Aides d'État - Danemark

Aide C 59/2002 [ex N 584/2002 (aéronautique), N 585/2002 (transports maritimes et pêche) et addendum au N 246/2001] - Certificat de qualité du milieu de travail

Invitation à présenter des observations en application de l'article 88, paragraphe 2, du traité CE

(2003/C 1/06)

(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)

Par la lettre du 16 septembre 2002 reproduite dans la langue faisant foi dans les pages qui suivent le présent résumé, la Commission a notifié au Danemark sa décision d'ouvrir la procédure prévue à l'article 88, paragraphe 2, du traité CE concernant l'aide susmentionnée.

Les parties intéressées peuvent présenter leurs observations sur les aides à l'égard desquelles la Commission ouvre la procédure dans un délai d'un mois à compter de la date de publication du présent résumé et de la lettre qui suit, à l'adresse suivante: Commission européenne Direction générale de l'énergie et des transports

Direction A

B - 1049 Bruxelles Télécopieur (32-2) 296 41 04.

Ces observations seront communiquées au Danemark. Le traitement confidentiel de l'identité de la partie intéressée qui présente les observations peut être demandé par écrit, en spécifiant les motifs de la demande.

RÉSUMÉ

1. Les procédures

Le Danemark a notifié à la Commission une loi (n° 436 du 10 juin 2002) par laquelle il prévoit de mettre fin à un régime dont la base juridique était la loi n° 442 du 7 juin 2001, qui a fait l'objet de la décision de la Commission du 19 septembre 2001 (n° 246/2001). Cette même loi étendra provisoirement le régime applicable à l'industrie aéronautique et aux installations offshore ainsi qu'aux transports maritimes et à la pêche.

2. Description

La loi n° 436 du 10 juin 2002 portant modification de la loi sur les certificats de qualité du milieu de travail pour les entreprises et sur les subventions publiques aux entreprises titulaires d'un certificat étend, pour une période de transition, le champ d'application de la loi initiale, qui a fait l'objet de la décision de la Commission N 246/2001 du 19 septembre 2001, à l'aéronautique et aux installations offshore. En ce qui concerne les transports maritimes et la pêche, un mécanisme de remboursement est établi par la loi modificative, qui prévoit le remboursement (partiel) de la taxe déjà prélevée, sans poser de conditions pour l'obtention de certificats de qualité du milieu de travail ni même rendre cet instrument accessible à ces secteurs.

La loi sur les certificats de qualité du milieu de travail pour les entreprises et sur les subventions publiques aux entreprises titulaires d'un certificat n'est pas elle-même abrogée, mais modifiée, si bien qu'elle continuera de former la base juridique de la délivrance des certificats de qualité du milieu de travail sans maintenir la compensation, ni pour le remboursement du prélèvement, ni pour une subvention, parce que les entreprises peuvent chercher à obtenir le certificat pour des raisons d'image. Cela est également reflété dans le nouveau titre "Loi sur les certificats de qualité du milieu de travail pour les entreprises". La loi modificative et la loi abrogeant la loi sur la taxe générale relative au milieu de travail sont étroitement liées. Les deux lois ont été adoptées par le Parlement le 10 juin 2002.

Le mécanisme de remboursement prévu pour la taxe prélevée en 2000 et 2001 prendra la forme, pour les secteurs des transports maritimes et de la pêche, d'une réduction de la contribution individuelle de l'employeur/armateur au financement des conseils de sécurité et d'hygiène du travail de ces deux secteurs. Selon le gouvernement danois, ce système de remboursement des taxes prélevées a été proposé par souci d'efficacité, car les montants en cause sont relativement modestes. Les conseils de sécurité et d'hygiène du travail sont des institutions privées autonomes dirigées par un conseil d'administration composé à parité des employeurs et des marins/pêcheurs. Contrairement au régime applicable pour les secteurs terrestres évalué sous N 246/2001, la réduction prévue ici semble bénéficier à tous les employeurs des secteurs des transports maritimes et de la pêche, sans aucune contrepartie, c'est-à-dire sans que l'employeur concerné ait mis en place un milieu de travail d'une qualité particulièrement bonne.

