ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Kaitokarit ovat esittäneet, että panttioikeus Espanjassa sijaitsevaan
huoneistoon perustetaan rekisteröimällä oikeus kiinteistöön. Pankin
vaatimus perustuu ja liittyy heidän mukaansa siten oleellisesti Espanjassa
sijaitsevaan kiinteistöön. Kanne olisi sen vuoksi voitu käsitellä vain jossain
Malagan alueen alioikeudessa.
Luganon sopimuksen 16 artiklan 1.a kohdan mukaan asiassa, joka
koskee muun muassa esineoikeutta kiinteään omaisuuteen, yksinomainen
toimivalta on sen sopimusvaltion tuomioistuimella, missä kiinteistö
sijaitsee.
Kanteessa on kuitenkin kysymys siitä, onko Kaitokarien ja pankin
välille syntynyt sitova panttaussopimus, ja jos on, ovatko Kaitokarit
velvolliset suorittamaan pankille vahingonkorvausta sen johdosta,
että pankki tästä huolimatta ei ole saanut sopimuksessa edellytettyä
panttioikeutta vakuudeksi tarjottuun huoneistoon. Asiassa on riidatonta,
ettei mahdollisilla panttaustoimilla ole ollut niitä oikeusvaikutuksia,
joita pankki väittää edellyttäneensä vakuutta vastaanottaessaan,
eikä asiassa ratkaista mitään pantiksi tarjottuun omaisuuteen liittyviä
esineoikeudellisia kysymyksiä. Riidassa ei siten lähtökohtaisestikaan
voi olla kysymys Luganon sopimuksen edellä mainitussa artiklassa
tarkoitetusta asiasta, joka koskee esineoikeuksia kiinteään omaisuuteen.
Vahingonkorvauskanne, joka perustuu pankin ja Kaitokarien väliseen
sopimukseen, on voitu tutkia suomalaisessa tuomioistuimessa.
Alempien oikeuksien tuomioissa lausutuin perustein Korkein oikeus katsoo
selvitetyksi, että Irma ja Osmo Kaitokari ovat luovuttaneet Suomen
Yhdyspankki Oy:lle Huhtiniemen Loma Oy:n 3.7.1990 käyttöönsä saaman
1,8 miljoonan markan valuuttaluoton maksamisen vakuudeksi Irma
Kaitokarin nimellä olevan, panttaussitoumuksessa osuustodistukseksi
nimetyn asiakirjan (escritura), joka on oikeuttanut Espanjassa sijaitsevan
huoneiston hallintaan. Espanjan lain mukaan tällaisen huoneiston tehokas
panttaaminen edellyttää merkintää viranomaisen pitämään rekisteriin. Se
seikka, että yksin asiakirjan hallinnan luovutus ei tuonut pankille pätevää
panttioikeutta pantattuun omaisuuteen, on selvinnyt pankille vasta
vuonna 1996. Irma Kaitokari ei ole tämän jälkeen kuitenkaan suostunut
myötävaikuttamaan siihen, että panttioikeus olisi saatu rekisteröidyksi.
Huoneisto on Kaitokarien ilmoituksen mukaan myyty syksyllä 1996.
Se seikka, että panttaus ei ole ollut rekisteröimättömänä ulkopuoliseen
nähden pätevä, ei merkitse sitä, että panttaussitoumus olisi asianosaisten
välisessä suhteessa pätemätön. Allekirjoittamalla panttaussitoumuksen
Osmo Kaitokari on Irma Kaitokarin ohella sitoutunut siihen, että pankki
saa täytäntöönpanokelpoisen vakuuden hallintaansa. Koska tämä
sitoumus on jäänyt täyttämättä, pankilla on oikeus saada molemmilta
sopijakumppaneiltaan korvaus näin aiheutuneesta vahingosta. Alempien
oikeuksien tuomioissa lausutuin perustein Korkein oikeus katsoo pankille
aiheutuneen vahingon määräksi 580 000 markkaa.
HOVIOIKEUDEN RATKAISU
Tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa
yksityisoikeuden alalla koskevan yleissopimuksen (Luganon sopimus) 34
artiklan 3 kappaleen mukaan ulkomaista tuomiota ei saa sen sisältämän
asiaratkaisun osalta ottaa missään tapauksessa uudelleen tutkittavaksi.
