EFTA JÄRELEVALVEAMETI OTSUS

nr 788/08/COL,

17. detsember 2008,

millega kuuekümne seitsmendat korda muudetakse riigiabi menetlus- ja sisulisi eeskirju, muutes peatükke, milles käsitletakse viite- ja diskontomäärasid ning garantiina antavat riigiabi ning lisades peatükid ebaseadusliku ja EMP lepinguga kokkusobimatu abi tagasinõudmise ning kinematograafia- ja muudele audiovisuaalteostele ning raudtee-ettevõtjatele riigiabi andmise kohta

EFTA JÄRELEVALVEAMET (1),

VÕTTES ARVESSE Euroopa Majanduspiirkonna lepingut, (2) eriti selle artikleid 61–63 ja protokolli nr 26,

VÕTTES ARVESSE EFTA riikide vahelist järelevalveameti ja kohtu asutamist käsitlevat lepingut, (3) eriti selle artiklit 24 ja artikli 5 lõike 2 punkti b,

ARVESTADES, et järelevalve- ja kohtulepingu artikli 24 kohaselt jõustab järelevalveamet EMP lepingu riigiabi käsitlevad sätted,

ARVESTADES, et järelevalve- ja kohtulepingu artikli 5 lõike 2 punkti b kohaselt avaldab EFTA järelevalveamet teateid või suuniseid küsimuste kohta, mida EMP leping käsitleb, kui see on sätestatud kõnealuses lepingus või järelevalve- ja kohtulepingus või kui EFTA järelevalveamet seda vajalikuks peab,

ARVESTADES, et järelevalve- ja kohtulepingu protokolli nr 3 (4) I osa artikli 1 kohaselt kontrollib järelevalveamet pidevalt kõiki EFTA riikides olemasolevaid abi andmise süsteeme ja teeb vajaduse korral ettepanekuid asjakohaste meetmete kohta, mis on vajalikud EMP lepingu järkjärguliseks arenguks või toimimiseks,

MEENUTADES riigiabi käsitlevaid menetlus- ja sisulisi eeskirju, mille järelevalveamet kiitis heaks 19. jaanuaril 1994 (5),

ARVESTADES, et 15. novembril 2007 võttis Euroopa Komisjon vastu teatise „Ebaseaduslik ja ühisturuga kokkusobimatu riigiabi: abi tagasinõudmist käsitlevate komisjoni otsuste tõhus rakendamine liikmesriikides” (6),

ARVESTADES, et 19. jaanuaril 2008 avaldas Euroopa Komisjon teatise viite- ja diskontomäärade kindlaksmääramise meetodi läbivaatamise kohta (7),

ARVESTADES, et 16. juunil 2007 avaldas Euroopa Komisjon teatise riigiabi eeskirjade (komisjoni 26. septembri 2001. aasta teatis, mis käsitleb kinematograafiliste ja muude audiovisuaalsete teostega seotud teatavaid õiguslikke aspekte, järelmeetmete kohta (kinoteatis)) kohaldamise pikendamise kohta (8),

ARVESTADES, et 20. juunil 2008 võttis komisjon vastu teatise EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamise kohta garantiidena antava riigiabi suhtes (9),

ARVESTADES, et 22. juulil 2008 võttis komisjon vastu teatise, milles esitatakse ühenduse suunised raudtee-ettevõtjatele antava riigiabi kohta (10),

ARVESTADES, et nimetatud teatised on olulised ka Euroopa Majanduspiirkonna jaoks,

ARVESTADES, et EMP riigiabi eeskirjade ühetaoline kohaldamine tuleb tagada kogu Euroopa Majanduspiirkonnas,

ARVESTADES, et EMP lepingu XV lisa lõpus oleva peatüki „ÜLDIST” II punkti kohaselt peab järelevalveamet pärast komisjoniga konsulteerimist vastu võtma Euroopa Komisjoni vastuvõetud õigusaktidega kooskõlas olevaid õigusakte,

OLLES konsulteerinud Euroopa Komisjoniga,

MEENUTADES, et järelevalveamet on konsulteerinud EFTA riikide Islandi, Liechtensteini ja Norraga kirjavahetuse teel,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

Artikkel 1

Riigiabi suuniste viite- ja diskontomäärasid käsitlevat peatükki muudetakse. Uus peatükk esitatakse käesoleva otsuse I lisas.

Artikkel 2

Riigiabi suuniste garantiina antavat riigiabi käsitlevat peatükki muudetakse. Uus peatükk esitatakse käesoleva otsuse II lisas.

Artikkel 3

Riigiabi suuniseid muudetakse, lisades keskkonnakaitseks antavat riigiabi käsitleva peatüki. Uus peatükk esitatakse käesoleva otsuse III lisas.

Artikkel 4

Riigiabi suuniseid muudetakse, lisades ebaseadusliku ja EMP lepinguga kokkusobimatu riigiabi tagasinõudmist käsitleva peatüki. Uus peatükk esitatakse käesoleva otsuse IV lisas.

Artikkel 5

Riigiabi suuniseid muudetakse, lisades kinematograafia- ja muudele audiovisuaalteostele riigiabi andmist käsitleva peatüki. Uus peatükk esitatakse käesoleva otsuse V lisas.

Artikkel 6

Riigiabi suunistest jäetakse välja kaebusi käsitlev peatükk (kaebuste esitamise näidisvorm).

Artikkel 7

Ainult ingliskeelne tekst on autentne.

(1) Edaspidi „järelevalveamet”.

(2) Edaspidi „EMP leping”.

(3) Edaspidi „järelevalve- ja kohtuleping”.

(4) Edaspidi „protokoll nr 3”.

(5) Suunised EMP lepingu artiklite 61 ja 62 ning järelevalve- ja kohtulepingu protokolli nr 3 artikli 1 kohaldamiseks ja tõlgendamiseks, mille EFTA järelevalveamet võttis vastu ja avaldas 19. jaanuaril 1994 ning mis on avaldatud Euroopa Liidu Teatajas (edaspidi „EÜT” või „ELT”), L 231, 3.9.1994, lk 1 ja EMP kaasandes nr 32, 3.9.1994, lk 1 (edaspidi „riigiabi suunised”). Suuniseid muudeti viimati 8. oktoobril 2008. Nende suuniste ajakohastatud versioon on avaldatud järelevalveameti veebisaidil: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/.

(6) ELT C 272, 15.11.2007, lk 4.

(7) ELT C 14, 19.1.2008, lk 6.

(8) ELT C 134, 16.6.2007, lk 5.

(9) ELT C 155, 20.6.2008, lk 10.

(10) ELT C 184, 22.7.2008, lk 13.

(3) See ei piira päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antavat abi käsitlevate erisätete kohaldamist, mis on sätestatud suunistes raskustes olevate äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antava riigiabi kohta, ELT L 97, 15.4.2005, lk 41 , eelkõige punkti 24 alapunktis a, milles viidatakse intressimäärale, „mis on vähemalt võrreldav heas majanduslikus olukorras olevatelt äriühingutelt võetava intressiga ja eelkõige järelevalveameti poolt vastuvõetud viiteintressiga”. Seega kohaldatakse päästmiseks antava abi suhtes ühe aasta IBORi, mida on suurendatud vähemalt 100 baaspunkti võrra.

(2) Tavalisi tagatisi tuleb mõista tagatise tasemena, mida finantseerimisasutused nõuavad tavaliselt oma laenude tagamiseks. Tagatiste taset saab mõõta maksejõuetusest tingitud kahju määrana, milleks on oodatav kahju võlgniku laenuriski protsendina, arvestades tagatistest ja pankrotivarast saadavaid summasid; järelikult on maksejõuetusest tingitud kahju määr pöördvõrdeline tagatiste väärtusega. Käesolevas peatükis eeldatakse, et suurte tagatiste korral on maksejõuetusest tingitud kahju määr väiksem kui 30 % või sellega võrdne, tavaliste tagatiste korral jääb maksejõuetusest tingitud kahju määr vahemikku 31–59 % ning väikeste tagatiste korral on maksujõuetusest tingitud kahju määr suurem kui 60 % või sellega võrdne. Täpsema ülevaate saamiseks maksejõuetusest tingitud kahju määrast vt Basel II: kapitali mõõtmise ja kapitalinõuete rahvusvaheline lähendamine: läbivaadatud raamistik – terviklik versioon (Basel II: International Convergence of Capital Measurement and Capital Standards: A Revised Framework — Comprehensive Version), http://www.bis.org/publ/bcbs128.pdf.