Les entreprises du secteur aéronautique auront droit à une subvention à condition que l'employeur puisse faire la preuve qu'un effort particulier a été consacré à l'amélioration du milieu de travail de l'équipage à bord, ou qu'un projet a été mis en oeuvre en vue d'améliorer le milieu de travail de l'équipage. Une disposition analogue s'applique au secteur de l'offshore.

3. Évaluation

Cette mesure peut constituer une aide d'État au sens de l'article 87, paragraphe 1, du traité CE, s'il est possible d'établir son caractère sélectif. Les mesures actuelles pourraient cependant aussi être considérées comme faisant partie d'une mesure générale applicable aux secteurs terrestres, comme établi par la décision antérieure de la Commission N 246/2001 du 19 septembre 2001. Les installations offshore peuvent bénéficier de l'application du règlement de la Commission sur les aides de minimis(1).

Toutefois les critères prévus dans les régimes spécifiques de ces secteurs semblent différents de ceux applicables aux secteurs terrestres. On relève en particulier que contrairement aux secteurs terrestres, pour lesquels le remboursement est limité aux employeurs qui ont obtenu un certificat de qualité du milieu de travail, la réduction prévue ici semble bénéficier à tous les employeurs des transports maritimes et de la pêche, quels que soient leurs efforts réels pour améliorer le milieu de travail. Cela porte à penser que cette aide a le caractère d'une aide au fonctionnement. La Commission a donc fait part de ses doutes concernant la nature des mesures notifiées.

S'il s'avérait que les mesures notifiées constituent des aides d'État, la mesure pourrait être considérée sous l'angle des dérogations prévues par le traité CE, et en particulier son article 73 et son article 87, paragraphes 2 et 3. Les orientations de la Commission concernant les secteurs spécifiques en question(2) et/ou les orientations ou les cadres horizontaux peuvent être pris en considération, mais ils prévoient peu de possibilités de dérogation pour les aides au fonctionnement, et uniquement pour des objectifs spécifiques.

La Commission a donc fait part de ses doutes concernant la compatibilité de la mesure en cause considérée comme une aide d'État.

Conformément à l'article 14 du règlement (CE) n° 659/1999 du Conseil, toute aide illégale peut être récupérée auprès du bénéficiaire.

TEXTE DE LA LETTRE

"1. PROCEDURE

Ved breve til Kommissionen af 6. og 12. marts 2002, indgået den 11. og 13. marts 2002 (henholdsvis SG(2002) A/2743 og SG(2002) A/2889), notificerede de danske myndigheder efter EF-traktatens artikel 88, stk. 3, et udkast til lov (senere vedtaget som lov nr. 436 af 10. juni 2002) til Kommissionen, som foreskriver følgende:

- ophævelse af den ordning, hvis juridiske grundlag var lov nr. 442 af 7. juni 2001. Denne lov var genstand for Kommissionens undersøgelse i henhold til statsstøttereglerne (N 246/2001), og blev i Kommissionens beslutning af 19. september 2001 ikke fundet at involvere statsstøtte, hvilket den danske regering blev informeret om ved brev af 19. september 2001(3) (SEC(2001) 1374 fin) (udvidelse og tilføjelse N 246/2001)

- den midlertidige udvidelse af denne ordning til luftfartssektoren (N 584/2002), og

- den midlertidige udvidelse af denne ordning til såvel søfart og fiskeri som til offshoreområdet (N 585/2002).

- Ved to breve til Kommissionen af 26. august 2002, begge indgået den 27. august 2002, påberåbte de danske myndigheder sig proceduren i henhold til artikel 4, stk. 6 i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93(4), med hensyn til notifikationerne af 6. marts og 12. marts 2002. Artikel 4, stk. 6, foreskriver, at har Kommissionen ikke vedtaget en beslutning i henhold til stk. 2, 3 eller 4 inden for fristen i stk. 5, anses støtten for at være godkendt af Kommissionen. Den pågældende medlemsstat kan derefter gennemføre de pågældende foranstaltninger efter i forvejen at have givet Kommissionen meddelelse herom, medmindre Kommissionen vedtager en beslutning i henhold til denne artikel inden for en frist på 15 arbejdsdage efter modtagelsen af meddelelsen.