Koska Norrgårdin valitus koskee täytäntöönpantavaksi pyydetyn
ruotsalaisen tuomion asiaratkaisua, ei valitusta saa ottaa tutkittavaksi.
Hovioikeus on ratkaissut asian päätöslauselmasta ilmenevällä tavalla.
Valitusta ei tutkita.
Perustelut
Luganon sopimuksen 54 artiklan mukaan sopimusta sovelletaan
oikeudenkäyntiin, joka on pantu vireille sen jälkeen, kun sopimus on
tullut voimaan alkuperävaltiossa. Tässä tapauksessa kanne on pantu
vireille vuonna 1994, jolloin yleissopimus oli voimassa sekä Suomessa
että Alankomaissa.
Yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohdan mukaan sitä vastaan, jolla
on kotipaikka sopimusvaltiossa, voidaan nostaa kanne toisessa
sopimusvaltiossa sopimusta koskevassa asiassa sen paikkakunnan
tuomioistuimessa, jossa kanteessa tarkoitettu velvoite on täytettävä.
Asia koskee pankkitakausta, joka on annettu kantajille erään yhtiön
tiettyjen maksuvelvoitteiden täyttämisen vakuudeksi, jotta takavarikkoon
asetettu alus vapautettaisiin kantajien vaatimuksesta määrätystä
takavarikosta Alankomaissa. Kysymyksessä oleva takaus on siten
yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu sopimus. Takaukseen
perustuva maksuvelvollisuus on velvoite, jota yleissopimuksen mainitussa
kohdassa tarkoitetaan.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan
(asia 12/76, Tessili v. Dunlop, tuomio 6.10.1976, Kok. 1976, s.
1473) yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu velvoitteen
täyttämispaikka on ratkaistava sen valtion oikeuden mukaan, jota
tuomioistuinmaan kansainvälis-yksityisoikeudellisten säännösten nojalla
on velvoitteeseen sovellettava. Takaussitoumuksen antamisajankohtana
Suomessa voimassa olleiden lainvalintaa koskevien periaatteiden
mukaan sovellettavaksi tulisivat ainoastaan Suomen tai Alankomaiden
oikeusjärjestykset. Velkakirjalain 3 §:n perusteella velka on maksettava
velkojan luona. Myös Alankomaiden oikeuden mukaan maksuvelvoite
on pääsääntöisesti täytettävä velkojan luona. Kummankin kantajan
kotipaikka on Loviisa. Näin ollen yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohdassa
tarkoitettu oikeuspaikka olisi joka tapauksessa Loviisan käräjäoikeus.
HOVIOIKEUDEN RATKAISU
Täytäntöönpantavaksi vaadittu tuomio on sveitsiläisen Vaudin kantonissa
olevan La Côten arrondissementin oikeuden 23.4.2002 antama tuomio,
jolla Rainer Sjöström on väliaikaismääräyksellä velvoitettu maksamaan
Forsblomille elatusapua säännöllisesti kuukausittain 7000 Sveitsin frangia
ennen jokaisen kuukauden alkua 1.elokuuta 2001 lukien.
Siitä huolimatta, ettei Luganon yleissopimusta sen 1 artiklan 2 kappaleen
1 kohdan mukaan sovelleta perheoikeudellisiin asioihin, kuuluvat
elatusapua koskevat asiat yleissopimuksen soveltamisalaan (HE 177/1992
vp s. 15.)
Tuomioon merkitys todistuksen mukaan oikeuden päätös on lopullinen ja
lainvoimainen sen tiedoksiantopäivästä eli 23.4.2002 lukien. Todistuksen
perusteella voidaan katsoa, että tuomio on täytäntöönpantavissa
tuomiovaltion lain mukaan ja että se on annettu tiedoksi Rainer
Sjöströmille.
Tuomiota ei ole annettu poisjäänyttä vastaajaa vastaan eikä sen voida
katsoa olevan vastoin Suomen oikeusjärjestyksen perusteita. Edellä
mainituilla perusteilla tuomio on pantavissa täytäntöön Suomessa
Luganon sopimuksen nojalla.