Tavaliselt lisatakse baasmäärale 100 baaspunkti. Seda kohaldatakse laenude suhtes, mida antakse i) ettevõtjatele, kellel on rahuldav reiting ja suured tagatised, ning ii) ettevõtjatele, kellel on hea reiting ja tavalised tagatised.

II LISA

RIIKLIKUD TAGATISED (1)

1. SISSEJUHATUS

1.1. Taust

Käesoleva peatükiga ajakohastatakse EFTA järelevalveameti lähenemist garantiina antavale riigiabile. Teatise eesmärk on anda EFTA riikidele üksikasjalikumad juhised põhimõtete kohta, mille alusel EFTA järelevalveamet kavatseb tõlgendada EMP lepingu artikleid 61 ja 62 ning järelevalve- ja kohtulepingu protokolli nr 3 ja neid riigigarantiide suhtes kohaldada. Need põhimõtted on praegu sätestatud EFTA järelevalveameti suuniste peatükis, milles käsitletakse garantiidena antavat riigiabi (2). Alates 2000. aastast peatüki kohaldamisest saadud kogemused näitavad, et EFTA järelevalveameti poliitika selles valdkonnas tuleks läbi vaadata. Sellega seoses soovib EFTA järelevalveamet meenutada näiteks Euroopa Komisjoni hiljutist otsustuspraktikat seoses mitme konkreetse juhtumiga, (3) pidades silmas vajadust hinnata kahju saamise ohtu eraldi igale abikavale antava garantii puhul. EFTA järelevalveamet kavatseb edaspidi muuta oma poliitika selles valdkonnas võimalikult läbipaistvaks, et otsused oleksid prognoositavad ja tagataks võrdne kohtlemine. Eelkõige soovib EFTA järelevalveamet pakkuda väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele (edaspidi „VKE”) ning EFTA riikidele võimalust konkreetse äriühingu puhul ja selle finantsnäitajate põhjal õiguskindlalt ette määrata, kui suur peaks olema riigigarantiiks makstav minimaalne garantiitasu, mida ei saa pidada abiks EFTA lepingu artikli 61 lõike 1 mõistes. Samamoodi, kui garantiipreemiat makstakse sellest alammäärast vähem, võib seda vahet pidada abielemendiks.

1.2. Garantii liigid

Garantiid on enimlevinud kujul seotud laenusaaja poolt laenuandjaga kokku lepitud laenuga või muu rahalise kohustusega. Garantiisid võib anda üksikgarantiidena või garantiikavade raames.

Garantii liike võib olla siiski erinevaid olenevalt õiguslikust alusest, tehingu laadist, kestusest jne. Garantii võib olla (loetelu ei ole ammendav):

— üldgarantii, st ettevõtjale kui tervikule antav garantii (erinevalt garantiist, mis on seotud konkreetse tehinguga, nagu laen, omakapitaliinvesteering jne);

— konkreetse vahendiga antav garantii (erinevalt ettevõtja õigusliku vormiga seotud garantiist);

— vahetult antav garantii või esimese taseme garandile antav vastugarantii;

— piiramatu garantii (erinevalt garantiist, mille ülemmäär ja/või kehtivusaeg on kindlaks määratud). EFTA järelevalveamet loeb garantii kujul antud abiks ka soodsamad rahastamistingimused ettevõtjatele, kelle õiguslik vorm välistab pankroti- või muud maksejõuetusmenetlused või tagab selgesõnalise riigigarantii või kahjumi katmise riigi poolt. Sama kehtib, kui riik omandab osaluse ettevõttes ning seejuures asendatakse tavapärane piiratud vastutus piiramatu vastutusega;

— garantii, mis tuleneb selgelt lepingust (nagu näiteks ametlikud lepingud, esmahinnangud) või mõnest muust õiguslikust allikast (erinevalt garantiist, mille vorm on vähem selgepiiriline, näiteks kaaskiri, suuline kohustus), mille antav kindlustunne võib olla erineva tasemega.

Viimaseid on asjakohase õigusliku või raamatupidamisdokumentatsiooni puudumise tõttu sageli väga raske jälgida; see kehtib nii abisaaja kui ka abi andva riikliku või avaliku asutuse ja järelikult ka kolmandatele isikutele kättesaadava teabe kohta.

1.3. Teatise struktuur ja kohaldamisala

Käesolevas peatükis kasutatakse järgmisi mõisteid:

a) „garantiikava” on mis tahes vahend, mille raames saab ettevõtjatele anda garantiisid ilma täiendavate meetmete rakendamise vajaduseta, pidades silmas teatavaid tingimusi kehtivuse, summa, seotud tehingute ning ettevõtjate tüübi või suuruse suhtes (nt VKEd);

b) „üksikgarantii” on ettevõtjale antav mis tahes garantii, mida ei anta garantiikava raames.

Käesoleva peatüki jaotised 3 ja 4 on ette nähtud vahetult kohaldamiseks kõigi garantiide puhul, mis on seotud konkreetse finantstehinguga nagu laen. Kuna need juhtumid on sagedased ja neid on enamasti võimalik arvudes väljendada, leiab EFTA järelevalveamet, et nende puhul on eriti oluline määrata kindlaks, kas garantii kujutab endast riigiabi või mitte.

Arvestades, et enamikul juhtudel on garantiiga kaetud tehinguks laen, nimetatakse peamist tagatisest abisaajat edaspidi „laenusaajaks” ja asutust, kelle risk riigigarantii tõttu väheneb, „laenuandjaks”. Nende kahe konkreetse termini kasutamise eesmärk on ka hõlbustada teksti aluspõhimõtete mõistmist, kuna laenu mõiste tähendus on lai. Sellest ei järeldu siiski, et jaotisi 3 ja 4 kohaldatakse ainult laenugarantii suhtes. Need kehtivad kõigi garantiide puhul, kus esineb samalaadne riski ülekandmine, näiteks omakapitaliinvesteeringute puhul, tingimusel, et arvestatakse asjaomast riskiprofiili (sealhulgas võimalikku tagatiste puudumist).

Käesolevat peatükki kohaldatakse kõigi majandusharude, sealhulgas transpordisektori suhtes, ilma et see piiraks asjaomase sektoriga seotud garantiide suhtes kehtivate erieeskirjade kohaldamist.

Käesolevat peatükki ei kohaldata ekspordikrediidi garantiide suhtes.

1.4. Muud garantiiliigid

Kui teatavate garantiiliikidega (vt punkt 1.2) kaasneb riski ülekandmine garandile ja kui need ei vasta vähemalt ühele punktis 1.3 sätestatud erikriteeriumile, näiteks kindlustusgarantiid, tuleb iga juhtumit analüüsida eraldi, kohaldades vajaduse korral käesolevas peatükis kirjeldatud asjakohaseid osi või meetodeid.

1.5. Erapooletus

Käesolev peatükk ei piira EMP lepingu artikli 125 kohaldamist ega mõjuta seetõttu omandiõigust käsitlevate eeskirjade kohaldamist EFTA riikides. EMP leping on avalik-õigusliku omandi ja eraomandi suhtes erapooletu.

Eelkõige ei piisa garantii pidamiseks riigigarantiiks üksnes asjaolust, et ettevõte on suures osas avalik-õiguslikus omandis, kui garantiis pole ühtegi otsest või kaudset tagatise elementi.

2. ARTIKLI 61 LÕIKE 1 KOHALDATAVUS

2.1. Üldised märkused

EMP lepingu artikli 61 lõikes 1 on sätestatud, et igasugune EÜ liikmesriikide või EFTA riikide poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, on EMP lepinguga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see mõjutab lepinguosaliste vahelist kaubandust.

Need üldkriteeriumid kehtivad ka garantiide kohta. Nagu muude võimaliku abi liikide puhul võib ka garantii, mida vahetult annab riigi ametiasutus (kesk-, piirkondlik või kohalik ametiasutus), samuti garantii, mida annab riigi vahenditest riigi kontrolli all olev muu asutus, näiteks ametiasutusele kuuluv ettevõtja, (4) kujutada endast riigiabi.

Igasuguste kahtluste vältimiseks tuleks selgitada riigigarantiidega seotud riigi vahendite mõistet. Riigigarantii eelis on see, et garantiiga seotud riski kannab riik. Riigi riskivalmidus tuleks tavapäraselt hüvitada asjakohase preemiaga. Kui riik loobub tervest või osast garantiipreemiast, siis on see eelise andmisega ettevõtjale samaaegselt riigi vahendite raiskamine. Järelikult, isegi kui selgub, et riik ei tee ühtegi garantiiga seotud väljamakset, võib ikkagi olla tegemist riigiabiga EMP lepingu artikli 61 lõike 1 kohaselt. Abi andmine toimub garantii andmise hetkel, mitte selle kasutamise või garantii tingimuste kohaste väljamaksete tegemise ajal. Seda, kas garantii kujutab endast riigiabi või mitte, ning kui kujutab, siis kui suur võiks olla selle summa, tuleb hinnata garantii andmise ajal.

