CAP:n puhevalta
Hollming on toistanut hovioikeudessa esittämänsä väitteen siitä,
ettei CAP:lla ole asiassa puhevaltaa. Luganon sopimuksen 31 artiklan
mukaan sopimusvaltiossa annettu tuomio, joka siinä valtiossa
on täytäntöönpanokelpoinen, on pantava täytäntöön toisessa
sopimusvaltiossa (täytäntöönpanovaltiossa), kun tuomio asiaan
osallisen hakemuksesta siellä on julistettu täytäntöönpanokelpoiseksi.
Määräyksestä seuraa, että kysymyksessä olevan oikeudenkäynnin
asianosaisella on, jollei hänen oikeutensa ole siirtynyt kolmannelle, oikeus
hakea tuomion täytäntöönpanoa. Tuomiolla, jonka täytäntöönpanoa on
pyydetty, Hollming on velvoitettu eräisiin rahasuorituksiin CAP:lle. Asiassa
ei ole ilmennyt sellaisia seikkoja, joista olisi pääteltävissä, ettei CAP:lla
olisi asiassa puhevaltaa.
Luganon sopimuksen sovellettavuus
Luganon sopimuksen 54 artiklan 2 kappaleen mukaan sopimuksen
määräyksiä tuomion täytäntöönpanosta sovelletaan, jos
täytäntöönpantavaksi pyydetty tuomio on annettu sen jälkeen,
kun sopimus on tullut voimaan tuomiovaltion (tässä Ranska) ja
täytäntöönpanovaltion (tässä Suomi) välisessä suhteessa, vaikka asia
on pantu vireille ennen tuota ajankohtaa. Soveltamisen edellytyksenä
on kuitenkin, että asian käsittelyssä sovelletut toimivaltasäännökset
vastaavat joko sopimuksen II osaston tai muun sopimuksen määräyksiä,
jotka asian tullessa vireille olivat voimassa kyseisten valtioiden välillä.
Määräyksestä seuraa, että tuomioistuimen, jolta tuomion
täytäntöönpanoa on pyydetty, on määräyksessä tarkoitetussa tilanteessa
tutkittava, olisiko tuomion antanut tuomioistuin ollut Luganon sopimuksen
II osaston määräysten mukaan toimivaltainen. Jos vastaus on myöntävä,
tuomio on pantavissa täytäntöön sopimuksen määräysten mukaan.
Yleissopimus on tullut voimaan Ranskassa 1.1.1992 ja
Suomessa 1.7.1993. Täytäntöönpanon kohteena oleva Rennesin
muutoksenhakutuomioistuimen tuomio on annettu 13.3.1996 eli
sen jälkeen, kun yleissopimus oli tullut 1.7.1993 voimaan valtioiden
välisessä suhteessa. Oikeudenkäynti Lorientin kauppaoikeudessa
on kuitenkin alkanut jo viimeistään vuonna 1988 eli ennen sanottua
voimaantuloajankohtaa. Tässä asiassa on siten kysymys Luganon
sopimuksen 54 artiklan 2 kappaleen mukaisesta tilanteesta.
Luganon sopimuksen II osastoon kuuluvan 5 artiklan 1 kohdan mukaan
sitä vastaan, jolla on kotipaikka sopimusvaltiossa, voidaan nostaa
kanne toisessa sopimusvaltiossa sopimusta koskevassa asiassa sen
paikkakunnan tuomioistuimessa, jossa kanteessa tarkoitettu velvoite on
täytetty tai täytettävä. Oikeudenkäynti Lorientin kauppaoikeudessa on
koskenut sopimukseen perustuvaa vahingonkorvausta. CAP on esittänyt,
että sen ja Hollmingin välisessä sopimuksessa tarkoitettu velvoite
on tullut täyttää Lorientissa. Hollming ei ole tätä kiistänyt. Näin ollen
Lorientin kauppaoikeus kuten myös Rennesin muutoksenhakutuomioistuin
olisivat sopimuksen 54 artiklan 2 kappaleessa tarkoitetulla tavalla
Luganon sopimuksen mukaan olleet toimivaltaisia tutkimaan asian.
