Asian tausta
Marianne A ja Anders H olivat olleet aikaisemmin avioliitossa keskenään.
Heillä oli yhteinen lapsi, 26.3.2000 syntynyt Erik H, jonka yhteisiä
huoltajia he olivat.
Ollessaan muuttamassa Ruotsista Suomeen Marianne A oli pannut
Anders H:ta vastaan vireille kanteen Erik H:n huollosta, asumisesta,
tapaamisoikeudesta ja elatusavusta Ruotsissa Södra Roslags tingsrättissä,
joka oli 3.3.2004 antanut asianosaisten sopimukseen perustuvan
osatuomion muista kysymyksistä paitsi elatusavusta. Tuomion mukaan
Erik H jäi edelleen Marianne A:n ja Anders H:n yhteiseen huoltoon mutta
asui Marianne H:n luona. Anders H:lla oli oikeus tavata ja pitää Erik H:ta
luonaan tuomiossa lähemmin määrättyinä aikoina.
Tapaamisoikeuden käyttämistä varten tuomiossa oli lisäksi määrätty, että
Marianne A:n tuli viedä Erik H Anders H:lle Linköpingiin ja Anders H:n tuli
tuoda Erik H takaisin Marianne A:lle Helsinkiin. Kuitenkin kun Erik H oli
täyttänyt viisi vuotta, Anders H:lla oli oikeus tuoda Erik H Helsingin lentoa
varten joko Tukholmaan tai mikäli mahdollista Linköpingiin.
Tapaamisten toteuttamatta jäämisen takia Anders H oli pannut 26.9.2006
Helsingin käräjäoikeudessa vireille täytäntöönpanohakemuksen, jolla
hän vaati, että Marianne A velvoitetaan sallimaan Erik H:n ja Anders
H:n väliset tapaamiset siten kuin Södra Roslags tingsrättin 3.3.2004
antamassa osatuomiossa oli määrätty.
Asian käsittely alemmissa oikeuksissa
Helsingin käräjäoikeuden päätös 26.1.2007
Käräjäoikeus velvoitti Marianne A:n sallimaan asianosaisten lapsen
Erik H:n ja Anders H:n tapaamiset Södra Roslags tingsrättin 3.3.2004
antaman osatuomion mukaisesti kuitenkin käräjäoikeuden Marianne A:n
vaatimuksesta tekemin seuraavin muutoksin ja täsmennyksin:
Sikäli kuin Erik H matkusti lentokoneella Ruotsiin, Marianne A saattoi
jättää lapsen Helsinki-Vantaan lentokentälle.
Osatuomioon tekemäänsä muutosta käräjäoikeus perusteli sillä,
että lapsen huoltoa ja tapaamisoikeutta koskevan päätöksen
täytäntöönpanosta annetun lain 13 §:n mukaan tuomioistuin voi
vähäisessä määrin pysyvästi muuttaa tai täsmentää tapaamisoikeutta
koskevia ehtoja, jos se edisti tapaamisoikeuden toteutumista ja oli
lapsen edun mukaista. Lain säätämiseen johtaneessa hallituksen
esityksessä todettiin, että säännöksen nojalla voitiin täsmentää ja
muuttaa esimerkiksi lapsen noutamista ja palauttamista koskevia tarkkoja
menettelytapamääräyksiä, jos esimerkiksi aikaisemman päätöksen
edellyttämä käytäntö oli osoittautunut selvästi huonosti toimivaksi.
Täsmennyksen ja muuttamisen syynä voivat olla myös vanhemman
muuttuneet olosuhteet.
Asiassa oli ilmennyt, ettei Marianne A:n tarkoitus ollut estää lapsen
ja isän tapaamisia. Tapaamisten toteutumatta jääminen oli johtunut
toisaalta Marianne A:n vaikeuksista toimittaa lapsi isän luo Linköpingiin
sen jälkeen, kun hän oli synnyttänyt nyt noin vuoden ikäisen lapsen, ja
toisaalta äitiysloman ja hoitovapaan aikaan olleista vähäisistä tuloista ja
kyvyttömyydestä maksaa matkakuluja.