2. DETALJERET BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN

I henhold til lov om en generel arbejdsmiljøafgift (nr. 1247 af 20. december 2000), skal en generel arbejdsmiljøafgift betales af alle arbejdsgivere i alle sektorer, jf. § 1. Denne generelle afgift er blevet afskaffet ved lov om ophævelse af lov om en generel arbejdsmiljøafgift (nr. 435 af 10. juni 2002), som træder i kraft den 1. januar 2003.

I medfør af en anden lov, lov om arbejdsmiljøcertifikat til virksomheder og om statstilskud til virksomheder med certifikat (nr. 442 af 7. juni 2001), har en virksomhed, som får udstedt et arbejdsmiljøcertifikat, mulighed for at få tilbagebetalt den generelle arbejdsmiljøafgift, jf. § 9, og få et statstilskud som dækker virksomhedens udgifter i forbindelse med udstedelsen af arbejdsmiljøcertifikatet, jf. § 10. I beslutning af 19. september 2001 (N 246/2001) fandt Kommissionen ikke, at ordningen involverede statsstøtte.

I henhold § 1 i lov om arbejdsmiljøcertifikat til virksomheder og om statstilskud til virksomheder med certifikat (nr. 442 af 7. juni 2001) finder den kun anvendelse på virksomheder, der er omfattet af lov om arbejdsmiljø (nr. 497 af 29. juni 1998), hvorved dens anvendelse begrænses til industriens landbaserede sektorer (såvel luftfart, søfart og fiskeri berøres i relation til lufthavns- og havnetjenester, jf. § 3, stk. 1 og 2).

Alle sektorer - landbaserede og luftfarts-, søfarts- og fiskeriområdet - har dog været nødt til at betale den generelle arbejdsmiljøafgift, men kun virksomheder fra landbaserede sektorer, som fik udstedt arbejdsmiljøcertifikat, havde mulighed for at ansøge om tilbagebetaling af den generelle arbejdsmiljøafgift og om statstilskud. Oprindeligt var det hensigten, at udvide ordningen til søfarts-, fiskeri-, offshore- og luftfartsområdet i form af individuelle lovforslag fra de ansvarlige ministre. Med henblik herpå blev der derfor vedrørende disse sektorer afsat midler fra den generelle arbejdsmiløjafgift.

Den lov, der blev notificeret i marts 2002 (Lov om ændring af lov om arbejdsmiljøcertifikat til virksomheder og om statstilskud til virksomheder med certifikat (nr. 436 af 10. juni 2002), udvider derfor i en overgangsperiode også sin anvendelse til virksomheder, der er omfattet af lov om visse havanlæg, jf. § 3, stk. 1, eller af lov om luftfart, jf. § 3, stk. 3. Hensigten med dette er at udvide anvendelsesområdet for den oprindelige lov til luftfarts- og offshoreområdet. Med hensyn til søfart og fiskeri blev mekanismen for tilbagebetaling etableret i selve lovændringen, jf. § 3, stk. 2, hvorved der for sidstnævnte sektorer, som aldrig blev underlagt betingelserne vedrørende arbejdsmiljøcertifikatet, blev givet mulighed for tilbagebetaling af den afgift, der allerede var opkrævet.

Lov om arbejdsmiljøcertifikat til virksomheder og om statstilskud til virksomheder med certifikat blev ikke ophævet, men ændret således, at den fortsat ville danne juridisk grundlag for bestemmelsen vedrørende arbejdsmiljøcertifikater, men uden fortsættelse af ordningen med hverken tilbagebetaling af den generelle arbejdsmiljøafgift eller statstilskuddet, idet virksomheder vil kunne ønske at få udstedt arbejdsmiljøcertifikat af profileringsmæssige årsager. Dette fremgår også af lovens nye titel 'Lov om arbejdsmiljø til virksomheder'. Af bemærkningerne til lovforslaget fremgår det, at forslaget til lov om ændring af lov om arbejdsmiljøcertifikat til virksomheder og om statstilskud til virksomheder med certifikat skal ses i nøje sammenhæng med lovforslaget om at ophæve arbejdsmiljøafgiften. Begge lovforslag blev vedtaget af Folketinget den 4. juni 2002.

