9.11.2002 FI C 274/31 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti
Österreichische Postsparkasse Aktiengesellschaft
30.8.2002 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nosta-
ma kanne
(Asia T-263/02)
(2002/C 274/54)
(Oikeudenkäyntikieli: saksa)
Österreichische Postsparkasse Aktiengesellschaft on nostanut
30.8.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiotavastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat H.-J. Niemeyer ja
M. von Hinden, prosessiosoite Luxemburgissa.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
– kumoaa komission 11.6.2002 asiassa COMP/36.571
(Itävallan pankit) tekemän päätöksen 1 ja 2 artiklan sikäli
kuin siinä todetaan kantajan rikkoneen EY 81 artiklaa ja
toimineen tämän kiellon vastaisesti;
– kumoaa päätöksen 3 artiklan sikäli kuin siinä määrätään
kantajalle 7,59 miljoonan euron suuruinen sakko;
– vaihtoehtoisesti alentaa sopivassa määrin päätöksen 3 ar-
tiklassa kantajalle määrättyä sakkoa;
– velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi
Kantajan esittämä oikeudellinen arviointi ja kanneperusteet
ovat samat kuin asiassa T-261/02 (Bank für Arbeit und
Wirtschaft AG v. komissio).
Österreichischen Sparkasse AG:n 2.9.2002 Euroopan yh-
teisöjen komissiota vastaan nostama kanne
(Asia T-264/02)
(2002/C 274/55)
(Oikeudenkäyntikieli: saksa)
Österreichischen Sparkasse AG on nostanut 2.9.2002 Euroo-
pan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessakanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan
edustajina ovat asianajajat W. Kirchhoff, F. Montag ja G. Bauer.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
– kumoaa komission 11.6.2002 asiassa COMP/36.571
(Itävallan pankit) tekemän päätöksen K(2002) 2091 lo-
pull. kantajaa koskevilta osin, tai
– vaihtoehtoisesti kumoaa kantajalle määrätyn sakon, tai– vaihtoehtoisesti alentaa sopivassa määrin kantajalle
tuossa päätöksessä määrättyä sakkoa, ja
– joka tapauksessa velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeu-
denkäyntikulut.
Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi
Vastaajan menettelyn kohteena olivat pankkien säännölliset
tapaamiset Itävallassa (pankkikokoontumiset). Kumottavaksi
vaadittavassa päätöksessä komissio totesi, että kantaja oli
– seitsemän muun itävaltalaisen pankkilaitoksen ohella
– rikkonut EY 81 artiklaa, koska se oli osallistunut hinnoista,
palkkioista ja markkinointitoimista sopimiseen ja menettelyta-pojen yhdenmkaistamiseen, mikä 1.1.1995–24.6.1998 rajoitti
kilpailua Itävallan pankkimarkkinoilla. Komissio määräsi
asianomaisille pankeille sakkoja.
Kantajan näkemyksen mukaan päätöksessä on lukuisia virhei-
tä. Päätös ensinnäkin loukkaa usein tavoin kuulemisperiaatetta.
Kantajaa ei ennen päätöksen tekemistä kuultu syytöksistä,joiden mukaan siihen yläpuolisena laitoksena luetaan mukaan
kaikki itsenäiset säästökassat. Päätöstä ei myöskään ole riittä-
västi perusteltu. Erityisesti säästökassojen kantajaan mukaanlukemisen perustelut ja sakon määrityksen perustana oleva
vastaajan laatima markkinaosuuslaskelma eivät täytä peruste-
luilta oikeuskäytännön mukaan vaadittavia edellutyksiä.
Kantaja väittää lisäksi päätöksen loukkaavan hyvän hallintota-
van periaatetta. Erityisen raskauttavaa on kaikkien itsenäisten
säästökassojen menettelyn lukeminen lainvastaisesti kantajan/GiroCreditin syyksi, koska tämä on säästökassojen yläpuolinen
laitos. Oikeudellisia edellytyksiä syyksilukemiselle ei selvästi-
kään ole.