Käräjäoikeus katsoi, että Södra Roslags tingsrättin
tapaamisoikeusratkaisuun sisältyvät menettelytapamääräykset
olivat Marianne A:n olosuhteiden muututtua osoittautuneet selvästi
huonosti toimiviksi ja että menettelytapamääräyksiä voitiin muuttaa,
jos se edisti tapaamisten toteutumista ja oli lapsen edun mukaista.
Käräjäoikeus katsoi, että sen päätöksestä ilmenevä täsmennys edesauttoi
tapaamisoikeuden toteutumista ja että tapaamisten säännöllinen
toteutuminen oli lapsen edun mukaista.
Asian on ratkaissut käräjätuomari Hannele Lindholm.
Helsingin hovioikeuden päätös 10.5.2007
Anders H valitti hovioikeuteen ja vaati käräjäoikeuden Södra Roslags
tingsrättin tuomioon tekemän muutoksen poistamista.
Hovioikeus katsoi, ettei ollut aihetta muuttaa käräjäoikeuden päätöstä.
Asian ovat ratkaisseet hovioikeuden jäsenet Eero Karttunen, Maija
Nyyssönen ja Seppo Ovaskainen.
Muutoksenhaku Korkeimmassa oikeudessa
Anders H vaati valituksessaan, että hovioikeuden päätöksestä
poistetaan se muutos, joka oli tehty Södra Roslags tingsrättin tuomioon
tapaamisjärjestelyjä koskevalta osalta.
Anders H ja Marianne A antoivat Korkeimman oikeuden heiltä pyytämät
lausunnot. Marianne A vastasi valitukseen.
Valituslupa myönnettiin.
Korkeimman oikeuden ratkaisu
Perustelut
Asiassa sovellettava säädös
1. Asiassa on kysymys ruotsalaisen tuomioistuimen antaman lapsen
tapaamisoikeutta koskevan tuomion täytäntöönpanosta Suomessa.
Ruotsi ja Suomi ovat Euroopan unionin jäsenvaltioita. Euroopan unionin
jäsenvaltiossa annetun lapsen tapaamisoikeutta koskevan tuomion
täytäntöönpanosta toisessa jäsenvaltiossa on säädetty niin sanotussa
Bryssel IIa-asetuksessa eli 27.11.2003 annetussa neuvoston asetuksessa
(EY) N:o 2201/2003 tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden
tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta
koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta.
Näistä syistä ensin on selvitettävä, onko asiassa estettä soveltaa Bryssel
IIa-asetusta.
2. Ruotsi ja Suomi ovat Bryssel IIa-asetuksen 59 artiklan 2 a kohdan
nojalla ilmoittaneet, että niiden keskinäisessä suhteessa Bryssel
IIa-asetuksen sijasta sovelletaan kokonaisuudessaan niin sanottua
pohjoismaista avioliittokonventiota eli avioliittoa, lapseksiottamista
ja holhousta koskevia kansainvälis-yksityisoikeudellisia määräyksiä
sisältävää Suomen, Islannin, Norjan, Ruotsin ja Tanskan kesken 6 päivänä
helmikuuta 1931 tehtyä sopimusta ja siihen liittyvää loppupöytäkirjaa.
Pohjoismaisen avioliittokonvention 22 artiklan mukaan jossakin
sopimusvaltiossa annettu muun muassa lapsen tapaamisoikeutta koskeva
lainvoimainen tuomio on voimassa muissa sopimusvaltioissa ilman eri
vahvistusta.