Den forudsete tilbagekanalisering af afgifter opkrævet i 2000 og 2001 vil for søfarts- og fiskeriområdet ske ved at reducere arbejdsgivernes finansiering af henholdsvis Søfartens- og Fiskeriets Arbejdsmiljøråd. Ifølge den danske regering blev denne metode til tilbagebetaling af de opkrævede afgifter foreslået som værende den mest effektive, idet der er tale om relativt beskedne beløb. Arbejdsmiljøråderne er private selvejende institutioner ledet af en bestyrelse med ligelig repræsentation af arbejdsgivere og søfarende. I modsætning til ordningen for de landbaserede sektorer, som blev vurderet under nummer N 246/2001, synes reduktionen her at komme alle arbejdsgivere på søfarts- og fiskeriområdet til gode, uden nogen forpligtelse på modtagerens side, dvs. uden at den pågældende arbejdsgiver har skabt et særligt godt arbejdsmiljø.

De oplysninger, der er gjort tilgængelige for Kommissionen, kan fortolkes med henblik på at forudse, at virksomheder på luftfartsområdet vil være berettiget til tilskud på betingelse af, at arbejdsgiveren kan bevise, at der er ydet en særlig indsats for at forbedre arbejdsmiljøet for besætningsmedlemmer, eller at der er iværksat et udviklingsprojekt, som har til formål at fremme arbejdsmiljøet for besætningsmedlemmer. En lignende betingelse synes at gælde for offshoreområdet.

Budgettet for søfart og fiskeri synes at udgøre cirka 215462 EUR (1,6 mio. DKK), som oprindeligt skulle have været anvendt inden udgangen af 2003, og som nu indgår i tilbagebetalingsordningen. I relation til luftfart er der cirka afsat 134664 EUR (1 mio. DKK), som skal anvendes inden udgangen af 2003.

3. VURDERING AF FORANSTALTNINGEN

Anvendelsen af artikel 87, stk. 1 i EF-traktaten

Det fremgår af artikel 87, stk. 1, i EF-traktaten, at 'bortset fra de i denne traktat hjemlede undtagelser er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårerne ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne'.

De bestemmelser, der udvider anvendelsen af lov nr. 442 af 7. juni 2001 til luftfartssektoren, søfart og fiskeri giver en fordel til virksomheder i disse sektorer. De reducerer udgifter, som disse virksomheder er konfronteret med. Denne reduktion af udgifter finansieres af statsmidler.

Tjenesteydelser eller produkter fra de pågældende danske virksomheder sælges i fællesmarkedet. Tilbagebetalingen af skatter vil styrke deres position i forhold til virksomheder i andre medlemsstater. Foranstaltningerne vil derfor kunne fordreje konkurrencevilkårerne og vil kunne have en effekt på samhandelen mellem medlemsstaterne.

Selvom de omhandlede beløb muligvis er af en beskeden størrelse, er anvendelsen af Kommissionens forordning (EF) nr. 69/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte(5) ikke mulig, idet den ikke, jf. artikel 1, finder anvendelse vedrørende hverken transport eller fiskeri. De-minimis forordningens anvendelighed i relation til offshoreanlæg kan dog blive taget i betragtning i lyset af detaljeret information, som vil skulle modtages fra de danske myndigheder, om de tilskud der gives. Men også med hensyn til de andre sektorer vil Kommissionen måske også være nødt til på ny at undersøge den mulige fordrejning af konkurrencevilkårerne via de notificerede beløb, når information om de nøjagtige beløb, der er modtaget af virksomheder, også for disse sektorer er blevet givet til Kommissionen.