Käräjäoikeuden päätöstä ei muuteta. Rainer Sjöströmin toissijaiset
vaatimukset asian käsittelyn keskeyttämisestä, täytäntöönpanon
kieltämisestä ja vakuuden asettamisesta hylätään. Rainer Sjöströmin
oikeudenomistajat Berit Langa ja Harri Sjöström velvoitetaan
suorittamaan kuolinpesän varoista Forsblomille oikeudenkäyntikulujen
korvauksena hovioikeudessa 3.564,20 euroa. Siitä lähtien, kun kuukausi
on kulunut tämän korvauksen tuomitsemispäivästä, sille on maksettava
viivästyskorkoa korkolain 4 §:n 1 momentissa tarkoitetun korkokannan
mukaan.
Yleisesti hyväksyttyjen kansainvälisen prosessioikeuden periaatteiden
mukaan lapsen elatusta koskevalla asialla on valtioon, jossa lapsella on
koti- tai asuinpaikka, sellainen liittymä, että tuon valtion tuomioistuimet
ovat toimivaltaisia tutkimaan lapsen elatusta koskevan kanteen.
Tämä ilmenee muun muassa Haagissa 15.4.1958 ja 2.10.1973 lapsen
elatusapua koskevien päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta
tehdyistä yleissopimuksista samoin kuin Brysselissä 27.9.1968 ja
Luganossa 16.9.1988 tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden
täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla tehdyistä yleissopimuksista,
jotka Suomi on joko ratifioinut (Haagin ja Luganon sopimukset, SopS
41/1967, 35/1983 ja 44/1993) taikka joihin se on liittynyt (Brysselin
sopimus, SopS 26/1999). Yleissopimukset ja niiden ratifiointi osoittavat,
ettei suomalaisen tuomioistuimen toimivalta esillä olevan kaltaisissa
tilanteissa ole Suomen oikeudelle vierasta.
Kun alaikäisen C:n koti- ja asuinpaikka on Suomessa, hänen
oikeusturvansa edellyttää, että elatuskanne voidaan panna vireille
Suomessa. Asialla on sellainen yhteys Suomeen, joka perustaa
suomalaiselle tuomioistuimelle toimivallan. Alempien oikeuksien ei siten
olisi tullut jättää kannetta tutkimatta.
HOVIOIKEUDEN RATKAISU
Asiassa on kysymys saksalaisen Amtsgericht Annabergin
(Annabergin alioikeus) 3.5.2000 antaman tuomion julistamisesta
täytäntöönpanokelpoiseksi Suomessa. Asiassa on sovellettava tuomion
antamishetkellä voimassa ollutta Brysselin sopimusta (26.3.1999/395).
Sopimuksen 27 artiklan 2 kohdan mukaan tuomiota ei tunnusteta, jos
tuomio on annettu poisjäänyttä vastaajaa vastaan, eikä haastehakemusta
tai vastaavaa asiakirjaa ole annettu asianmukaisesti tiedoksi vastaajalle
niin hyvissä ajoin että vastaaja olisi voinut valmistautua vastaamaan
asiassa.
Todistelutarkoituksessa kuultu Lako Oy:n toimitusjohtaja Turkka
Lastunen on kertonut, että hän ei ole vastaanottanut 25.1.2000
saantitodistuksella varustettua kirjettä Saksan suurlähetystöstä, vaan
kirjeen on noutanut yhtiön työntekijä, jolla ei ole ollut oikeutta Llako
Oy:n puolesta ottaa vastaan haasteiden tai vastaavien asiakirjojen
tiedoksiantoja, eikä Llastunen ollut häntä siihen valtuuttanut. Lastunen ei
ole tullut muutoinkaan tietoiseksi asiasta ennenkuin hän sai tiedokseen
muutoksenhaun kohteena olevan Turun käräjäoikeuden päätöksen.
Lastusen kertomuksen perusteella hovioikeus katsoo, että asiakirjoja
ei ole annettu tiedoksi Lako Oy:lle asianmukaisella tavalla ja tuomion
tunnustamiselle on olemassa Brysselin sopimuksen 27 artiklan 2 kohdan
mukainen epäämisperuste. Asian näin päättyessä ei ole tarvetta lausua
Lako Oy:n esittämistä muista epäämisperusteista.
