Euroopan unionin virallinen lehti FI 23.8.2003 C 200/18
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kantaja väittää, että komission päätös C(2003) 1084 on
kumottava seuraavilla perusteilla:
I.Komissio on tehnyt ilmeisen arviointivirheen.
a) Irlannin viranomaiset eivät pidä pätevänä ekstrapo-
lointia, jonka komissio väittää suorittaneensa, ja väit-
tävät, ettei ekstrapolointi ole hyväksyttävä menetelmä
takaisinmaksun rahallisen arvon vahvistamiseen vuosiksi1989 –1993 laaditun matkailua koskevan toimintaoh-
jelman kaltaisten hyvin laajojen tukijärjestelmien osalta.Kantaja väittää lisäksi, ettei komissio ole yksilöinyt sen
ekstrapoloinnin oikeudellista perustaa, jonka se väittää
suorittaneensa.
b) Se, että komissio sovelsi asetuksen N:o 4253/88 (
1)
23 artiklan sanamuodosta omaa tulkintaansa tavalla,
jonka avulla se saattoi laajentaa toimivaltaansa, rikkoo
tämän artiklan nimenomaisia säännöksiä ja merkitseesitä, että komissio teki ilmeisen arviointivirheen käyt-täessään kyseisen asetuksen 24 artiklan mukaistaharkintavaltaansa.
c) Komissio toimi ilmiselvästi virheellisesti pyrkiessään
perustelemaan Irlannille määräämäänsä rangaistustalomakkeilla, jotka julkaistiin huhtikuussa 1997 elimonta vuotta kyseessä olevan ohjelman päättymisen
jälkeen ja joissa komission mukaan kodifioitiin aikai-
semmin vahvistettu käytäntö, vaikka tätä yleistäkäytäntöä eivät olleet vahvistaneet sen enempääkomissio kuin tilintarkastustuomioistuinkaan kyseistäohjelmaa valvoessaan.
d) Kantaja väittää lisäksi, että komissio teki ilmiselvästi
virheen päätellessään, että Irlannin viranomaisten laati-massa raportointijärjestelmässä oli virheitä tai riskejä.
II.Perustamissopimuksen täytäntöönpanoa koskevan perusta-
vanlaatuisen oikeussäännön rikkominen
Asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan mukaista harkintavaltaansa
käyttäessään komissio toimi väärin tai teki oikeudellisenvirheen, koska se ei ottanut huomioon seikkoja, joihin hake-muksessa oli vedottu. Komission lähestymistapa rikkoo muunmuassa asetuksen N:o 4253/88 23 ja 24 artiklan säännöksiä.
III.Taannehtivuuden kieltoa koskevan periaatteen, oikeusvar-
muuden periaatteen ja luottamuksensuojan periaatteen
noudattamatta jättäminen
Varainhoitoa koskevien standardien taannehtiva soveltaminen,
ja erityisesti niiden tuen myöntämistä koskevien perusteidentaannehtiva soveltaminen, jotka laadittiin vasta useita vuosia
kyseessä olevien hankkeiden päättymisen jälkeen, tilanteessa,jossa käytetyt menettelyt olivat kaiken aikaa komission tuolloinhyväksymien parhaiden käytäntöjen mukaisia, merkitsee sitä,että komissio sovelsi taannehtivasti yhteisön sääntöjä.
IV.Suhteellisuusperiaatteen ja/tai rangaistusten määräämistä
koskevien periaatteiden loukkaaminen
Komissio olisi selvästi voinut toimia tässä asiassa toisin ja jättää
päätöksensä tekemättä. Komission lähestymistapa on tavoittee-seen nähden täysin suhteeton, kun otetaan huomioon kyseessä
olevien hankkeiden jatkuva tehokkuus ja hankkeiden tuensaajan
luonne. Tällainen lähestymistapa merkitsee tosiasiassa rangais-tuksen määräämistä tilanteessa, jossa minkään yrityksen taiviranomaisen ei ole osoitettu syyllistyneen mihinkään väärin-käytökseen.
(1) Asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta rakennerahastojen
toiminnan yhteensovittamisen osalta toisaalta keskenään ja toisaalta
Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden
kanssa 19 päivänä joulukuuta 1988 annettu neuvoston asetus (ETY)
N:o 4253/88 (EYVL L 374, 31.12.1988, s. 1 –14).
Euroopan yhteisöjen komission 24.6.2003 Irlantia vastaan
nostama kanne
(Asia C-274/03)
(2003/C 200/32)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 24.6.2003 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Irlantia vastaan.
Kantajan asiamies on Georges Zavvos, prosessiosoite Luxem-
burgissa.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
1) toteaa, että Irlanti ei ole noudattanut moottoriajoneuvojen
käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta
koskevien jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen lähentämisestäja neuvoston direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETYmuuttamisesta 16 päivänä toukokuuta 2000 annetun Eu-roopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/26/EY(Neljäs liikennevakuutusdirektiivi) (EYVL L 181, 20.7.2000,
s. 65 –74) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut
tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja,asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, tai joka tapauksessakoska se ei ole ilmoittanut niistä komissiolle;
Euroopan unionin virallinen lehti FI 23.8.2003 C 200/19
2) velvoittaa Irlannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Direktiivin täytäntöönpanoa varten säädetty määräaika
päättyi 20.7.2002.
