbor za trgovinu). Stranke mogu, odlukom Odbora za trgovinu, u tu svrhu donijeti odgovarajuće provedbene mjere i u skladu s tim ažurirati ovo poglavlje.

2. Suradnja može uključivati: (a) razmjenu informacija, regulatornih iskustava i najbolje prakse u područjima kao što su: i. izrada i nediskriminatorna provedba mjera kojima se potiče korištenje energije iz obnovljivih izvora; ii. hvatanje i skladištenje ugljika; iii. pametne mreže; iv. energetska učinkovitost; i v. tehnički propisi, norme i postupci ocjenjivanja sukladnosti, kao što su oni u vezi sa zahtjevima za kôd mreže; i (b) promicanje, i u okviru relevantnih regionalnih foruma, usklađenosti njihovih domaćih ili regionalnih tehničkih propisa, regulatornih pojmova, normi, zahtjeva i postupaka ocjene usklađenosti s međunarodnim normama.







OSMO POGLAVLJE

USLUGE, POSLOVNI NASTAN I ELEKTRONIČKA TRGOVINA







ODJELJAK A

OPĆE ODREDBE

ČLANAK 8.1.

Cilj i područje primjene

1. Stranke, potvrđujući svoje obveze na temelju Sporazuma o WTO-u, utvrđuju potrebne aranžmane za postupnu recipročnu liberalizaciju trgovine uslugama, poslovnog nastana i elektroničke trgovine.

2. Osim ako je predviđeno drugačije: (a) ovo poglavlje ne primjenjuje se na subvencije ili bespovratna sredstva koje osigurava stranka, uključujući zajmove, jamstva i osiguranje uz državnu potporu; (b) ovo poglavlje ne primjenjuje se na usluge koje se pružaju u okviru izvršavanja javnih ovlasti na područjima stranaka; (c) ovim poglavljem ne zahtijeva se privatizacija javnih poduzeća; i (d) ovo poglavlje ne primjenjuje se na zakone, propise ili zahtjeve kojima se uređuje nabava usluga koju vladine agencije provode za potrebe države kada se ta nabava ne obavlja s ciljem komercijalne preprodaje usluga ili s ciljem uporabe pri pružanju usluga za komercijalnu prodaju.

3. Svaka stranka zadržava pravo urediti i uvesti nove propise kako bi ispunila legitimne ciljeve politike na način koji je u skladu s ovim poglavljem.

4. Ovo se poglavlje ne primjenjuje na mjere koje utječu na fizičke osobe koje traže pristup tržištu rada stranke niti se primjenjuje na mjere koje se odnose na državljanstvo, boravište ili trajno zapošljavanje. Ničim u ovom poglavlju ne sprečava se stranku da primijeni mjere kako bi uredila ulazak fizičkih osoba druge stranke na svoje područje ili njihov privremeni boravak na svojem području, uključujući mjere koje su potrebne radi zaštite nepovredivosti njezinih granica i osiguravanja uređenog kretanja fizičkih osoba preko tih granica, pod uvjetom da se te mjere ne primjenjuju na način kojim se poništavaju ili umanjuju koristi ( 4 ) koje druga stranka ima prema uvjetima ovog poglavlja.

ČLANAK 8.2.

Definicije

Za potrebe ovog poglavlja:

(a) „izravni porezi” obuhvaćaju sve poreze na ukupni prihod, na ukupni kapital ili na dijelove prihoda ili kapitala, uključujući poreze na dobit od otuđivanja imovine, poreze na nekretnine, nasljedstva i darove te poreze na ukupni iznos nadnica ili plaća koje su isplatila poduzeća te poreze na povećanje kapitala;

(b) „pravna osoba” znači bilo koji pravni subjekt koji je propisno osnovan ili na neki drugi način organiziran u skladu s primjenjivim pravom, radi stjecanja dobiti ili zbog drugog razloga, te neovisno o tome je li u privatnom ili državnom vlasništvu, uključujući bilo koje trgovačko društvo, zakladu, partnerstvo, zajednički pothvat, trgovca pojedinca ili udruženje;

