1.11.2003 FI C 264/31 Euroopan unionin virallinen lehti
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
– kumoaa Euroopan yhteisöjen komission 25.3.2003 teke-
män päätöksen numero K(2003) 738 lopull., joka koskee
entiselle avustavalle virkamiehelle Dionisia Vlachakilleperusteettomasti maksettujen palkkojen takaisinperimis-tä, tai muuttaa sitä siten, että poistaa kyseisen päätöksen
1 artiklan b kohdan eikä velvoita kantajaa maksamaan
vastaajalle kumpaakaan vastaajan vaatimaa pääoman li-säksi maksettavaa summaa ja erityisesti että ei velvoitamaksamaan viivästyskorkoja ja lisäyksiä, joiden kokonais-
summa päivämäärään 23.7.2003 asti oli kaksituhatta
kahdeksansataaneljäkymmentäseitsemän euroa ja kolme-kymmentäkaksi senttiä (2 847,32 euroa), joka koostuuriidanalaisen päätöksen 1 artiklan mukaan tuhannen
kolmensadanneljänkymmenenneljän euron ja 4 sentin
(1 344,04 euroa) suuruisesta summasta, joka on kertynyt10.4.2001 mennessä, tuhannen kahdenkymmenenkol-men euron ja kahdeksankymmenenkahdeksan sentin
(1 023,88 euroa) summasta, joka on kertynyt ajanjaksolta
11.4.2001–31.12.2002, ja neljänsadanseitsemänkymme-nenyhdeksän euron ja neljänkymmenen sentin(479,40 euroa) summasta, joka on kertynyt ajanjaksolta
1.1.2003–23.7.2003 (204 päivää × 2,35 euroa/päivältä
= 479,40 euroa)
– toissijaisesti kumoaa Euroopan yhteisöjen komission
25.3.2003 tekemän päätöksen numero K(2003) 738lopull., joka koskee entiselle avustavalle virkamiehelle
Dionisia Vlachakille perusteettomasti maksettujen palk-
kojen takaisinperimistä, tai muuttaa sitä siten, että poistaakyseisen päätöksen 1 artiklan b kohdan ensimmäisenalakohdan eikä velvoita kantajaa maksamaan vastaajalle
tämän vaatimaa 1 344,03 euron suuruista lisäystä
– velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Riidanalaisessa päätöksessä kantaja velvoitettiin palauttamaan
vastaajalle 13 182,18 euroa pääomaa, joka koostui palkasta,
joka oli virheellisesti maksettu kantajalle sen jälkeen, kunhänen ja komission välinen sopimus oli päättynyt, sekäviivästyskorkoa. Kanne kohdistuu riidanalaisen päätöksen sii-
hen osaan, joka koskee viivästyskorkojen maksamista. Kantaja
väittää, että hänet on virheellisesti velvoitettu maksamaankorkoja, sillä se, ettei hän pysty palauttamaan vaadittuapääomaa, johtuu hänellä olevista vakavista taloudellisista vai-
keuksista ja hänen perhettään kohdanneista terveyttä koskevis-
ta ongelmista, jotka muodostavat ylivoimaisen esteen. Lisäksikantaja vetoaa siihen, että hänelle ei annettu tilaisuutta esittääkantaansa ennen riidanalaisen päätöksen tekemistä. Lopuksi
kantaja vetoaa siihen, että häntä ei missään tapauksessa
pidä velvoittaa maksamaan korkoja päivämäärää 10.4.2001edeltäneeltä ajanjaksolta, koska komissio oli implisiittisestiluopunut vaatimasta korkoja tältä ajanjaksolta.Van Mannekus & Co. B.V.:n 8.8.2003 Euroopan unionin
neuvostoa vastaan nostama kanne
(Asia T-278/03)
(2003/C 264/54)
(Oikeudenkäyntikieli: saksa)
Van Mannekus & Co. B.V., kotipaikka Schiedam (Alankomaat),
on nostanut 8.8.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan unionin
neuvostoa vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Bleier.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
– kumoaa Kiinan kansantasavallasta peräisin olevan magne-
siumoksidin tuonnissa neuvoston asetuksella (EY) N:o
1334/1999 käyttöön otettujen polkumyyntitoimenpitei-
den muuttamisesta 5 päivänä kesäkuuta 2003 annetunneuvoston asetuksen (EY) N:o 985/2003 (
1),
– velvoittaa Euroopan unionin neuvoston korvaamaan
kaikki oikeudenkäyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Neuvosto on riidanalaisella asetuksella muuttanut osittaisen
välivaiheen tarkastelun perustella Kiinan kansantasavallastaperäisin olevan magnesiumoksidin tuonnissa käyttöön otettuja
polkumyyntitoimenpiteitä. Kantaja on osallistunut tuojan omi-
naisuudessa riidanalaisen asetuksen antamiseen johtaneeseentarkastelumenettelyyn. Se väittää, että asetuksella rikotaanyhteisön aineellista oikeutta, koska neuvoston asetusta N:o
384/96 (
2) on sovellettu huomattavan virheellisesti.