Sellega seoses märgib EFTA järelevalveamet, et riigiabi eeskirjades sätestatud analüüs ei eelda automaatselt selle meetme kokkusobivust teiste EMP lepingu sätetega.

2.2. Abi laenusaajale

Tavaliselt saab abist kasu laenusaaja. Nagu on märgitud punktis 2.1, tuleks riski võtmine hüvitada asjakohase preemiaga. Kui laenusaaja preemiat ei maksa või maksab vähe, on see tema jaoks eelis. Võrreldes garantii puudumisega, võimaldab riigigarantii laenusaajal saada kapitaliturgudel tavalisest paremate finantstingimustega laenu. Tavaliselt õnnestub laenusaajal riigigarantii abil kokku leppida madalamates intressimäärades ja/või pakkuda väiksemat tagatist. Mõnel juhul ei õnnestu laenusaajal ilma riigigarantiita leida ka mis tahes tingimustel laenu andvat finantsasutust. Seega võivad riigigarantiid soodustada uute ettevõtjate loomist ning võimaldavad teatavatel ettevõtjatel hankida raha uute tegevusalade hõlmamiseks. Samuti võib riigigarantii aidata raskustes ettevõtjal likvideerimise või ümberkorraldamise asemel tegevust jätkata, mis võib tekitada konkurentsimoonutusi.

2.3. Abi laenuandjale

2.3.1. Kuigi tavaliselt saab abist kasu laenusaaja, ei või välistada, et teatavatel asjaoludel saab abist otsest kasu ka laenuandja. Eriti juhul, kui näiteks juba võetud laenule või muule rahalisele kohustusele antakse riigigarantii tagantjärele, ilma et kohandataks selle laenu või rahalise kohustuse tingimusi, või kui ühe garanteeritud laenu abil makstakse tagasi teist, garanteerimata laenu samale krediidiasutusele, võib samuti tegemist olla abiga laenuandjale, kuivõrd laenude tagatus suureneb. Kui garantii sisaldab abi laenuandjale, tuleks tähelepanu pöörata asjaolule, et selline abi võib põhimõtteliselt olla tegevusabi.

2.3.2. Garantiid erinevad muudest riigiabimeetmetest nagu toetused või maksuvabastused selle poolest, et garantii puhul sõlmib riik laenuandjaga ka õigusliku suhte. Seetõttu tuleb kaaluda, kas fakt, et riigiabi on antud ebaseaduslikult, avaldab mõju ka kolmandatele isikutele. Riigi laenugarantiide puhul käib see peamiselt laenu andvate finantsasutuste kohta. Ettevõtjate rahastamiseks emiteeritud võlakirjade garantiide puhul kehtib see võlakirjade emiteerimises osalevate finantsasutuste kohta. Asjaolu, kas abi ebaseaduslikkus mõjutab riigi ja kolmandate isikute vahelisi õiguslikke suhteid, tuleb uurida siseriiklike õigusaktide alusel. Riikide kohtud peavad teatavatel juhtudel uurima, kas riigi õigusaktid ei takista garantiilepingute täitmist ning kõnealuse küsimuse üle otsustamisel tuleks neil EFTA järelevalveameti arvates arvestada EMP õigusaktide rikkumisega. See tähendab, et laenuandjatel võib olla huvi tavalise ettevaatusabinõuna kontrollida, kas garantiide andmisel täidetakse riigiabi käsitlevaid EMP eeskirju. EFTA riik peaks olema võimeline esitama üksikgarantii või garantiikava puhul EFTA järelevalveameti poolt antud juhtumi numbri ning vajaduse korral EFTA järelevalveameti otsuse mittekonfidentsiaalse eksemplari koos asjakohase viitega Euroopa Liidu Teatajale. EFTA järelevalveamet teeb kõik endast oleneva, et läbipaistval viisil teha kättesaadavaks tema poolt heakskiidetud üksikgarantiide ja garantiisüsteemidega seotud teave.

3. ABI OLEMASOLU VÄLISTAVAD TINGIMUSED

3.1. Üldised tähelepanekud

Kui riigi üksikgarantii või riigigarantii kavaga ei kaasne ettevõtja jaoks mingit kasu, siis ei kujuta see endast riigiabi.

Selleks et tuvastada, kas eelis on antud garantii või garantiikava kaudu, on Euroopa Kohus oma hiljutistes kohtuotsustes (5) leidnud, et Euroopa Komisjoni hinnang peaks põhinema samal põhimõttel, mille järgi investor tegutseb turumajandustingimustes (edaspidi „turumajandusliku investeerimise põhimõte”). Seepärast tuleb arvestada abisaajast ettevõtja tegelikke võimalusi saada samaväärset rahastamist kapitalituru vahenditega. Riigiabiga ei ole tegemist juhul, kui uus rahastamisallikas on tehtud kättesaadavaks tingimustel, mis on vastuvõetavad eraettevõtjale, kes tegutseb tavapärastes turumajanduslikes tingimustes (6).

Et hõlbustada turumajandusliku investeerimise põhimõtte täitmise hindamist konkreetse garantiimeetme puhul, esitab EFTA järelevalveamet käesolevas jaotises mitmeid abi välistamiseks piisavaid tingimusi. Üksikgarantiisid käsitletakse punktis 3.2, punktis 3.3 on esitatud lihtsustatud variant VKEde jaoks. Garantiikavasid käsitletakse punktis 3.4, punktis 3.5 on esitatud lihtsustatud variant VKEde jaoks.

3.2. Üksikgarantiid

Riigi antavate üksikgarantiide puhul leiab EFTA järelevalveamet, et kui on täidetud kõik alljärgnevad tingimused, on see piisav riigiabi välistamiseks:

a) Laenusaaja ei ole finantsraskustes. Et otsustada, kas laenusaajat tuleks käsitleda finantsraskustes olevana, tuleks kasutada suuniste ettevõtja päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antavat abi käsitlevas peatükis sätestatud määratlust (7). Vähem kui kolm aastat tagasi asutatud VKEsid ei saa pidada selle perioodi jooksul käesoleva peatüki tähenduses raskustes olevateks.

b) Garantii ulatust on võimalik selle andmisel nõuetekohaselt mõõta. See tähendab, et garantii peab olema seotud konkreetse rahalise tehinguga, kindlaksmääratud maksimumsummaga ja olema ajaliselt piiratud.

c) Garantii ei kata rohkem kui 80 % tasumata laenust või muust rahalisest kohustusest. Kõnealune piirang ei kehti võlaväärtpaberite garantiide puhul (8). EFTA järelevalveamet leiab, et kui rahaline kohustus on riigigarantiiga täielikult kaetud, siis laenuandja on vähem huvitatud laenutehingust tuleneva riski nõuetekohasest hindamisest, riski vastu kindlustamisest ja selle minimeerimisest ning eelkõige laenusaaja krediidivõime õigest hindamisest. Vahendite puudumise tõttu ei tarvitse riik garandina sellist riskianalüüsi alati ette võtta. Kõnealune huvipuudus laenu tagasimaksmisega seotud riski minimeerimise suhtes võib ergutada laenuandjaid sõlmima tavapärasest suurema tururiskiga laenulepinguid ning sellega suurendada kõrgema riskiga garantiide hulka riigi portfellis. Nimetatud 80 % piirang ei kehti riigigarantii puhul, mis on antud sellise ettevõtja rahastamiseks, kelle tegevus koosneb täielikult neile nõuetekohaselt ülesandeks tehtud üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamisest (9) ja kui selle garantii on andnud ülesande määranud riigiasutus. 80 % piirang kehtib juhul, kui asjaomane ettevõtja pakub muid üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid või tegeleb ka muu majandustegevusega. Selle tagamiseks, et laenuandja kannaks ka tegelikult osa riskist, tuleb rohkem tähelepanu pöörata kahele järgmisele aspektile: — kui laenu või rahalise kohustuse suurus aja jooksul väheneb, näiteks seetõttu, et laen hakkab tasutud saama, peab sellega proportsionaalselt kahanema ka garantiiks antud summa, nii et garantii ei kataks ühelgi ajahetkel üle 80 % tasumata laenust või rahalisest kohustusest; — kahju peavad kandma laenuandja ja garant proportsionaalselt ja ühtmoodi. Samuti peab laenaja antud võlakirjade sissenõudmisest saadav netotulu (s.o sissetulek, millest on maha arvatud nõude menetluskulud) vähendama proportsionaalselt laenusaaja ja garandi kantavaid kahjusid. Esmavastutusega garantiisid, mille puhul kahju kantakse esmalt garandi ja alles seejärel laenuandja poolt, võidakse käsitleda abi sisaldavana. Kui EFTA riik soovib anda garantiid, mis ületab 80 % läve ja väidab, et see ei kujuta endast abi, peab ta seda väidet nõuetekohaselt põhjendama, näiteks kogu tehingu korralduse põhjal, ning teavitama sellest EFTA järelevalveametit võimaliku riigiabi olemasolu nõuetekohaseks hindamiseks.