3. Pohjoismaisen avioliittokonvention 22 artiklassa tarkoitettuja lapsen
tapaamisoikeutta koskevia tuomioita ovat kuitenkin vain ne tuomiot,
jotka on annettu konvention 8 artiklan mukaisesti. Sen mukaan kyse
on sellaisesta lapsen tapaamisoikeutta koskevasta tuomiosta, joka
on tutkittu ja annettu asumus- tai avioerovaatimuksen yhteydessä.
Tässä tapauksessa Anders H on hakenut täytäntöönpanoa tuomiolle,
joka on annettu avioeron jälkeen vireille pannussa muun muassa
tapaamisoikeutta koskevassa asiassa. Näin ollen pohjoismaista
avioliittokonventiota ei voida soveltaa tässä asiassa.
4. Koska Ruotsin ja Suomen Bryssel IIa-asetuksen sijasta sovellettavaksi
ilmoittamaa pohjoismaista avioliittokonventiota ei asiassa voidakaan
soveltaa, seuraavana vaihtoehtona on Bryssel IIa-asetuksen
soveltaminen.
5. Täytäntöönpantavaksi haettu tuomio on annettu 3.3.2004. Bryssel
IIa-asetuksen 72 artiklan mukaan asetus on tullut voimaan 1.8.2004
ja sitä on alettu soveltaa 1.3.2005 alkaen. Bryssel IIa-asetuksen 64
artiklan 3. kohdan siirtymäsäännöksen mukaan tuomiot, jotka on
annettu ennen asetuksen soveltamisen alkamispäivää asioissa, jotka
on pantu vireille niin kutsutun Bryssel II-asetuksen eli tuomioistuimen
toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta
avioliittoa ja yhteisten lasten huoltoa koskevissa asioissa 29.5.2000
annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1347/2000 1.3.2001 tapahtuneen
voimaantulon jälkeen, pannaan täytäntöön Bryssel IIa-asetuksen
mukaisesti, jos ne liittyvät muun muassa vanhempainvastuuseen yhteisiin
lapsiin nähden avioeron yhteydessä. Asetuksen 1 artiklan 2 a kohdan
mukaan vanhempainvastuun piiriin kuuluu lapsen tapaamisoikeus.
6. Kun tässä tapauksessa täytäntöönpantavaksi haettu tuomio on annettu
ennen 1.3.2005 asiassa, joka on tullut vireille 1.3.2001 jälkeen ja
tuomio on koskenut yhteistä lasta ja vanhempainvastuun piiriin kuuluvaa
lapsen tapaamisoikeutta, tuomio voitaisiin panna täytäntöön Bryssel IIa-
asetuksen mukaisesti, jos se olisi annettu avioeromenettelyn yhteydessä.
Kuten edellä kohdassa 3 on todettu, nyt kysymyksessä oleva tuomio on
annettu avioeron jälkeen vireille pannussa eri oikeudenkäynnissä. Näin
ollen kun tuomiota ei ole annettu avioero-oikeudenkäynnin yhteydessä,
Bryssel IIa-asetusta ei voida soveltaa tässä asiassa.
7. Ruotsin tuomioistuimen tuomio voidaan kuitenkin panna täytäntöön
Suomessa niin sanotun pohjoismaisen tuomiolain eli yksityisoikeudellista
vaatimusta koskevien tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta
21.7.1977 annetun lain mukaisesti. Lain 8 §:n mukaan muun muassa
Ruotsin tuomioistuimen antama lapsen tapaamisoikeutta koskeva
ratkaisu on pyydettäessä pantava täytäntöön Suomessa, jos ratkaisu
voi olla täytäntöönpanon perusteena Ruotsissa. Kysymyksessä
oleva Södra Roslags tingsrättin antama osatuomio on epäilyksettä
Ruotsissa täytäntöönpantavissa. Lain 12 §:n mukaan laissa tarkoitettu
täytäntöönpano tapahtuu niin kuin Suomen tuomioistuimen antaman
lainvoimaisen tuomion täytäntöönpanosta on säädetty.