Scott SA:n 25.6.2003 tekemä valitus Euroopan yhtei-söjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen laajen-netun viidennen jaoston asiassa T-366/00, Scott SA, jotatuki Ranskan tasavalta, vastaan Euroopan yhteisöjen
komissio, 10.4.2003 antamasta tuomiosta
(Asia C-276/03 P)
(2003/C 200/33)
Scott SA, kotipaikka Saint-Cloud (Ranska), on valittanut
25.6.2003 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen laajen-netun viidennen jaoston asiassa T-366/00, Scott SA, jotatuki Ranskan tasavalta, vastaan Euroopan yhteisöjenkomissio, 10.4.2003 antamasta tuomiosta (
1). Valittajan
edustajat ovat barrister Sir Jeremy Lever KCMG, QC,
barrister G. Peretz, solicitor A. Nourry ja solicitor
R. Griffith, prosessiosoite Luxemburgissa.
Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
– kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
tuomion, jolla hylättiin Scottin esittämä se vaatimusriidanalaisen päätöksen (
2) 2 artiklan kumoamisesta,
joka perustui väitteeseen, että komissio olisi rikkonut
asetuksen 15 artiklaa
– kumoaa riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin
kuin se koskee väitettyä tukea, joka myönnettiin maa-alueeseen liittyvänä hintaetuna, johon riidanalaisenpäätöksen 1 artiklassa viitattiin
– velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut,
mukaan lukien Scottille ensimmäisen oikeusasteentuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuneetoikeudenkäyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
tuimen tuomio on kumottava seuraavista syistä:
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin sovelsi virheellisesti
asetuksen N:o 659/1999 (
3)15 artiklan uusia säännöksiä
menetellessään aivan kuin hallinnollisia menettelyitä
koskevaa aikaisempaa oikeuskäytäntöä sovellettaisiin niihin.
– Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi pitänyt
myöntää, että asetuksella saatettiin voimaan yhteisön
valtiontukijärjestelmä, joka on merkittävien ja merki-
tyksellisten seikkojen osalta uusi.
– Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin jätti myös
virheellisesti huomioimatta tai ei huomioinut riittävällätavalla sitä seikkaa, että tapauksissa, joissa 15 artiklaa
sovelletaan, erityisesti tuen saaja tarvitsee suojaa.
– Sen ei olisi pitänyt katsoa, että se, että tuen saaja
luokitellaan EY 88 artiklan 2 kohdan mukaisessa
menettelyssä pelkäksi ”tiedonlähteeksi ”, tukee sen
päätelmiä.
– Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin jätti virheelli-
sesti ottamatta huomioon 14 ja 15 artiklan sana-
muodon, jonka mukaan 15 artikla koskee tuen saajien
vastuuta.
– Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin jätti virheelli-
sesti myöntämättä, että sen 15 artiklasta tekemän tul-kinnan seuraus on, että se teki tyhjäksi tämän artiklan
tarkoituksen, joka on tuen saajien oikeusvarmuuden
takaaminen.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi virheellisesti,
että sillä, että komissiolla ei ollut ”velvollisuutta ””varoittaa ”
tuen saajia vanhentumisajan keskeyttävistä toimenpiteistä, olimerkitystä sen kysymyksen kannalta, voitiinko toimenpi-teellä, jota ei ollut ilmoitettu tuen saajalle, keskeyttäävanhentumisaika, jota tuen saajaan sovelletaan.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi virheellisesti,
että 15 artiklassa säädetään yksi vanhentumisaika, jota sovel-letaan samalla tavalla jäsenvaltioon, jota asia koskee, jakolmansiin osapuoliin; toissijaisesti se totesi virheellisesti,
että tämän periaatteen vaikutuksesta vanhentumista
koskevaa sääntöä ei sovellettu, toisin kuin Scott oli vaatinut.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi virheellisesti,
että 15 artiklan soveltamista varten oli otettava huomioon
se seikka, että Scottilla ei voinut olla perusteltua luottamustasiihen, että tuki oli alun perin myönnetty lain mukaisesti;15 artiklan tarkoitus on oikeusvarmuuden takaaminensilloin, kun ex hypothesi tukea ei ollut myönnetty lain
mukaisesti.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin jätti virheellisesti
ottamatta huomioon 15 artiklan sanamuodon ja jätti tutki-matta Scottin esittämän tärkeän perustelun, jonka ensim-
mäisen oikeusasteen tuomioistuin on tiivistänyt tuomion
42 kohdassa.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin piti virheellisesti
merkityksellisenä sitä, että sitä 10 vuoden määräaikaa
varten, joka alkoi tuen myöntämisestä Scottille, ei ollutvoimassa vanhentumissääntöä.
(1) EYVL C 61, 24.2.2001, s. 16.
(2) Valtiontuesta, jonka Ranska on myöntänyt Scott Paper SA:lle/
Kimberly-Clarkille 12 päivänä heinäkuuta 2000 tehty komission
päätös 2002/14/EY (tiedoksiannettu numerolla K(2000) 2183)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (EYVL L 12, 15.1.2002,
s. 1).
(3) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista
koskevista yksityiskohtaisista säännöksistä 22 päivänä maaliskuuta
1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83,
27.3.1999, s. 1).