d) Garantii eest on makstud turupõhist hinda. Nagu on märgitud punktis 2.1, tuleks riski võtmine hüvitada asjakohase preemiaga sõltuvalt garantiina või vastugarantiina antavast summast. Kui garantii eest tasutud hind vähemalt võrdub kapitaliturgudelt leitava vastava garantiipreemia viitemääraga, ei ole garantii puhul tegemist abiga. Kui kapitaliturgudelt ei leita vastavat garantiipreemia viitemäära, tuleb garantiiga tagatud laenu kogu maksumust, kaasa arvatud laenu intressimäär ja garantiipreemia, võrrelda samasuguse garanteerimata laenu turuhinnaga. Mõlemal juhul tuleks vastava turuhinna kindlaksmääramiseks arvestada garantii ja selle aluseks oleva laenu omadusi, sealhulgas tehingu summat ja kestust, laenusaaja antud tagatist ja muid kogemusi, mis mõjutavad sissenõudmismäära hindamist, laenusaaja finantsseisundist tingitud võimalikku maksejõuetust, tema tegevusvaldkonda ja väljavaateid ning muid majanduslikke tingimusi. Selle analüüsi abil peaks olema võimalik laenusaajat liigitada riskireitingu alusel. Kasutada võib rahvusvaheliselt tunnustatud reitinguagentuuri liigitust, kuid laenu andev pank võib läbi viia ka oma sisereitingu. EFTA järelevalveamet juhib tähelepanu niisuguse reitingu ja nende rahvusvaheliste finantsasutuste tuvastatud riskimäära vahelisele seosele, kelle tegevus on avalik (10). Et hinnata, kas garantiipreemia on turutingimustega kooskõlas, võib EFTA riik võrrelda turul tegutsevate sarnase reitinguga ettevõtjate makstud hindu. Seepärast ei luba EFTA järelevalveamet kehtestada ühtset garantiipreemiate määra, mis väidetavalt vastab valdkonnas üldiselt kasutatavale määrale.

3.3. VKEdele antavate üksikgarantiide hindamine

Kui laenusaaja on VKE, (11) võib EFTA järelevalveamet erandina punkti 3.2 alapunktist d lubada lihtsustatud korra kohaselt hinnata, kas laenugarantii kujutab endast abi või mitte. Sellisel juhul, kui täidetakse kõik teised punkti 3.2. alapunktides a, b ja c sätestatud tingimused, ei loeta riigigarantiid abiks, kui järgmine aastane minimaalne garantiipreemia (nn „safe-harbour” preemia) (12) kehtestatakse laenusaaja reitingu alusel (13):

Krediidikvaliteet Standard and Poor’s Fitch Moody’s Aastane safe-harbour preemia Kõrgeim kvaliteet AAA AAA Aaa 0,4 % Väga tugev maksevõime AA + AA + Aa 1 0,4 % AA AA Aa 2 AA – AA – Aa 3 Tugev maksevõime A + A + A 1 0,55 % A A A 2 A – A – A 3 Piisav maksevõime BBB + BBB + Baa 1 0,8 % BBB BBB Baa 2 BBB – BBB – Baa 3 Ebasoodsad tingimused võivad maksevõimet kahjustada BB + BB + Ba 1 2,0 % BB BB Ba 2 BB – BB – Ba 3 Ebasoodsad tingimused tõenäoliselt kahjustavad maksevõimet B + B + B 1 3,8 % B B B 2 B – B – B 3 6,3 % Maksevõime sõltub soodsate tingimuste püsimisest CCC + CCC + Caa 1 Aastast „safe-harbour” preemiat ei saa määrata CCC CCC Caa 2 CCC – CCC – Caa 3 CC CC C Maksevõimetu või peaaegu maksevõimetu SD DDD Ca Aastast „safe-harbour” preemiat ei saa määrata | D | DD | C | D

„Safe-harbour” garantiipreemiaid kohaldab riik tegelikult garantiina või vastugarantiina antava summa suhtes iga vastava aasta alguses. Neid tuleb pidada tabelis esitatuga (14) vähemalt võrdse krediidireitinguga ettevõtja suhtes kohaldatavaks miinimumiks.

Pärast lepingu sõlmimist ettemaksena makstava ühekordse garantiipreemia puhul ei loeta laenugarantiid abi sisaldavaks, kui see on vähemalt võrdne tulevaste garantiipreemiate nüüdisväärtusega, nagu eespool märgitud, ja vastavaks viitemääraks on kasutatud diskontomäär (15).

Nagu eelnevas tabelis näidatud, ei kohaldata lihtsustatud meetodit nende ettevõtjate suhtes, kelle reiting on CCC/Caa või halvem.

VKEde puhul, kelle kohta puuduvad laenuandmed või kellel ei ole bilansile tuginevat krediidireitingut (näiteks teatavad eriotstarbelised või tegevust alustavad ettevõtjad), on „safe-harbour” preemia määraks 3,8 %, kuid see ei tohi kunagi olla väiksem kui nende emaettevõtja(te)l.

Neid marginaale võidakse turuolukorra arvessevõtmiseks aeg-ajalt läbi vaadata.

3.4. Garantiikavad

EFTA järelevalveamet on seisukohal, et riigigarantii kava ei kujuta endast riigiabi, kui on täidetud kõik järgmised tingimused:

a) Garantiikava on finantsraskustes laenusaajatele suletud (vt täpsemalt punkti 3.2 alapunkt a).

b) Garantii ulatust on võimalik selle andmisel nõuetekohaselt mõõta. See tähendab, et garantiid peavad olema seotud konkreetsete rahaliste tehingutega, kindlaksmääratud maksimumsummaga ja olema ajaliselt piiratud.

c) Garantii ei kata rohkem kui 80 % igast tasumata laenust või muust rahalisest kohustusest (vt täpsemalt (sh erandid) punkti 3.2 alapunkt c).

d) Kava tingimused rajanevad realistlikul riskihindamisel, nii et tõenäoliselt muudavad soodustatud ettevõtjate makstud garantiipreemiad kava isefinantseerivaks. Isefinantseeriva kava ja õige riskihindamise puhul loeb EFTA järelevalveamet kava garantiipreemiad turutingimustele vastavateks. Siit tuleneb, et iga uue garantii riski tuleb hinnata kõigi asjakohaste tegurite (laenusaaja kvaliteet, tagatised, garantii kestus jne) põhjal. Selle riskianalüüsi põhjal tuleb määratleda riskiklassid, (16) garantii tuleb liigitada ühte neist riskiklassidest ja kehtestada vastav garantiipreemia sõltuvalt garantiina või vastugarantiina antavast summast.

e) Selleks et kava omafinantseerimise aspekti hindamine oleks põhjalik ja dünaamiline, tuleb preemiate taseme piisavus majanduslikult põhjendatud ajavahemiku järel vähemalt kord aastas läbi vaadata kava tegeliku kahjude määra põhjal; ja kui on olemas risk, et kava end võib-olla enam ise ei finantseeri, preemiaid korrigeerida. Kõnealune korrigeerimine võib puudutada kõiki antud ja tulevikus antavaid garantiisid või ainult viimati nimetatuid.

