Euroopan unionin virallinen lehti FI 23.8.2003 C 200/17
Sallitaanko jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhden-
mukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä –17 päivänä
toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin (77/388/ETY) (
1) 13 artiklan C kohdan 1 alakohdan a alakohdassa
se, että jäsenvaltio, joka on käyttänyt sillä olevaa mahdollisuutta
ja myöntänyt verovelvollisille oikeuden hakeutua arvonlisävero-
velvollisiksi kiinteän omaisuuden vuokrauksesta, asettaa hankin-toihin sisältyvän arvonlisäveron täysimääräisen vähentämisenedellytykseksi sen, että verohallinto on etukäteen antanut hyväk-synnän, jolla ei ole taannehtivaa vaikutusta?
(1) Suomenk. erityispainos Alue 9 nide 1 s. 28.
Euroopan yhteisöjen komission 23.6.2003 Italian tasavaltaa
vastaan nostama kanne
(Asia C-270/03)
(2003/C 200/30)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 23.6.2003 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasavaltaavastaan. Kantajan asiamiehet ovat Luca Visaggio ja RobertoAmorosi.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
– toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut jätteistä
annetun direktiivin 75/442/ETY (
1) 12 artiklan mukaisia
velvoitteitaan, sellaisena kuin tämä direktiivi on muutet-tuna direktiivillä 91/156/ETY (
2), koska sen 5.2.1997
antaman lain (decreto legislativo) nro 22 30 §:n 4momentin mukaan, sellaisena kuin tämä laki on muutet-
tuna 9.12.1998 annetulla lailla nro 426, yritykset voivat
harjoittaa omien vaarattomien jätteidensä keräilyä ja kulje-tusta tavanomaisena ja laillisena toimintana ilman velvolli-suutta rekisteröityä jätteistä huolehtimista koskevia palve-luita tarjoavien yritysten kansalliseen rekisteriin ja kuljettaa
omia vaarallisia jätteitään alle 30 kilogrammaa ja alle
30 litraa päivässä ilman velvollisuutta rekisteröityä edellämainittuun rekisteriin
– velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-
kulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Vaarattomista jätteistä decreto legislativon 30 §:n 4 momentissa
säädetään nimenomaisesti, että yritys, joka omaan lukuunsaomassa ammattitoiminnassaan keräilee ja kuljettaa tällaisiajätteitä, ei ole velvollinen rekisteröitymään jätteistä huolehti-mista koskevia palveluita tarjoavien yritysten kansalliseen rekis-
teriin.
Vaarallisien jätteiden osalta samassa säännöksessä säädetään
vielä yhdestä, velvollisuutta rekisteröityä edellä mainittuunrekisteriin koskevasta poikkeuksesta: jos tällaisia jätteitä
kuljettaa jätteiden tuottaja, poikkeusta sovelletaan, jos nämä
yritykset kuljettavat jätteitä alle 30 kilogrammaa ja alle 30 litraapäivässä.
Yhteenvetona voidaan todeta, että kyseinen velvollisuus on
rajoitettu koskemaan ainoastaan vaarallisten jätteiden keräilyäja kuljettamista, ja tällöin on suljettu pois vaarallisten jätteiden
tuottajan keräilemät ja kuljettamat, tietyn päivittäisen määrän
alittavat määrät sekä vaarattomien jätteiden keräily ja kuljetta-minen muiden puolesta.
Tämä on selvästi ristiriidassa direktiivin kanssa. Direktiivin
12 artiklan mukaan toimivaltaisten viranomaisten on rekiste-röitävä erotuksetta kaikki yritykset, joiden toiminta ei ole
luvanvaraista mutta jotka ammattimaisesti harjoittavat minkä-
laisten tahansa, vaarallisten tai vaarattomien jätteiden keräilyä jakuljetusta.
(1) EYVL L 194, 25.7.1975, s. 39.
(2) EYVL L 78, 26.3.1991, s. 32.
Irlannin 21.6.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan
nostama kanne
(Asia C-271/03)
(2003/C 200/31)
Irlanti on nostanut 21.6.2003 Euroopan yhteisöjen tuomiois-
tuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan.Kantajan asiamiehenä on D. J. O'Hagan, jota avustavat
P. Gallagher, SC, barrister P. McGarry ja J. Buttimore, Office of
the Attorney General, prosessiosoite Luxemburgissa.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuina) ottaa kanteen tutkittavaksi;
b) kumoaa komission päätöksen C(2003)1084, jolla vähen-
netään tukea, jota Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR)myönnettiin 21.12.1989 tehdyn komission päätöksenC89(2258/7) nojalla yksityissektorin matkailua ja kehitystäkoskevan yleiskattavan tukijärjestelmän mukaisenmatkailua koskevan toimintaohjelman (1989 –1993) alaoh-
jelmalle 2 Irlannissa;
c) velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Euroopan unionin virallinen lehti FI 23.8.2003 C 200/18
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kantaja väittää, että komission päätös C(2003) 1084 on
kumottava seuraavilla perusteilla:
I.Komissio on tehnyt ilmeisen arviointivirheen.