Luganon sopimuksen 27 artiklan 2 kohdan merkitys asiassa
Luganon sopimuksen 34 artiklan 2 kappaleen mukaan tuomioistuin,
jolta täytäntöönpanoa on pyydetty, voi hylätä hakemuksen ainoastaan
jollakin 27 ja 28 artiklassa mainitulla perusteella. Sopimuksen 27
artiklan 2 kohdan mukaan tuomiota ei tunnusteta jos tuomio on annettu
poisjäänyttä vastaajaa vastaan, eikä haastehakemusta tai vastaavaa
asiakirjaa ole annettu asianmukaisesti tiedoksi niin hyvissä ajoin, että hän
on voinut valmistautua vastaamaan asiassa.
Sopimuksen 27 artiklan 2 kohta tulee näin ollen sovellettavaksi vain,
jos on kysymys poisjäänyttä vastaajaa vastaan annetusta tuomiosta.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee (asia
C-78/95, Hendrikman ja Feyen, tuomio 10.10.1996, Kok. 1996, s.
I-4943), että sanottua 2 kohtaa sovelletaan myös silloin, kun tuomio on
annettu sellaista vastaajaa vastaan, joka ei ole ollut laillisesti edustettuna
oikeudenkäynnissä, vaikka tuomiota ei ole annettu poisjäänyttä vastaajaa
vastaan annettuna tuomiona sen johdosta, että tuomioistuimeen oli
saapunut henkilö, joka oli väittänyt edustavansa vastaajaa.
Lorientin kauppaoikeuden 17.12.1993 päivätyn tuomion mukaan asiassa
vastaajaksi merkittyä Hollmingia ("La Société Hollming Oy co Sofraret")
oli edustanut kaksi asianajajaa. Tuomiota asiassa ei näin ollen ole annettu
poisjäänyttä vastaajaa vastaan annettuna tuomiona. Asiassa on sen
vuoksi ensiksi ratkaistava, onko Hollming ollut laillisesti edustettuna
oikeudenkäynnissä Lorientin kauppaoikeudessa. Asiassa ei ole esitetty
selvitystä siitä, että Hollming olisi vastoin kiistämistään valtuuttanut
mainittuja asianajajia edustamaan yhtiötä Lorientin kauppaoikeudessa.
Selvitystä ei liioin ole esitetty siitä, että Sofraret-yhtöllä, joka oli ollut
Hollmingin välittäjäagentti Ranskassa, olisi tuon asemansa perusteella tai
muutoin ollut oikeus edustaa Hollmingia oikeudenkäynnissä.
Näin ollen Korkein oikeus katsoo, että Hollming on jäänyt 27 artiklan 2
kohdassa tarkoitetulla tavalla pois oikeudenkäynnistä.
Myös tuomio, joka on annettu poisjäänyttä vastaajaa vastaan, voidaan
panna täytäntöön, jollei siihen ole sopimuksen 27 artiklan 2 kohdassa
tarkoitettua estettä. Sanottu 2 kohta edellyttää, että haastehakemus on
annettu tiedoksi vastaajalle niin hyvissä ajoin, että hän voi valmistautua
vastaamaan asiassa. Tämän sopimusmääräyksen tavoitteena on
varmistaa, ettei tuomiota panna yleissopimuksen perusteella täytäntöön,
jos vastaajalla ei ole ollut mahdollisuutta puolustautua asiaa käsitelleessä
tuomioistuimessa.
Esitetyn selvityksen mukaan haaste saapua vastaamaan Lorientin
kauppaoikeuteen on annettu tiedoksi Sofraret-yhtiölle ("Ste Hollming
Oy co Sofraret"). Asiassa ei ole selvitetty, että Sofraret-yhtiöllä sen
ja Hollmingin välisen agenttisopimuksen nojalla olisi ollut oikeutta
Hollmingin puolesta ottaa vastaan haasteiden tai vastaavien asiakirjojen
tiedoksiantoja tai että Sofraret-yhtiöllä olisi muullakaan perusteella
ollut tällaista valtuutusta. Kun haastehakemusta ei siten ole lainkaan
annettu tiedoksi asian vastaajalle Hollmingille, ei voida katsoa, että
haastehakemus on annettu Hollmingille tiedoksi niin hyvissä ajoin, että
yhtiö olisi voinut valmistautua vastaamaan asiassa.
Näillä perusteilla Korkein oikeus hylkää CAP:n hakemuksen Rennesin
muutoksenhakutuomioistuimen tuomion täytäntöönpanosta.