f) Selleks et garantiipreemiad loetaks turutingimustele vastavateks, peavad need katma tavalised garantii andmisega seotud riskid, kava halduskulud ja iga-aastased piisava kapitali hüvitised, isegi kui sellist kapitali pole või see on olemas vaid osaliselt. Halduskulud peaksid sisaldama vähemalt konkreetse kava algse riskianalüüsi ja ka riskijärelevalve ja riskihaldamise kulusid, mis on seotud garantii andmise ja haldamisega. Kapitali hüvitamise kohta märgib EFTA järelevalveamet, et tavapärased garandid peavad täitma kapitalinõude eeskirju ja kooskõlas nende eeskirjadega peab neil olema omakapital, et mitte minna pankrotti garantiidest tulenevate iga-aastaste kahjude kõikumise tõttu. Riigigarantii kavade kohta need eeskirjad tavaliselt ei kehti ja seega kõnealuseid reserve vaja ei ole. Teisisõnu, iga kord, kui garantiidest tulenevad kaod ületavad garantiipreemiatest saadavad tulud, kaetakse puudujääk lihtsalt riigieelarvest. Selline kavale antav riigigarantii seab selle tavalisest garandist soodsamasse olukorda. EFTA järelevalveamet leiab, et selleks, et vältida seesugust ebavõrdsust ja riigi võetavat riski hüvitada, peavad garantiipreemiad katma piisava kapitali hüvitise. EFTA järelevalveamet leiab, et see kapital peab vastama 8 %le (17) tagasi maksmata garantiidest. Garantiide puhul, mis on antud ettevõtjatele, kelle reiting on AAA/AA- (Aaa/Aa3), võib hüvitatava kapitali summa vähendada 2 %le maksmata garantiidest; garantiide puhul, mis on antud ettevõtjatele, kelle reiting on A+/A- (A1/A3), võib hüvitatava kapitali summa vähendada 4 %le maksmata garantiidest. Kapitali hüvitamine koosneb tavaliselt riskipreemiast, millele võib lisanduda riskivaba intressimäär. Riskipreemia tuleb kõigil juhtudel maksta riigile piisava kapitali summa alusel. Oma ja Euroopa Komisjoni kogemuste põhjal leiab EFTA järelevalveamet, et omakapitali puhul küündib tavaline riskipreemia vähemalt 400 baaspunktini ja selline riskipreemia peaks sisalduma abisaajate makstud garantiipreemias (18). Kui kava jaoks kapitali ei anta (nagu enamikus riigigarantii kavades) ja seega riik rahalist sissemakset ei tee, ei tule riskivaba intressimäära arvestada. Kui aga riik ka tegelikult annab aluskapitali, kannab riik laenu võtmise kulud ja kava saab selle raha võimaliku investeerimise korral eelise. Seetõttu tuleb antud summa pealt maksta riigile riskivaba intressimäära. Raha selleks makseks tuleks aga võtta kava finantstulust ning see ei pruugi mõjutada garantiipreemiaid (19). EFTA järelevalveamet leiab, et 10aastaste riigi võlakirjade tootlust võib kasutada tavapärase kapitalituluna võetava riskivaba määra sobivaks asendajaks.

g) läbipaistvuse tagamiseks tuleb abikava raames sätestada tulevaste garantiide andmise tingimused nagu ettevõtete abikõlblikkus vastavalt reitingule ning vajadusel garantiide sektor ja suurus, maksimaalne summa ja kestus.

3.5. VKEdele ettenähtavate garantiikavade hindamine

Pidades silmas VKEde eriolukorda ning eesmärgiga lihtsustada nende juurdepääsu rahalistele vahenditele, eriti garantiikavade kaudu, on selliste ettevõtjate jaoks kaks võimalust:

— võimalus kasutada „safe-harbour” preemiaid, nagu määratletud VKEde üksikgarantiide puhul;

— garantiikavade kui selliste hindamine, võimaldades ühekordse garantiipreemia kohaldamist ning vältides vajadust abi saavate VKEde individuaalsete reitingute järele.

Mõlema võimaluse kasutustingimused on määratletud järgmiselt:

„Safe-harbour”preemiate kasutamine VKEdele ettenähtud garantiikavade raames

Kooskõlas üksikgarantiide lihtsustamiseks tehtud ettepanekutega võib VKEdele kasulikke garantiikavu pidada samuti põhimõtteliselt isefinantseerivateks ja mitte käsitleda neid riigiabina, kui kohaldatakse punktis 3.3 kehtestatud ettevõtjate reitingupõhiseid minimaalseid „safe-harbour” garantiipreemiaid (20). Teised punkti 3.4 alapunktides a, b ja c ning punkti 3.4 alapunktis g sätestatud tingimused peavad siiski olema täidetud ja punkti 3.4. alapunktides d, e ja f sätestatud tingimused tuleb täita, kasutades punktis 3.3. sätestatud minimaalseid aastaseid garantiipreemiaid.

Ühekordsete garantiipreemiate kasutamine VKEdele ettenähtud garantiikavade raames

EFTA järelevalveamet on teadlik sellest, et individuaalse riskihindamise läbiviimine iga laenusaaja puhul on kulukas protsess, mis ei pruugi sobida, kui kavasse on hõlmatud suur hulk väikelaene, mille jaoks see on riskide jagamise vahend.

Seega, kui kava raames antakse garantiisid ainult VKEdele ja garanteeritud summa ei ületa 2,5 miljoni euro suurust läve ettevõtja kohta konkreetse kava raames, võib EFTA järelevalveamet erandina eespool esitatud punkti 3.4 alapunktist d nõustuda kõigi laenusaajate puhul ühekordse aastase garantiipreemiaga. Kuid selleks, et seesuguse kava alusel antud garantiisid ei käsitletaks riigiabina, peab kava jääma isefinantseerivaks ja täidetud peavad olema kõik muud punkti 3.4 alapunktides a, b ja c ja punkti 3.4 alapunktides e, f ja g sätestatud tingimused.

3.6. Riigiabiks ei loeta automaatselt

Kui ükskõik milline punktides 3.2–3.5 ettenähtud tingimustest jääb täitmata, ei tähenda see, et selline garantii või garantiikava loetaks automaatselt riigiabiks. Kui tekib kahtlus, et kavandatav garantii või garantiikava kujutab endast riigiabi, tuleb sellest EFTA järelevalveametile teatada.

4. ABIELEMENDIGA GARANTIID

4.1. Üldosa

Kui üksikgarantii või garantiikava ei vasta turumajandusliku investeerimise põhimõtetele, loetakse see riigiabi sisaldavaks. Riigiabi elemendi suurus tuleb arvuliselt väljendada, et kontrollida, kas abi võib pidada kokkusobivaks konkreetse riigiabi erandi põhjal. Põhimõtteliselt loetakse riigiabi elemendiks individuaalselt või kava raames antud garantii asjakohase turuhinna ja selle meetme eest makstud tegeliku hinna vahet.

Tulemuseks saadud aastased garantiiga antava toetuse rahalised väärtused tuleks viitemäära kasutades diskonteerida nende praeguse väärtuseni ja seejärel kokku liita toetuse koguväärtuse saamiseks.

Garantii abielemendi väljaarvutamisel pöörab EFTA järelevalveamet erilist tähelepanu järgmistele asjaoludele:

a) Üksikgarantiide puhul: kas laenusaaja on rahalistes raskustes. Garantiikavade puhul: kas kava kõlblikkustingimused võimaldavad selliseid ettevõtjaid välja jätta (vt täpsemalt punkti 3.2 alapunkt a). EFTA järelevalveamet märgib, et raskustes olevatelt ettevõtjatelt nõuab võimalik turugarant laenu andmisel kõrget garantiipreemiat, arvestades summa suurust, mis jääks maksmata, kui ettevõtja ei suuda täita lepingust tulenevaid kohustusi. Kui tõenäosus, et laenusaaja pole võimeline laenu tagasi maksma, muutub eriti suureks, ei pruugi sellist turumäära leiduda ja garantii abielement võib erakorralistel asjaoludel olla sama suur kui kõnealuse garantiiga tegelikult kaetav summa.

b) Kas iga garantii ulatust saab selle andmisel nõuetekohaselt mõõta. See tähendab, et garantiid peavad olema seotud konkreetse rahalise tehinguga, kindlaksmääratud maksimumsummaga ja olema ajaliselt piiratud. Sellega seoses leiab EFTA järelevalveamet põhimõtteliselt, et piiramatud garantiid ei sobi kokku EMP lepingu artikliga 61.

c) Kas garantii katab rohkem kui 80 % igast tasumata laenust või muust rahalisest kohustusest (vt täpsemalt (sh erandeid) punkti 3.2 alapunkt c). Selleks et tagada, et laenuandja oleks tõepoolest huvitatud laenuandmise tehingust tuleneva riski nõuetekohasest hindamisest, riski vastu kindlustamisest ja selle minimeerimisest ning eelkõige laenusaaja krediidivõime õigest hindamisest, leiab komisjon, et vähemalt 20 % laenust, mis jääb riigigarantiiga katmata, peaks jääma laenuandja kanda, (21) et õhutada teda kindlustama oma laene ja minimeerima tehinguga seotud riski. Seetõttu uurib komisjon üldjuhul põhjalikumalt iga garantiid või garantiikava, millega kaetakse finantstehing tervikuna (või peaaegu tervikuna), välja arvatud juhul, kui liikmesriik põhjendab seda piisavalt, näiteks tehingu erilise laadiga.

d) Kas garantii turuhinna määramisel on võetud arvesse garantii ja laenu (või muude rahaliste kohustuste) erijooni, mille põhjal arvutatakse välja abielement, võrreldes viimast tegelikult makstud garantiipreemiaga (vt täpsemalt punkti 3.2 alapunkt d).

