Euroopan unionin virallinen lehti FI 23.8.2003 C 200/16
Toiseksi sillä, että valtuutettu rakennushankkeiden toteuttaminen
varataan ainoastaan julkisten rakennushankkeiden toteuttami-sesta ja niiden suhteista yksityisten rakennushankkeiden toteut-tamiseen 12.7.1985 annetun lain, sellaisena kuin se on muutet-tuna, 4 §:ssä luetelluille oikeushenkilöille, rajoitetaan palvelun
tarjoamisen vapauden periaatetta. Tällaista rajoitusta ei voida
oikeuttaa EY 45 artiklalla, koska annetut tehtävät eivät liityedes satunnaisesti julkisen vallan käyttöön, eikäEY 46 artiklalla, koska yleistä järjestystä tai turvallisuutta taikansanterveyttä koskevia syitä ei voida soveltaa nyt esillä
olevassa asiassa.
(1) Julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen
yhteensovittamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annettu neuvoston
direktiivi 92/50/ETY (EYVL L 209, 24.7.1992, s. 1).
Euroopan yhteisöjen komission 18.6.2003 Luxemburgin
suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne
(Asia C-266/03)
(2003/C 200/28)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 18.6.2003 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Luxemburgin suur-herttuakuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat C. Schmidtja W. Wils, prosessiosoite Luxemburgissa.
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
tuin
1. toteaa EY 226 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla, että
Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut
EY 10 artiklan ja muita kuin jäsenvaltiosta olevia liiken-
teenharjoittajia koskevista edellytyksistä saada harjoittaasiellä sisävesiväylien henkilö- tai tavaraliikennettä16 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston asetuksen(ETY) N:o 3921/91 (
1) ja jäsenvaltioiden väliseen sisävesi-
väylien tavara- ja matkustajaliikenteeseen sovellettavista
yhteisistä säännöistä palvelujen tarjoamisen vapaudentoteuttamiseksi tällaisessa liikenteessä 8 päivänä heinä-kuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1356/96 (
2) mukaisia velvoitteitaan, koska se on yksinään
neuvotellut, tehnyt, ratifioinut ja saattanut voimaan jokilii-
kenteestä Tsekin tasavallan, Slovakian, Romanian ja Puolan
kanssa tekemänsä kahdenväliset sopimukset ja kieltäytynytluopumasta niistä;
2. velvoittaa Luxemburgin suurherttuakunnan korvaamaan
oikeudenkäyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
– Luxemburgin suurherttuakunta on rikkonut asiassa 22/70,
AETR (tuomio 31.3.1971) tarkoitettua yhteisön yksino-maista toimivaltaa, koska se on yksinään neuvotellut,tehnyt, ratifioinut ja saattanut voimaan jokiliikenteestä
Tsekin tasavallan, Slovakian, Romanian ja Puolan kanssatekemänsä kahdenväliset sopimukset, jotka koskevat muitakuin jäsenvaltiosta olevia liikenteenharjoittajia koskevistaedellytyksistä saada harjoittaa siellä sisävesiväylien henkilö-
tai tavaraliikennettä 16 päivänä joulukuuta 1991 annetulla
neuvoston asetuksella (ETY) N:o 3921/91 vahvistettujasääntöjä. Näiden sopimusten 7 artiklassa sallitaan erityis-luvan avulla kyseisten kolmansien maiden liikennöijillepääsy Luxemburgin vesiväylille.
– Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut
EY 10 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on yksi-nään neuvotellut, tehnyt, ratifioinut ja saattanut voimaan
kyseiset kahdenväliset sopimukset sen jälkeen, kun
neuvosto on antanut komissiolle neuvottelumandaatintoisaalta ETY:n ja toisaalta Puolan ja Tonavan yleissopi-muksen sopimusvaltioiden (Unkari, Tsekkoslovakia,Romania, Bulgaria, entinen Neuvostoliitto, entinen Jugo-slavia ja Itävalta) välisen sopimuksen neuvottelemiseksi.
– Luxemburgin suurherttuakunnan neuvottelemat kahdenvä-
liset sopimukset ovat ristiriidassa jäsenvaltioiden väliseensisävesiväylien tavara- ja matkustajaliikenteeseen sovelletta-
vista yhteisistä säännöistä palvelujen tarjoamisen vapauden
toteuttamiseksi tällaisessa liikenteessä 8 päivänä heinä-kuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1356/96 kanssa. Puolalaiset, romanialaiset, tsekkiläiset ja slova-kialaiset laivurit ja laivaliikenneyritykset, joille kyseessä
olevien kahdenvälisten sopimusten nojalla voidaan antaa
lupa liikennöidä Luxemburgin ja muiden jäsenvaltioidenvälillä, eivät täytä tässä asetuksessa vahvistettuja edelly-tyksiä.
(1) EYVL L 373, 31.12.1991, s. 1.
(2) EYVL L 175, 13.7.1996, s. 7.