Foranstaltningen vil kunne udgøre statsstøtte i henhold til artikel 87, stk. 1 i EF-traktaten, såfremt dens selektive beskaffenhed kan godtgøres. Den nuværende foranstaltning vil dog måske også skulle betragtes som en del af en generel foranstaltning, som fastslået i Kommissionens forudgående beslutning af 19. september 2001 (N 246/2001). Kommissionen er nødt til at vurdere denne mulighed på grund af at nærværende notifikation udvider den oprindelige foranstaltning til sektorer, som ikke var omfattet af beslutningen af 19. september 2001. For at kunne nå frem til sådan en afgørelse, har Kommissionen brug for yderligere oplysninger fra de danske myndigheder om ordningens præcise funktion.

Imidlertid synes de kriterier, der er forudset i disse sektorspecifikke ordninger, at afvige fra de kriterier, som er anvendelige i de landbaserede sektorer. Særligt synes den nedsættelse, som er forudset for de sektorspecifikke ordninger, at gavne alle arbejdsgivere inden for søfart og fiskeri uanset deres faktiske indsats for at forbedre arbejdsmiljøet, i modsætning til ordningen for de landbaserede sektorer, som blev vurderet under nummer N 246/2001, og som begrænsede tilbagebetalingen til arbejdsgivere, der har fået udstedt et arbejdsmiljøcertifikat. Dette synes at antyde, at støtten har karakter af støtte til driften.

Kommissionen betvivler derfor de anmeldte foranstaltningers beskaffenhed.

Foranstaltningens forenelighed

For det tilfælde at de anmeldte ordninger udgør støtte, vil foranstaltningen måske skulle vurderes i forhold til EF-traktatens undtagelser, jf. særligt artikel 73 og artikel 87, stk. 2 og 3. Kommissionens retningslinjer for gennemgangen af statsstøtte, som finder anvendelse for de specifikke sektorer og/eller horisontale retningslinjer eller rammebestemmelser, vil muligvis skulle tages i betragtning.

De følgende sektorspecifikke retningslinjer vil kunne finde anvendelse:

- Retningslinjer for gennemgangen af statstøtte til fiskeri og akvakultur(6)

- EF-retningslinjer for statsstøtte til søtransportsektoren(7), og

- Anvendelse af EF-traktatens artikel 92 og 93 og EØS-aftalens artikel 61 på statsstøtte i luftfartssektoren(8).

I relation til fiskeri gælder det for eksempel i henhold til punkt 1.2 i Retningslinjer for gennemgangen af statsstøtte til fiskeri og akvakultur, at statsstøtte, der ydes uden krav om en forpligtelse fra modtagernes side, og som har til formål at forbedre deres driftsøkonomi, og som er beregnet efter de producerede eller afsatte mængder, varernes pris, produktionsanlægget eller produktionsmidlerne, og som endelig kun bevirker en nedsættelse af modtagernes produktionsomkostninger eller en forbedring af deres indkomst, er, hvis den antager form af støtte til driften, uforenelig med fællesmarkedet.

På baggrund af den tilgængelige information synes eventuel støtte desuden, i det mindste for nogle sektorer, at gælde for alle virksomheder i de respektive sektorer, og der synes ikke at være nogen forpligtelser for modparten.

Kommissionen betvivler derfor ordningens forenelighed med fællesmarkedet ud fra den antagelse, at ordningen kan betegnes som statsstøtte efter EF-traktatens artikel 87, stk. 1.

Statsstøtte N 246/2001

Kommissionen forbeholder sig også ret til at tage foranstaltningen vurderet under statsstøtte N 246/2001, anvendelig på virksomheder i de landbaserede sektorer, op til fornyet overvejelse.

4. KONKLUSION

På baggrund af ovenstående opfordrer Kommissionen efter proceduren i EF-traktatens artikel 88, stk. 2, Danmark til senest en måned efter modtagelsen af dette brev at fremsætte sine bemærkninger til og fremsende alle oplysninger, der måtte være nyttige for vurderingen af de to støtteordninger, som blev notificeret af Danmark i marts 2002. Der anmodes særligt om følgende oplysninger:

1. Hvordan passer de notificerede foranstaltninger i relation til luftfart, offshore, søfart og fiskeri ind i den ordning, som Kommissionen godkendte under procedure N 246/2001?