4.2. Abielement üksikgarantiides

Üksikgarantii puhul tuleb garantiiga antava toetuse rahaline väärtus arvutada garantii turuhinna ja tegelikult makstud hinna vahena.

Kui turg ei paku asjaomase tehinguliigi jaoks garantiisid, ei ole garantii turuhind kättesaadav. Sellisel juhul tuleb abielement arvutada samal viisil nagu sooduslaenu toetusekvivalent, nimelt selle konkreetse turuintressimäära, mida kõnealune ettevõtja oleks ilma garantiita maksnud, ning riigigarantii abil saadud intressimäära vahena pärast kõigi garantiimaksete arvessevõtmist. EFTA järelevalveamet rõhutab, et kui turuintressimäära ei ole ja kui EFTA riik soovib kasutada selle asemel viitemäära, kehtivad üksikgarantii abi osatähtsuse väljaarvutamisel tingimused, mis on sätestatud viitemäärasid käsitlevas järelevalveameti riigiabi suuniste peatükis (22). See tähendab, et tehingu, garanteeritava ettevõtja ja esitatud tagatiste riskiprofiiliga arvestamiseks tuleb pöörata piisavalt tähelepanu baasmäärale lisatava hüvitise suurusele.

4.3. Abielement VKEdele antavates üksikgarantiides

VKEde puhul võib rakendada ka punktis 3.3 esitatud lihtsustatud hindamissüsteemi. Juhul, kui antud garantiipreemia ei vasta selle reitinguklassi jaoks kehtestatud miinimumväärtusele, käsitletakse selle miinimumtaseme ja makstud garantiipreemia vahet abina. Kui garantii kehtib üle aasta, diskonteeritakse aastased puudujäägid, kasutades asjaomast viitemäära (23).

Ainult asjaomaste EFTA riikide üheselt tõendatud ja nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võib EFTA järelevalveamet lubada neist eeskirjadest kõrvalekaldumist; sellistel juhtudel tuleb siiski kinni pidada riskipõhisest lähenemisviisist.

4.4. Abielement garantiikavades

Garantiikavade puhul on iga kava raames antava garantii sularahaekvivalendiks tegelikult makstava preemia (juhul, kui preemiat makstakse) ja punktis 3.4 sätestatud tingimustega kooskõlas asutatud samaväärse abina mittekäsitletava kava raames maksmisele kuuluva preemia vahe. Eespool nimetatud teoreetilised garantiipreemiad, mille põhjal arvutatakse välja abielement, peavad seega katma nii garantiiga seotud tavalised riskid kui ka haldus- ja kapitalikulud (24). Selline toetusekvivalendi arvutamise viis peaks tagama, et ka keskmise ja pikaajalise perioodi jooksul jääb kava raames antud abi koguväärtus võrdseks ametiasutuste poolt kava puudujäägi katmiseks tehtud rahasüstiga.

Kuna riigigarantii kavade puhul ei tarvitse üksikgarantiide erijooned olla garantiikavale hinnangu andmise ajaks veel selgunud, tuleb abielementi hinnates arvesse võtta garantiikava tingimusi.

Garantiikavade abielemente saab arvutada ka EFTA järelevalveameti juba heaks kiidetud meetoditega pärast komisjoni poolt riigiabi valdkonnas vastu võetud määruse kohast teatamist, nagu seda on komisjoni 24. oktoobri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1628/2006, mis käsitleb asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist investeeringuteks ette nähtud regionaalabi suhtes, (25) tingimusel et heakskiidetud meetodis on selgesõnaliselt käsitletud sellist liiki tagatisi ja nendega seotud tehinguid.

Ainult asjaomase EFTA riigi poolt üheselt tõendatud ja nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võib EFTA järelevalveamet lubada neist eeskirjadest kõrvalekaldumist; sellistel juhtudel tuleb siiski kinni pidada riskipõhisest lähenemisviisist.

4.5. Abielement VKEde garantiikavades

Punktis 3.5 esitatud VKEde garantiikavade lihtsustamisvahendeid võib kasutada ka abi arvutamise eesmärgil. Mõlema võimaluse kasutustingimused on määratletud järgmiselt:

„Safe-harbour”preemiate kasutamine VKEdele ettenähtud garantiikavade raames

VKEde puhul võib rakendada ka punktis 3.5 esitatud lihtsustatud hindamissüsteemi. Kui kasutatakse kõnealust süsteemi ja garantiikava antud kategooria garantiipreemia ei vasta selle reitinguklassi jaoks kehtestatud miinimumväärtusele, (26) käsitletakse kõnealuse miinimumtaseme ja makstud garantiipreemia vahet abina (27). Kui garantii kehtib üle aasta, diskonteeritakse aastased puudujäägid vastavalt viitemäärale (28).

Ühekordsete garantiipreemiate kasutamine VKEdele ettenähtud garantiikavade raames

Arvestades, et VKEdele ettenähtud garantiikava raames riigiabi andmine moonutab konkurentsi vähem, leiab EFTA järelevalveamet, et kui abikava käsitleb ainult VKEdele antavaid garantiisid ja kui garanteeritud summa ei ületa 2,5 miljoni euro suurust läve ettevõtja kohta konkreetse kava raames, võib EFTA järelevalveamet erandina eespool esitatud punktist 4.4 nõustuda kava abi osatähtsuse hindamisega, ilma et kava raames tuleks hinnata eraldi iga üksikgarantiid või riskiklassi (29).

5. GARANTIIDENA ANTAVA RIIGIABI KOKKUSOBIVUS EMP LEPINGUGA

5.1. Üldosa

EFTA järelevalveamet peab kontrollima EMP lepingu artikli 61 lõike 1 reguleerimisalasse kuuluvate riigigarantiide kokkusobivust EMP lepinguga. Enne kokkusobivuse hindamist tuleb kindlaks teha abisaaja.

5.2. Hinnang

EFTA järelevalveamet uurib kõnealuse abi kokkusobivust EFTA lepingule samade eeskirjade kohaselt, mida kohaldatakse muul kujul esinevate abimeetmete suhtes. EFTA järelevalveamet on abi kokkusobivuse hindamise konkreetseid kriteeriume selgitanud ja üksikasjalikult esitanud oma riigiabi suunistes (30). Kontrollimisel võetakse eelkõige arvesse abi osatähtsust, abisaajate laadi ning eesmärke.

5.3. Tingimused

EFTA järelevalveamet kiidab garantii heaks ainult juhul, kui selle kasutamine on lepingu kohaselt seotud konkreetsete tingimustega, mis võivad ulatuda abi saava ettevõtja pankroti kohustusliku väljakuulutamiseni või muu samalaadse menetluseni. Pooled peavad kõnealustes tingimustes kokku leppima garantii andmise ajal. Juhul, kui EFTA riik soovib garantiid kasutada muudel kui tagatise andmise ajal kokkulepitud esialgsetel tingimustel, käsitleb EFTA järelevalveamet garantii kasutamist uue abina, millest tuleb teatada järelevalve- ja kohtulepingu protokolli nr 3 I osa artikli 1 lõike 3 kohaselt.

6. EFTA RIIKIDE ARUANNETE ESITAMINE EFTA JÄRELEVALVEAMETILE

Vastavalt üldisele järelevalvekohustusele (31) on eriti tähtis, et EFTA järelevalveameti heakskiidetud riigigarantii kavad vaadatakse järjepidevalt läbi vastavalt EFTA lepingu artikli 62 lõikele 1. Seda on tarvis kapitaliturgude edasise arengu jälgimiseks, arvestades, et riigigarantiide aja jooksul muutuvat väärtust on raske hinnata. Seepärast esitavad liikmesriigid EFTA järelevalveametile aruanded.

Garantiikavade puhul tuleb need aruanded esitada vähemalt garantiikava kehtivuse lõpus ja muudetud kavast teatamiseks. Olenevalt juhtumist võib EFTA järelevalveamet pidada vajalikuks nõuda aruandeid ka sagedamini.

Garantiikavade puhul, mille suhtes EFTA järelevalveamet on võtnud vastu otsuse abi puudumise kohta ja eriti, kui kava ajaloo kohta puuduvad usaldusväärsed andmed, võib EFTA järelevalveamet abi puudumise otsust tehes nõuda nimetatud aruannete esitamist, täpsustades iga juhtumi kohta eraldi aruandluse sagedust ja sisu.