a) Irlannin viranomaiset eivät pidä pätevänä ekstrapo-
lointia, jonka komissio väittää suorittaneensa, ja väit-
tävät, ettei ekstrapolointi ole hyväksyttävä menetelmä
takaisinmaksun rahallisen arvon vahvistamiseen vuosiksi1989 –1993 laaditun matkailua koskevan toimintaoh-
jelman kaltaisten hyvin laajojen tukijärjestelmien osalta.Kantaja väittää lisäksi, ettei komissio ole yksilöinyt sen
ekstrapoloinnin oikeudellista perustaa, jonka se väittää
suorittaneensa.
b) Se, että komissio sovelsi asetuksen N:o 4253/88 (
1)
23 artiklan sanamuodosta omaa tulkintaansa tavalla,
jonka avulla se saattoi laajentaa toimivaltaansa, rikkoo
tämän artiklan nimenomaisia säännöksiä ja merkitseesitä, että komissio teki ilmeisen arviointivirheen käyt-täessään kyseisen asetuksen 24 artiklan mukaistaharkintavaltaansa.
c) Komissio toimi ilmiselvästi virheellisesti pyrkiessään
perustelemaan Irlannille määräämäänsä rangaistustalomakkeilla, jotka julkaistiin huhtikuussa 1997 elimonta vuotta kyseessä olevan ohjelman päättymisen
jälkeen ja joissa komission mukaan kodifioitiin aikai-
semmin vahvistettu käytäntö, vaikka tätä yleistäkäytäntöä eivät olleet vahvistaneet sen enempääkomissio kuin tilintarkastustuomioistuinkaan kyseistäohjelmaa valvoessaan.
d) Kantaja väittää lisäksi, että komissio teki ilmiselvästi
virheen päätellessään, että Irlannin viranomaisten laati-massa raportointijärjestelmässä oli virheitä tai riskejä.
II.Perustamissopimuksen täytäntöönpanoa koskevan perusta-
vanlaatuisen oikeussäännön rikkominen
Asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan mukaista harkintavaltaansa
käyttäessään komissio toimi väärin tai teki oikeudellisenvirheen, koska se ei ottanut huomioon seikkoja, joihin hake-muksessa oli vedottu. Komission lähestymistapa rikkoo muunmuassa asetuksen N:o 4253/88 23 ja 24 artiklan säännöksiä.
III.Taannehtivuuden kieltoa koskevan periaatteen, oikeusvar-
muuden periaatteen ja luottamuksensuojan periaatteen
noudattamatta jättäminen
Varainhoitoa koskevien standardien taannehtiva soveltaminen,
ja erityisesti niiden tuen myöntämistä koskevien perusteidentaannehtiva soveltaminen, jotka laadittiin vasta useita vuosia
kyseessä olevien hankkeiden päättymisen jälkeen, tilanteessa,jossa käytetyt menettelyt olivat kaiken aikaa komission tuolloinhyväksymien parhaiden käytäntöjen mukaisia, merkitsee sitä,että komissio sovelsi taannehtivasti yhteisön sääntöjä.
IV.Suhteellisuusperiaatteen ja/tai rangaistusten määräämistä
koskevien periaatteiden loukkaaminen
Komissio olisi selvästi voinut toimia tässä asiassa toisin ja jättää
päätöksensä tekemättä. Komission lähestymistapa on tavoittee-seen nähden täysin suhteeton, kun otetaan huomioon kyseessä
olevien hankkeiden jatkuva tehokkuus ja hankkeiden tuensaajan
luonne. Tällainen lähestymistapa merkitsee tosiasiassa rangais-tuksen määräämistä tilanteessa, jossa minkään yrityksen taiviranomaisen ei ole osoitettu syyllistyneen mihinkään väärin-käytökseen.
(1) Asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta rakennerahastojen
toiminnan yhteensovittamisen osalta toisaalta keskenään ja toisaalta
Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden
kanssa 19 päivänä joulukuuta 1988 annettu neuvoston asetus (ETY)
N:o 4253/88 (EYVL L 374, 31.12.1988, s. 1 –14).
Euroopan yhteisöjen komission 24.6.2003 Irlantia vastaan
nostama kanne
(Asia C-274/03)
(2003/C 200/32)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 24.6.2003 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Irlantia vastaan.
Kantajan asiamies on Georges Zavvos, prosessiosoite Luxem-
burgissa.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
1) toteaa, että Irlanti ei ole noudattanut moottoriajoneuvojen
käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta
koskevien jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen lähentämisestäja neuvoston direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETYmuuttamisesta 16 päivänä toukokuuta 2000 annetun Eu-roopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/26/EY(Neljäs liikennevakuutusdirektiivi) (EYVL L 181, 20.7.2000,
s. 65 –74) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut
tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja,asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, tai joka tapauksessakoska se ei ole ilmoittanut niistä komissiolle;