(c) „pravna osobe Unije” ili „pravna osoba Singapura” znači: i. pravna osoba koja je osnovana u skladu sa zakonima Unije i/ili država članica Unije odnosno Singapura, čije se registrirano sjedište, središnja uprava ( 5 ) ili glavno mjesto poslovanja nalazi na području Unije odnosno Singapura; ili ii. u slučaju poslovnog nastana u skladu člankom 8.8. (Definicije) točkom (d), pravna osoba koja je u vlasništvu ili pod kontrolom fizičkih osoba država članica Unije odnosno Singapura ili pravnih osoba Unije odnosno Singapura; Ako pravna osoba ima samo registrirano sjedište ili središnju upravu na području Unije odnosno na području Singapura, ne smatra se pravnom osobom Unije odnosno Singapura, osim ako obavlja znatne poslovne djelatnosti ( 6 ) na području Unije odnosno na području Singapura. Pravna osoba je: i. „u vlasništvu” fizičke ili pravne osobe Unije i/ili bilo koje države članice Unije ili Singapura ako je više od 50 % njezina vlasničkog udjela u stvarnom vlasništvu osobe Unije i/ili bilo koje države članice Unije ili Singapura; ii. „pod kontrolom” fizičke ili pravne osobe Unije i/ili bilo koje države članice Unije ili Singapura ako te osobe imaju ovlast imenovati većinu njezinih direktora ili na drugi način zakonito voditi njezine poslove; iii. „povezana” s drugom osobom ako kontrolira tu drugu osobu ili je pod njezinom kontrolom ili ako su ta pravna osoba i druga osoba obje pod kontrolom iste osobe;

(d) neovisno o točki (c), brodarska društva s poslovnim nastanom izvan Unije koja su pod kontrolom državljana države članice Unije također su obuhvaćena ovim Sporazumom ako su njihova plovila registrirana u skladu s odgovarajućim zakonodavstvom države članice Unije i plove pod zastavom te države članice Unije;

(e) „mjera” znači svaka mjera stranke u obliku zakona, propisa, pravila, postupka, odluke, administrativne mjere ili u bilo kojem drugom obliku;

(f) „mjere koje donosi ili provodi stranka” znači mjere koje poduzimaju: i. središnje, regionalne ili lokalne uprave i tijela; ili ii. nevladina tijela u izvršavanju ovlasti koje su im povjerile središnje, regionalne ili lokalne uprave ili tijela;

(g) „mjere koje je donijela ili održava stranka i koje utječu na trgovinu uslugama” uključuju mjere koje se odnose na: i. kupnju, plaćanje ili uporabu usluge; ii. kada je riječ o pružanju usluge, pristup i uporabu usluga za koje stranka zahtijeva da budu općenito dostupne javnosti; i iii. prisutnost, uključujući komercijalnu prisutnost, osoba stranke radi pružanja usluge na području druge stranke;

(h) „Raspored posebnih obveza” u slučaju Unije odnosi se na Prilog 8-A i njegove dodatke, a u slučaju Singapura na Prilog 8-B i njegove dodatke;

(i) „korisnik usluga” znači svaka osoba koja prima uslugu ili se njome koristi;

(j) „pružanje usluge” uključuje proizvodnju, distribuciju, stavljanje na tržište, prodaju i isporuku usluge;

(k) „usluga druge stranke” znači usluga koja se pruža: i. s područja ili na području druge stranke ili, u slučaju pomorskog prijevoza, koja se pruža plovilom registriranim u skladu sa zakonima druge stranke ili koju pruža osoba druge stranke tako što upravlja plovilom i/ili se njime potpuno ili djelomično koristi; ili ii. u slučaju pružanja usluge putem komercijalne prisutnosti ili prisutnosti fizičkih osoba, usluga koju pruža pružatelj usluga druge stranke;