Aruanded peavad sisaldama vähemalt järgmist teavet:

a) antud garantiide arv ja suurus;

b) perioodi lõpuks tasumata garantiide arv ja suurus;

c) igal aastal nende garantiide arv ja suurus, mille puhul on lepingulised kohustused täitmata jäetud (eraldi väljatooduna);

d) iga-aastased laekumised: 1. laekumised makstud preemiatest; 2. laekumised tagasinõutud summadest; 3. muu tulu (näiteks hoiustelt või investeeringutelt saadud intressid jne);

e) iga-aastased kulud: 1. halduskulud; 2. garantiide kasutamise eest makstud hüvitised;

f) iga-aastane ülejääk/puudujääk (tulude ja kulude vahe);

g) kava algusest saadik kogunenud ülejääk/puudujääk (32).

Üksikgarantiide puhul tuleb samuti esitada teave vastavalt asjakohastele alapunktidele (peamiselt d–g).

EFTA järelevalveamet juhib EFTA riikide tähelepanu asjaolule, et täpsete aruannete esitamiseks ka kaugemas tulevikus tuleb vajalikke andmeid koguda nõuetekohaselt alates kava rakendamisest ja neid andmeid igal aastal koondada.

EFTA riikide tähelepanu juhitakse ka asjaolule, et kuigi teatamiskohustust ei ole, võib EFTA järelevalveametil üksikgarantiina või kava raames antud abina mittekäsitletavate garantiide puhul tekkida vajadus kontrollida (näiteks seoses kaebusega), kas see garantii või kava hõlmab abielemente. Sellisel juhul nõuab EFTA järelevalveamet samasugust teavet, mis on eespool sätestatud EFTA riikide aruannete puhul.

Kui aruanne on juba esitatud vastavalt riigiabi valdkonnas kehtivate grupierandi määruste, suuniste või raamistikega kehtestatud konkreetsele aruandluskohustusele, asendab see aruanne käesoleva kohustuse alusel esitatavat garantiiaruandlust, juhul kui see sisaldab eespool loetletud teavet.

7. RAKENDAMINE

EFTA järelevalveamet kutsub EFTA riike üles 1. jaanuariks 2010 kohandama uute garantiide puhul olemasolevaid garantiimeetmeid käesoleva teatise alusel.

(1) Käesolev peatükk vastab komisjoni teatisele EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamise kohta garantiidena antava riigiabi suhtes (ELT C 155, 20.6.2008, lk 10) ja selle parandusele (ELT C 244, 25.9.2008, lk 32) ning asendab riigiabi suuniste praeguse garantiina antavat riigiabi käsitleva peatüki (EÜT L 274, 26.10.2000, lk 29 ja EMP kaasanne nr 48, 26.10.2000, lk 45).

(2) EÜT L 274, 26.10.2000, lk 29, ja EMP kaasanne nr 48, 26.10.2000, lk 45. Käesolev peatükk vastab komisjoni teatisele EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamise kohta garantiidena antava riigiabi suhtes (EÜT C 71, 11.3.2000, lk 14).

(3) Näiteks komisjoni 23. aprilli 2003. aasta otsus 2003/706/EÜ, Brandenburgi liidumaa garantiikavad aastateks 1991 ja 1994 riigiabi C 45/98 (ex NN 45/97) (ELT L 263, 14.10.2003, lk 1); komisjoni 16. detsembri 2003. aasta otsus, laevade rahastamise garantiikavad – Saksamaa (N 512/03) (ELT C 62, 11.3.2004, lk 3); komisjoni 6. aprilli 2005. aasta otsus 2006/599/EÜ toetuskava kohta, mida Itaalia kavatseb rakendada laevaehituse finantseerimiseks (ELT L 244, 7.9.2006, lk 17).

(4) Vt kohtuasi C 482/99 Prantsusmaa vs. komisjon (Stardust), EKL 2002, lk I-4397.

(5) Vt kohtuasi C-482/99, samas.

(6) Vt EFTA järelevalveameti riigiabi suunised, milles käsitletakse riigiasutuste osalemist ettevõtete kapitalis (EÜT L 231, 3.9.1994, lk 1, EMP kaasanne nr 32, 3.9.1994, lk 1). Suunised põhinevad EÜ Bülletäänil nr 9-1984, milles käsitletakse EÜ asutamislepingu (endiste) artiklite 92 ja 93 kohaldamist riigiasutuste osalemisele ettevõtete kapitalis (Euroopa Ühenduste Bülletään nr 9-1984), mis on inkorporeeritud EMP lepingu XV lisa punkti 9. Vt ka ühendatud kohtuasjad 296/82 ja 318/82, Madalmaad ja Leeuwarder Papierwarenfabriek Bv vs. komisjon, EKL 1985, lk 809, punkt 17. Vt ka EFTA järelevalveameti riigiabi suunised lennundussektorile riigiabi andmise kohta (EÜT L 124, 23.5.1996, lk 41 (punkt 30) ja EMP kaasanne nr 23, 23.5.1996, lk 86 (punkt 30)). Neis suunistes sätestatakse, kuidas järelevalveamet kohaldab kriteeriume kooskõlas komisjoni teatisega, milles käsitletakse EÜ asutamislepingu artiklite 92 ja 93 ja EMP lepingu artikli 61 kohaldamist lennundussektorile antava riigiabi korral (EÜT C 350, 10.12.1994, lk 5), punktid 25 ja 26.

(7) ELT L 97, 15.4.2005, lk 41 ja EMP kaasanne nr 18, 14.4.2005, lk 1. See peatükk vastab ühenduse suunistele raskustes olevate äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antava riigiabi kohta (ELT C 244, 1.10.2004, lk 2).

(8) Võlaväärtpaberite mõiste definitsiooni vt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. detsembri 2004. aasta direktiivi 2004/109/EÜ artikli 2 lõike 1 punkti b läbipaistvuse nõuete ühtlustamise kohta teabele, mis kuulub avaldamisele emitentide kohta, kelle väärtpaberid on lubatud reguleeritud turul kauplemisele, ning millega muudetakse direktiivi 2001/34/EÜ (ELT L 390, 31.12.2004, lk 38). Nimetatud direktiiv on inkorporeeritud EMP lepingusse EMP Ühiskomitee 30. septembri 2005. aasta otsusega nr 120/2005, millega muudetakse EMP lepingu IX lisa (finantsteenused) (ELT L 339, 22.12.2005, lk 26 ja EMP kaasanne nr 66, 22.12.2005, lk 15). Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2008/22/EÜ (ELT L 76, 19.3.2008, lk 50) (EMP lepingusse seni inkorporeerimata).

(9) Selline üldist majandushuvi pakkuv teenus peab olema kooskõlas ühenduse eeskirjadega, näiteks komisjoni 28. novembri 2005. aasta otsusega 2005/842/EÜ EÜ asutamislepingu artikli 86 lõike 2 kohaldamise kohta üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid osutavatele ettevõtjatele avalike teenuste eest makstava hüvitisena antava riigiabi suhtes (ELT L 312, 29.11.2005, lk 67), mis on inkorporeeritud EMP lepingusse EMP Ühiskomitee otsusega nr 91/2006, millega muudetakse Euroopa Majanduspiirkonna lepingu XV lisa (riigiabi) (ELT L 289, 19.10.2006, lk 31 ja EMP kaasanne nr 52, 19.10.2006, lk 24), ja suuniste peatükk, milles käsitletakse riigiabi, mida antakse avalike teenuste eest makstava hüvitisena (ELT L 109, 26.4.2007, p. 44 ja EMP kaasanne nr 20, 26.4.2007, lk 1). See peatükk vastab ühenduse raamistikule riigiabi jaoks, mida antakse avalike teenuste eest makstava hüvitisena (ELT C 297, 29.11.2005, lk 4).

(10) Näiteks tabelis 1 esitatud agentuuride krediidireitingud, mis on esitatud Rahvusvaheliste Arvelduste Panga töödokumendist nr 207, kättesaadav aadressil: http://www.bis.org/publ/work207.pdf.