C 274/32 FI 9.11.2002 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti
Kantajan mukaan esillä oleva rikkomus ei vaikuta havaittavasti
jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Monilla kokoontumisilla eiollut lainkaan rajat ylittävää merkitystä. Toiset kokoontumiset
taas eivät voineet mitenkään vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen
kauppaan ainakaan havaittavasti. Vaikka rikkomus olisikin
vaikuttanut jäsenvaltioiden väliseen kauppaan havaittavasti,
kantajan tuottamus puuttuu. Asetuksen N:o 17/62 15 artiklan2 kohdan nojalla ei tämän vuoksi voida määrätä kantajalle
sakkoja.
Lisäksi vastaaja on kantajan sakon suuruutta määrittäessään
tehnyt kaksi kohtalokasta virhettä. Päätöksessä on niin ikään
arvioitu rikkomuksen vakavuutta ja lieventämisperusteiden
käsilläoloa väärin, eikä kantajan laajamittaista yhteistyötä
ole otettu huomioon. Päätös loukkaa myöskin Euroopanihmisoikeussopimuksen 7 artiklan taannehtivuuskieltoa, koska
sakon suuruus on määritetty sellaisen sakkokehyksen mukaan,
joka on vastaajan menettelykäytännön kahden muutoksenseurauksena otettu käyttöön vasta rikkomuksen päättymisen
jälkeen.
Jan Pflugradtin 3.9.2002 Euroopan keskuspankkia vastaan
nostama kanne
(Asia T-265/02)
(2002/C 274/56)
(Oikeudenkäyntikieli: saksa)
Jan Pflugradt, Frankfurt am Main (Saksa), on nostanut 3.9.2002
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
messa kanteen Euroopan keskuspankkia vastaan. Kantajanasiamiehenä on Rechtsanwalt N. Pflüger.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
– toteaa pätemättömäksi 28.2.2002 päivätyssä kirjeessä
olevan varoituksen,
– velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Asia perustuu samoihin lähtökohtiin asian T-83/92 (Pflugradt
vastaan EKP) (
1) kanssa, mistä syystä oikeudelliset perusteet ja
pääasialliset perustelut ovat samat kuin kyseisessä asiassa.
(1) EYVL C 188, 18.5.2002, s. 30.Deutsche Post AG:n 4.9.2002 Euroopan yhteisöjen komis-
siota vastaan nostama kanne
(Asia T-266/02)
(2002/C 274/57)
(Oikeudenkäyntikieli: saksa)
Deutsche Post AG, kotipaikka Bonn (Saksa), on nostanut
4.9.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
mioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vas-taan. Kantajan edustajina ovat asianajajat J. Sedemund ja
Th. Lübbig.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
– kumoaa komission 19.6.2002 tekemän päätöksen val-
tiontuesta nro 61/99 (ex NN 153/96)
– velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi
Riidanalainen päätös koskee yrityksille tarkoitettujen paketti-
palvelujen alalla olevaa kustannusvajetta, jonka kattaminen
merkitsee komission mukaan valtiontukia koskevien säännös-
ten nojalla kiellettyä ristiintukemista. Komissio on todennut
päätöksessä, että Saksan kantajalle myöntämä 572 miljoonan
euron suuruinen valtiontuki ei sovellu yhteismarkkinoille. Sekatsoo, että jos valtion korvaus alennuspolitiikan nettomääräi-
sistä lisäkustannuksista johtaa siihen, että tavallisesti kilpailulle
avoimiin ovelta ovelle -pakettipalveluihin liittyvät kustannuk-
set pienenevät, kyseessä on EY:n perustamissopimuksen 87 ar-
tiklan 1 kohdan mukainen etu.
Kantaja riitauttaa kyseisen päätöksen, ja väittää, että sama
kustannusvaje on ollut jo komission EY 82 artiklan perusteella
20.3.2000 tekemän päätöksen (
1) kohteena ja että näissä
kahdessa päätöksessä tullaan täysin erilaiseen tulokseen siltä
osin kuin on kyse väitetyn kustannusvajeen kattamisen ajan-kohdasta, määrästä ja rahoituksen lähteestä. Kantaja väittää,
että päätöksessä todettu kustannusvajeen kattaminen perustuu
virheelliseen laskelmaan.