Kantaja väittää, että harkintavaltaa on käytetty väärin, kun
viran puolesta on ylipäätään aloitettu osittainen tarkastelu.Komission ilmoituksessa esitetyt perusteet eivät ainakaan
oikeuta mihinkään tarkasteluun. Komissio olisi väittänyt, että
puuttuva erottelu etuyhteydessä olevien ja etuyhteydettömilleosapuolille suuntautuvien myyntien välillä taikka suoran taivälillisen myynnin välillä voi johtaa oikeussäännösten sovelta-
mista koskeviin vaikeuksiin. Tämä ei kuitenkaan kantajan
mukaan pidä paikkaansa. Säännösten soveltamisessa ei voisyntyä enää mitään vaikeuksia.
Lisäksi riidanalaisen asetuksen perustelut eroavat niistä, jotka
on annettu osittaisen välivaiheen tarkastelun aloittamista kos-
kevassa ilmoituksessa. Tässä on kyseessä joko muodollinenperustelujen puuttuminen taikka tullilajin muuttamiseksi vält-
tämätön aineellinen peruste puuttuu. On harkintavallan vää-
rinkäyttöä, että riidanalaisessa asetuksessa tehdään ero sidok-sissa olevan ja riippumattoman kauppaketjun taikka suorien javälillisten myyntien välillä yhteisössä.
C 264/32 FI 1.11.2003 Euroopan unionin virallinen lehti
Kantaja väittää lisäksi, että riidanalaisella asetuksella rikotaan
asetusta N:o 384/96, koska osittainen välivaiheen tarkastelu ei
oikeuta tullien määrän muuttamiseen. Ilmoituksen mukaan
tarkastelun pitäisi rajoittua ”voimassa olevan toimenpiteenmuotoon”, mutta tähän ei olla pitäydytty. Lisäksi arvotullinsuuruus on vahvistettu täysin mielivaltaisesti. Asetuksessa
N:o 384/96 ei säädetä siitä, että yli 12 vuotta vanhoja
tutkimustuloksia saadaan käyttää. Siinä ei hyväksytä sitä, ettätukeudutaan yli viisi vuotta vanhoihin tutkimustuloksiin.
Lopuksi kantaja toteaa, että viimeisessä tarkastelussa ei ole
todettu mitään konkreettista polkumyyntiä, eikä ole selvää,
miten 27,1 prosentin tulli on laskettu.
(1) EYVL L 143, s. 1.
(2) Polkumyynniltä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista
tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta
1995 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 384/96 (EYVL L 56,
s. 1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella N:o1972/2002 (EYVL L 305, s. 1).