Käräjäoiikeuden päätös kumotaan ja UTC Gesellschaft für Maschinen-
und Fahrzeugbau mbH:n (UTC) konkurssipesän hakemus hylätään. UTC
konkurssipesä velvoitetaan asian hävinneenä suorittamaan Lako Oy:lle
korvaukseksi oikeudenkäyntikuluista 9.640,24 euroa. Siitä lähtien, kun
kuukausi on kulunut tämän korvauksen tuomitsemispäivästä, sille on
maksettava viivästyskorkoa korkolain 4 §:n 1 momentissa tarkoitetun
korkokannan mukaan.
Helsingin hovioikeus Tuomio
Antamispäivä
9.12.2015Nro 1766
Diaarinumero
S 13/2332
Ratkaisu, johon on haettu muutosta
Helsingin käräjäoikeus 17.6.2013 nro 32628
(liitteenä)
Asia Takaisinsaanti konkurssipesään 
Valittaja Nike European Operations Netherlands B.V
Vastavalittaja Sportland Oy:n konkurssipesä 
Asian käsittely hovioikeudessa
Nike European Operations Netherlands B.V (Nike) on valittanut käräjäoi -
keuden tuomiosta ja Sportland Oy:n konkurssipesä on tehnyt vastavalituk -
sen. 
Hovioikeus on 3.10.2013 hylännyt Niken pyynnön käräjäoikeuden tuomion  
täytäntöönpanon kieltämisestä.
Konkurssipesän vastattua Niken vastavalitukseen hovioikeus on 3.12.2013  
antamallaan päätöksellä nro 3183 hylännyt konkurssipesän vastavalitukses -
saan esittämän oikeudenkäyntiväitteen.
Niken vastattua konkurssipesän valitukseen ja asianosaisten käytettyä hovi -
oikeuden heille varaamia tilaisuuksia lausumien antamiseen hovioikeus on  
26.6.2014 antamallaan päätöksellä nro 1375 pyytänyt ennakkoratkaisun  
unionin tuomioistuimelta. Unionin tuomioistuin on tuomiollaan 15.10.2015  
antanut pyydetyn ratkaisun (asia C-310/14).
Hovioikeuden varattua Nikelle tilaisuuden antaa lausuma ennakkoratkaisun  
johdosta Nike on 27.11.2015 ja 1.12.2015 hovioikeuteen saapuneissa kirjoi -
tuksissa ilmoittanut asianosaisten saavuttaneen sovinnollisen ratkaisun  
asiassa ja pyytävän hovioikeutta vahvistamaan sovinnon, jonka mukaan  
asianosaisilla ei ole toisiaan kohtaan mitään vaatimuksia. Konkurssipesä on  
2.12.2015 hovioikeuteen saapuneessa kirjoituksessa yhtynyt pyyntöön.
2
Hovioikeuden ratkaisu
Sovinnon vahvistaminen
Hovioikeus vahvistaa Nike European Operations Netherlands B.V:n ja  
Sportland Oy:n konkurssipesän tekemän seuraavan sovinnon, joka ei ole  
lain vastainen, selvästi kohtuuton eikä loukkaa sivullisen oikeutta: 
”Asianosaisilla ei ole toisiaan kohtaan mitään vaatimuksia.”
Vahvistettu sovinto korvaa Helsingin käräjäoikeuden 17.6.2013 antaman  
tuomion nro 32628. 
Sovinto koskee kaikkia asiassa esitettyjä vaatimuksia. Asian käsittely päät -
tyy siten sovinnon vahvistamiseen.
3
Muutoksenhaku
Muutosta tähän ratkaisuun saadaan hakea korkeimmalta oikeudelta valitta -
malla vain, jos korkein oikeus niillä erityisillä perusteilla, jotka ilmenevät  
oheisesta valitusosoituksesta, myöntää valitusluvan.
Valitusosoituksessa tarkoitettu määräaika valitusluvan pyytämiseen ja vali -
tuksen tekemiseen päättyy 8.2.2016.
Helsingin hovioikeuden puolesta:
Asian ovat ratkaisseet: presidentti Mikko Könkkölä
hovioikeudenneuvos Petri Leskinen
hovioikeudenneuvos Leena Järvilahti
Esittelijä: viskaali Marja Reijonen
Ratkaisu on yksimielinen.