2. Hvilken indsats for forbedring af arbejdsmiljøet forventes af virksomheder i de sektorer, som er omfattet af notifikationerne fra marts 2002, særligt søfart og fiskeri, og hvordan kan de sammenlignes med den indsats, der forlanges af de tilsvarende landbaserede virksomheder? Hvis der er forskelle, bedes der gjort rede for disse.

3. Der bedes venligst gives detaljerede oplysninger om de betingelser, der gælder for luftfart og offshoreanlæg, under hvilke der kan udstedes arbejdsmiljøcertifikat, og fastslås eventuelle forskelle i forhold til betingelser, der gælder for landbaserede virksomheder.

4. Hvor store tilskud kan der ydes til individuelle virksomheder i forskellige sektorer, og hvor stort er det samlede budget såvel pr. sektor som sammenlagt?

5. De sektorer, som den oprindelige lov om miljøcertifikat til virksomheder og om statstilskud til virksomheder med certifikat fandt anvendelse på, og som er omfattet af Kommissionens beslutning af 19. september 2001, er de landbaserede sektorer, og siden lovens udvidelse af 10. juni 2002 også luftfartsområdet og offshoreanlæg. Kommissionen anmoder om bekræftelse af, at virksomheder inden for disse sektorer kun vil blive givet støtte på linie med de fastslåede regler for arbejdsmiljøcertifikatet og særligt på linie med de betingelser, der er knyttet til det. Kommissionen ønsker endvidere bekræftelse af, at ingen støtte vil blive givet til disse sektorer uden modydelse, i modsætning til hvad der synes at være forudset for søfart og fiskeri. De danske myndigheder anmodes om at bekræfte, at ethvert budgetoverskud (dvs. de opkrævede nettoafgifter minus de ydede tilskud) som stammer fra arbejdsmiljøafgiften, vil hjemfalde til det nationale budget i relation til den landbaserede sektor og luftfarts- og offshoreområdet?

6. Der bedes venligst gives al yderligere information, som vil gøre Kommissionen i stand til at vurdere, hvorvidt de notificerede foranstaltninger 'begunstiger visse virksomheder' i betydningen af artikel 87, stk. 1, i EF-traktaten eller ikke, men gælder generelt for alle industriens sektorer.

Kommissionen minder Danmark om, at EF-traktatens artikel 88, stk. 3, har opsættende virkning.

Kommissionen meddeler herved Danmark, at interesserede parter vil blive underrettet ved offentliggørelse af dette brev og et fyldestgørende resumé heraf i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Kommissionen underretter ligeledes interesserede parter i de EFTA-lande, der har undertegnet EØS-aftalen, ved offentliggørelse af en meddelelse i EØS-tillægget i De Europæiske Fællesskabers Tidende, samt EFTA-Tilsynsmyndigheden ved fremsendelse af kopi af nærværende brev. Alle interesserede parter vil blive opfordret til at fremsætte deres bemærkninger senest en måned efter datoen for offentliggørelsen."

(1) Règlement (CE) n° 69/2001 de la Commission du 12 janvier 2001 concernant l'application des articles 87 et 88 du traité CE aux aides de minimis (JO L 10 du 13.1.2001, p. 30).

(2) Lignes directrices pour l'examen des aides d'État dans le secteur de la pêche et de l'aquaculture (JO C 19 du 20.1.2001, p. 7), orientations communautaires sur les aides d'État au transport maritime (JO C 205 du 5.7.1997, p. 5) et application des articles 92 et 93 du traité CE et de l'article 61 de l'accord EEE aux aides d'État dans le secteur aéronautique (JO C 350 du 10.12.1994, p. 5).

(3) EFT C 5 af 8.1.2002, s. 2.

(4) EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1.

(5) EFT L 10 af 13.1.2001, s. 30.

(6) EFT C 19 af 20.1.2001, s. 7.

(7) EFT C 205 af 5.7.1997, s. 5.

(8) EFT C 350 af 10.12.1994, s. 5.