British United Provident Association Limitedin, BUPA
Insurance Limitedin ja BUPA Ireland Limitedin 19.8.2003
Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
(Asia T-289/03)
(2003/C 264/55)
(Oikeudenkäyntikieli: englanti)
British United Provident Association Limited, Lontoo (Yhdisty-
nyt kuningaskunta), BUPA Insurance Limited, Lontoo (Yhdisty-
nyt kuningaskunta) ja BUPA Ireland Limited, Dublin (Irlanti)ovat nostaneet 19.8.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisenoikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
komissiota vastaan. Kantajien edustajina ovat N. Green, QC,
barrister K. Bacon, asianajaja B. Amory ja barrister J. Burke.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
– kumoaa komission 13.5.2003 tekemän päätöksen
C(2003)1322 lopullinen
– velvoittaa komission korvaamaan kantajan oikeuden-
käyntikulut.Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kantaja tarjoaa yksityisiä sairausvakuutuksia Irlannissa. Riida-
nalaisessa päätöksessä komissio päätti olla vastustamatta ris-kintasausjärjestelmää, jonka Irlannin viranomaisten oli määrätoteuttaa Irlannin yksityisillä sairausvakuutusmarkkinoilla.
Kantajan mukaan tämän järjestelmän seurauksena on tuen
myöntäminen sairausvakuutusten pääasialliselle tarjoajalle eliVoluntary Health Insurance Boardille; tuki rahoitetaan kanta-jalta perittävällä maksulla.
Kantaja vetoaa kanteensa tueksi ensiksi siihen, että komissio
on soveltanut virheellisesti EY 87 artiklan 1 kohtaa. Kantajaväittää, että komissio katsoi, että riskintasausjärjestelmä täyttääperiaatteessa EY 87 artiklan 1 kohdassa vahvistetut tuen
ominaisuudet. Se katsoi kuitenkin, että Voluntary Health
Insurance Boardille annetaan järjestelmässä vastike julkisenpalvelun velvoitteista.
Kantajan mukaan komissio sovelsi virheellisesti yhteisöjen
tuomioistuimen oikeuskäytännössä (
1) vahvistettua julkisen
palvelun vastiketta koskevaa testiä. Kantaja väittää, että komis-sion yksilöimät velvoitteet ovat yksityisille sairausvakuutuksen
tarjoajille Irlannissa asetetut vaatimukset noudattaa seuraavia
periaatteita: esteetön liittymismahdollisuus, yhtenäiset maksut,vähimmäisetuudet ja vakuutusturvan elinikäinen kesto. Näitäei kantajan mukaan voida pitää julkisen palvelujen velvoitteena
eikä velvoitteina, jotka perustuvat yleisiin taloudellisiin tarkoi-
tuksiin liittyvien palvelujen tuottamiseen. Nämä velvoitteetovat pikemminkin yksityisten sairausvakuutusmarkkinoidenyleistä säätelyä, joka koskee kaikkia vakuutuksenantajia. Kanta-
ja väittää lisäksi, että komissio ei tarkastellut sitä, aiheuttivatko
nämä velvoitteet taloudellisen rasituksen Voluntary HealthInsurance Boardille.
Kantaja väittää, että komission vaihtoehtoinen perusta riidana-
laiselle päätökselle oli se, että riskintasausjärjestelmä olisi voitu
hyväksyä EY 86 artiklan 2 kohdan perusteella. Kantaja väittää,että komissio jätti varmistamatta, että tämän artiklan mukaisettuen hyväksymisen ehdot täytettiin. Kantajan mukaan kyseessä
olevat yksityiset sairausvakuutusvelvoitteet eivät ole yleisiin
taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja. Kantaja väittäälisäksi, että välttämättömyyttä ja suhteellisuutta koskevat ko-mission väitteet perustuivat sekä perusteluvirheisiin että ilmei-
siin tosiseikkoja koskeviin virheisiin. Kantaja väittää myös, että
komissio ei tarkastellut sitä, vaikuttaisiko järjestelmä kaupankehitykseen yhteisön edun vastaisesti.
Kantaja väittää myös, että komissio teki virheen, kun se ei
tarkastellut sitä, rikkoiko riskintasausjärjestelmä EY 82 artiklaayhdessä EY 86 artiklan 1 kohdan, EY 43 ja EY 49 artiklan janeuvoston direktiivin 92/49/ETY (
2) kanssa.