(l) „pružatelj usluge” znači svaka osoba koja pruža ili nastoji pružati uslugu, uključujući na temelju poslovnog nastana;

(m) „usluga koja se pruža u okviru izvršavanja javnih ovlasti” znači sve usluge, osim usluge koja se pruža na komercijalnoj osnovi ili u tržišnom natjecanju s jednim pružateljem usluga ili više njih; i

(n) „trgovina uslugama” znači pružanje usluge: i. s područja stranke na područje druge stranke („prekogranično”); ii. na području stranke korisniku usluge druge stranke („korištenje u inozemstvu”); iii. od strane pružatelja usluge jedne stranke, na temelju komercijalne prisutnosti na području druge stranke („komercijalna prisutnost”) ili iv. od strane pružatelja jedne usluge stranke, na temelju prisutnosti fizičkih osoba te stranke, na području druge stranke („prisutnost fizičkih osoba”).







ODJELJAK B

PREKOGRANIČNO PRUŽANJE USLUGA

ČLANAK 8.3.

Područje primjene

Ovaj se odjeljak primjenjuje na mjere stranaka koje utječu na prekogranično pružanje svih usluga, osim:

(a) audiovizualnih usluga;

(b) nacionalne pomorske kabotaže ( 7 ); i

(c) domaćih i međunarodnih usluga u zračnom prometu, neovisno o tome jesu li redovite ili ne, i usluga koje su neposredno povezane s ostvarivanjem prometnih prava, osim: i. usluga popravaka i održavanja zrakoplova tijekom kojih je zrakoplov povučen iz prometa; ii. usluga prodaje i stavljanja na tržište usluga u zračnom prometu; i iii. usluga računalnog sustava rezervacija.

ČLANAK 8.4.

Definicije

Za potrebe ovog odjeljka, „prekogranično pružanje usluga” znači pružanje usluge:

(a) s područja jedne stranke na područje druge stranke; i

(b) na području jedne stranke korisniku usluge druge stranke.

ČLANAK 8.5.

Pristup tržištu

1. U pogledu pristupa tržištu putem prekograničnog pružanja usluga, svaka stranka uslugama i pružateljima usluga druge stranke odobrava tretman koji nije nepovoljniji od onog predviđenog pod odredbama, ograničenjima i uvjetima koji su dogovoreni i navedeni u njezinu Rasporedu posebnih obveza.

2. U sektorima u kojima su preuzete obveze u vezi s pristupom tržištu, mjere koje svaka stranka ne smije donositi niti provoditi bilo na razini regionalne potpodjele ili na razini svojeg cjelokupnog područja, osim ako je drugačije navedeno u njezinu Rasporedu posebnih obveza, određene su kao: (a) ograničenja broja pružatelja usluga, u obliku brojčanih kvota, monopola, isključivih pružatelja usluga ili zahtjeva za ispitivanjem gospodarskih potreba ( 8 ); (b) ograničenja ukupne vrijednosti uslužnih transakcija ili imovine u obliku brojčanih kvota ili zahtjeva za ispitivanjem gospodarskih potreba; i (c) ograničenja ukupnog broja uslužnih poslova ili ukupne količine uslužnih proizvoda izražene u navedenim brojčanim jedinicama u obliku kvota ili zahtjeva za ispitivanjem gospodarskih potreba ( 9 ).

ČLANAK 8.6.

Nacionalni tretman

1. U sektorima navedenima u njezinu Rasporedu posebnih obveza, a ovisno o svim uvjetima i odredbama utvrđenima u njemu, svaka stranka uslugama i pružateljima usluga druge stranke, u odnosu na sve mjere koje utječu na prekogranično pružanje usluga, odobrava tretman koji nije nepovoljniji od onog koji ona odobrava vlastitim sličnim uslugama i vlastitim sličnim pružateljima usluga.