Cour d'appelin (Luxemburgin suurherttuakunta) seitse-
männen jaoston päätöksellä esittämä ennakkoratkaisu-pyyntö asiassa L'Administration de l'Enregistrement et
des Domaines ja Luxemburgin suurherttuakunta vastaan
Vermietungsgesellschaft Objekt Kirchberg SARL
(Asia C-269/03)
(2003/C 200/29)
Cour d'appel (Luxemburgin suurherttuakunta) seitsemäs jaosto,
on pyytänyt päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomiois-tuimeen 20.6.2003, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta
ennakkoratkaisua asiassa l'Administration de l'Enregistrement
et des Domaines ja Luxemburgin suurherttuakunta vastaanVermietungsgesellschaft Objekt Kirchberg SARL, seuraavaankysymykseen:
Euroopan unionin virallinen lehti FI 23.8.2003 C 200/17
Sallitaanko jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhden-
mukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä –17 päivänä
toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin (77/388/ETY) (
1) 13 artiklan C kohdan 1 alakohdan a alakohdassa
se, että jäsenvaltio, joka on käyttänyt sillä olevaa mahdollisuutta
ja myöntänyt verovelvollisille oikeuden hakeutua arvonlisävero-
velvollisiksi kiinteän omaisuuden vuokrauksesta, asettaa hankin-toihin sisältyvän arvonlisäveron täysimääräisen vähentämisenedellytykseksi sen, että verohallinto on etukäteen antanut hyväk-synnän, jolla ei ole taannehtivaa vaikutusta?
(1) Suomenk. erityispainos Alue 9 nide 1 s. 28.
Euroopan yhteisöjen komission 23.6.2003 Italian tasavaltaa
vastaan nostama kanne
(Asia C-270/03)
(2003/C 200/30)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 23.6.2003 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasavaltaavastaan. Kantajan asiamiehet ovat Luca Visaggio ja RobertoAmorosi.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
– toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut jätteistä
annetun direktiivin 75/442/ETY (
1) 12 artiklan mukaisia
velvoitteitaan, sellaisena kuin tämä direktiivi on muutet-tuna direktiivillä 91/156/ETY (
2), koska sen 5.2.1997
antaman lain (decreto legislativo) nro 22 30 §:n 4momentin mukaan, sellaisena kuin tämä laki on muutet-
tuna 9.12.1998 annetulla lailla nro 426, yritykset voivat
harjoittaa omien vaarattomien jätteidensä keräilyä ja kulje-tusta tavanomaisena ja laillisena toimintana ilman velvolli-suutta rekisteröityä jätteistä huolehtimista koskevia palve-luita tarjoavien yritysten kansalliseen rekisteriin ja kuljettaa
omia vaarallisia jätteitään alle 30 kilogrammaa ja alle
30 litraa päivässä ilman velvollisuutta rekisteröityä edellämainittuun rekisteriin
– velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-
kulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Vaarattomista jätteistä decreto legislativon 30 §:n 4 momentissa
säädetään nimenomaisesti, että yritys, joka omaan lukuunsaomassa ammattitoiminnassaan keräilee ja kuljettaa tällaisiajätteitä, ei ole velvollinen rekisteröitymään jätteistä huolehti-mista koskevia palveluita tarjoavien yritysten kansalliseen rekis-
teriin.
Vaarallisien jätteiden osalta samassa säännöksessä säädetään
vielä yhdestä, velvollisuutta rekisteröityä edellä mainittuunrekisteriin koskevasta poikkeuksesta: jos tällaisia jätteitä
kuljettaa jätteiden tuottaja, poikkeusta sovelletaan, jos nämä
yritykset kuljettavat jätteitä alle 30 kilogrammaa ja alle 30 litraapäivässä.
Yhteenvetona voidaan todeta, että kyseinen velvollisuus on
rajoitettu koskemaan ainoastaan vaarallisten jätteiden keräilyäja kuljettamista, ja tällöin on suljettu pois vaarallisten jätteiden
tuottajan keräilemät ja kuljettamat, tietyn päivittäisen määrän
alittavat määrät sekä vaarattomien jätteiden keräily ja kuljetta-minen muiden puolesta.
Tämä on selvästi ristiriidassa direktiivin kanssa. Direktiivin
12 artiklan mukaan toimivaltaisten viranomaisten on rekiste-röitävä erotuksetta kaikki yritykset, joiden toiminta ei ole
luvanvaraista mutta jotka ammattimaisesti harjoittavat minkä-
laisten tahansa, vaarallisten tai vaarattomien jätteiden keräilyä jakuljetusta.
(1) EYVL L 194, 25.7.1975, s. 39.
(2) EYVL L 78, 26.3.1991, s. 32.
Irlannin 21.6.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan
nostama kanne
(Asia C-271/03)
(2003/C 200/31)
Irlanti on nostanut 21.6.2003 Euroopan yhteisöjen tuomiois-
tuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan.Kantajan asiamiehenä on D. J. O'Hagan, jota avustavat
P. Gallagher, SC, barrister P. McGarry ja J. Buttimore, Office of
the Attorney General, prosessiosoite Luxemburgissa.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuina) ottaa kanteen tutkittavaksi;
b) kumoaa komission päätöksen C(2003)1084, jolla vähen-
netään tukea, jota Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR)myönnettiin 21.12.1989 tehdyn komission päätöksenC89(2258/7) nojalla yksityissektorin matkailua ja kehitystäkoskevan yleiskattavan tukijärjestelmän mukaisenmatkailua koskevan toimintaohjelman (1989 –1993) alaoh-
jelmalle 2 Irlannissa;
c) velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.