8. Näillä perusteilla asiaan sovelletaan lapsen huoltoa ja tapaamisoikeutta
koskevan päätöksen täytäntöönpanosta annettua lakia.
Lapsen huoltoa ja tapaamisoikeutta koskevan päätöksen
täytäntöönpanosta annetun lain 13 § ja sen soveltaminen tähän asiaan
9. Anders H:n valituksen johdosta asiassa on kysymys siitä, onko asiassa
voitu muuttaa täytäntöönpanon kohteena olevaa tuomiota käräjäoikeuden
päätöksestä ilmenevällä tavalla.
10. Tuomioiden täytäntöönpanossa on pääsääntönä, että
täytäntöönpanoviranomainen ei voi muuttaa täytäntöönpantavaa
ratkaisua vaan se pannaan täytäntöön sellaisenaan. Lapsen huoltoa
ja tapaamisoikeutta koskevan päätöksen täytäntöönpanosta annetun
lain 13 §:n mukaan tuomioistuin voi kuitenkin pyynnöstä käsittelyn
ajaksi tai muutoin väliaikaisesti taikka vähäisessä määrin pysyvästi
muuttaa tai täsmentää tapaamisoikeutta koskevia ehtoja, jos se
edistää tapaamisoikeuden toteutumista ja on lapsen edun mukaista.
Lain säätämiseen johtaneen hallituksen esityksen mukaan muutoksen
kohteena voivat olla esimerkiksi lapsen noutamista tai palauttamista
koskevat yksityiskohtaiset menettelytapamääräykset ja muuttamisen
syynä voi olla muun muassa vanhemman muuttunut työaika tai
asuinpaikka, jonka vuoksi tapaamiskäytäntö on osoittanut selvästi
toimimattomaksi (HE 96/1995 vp s. 38).
11. Tässä tapauksessa käräjäoikeuden tekemä muutos on koskenut
lapsen noutamista ja palauttamista koskevaa yksityiskohtaista ehtoa,
jonka muuttamista koskeva vaatimus on tullut ajankohtaiseksi Marianne
A:n oloissa tapahtuneiden muutoksien takia. Näin ollen muutos on ollut
sinänsä sellainen, jota lainkohdassa tarkoitetaan. Kun sen tarkoituksena
on ollut helpottaa Marianne A:n velvoitteina olevia ehtoja hänen
olosuhteissaan tapahtuneiden muutoksien takia, muutos on omiaan
edistämään tapaamisen toteuttamista ja sen vuoksi se on myös lapsen
edun mukainen.
12. Kun käräjäoikeus muuttaa täytäntöönpantavaa tuomiota pysyvästi,
edellytyksenä on kuitenkin vielä se, että muutoksen tulee olla vähäinen.
Siihen nähden, että lapsen noutamiseen ja palauttamiseen kuuluvat
matkustusehdot ovat liittyneet Marianne A:n ja lapsen Suomeen
muuttamiseen, ehdot ovat olleet tapaamisjärjestelyistä sovittaessa
ilmeisen olennaisia. Sen sijaan, että alkuperäisen ratkaisun mukaan
lapsi tuodaan Anders H:n luokse tämän asuinpaikalle, vaatimuksen
mukaan Anders H:n tulisi noutaa lapsi toisessa kaupungissa sijaitsevalta
lentokentältä. Samalla vaatimus merkitsisi sitä, että lapsen tulisi
matkustaa viikonlopputapaamisen vuoksi kahdesti yksin lentokoneella
Helsingin ja Tukholman välillä. Tässä tapauksessa matkustusjärjestelyn
muutoksessa ei ole kysymys vain välttämättömien käytännön
järjestelyjen täsmentämisestä tai tarkistamisesta, vaan sellaisesta
laajemmasta tapaamisoikeuden muuttamisesta, joka on arvioitava lapsen
huollosta ja tapaamisoikeudesta annetun lain 12 §:n nojalla. Näillä
perusteilla Korkein oikeus katsoo, että käräjäoikeuden tekemä muutos
ei ole lainkohdassa tarkoitetulla tavalla vähäinen. Näin ollen edellytyksiä
kyseisen muutoksen tekemiselle ei ole ollut.