2. Stranka može ispuniti zahtjev iz stavka 1. tako da uslugama i pružateljima usluga druge stranke odobri tretman koji je formalno jednak tretmanu koji odobrava vlastitim sličnim uslugama i pružateljima usluga ili koji se formalno razlikuje od njega.

3. Formalno jednak tretman ili formalno različit tretman smatra se manje povoljnim ako se njime mijenjaju uvjeti tržišnog natjecanja u korist usluga ili pružatelja usluga jedne stranke u usporedbi sa sličnim uslugama ili pružateljima usluga druge stranke.

4. Specifične obveze preuzete na temelju ovog članka ne tumače se tako da se od stranke zahtijeva da nadoknadi bilo kakav unutarnji konkurentski nepovoljniji položaj koji je posljedica stranog podrijetla odgovarajućih usluga ili pružatelja usluga.

ČLANAK 8.7.

Raspored posebnih obveza

1. Sektori koje je stranka liberalizirala u skladu s ovim odjeljkom i ograničenja pristupa tržištu i nacionalnog tretmana utvrđena u obliku rezervi, koja se primjenjuju na usluge i pružatelje usluga druge stranke u tim sektorima navedeni su u Rasporedu posebnih obveza dotične stranke.

2. Nijedna stranka ne smije donositi nove ili više diskriminirajuće mjere u vezi s uslugama ili pružateljima usluga druge stranke u odnosu na posebne obveze preuzete u skladu sa stavkom 1.







ODJELJAK C

POSLOVNI NASTAN

ČLANAK 8.8.

Definicije

Za potrebe ovog odjeljka:

(a) „podružnica” pravne osobe znači mjesto poslovanja ili pravna osoba bez vlastite pravne osobnosti koja je proširenje matičnog tijela;

(b) „gospodarska djelatnost” uključuje sve djelatnosti gospodarske naravi osim djelatnosti koje se obavljaju u okviru izvršavanja javnih ovlasti, tj. djelatnosti koje se ne obavljaju na komercijalnoj osnovi ili u tržišnom natjecanju s jednim gospodarskim subjektom ili više njih;

(c) „poduzetnik” znači bilo koja osoba stranke koja nastoji obavljati ili obavlja gospodarsku djelatnost na temelju poslovnog nastana ( 10 );

(d) „poslovni nastan” znači: i. osnivanje, stjecanje ili održavanje pravne osobe; ili ii. osnivanje ili vođenje podružnice ili predstavništva na području stranke u svrhu obavljanja gospodarske djelatnosti uključujući, ali ne ograničavajući se na pružanje usluge, s ciljem uspostavljanja ili održavanja trajnih gospodarskih veza; i

(e) „društvo kći” pravne osobe stranke znači pravna osoba koja je pod kontrolom druge pravne osobe te stranke, u skladu s njezinim domaćim pravom ( 11 ).

ČLANAK 8.9.

Područje primjene

Ovaj se odjeljak primjenjuje na mjere koje su stranke usvojile ili održavaju, a koje utječu na poslovni nastan u svim gospodarskim djelatnostima, osim:

(a) rudarstva, proizvodnje i prerade ( 12 ) nuklearnih materijala;

(b) proizvodnje ili trgovine oružjem, streljivom i ratnim materijalom;

(c) audiovizualnih usluga;

(d) nacionalne pomorske kabotažue ( 13 ); i

(e) domaćih i međunarodnih usluga u zračnom prometu, neovisno o tome jesu li redovite ili ne, i usluga koje su neposredno povezane s ostvarivanjem prometnih prava, osim: i. usluga popravaka i održavanja zrakoplova tijekom kojih je zrakoplov povučen iz prometa; ii. usluga prodaje i stavljanja na tržište usluga u zračnom prometu; i iii. usluga računalnog sustava rezervacija.

ČLANAK 8.10.