(11) VKEd on väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad, mille määratlus on esitatud EFTA järelevalveameti suunistes riigiabi andmise kohta mikro-, väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjatele (VKEdele). See määratlus vastab määratlusele, ms on esitatud komisjoni soovituses 2003/361/EÜ mikro-, väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate määratlemise kohta (ELT L 124, 20.5.2003, lk 36). Vt ka komisjoni määruse (EÜ) nr 70/2001 I lisa, mis käsitleb EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele antava riigiabi suhtes (EÜT L 10, 13.1.2001, lk 33), mis on inkorporeeritud EMP lepingusse EMP Ühiskomitee otsusega nr 88/2002, millega muudetakse Euroopa Majanduspiirkonna lepingu XV lisa (EÜT L 266, 3.10.2002, lk 56, EMP kaasanne nr 49, 3.10.2002, lk 42). Määrust muudeti viimati määrusega (EÜ) nr 1976/2006 (ELT L 368, 23.12.2006, lk 85), mis on inkorporeeritud EMP lepingusse EMP Ühiskomitee otsusega nr 28/2007 (ELT L 209, 9.8.2007, lk 50, EMP kaasanne nr 38, 9.8.2007, lk 33).

(12) Nimetatud „safe-harbour” preemiad on kehtestatud kooskõlas marginaalidega sama reitinguga ettevõtjatele antavatele laenudele, mis on määratud kindlaks riigiabi suuniste peatükis, milles käsitletakse viite- ja diskontomäärade kindlaksmääramise meetodit. Nimetatud suunised vastavad komisjoni teatisele viite- ja diskontomäärade kindlaksmääramise meetodi läbivaatamise kohta (ELT C 14, 19.1.2008, lk 6). Vastavalt Euroopa Komisjoni tellitud temaatilisele uurimusele (http://ec.europa.eu/comm/competition/state_aid/studies_reports/full_report.pdf, vt lk 23 ja 156–159) on võetud arvesse üldist vähenemist 20 baaspunkti võrra. Vähenemine vastab laenu ja garantii samalaadse riski marginaali erinevusele, et võtta arvesse laenudega seotud täiendavaid kulusid.

(13) Tabelis on esitatud reitinguagentuuride Standard and Poor’s, Fitch ja Moody’s reitingukategooriad, kuna tegemist on nende reitinguagentuuridega, keda pangandussektoris kasutatakse kõige sagedamini punkti 3.2 alapunktis d kirjeldatud sisereitingu süsteemiga seostamiseks. Kuid reiting ei pea tingimata pärinema nimetatud reitinguagentuuridelt — samamoodi aktsepteeritavad on riiklikud reitingusüsteemid või need, mida pangad kasutavad lepingukohustuste täitmatajätmise peegeldamiseks, tingimusel, et need annavad lepingukohustuste täitmatajätmise tõenäosuse ühe aasta jooksul, sest reitinguagentuurid kasutavad seda näitajat ettevõtete järjestamiseks; muud süsteemid peaksid võimaldama samalaadset liigitamist nimetatud järjestusmeetodi abil.

(14) Näiteks ettevõttele, kellele panga antud krediidireiting vastab BBB-/Baa 3-le, kehtestatakse iga aasta alguses aastaseks garantiipreemiaks vähemalt 0,8 % riigi poolt tegelikult garanteeritud summast.

(15) Vt joonealuses märkuses 12 nimetatud suunised, kus on sätestatud: „Viitemäära kasutatakse ka diskontomäärana nüüdisväärtuse arvutamisel. Selleks kasutatakse üldiselt baasmäära, mida on suurendatud 100 baaspunkti suuruse kindla marginaali võrra.” (lk 4).

(16) Vt täpsemalt joonealune viide 13.

(17) Vastavalt kapitalinõuetele, mis on kehtestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiivi 2006/48/EÜ (krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta (ELT L 177, 30.6.2006, lk 1)) artikliga 75, mis on inkorporeeritud EMP lepingusse EMP Ühiskomitee otsusega nr 65/2008, millega muudetakse Euroopa Majanduspiirkonna lepingu IX lisa (ELT L 257, 25.9.2008, lk 27 ja EMP kaasanne nr 58, 25.9.2008, lk 9), koostoimes VI lisaga (punkt 41 ja järgmised).

(18) BBB reitinguga ettevõtjale antud garantii puhul, mis ulatub 100-ni, peab sel viisil loodud reserv olema vähemalt 8. 400 baaspunkti (või 4 %) rakendamine sellele summale annab aastaseks kapitalimaksumuseks 8 %*4 % = 0,32 % garanteeritud summast, mis mõjutab vastavalt garantii hinda. Kui kavas ettenähtud ettevõtja eeldatav iga-aastane tuvastatud riskimäär on näiteks 0,35 % ning aastased halduskulud on hinnanguliselt 0,1 %, on garantii hind, mida ei loeta abiks, 0,77 % aastas.

(19) Sellisel juhul, ja tingimusel, et riskivaba määr on 5 %, on loodavad aastased reservid sama garantii (100) ja reservi (8) jaoks 8 % *(4 % + 5 %) = 0,72 % garanteeritud summast. Samadel tingimustel (tuvastatud riskimäär 0,35 % ja halduskulud 0,1 %) oleks garantii hind 0,77 % aastas ning riigile tuleks kava järgi maksta 0,4 % lisatasu.

(20) Selles sisaldub ka säte, et VKEde puhul, kelle kohta puuduvad laenuandmed või kellel ei ole bilansile tuginevat krediidireitingut, on „safe-harbour” preemia määraks 3,8 %, kuid see ei tohi olla vähem kui nende emaettevõtjatel.

(21) Seda eeldusel, et ettevõtja annab riigile ja krediidiasutusele vastaval tasemel tagatise.

(22) Vt joonealuses märkuses 12 nimetatud peatükk.

(23) Vt täpsemalt joonealune viide 15.

(24) Selle arvutuse saab iga riskiklassi jaoks kokkuvõtvalt esitada a) riskiklassi riskiteguriga („risk” tähendab lepinguliste kohustuste täitmatajätmise tõenäosus ilma haldus- ja kapitalikulusid arvestamata) korrutatud tagasimaksmata garanteeritud summa, mis kujutab endast garanti eest turul makstavat preemiat, ja b) mis tahes makstud garantiipreemia vahena, st (garanteeritud summa × risk) – makstud garantiipreemia.

(25) ELT L 302, 1.11.2006, lk 29. Inkorporeeritud EMP lepingusse EMP Ühiskomitee otsusega nr 157/2006 (ELT L 89, 29.3.2007, lk 33 ja EMP kaasanne nr 15, 29.3.2007, lk 26).

(26) Siia kuulub ka võimalus, et VKEde puhul, kelle kohta puuduvad laenuandmed või kellel ei ole bilansile tuginevat krediidireitingut, on „safe-harbour” preemia määraks 3,8 %, kuid see ei tohi olla vähem kui nende emaettevõtja(te)l.

(27) Selle arvutuse saab iga riskiklassi jaoks kokkuvõtvalt esitada a) selle riskiklassi „safe-harbour” garantiipreemia protsendi ja b) makstud garantiipreemia protsendi vahena, mis on korrutatud tagasimaksmata garanteeritud summaga, st garanteeritud summa × („safe-harbour” garantiipreemia – makstud preemia).

(28) Vt täpsemalt joonealune viide 12.

(29) Selle arvutuse saab olenemata riskiklassist kokkuvõtvalt esitada a) kava riskiteguriga („risk” tähendab lepinguliste kohustuste täitmatajätmise võimalus pärast haldus- ja kapitalikulude mahaarvamist) korrutatud tagasimaksmata garanteeritud summa ja b) mis tahes makstud garantiipreemia vahena, st (garanteeritud summa × risk) – makstud garantiipreemia.

(30) Vaata järelevalveameti riigiabi suunised aadressil http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/.

(31) Eeskätt järelevalveameti 14. juuli 2004. aasta otsusega nr 195/04/COL (ELT L 139, 25.5.2006, lk 37 ja EMP kaasanne nr 26, 25.5.2006, lk 1), viimati muudetud järelevalveameti 17. detsembri 2008. aasta otsusega nr 789/08/COL (ELT L 340, 22.12.2010, lk 1 ja EMP kaasanne nr 72, 22.12.2010, lk 1). Kõnealune otsus vastab komisjoni 21. aprilli 2004. aasta määrusele (EÜ) nr 794/2004, millega rakendatakse nõukogu määrust (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks (ELT L 140, 30.4.2004, lk 1), viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 271/2008 (ELT L 82, 25.3.2008, lk 1). Komisjoni määrus (EÜ) nr 794/2004 on inkorporeeritud EMP lepingusse EMP Ühiskomitee otsusega nr 123/2005, millega muudetakse Euroopa Majanduspiirkonna lepingu XV lisa ja protokolli nr 26 (ELT L 339, 22.12.2005, lk 32, EMP kaasanne nr 66, 22.12.2005, lk 18).

(32) Kui kava on kestnud üle 10 aasta, tuleb esitada ainult iga viimase 10 aasta puudujäägi või ülejäägi summad.