Päätöslauselma
Hovioikeuden päätöstä muutetaan seuraavasti. Päätöksestä poistetaan
Södra Roslags tingsrättin 3.3.2004 antamaan osatuomioon tehty muutos
"sikäli kuin Erik H matkustaa lentokoneella Ruotsiin, Marianne A voi jättää
lapsen Helsinki-Vantaan lentokentälle".
Muilta osin hovioikeuden päätös jää pysyväksi.
Asian ovat ratkaisseet oikeusneuvokset Kari Raulos, Pertti Välimäki,
Hannu Rajalahti (eri mieltä), Ilkka Rautio ja Marjut Jokela. Esittelijä Matti
Sepponen.
Eri mieltä olevan jäsenen lausunto
Oikeusneuvos Rajalahti: Olen perusteluiden kohtien 1 - 10 osalta
samaa mieltä kuten enemmistö. Tapaamisoikeutta koskevien ehtojen
muuttamisesta lausun seuraavan.
Täytäntöönpanohakemuksen kohteena olevan ruotsalaisen
tuomioistuimen tuomion mukaan tapaamis- ja luonapito-oikeuden
toteuttamisen ehdoista on määrätty ensinnäkin, että Marianne A:n tuli
viedä Erik H Anders H:lle Linköpingiin ja Anders H:n puolestaan tuli
tuoda Erik Marianne A:lle Helsinkiin. Sen jälkeen kun maaliskuussa 2000
syntynyt Erik täyttäisi viisi vuotta, Anders H:lla oli kuitenkin oikeus jättää
Erik Helsingin lentoa varten Tukholmaan tai, mikäli mahdollista, myös
Linköpingiin.
Tuomioistuimen pöytäkirjamerkinnästä päätellen Marianne A ja Anders H
ovat huoltoa ja tapaamisoikeutta koskeneen oikeudenkäynnin yhteydessä
päässeet yksimielisyyteen siitä, että Erikin täytettyä viisi vuotta myös
Marianne A voisi jättää Erikin lentoa varten Helsinkiin lentokentälle
vastaavalla tavalla kuin Anders H voisi jättää hänet kotimatkaa varten
Tukholmaan tai Linköpingiin. Mainittua Marianne A:ta koskevaa lausumaa
ei siis kuitenkaan sisälly tuomioon.
Muutos tapaamisoikeuden toteuttamista koskevaan ehtoon on tehty
käräjäoikeudessa tilanteessa, jolloin Erik on ollut 6-vuotias ja Marianne
A:lla on ollut runsaan vuoden ikäinen, joulukuussa 2005 syntynyt lapsi.
Marianne A on perustellut muutospyyntöään sillä, että hän ei ollut aina
kyennyt pienen lapsensa kanssa viemään Erikiä tapaamisiin Linköpingiin,
jolloin osa tapaamisista oli peruuntunut.
Lapsen viemistä ja tuomista koskeviin kuljetusjärjestelyihin tehty muutos
on näissä olosuhteissa ollut omiaan edistämään lapsen ja isän välisten
tapaamisten toteutumista ja ollut siten myös lapsen edun mukainen.
Muutos ei ole koskenut tapaamisten laajuutta eikä muutoinkaan
muuttanut tapaamisoikeuden perusratkaisuja. Kysymyksessä on
mielestäni ollut sellainen vähäinen muutos tapaamisoikeuden ehtoihin,
jonka tuomioistuin voi tehdä lapsen huoltoa ja tapaamisoikeutta
koskevan päätöksen täytäntöönpanosta annetun lain 13 §:n perusteella
myös täytäntöönpanoasian yhteydessä. Näillä perusteilla katson, että
hovioikeuden päätöksen muuttamiseen ei ole aihetta.