Pristup tržištu

1. U vezi s pristupom tržištu putem poslovnog nastana, svaka stranka poslovnim jedinicama i poduzetnicima druge stranke osigurava tretman koji nije nepovoljniji od tretmana predviđenog pod odredbama, ograničenjima i uvjetima koji su dogovoreni i navedeni u njezinu Rasporedu posebnih obveza.

2. U sektorima u kojima su preuzete obveze u vezi s pristupom tržištu, mjere koje svaka stranka ne smije donositi niti provoditi bilo na razini regionalne potpodjele ili na razini svojeg cjelokupnog područja, osim ako je drugačije navedeno u njezinu Rasporedu posebnih obveza, određene su kao: (a) ograničenja broja poslovnih jedinica, u obliku brojčanih kvota, monopola, isključivih prava ili drugih zahtjeva za poslovni nastan kao što je ispitivanje gospodarskih potreba; (b) ograničenja ukupne vrijednosti transakcija ili imovine u obliku brojčanih kvota ili zahtjeva za ispitivanjem gospodarskih potreba; (c) ograničenja ukupnog broja poslova ili ukupne količine proizvodnje, izražene u određenim brojčanim jedinicama u obliku kvota ili zahtjeva za ispitivanjem gospodarskih potreba ( 14 ); (d) ograničenja sudjelovanja stranog kapitala u smislu ograničenja najvišeg dopuštenog postotka stranog udjela ili ukupne vrijednosti pojedinačnog ili skupnog stranog ulaganja; (e) mjere koje ograničavaju ili zahtijevaju posebne vrste pravne osobe ili zajedničkog pothvata putem kojih poduzetnik iz druge stranke može obavljati gospodarsku djelatnost; i (f) ograničenja ukupnog broja fizičkih osoba, osim ključnog osoblja i diplomiranih vježbenika kako su definirani u članku 8.13. (Područje primjene i definicije) ( 15 ), koje smiju biti zaposlene u određenom sektoru ili koje poduzetnik smije zaposliti i koje su nužne za obavljanje gospodarske djelatnosti ili s njom izravno povezane, u obliku brojčanih kvota ili zahtjeva za ispitivanjem gospodarskih potreba.

ČLANAK 8.11.

Nacionalni tretman

1. U sektorima upisanima u njezin Raspored posebnih obveza i u skladu s uvjetima i kvalifikacijama utvrđenima u tom rasporedu, u vezi sa svim mjerama koje utječu na poslovni nastan ( 16 ), svaka stranka poslovnim jedinicama i poduzetnicima druge stranke osigurava tretman koji nije nepovoljniji od tretmana koji odobrava svojim sličnim poslovnim jedinicama i poduzetnicima.

2. Stranka može ispuniti zahtjev iz stavka 1. time što poslovnim jedinicama i poduzetnicima druge stranke odobrava tretman koji je formalno jednak ili koji je formalno različit od onoga koji odobrava svojim sličnim poslovnim jedinicama i poduzetnicima.

3. Formalno jednak tretman ili formalno različit tretman smatra se manje povoljnim ako se njime mijenjaju uvjeti tržišnog natjecanja u korist poslovnih jedinica i poduzetnika jedne stranke u usporedbi sa sličnim poslovnim jedinicama i poduzetnicima druge stranke.

4. Specifične obveze preuzete na temelju ovog članka ne tumače se tako da se od stranke zahtijeva da nadoknadi bilo kakav unutarnji konkurentski nepovoljniji položaj koji je posljedica stranog podrijetla odgovarajući poslovnih jedinica ili poduzetnika.

ČLANAK 8.12.

Raspored posebnih obveza

1. Sektori koje je stranka liberalizirala u skladu s ovim odjeljkom i ograničenja pristupa tržištu i nacionalnog tretmana utvrđena u obliku rezervi, koja se primjenjuju na poslovne jedinice i poduzetnike druge stranke u tim sektorima navedeni su u Rasporedu posebnih obveza prethodne stranke.

2. Nijedna stranka ne smije donositi nove ili više diskriminirajuće mjere u vezi s poslovnim jedinicama i