ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 54/22

EFTA järelevalveameti teatis riigiabi tagasinõudmisel kehtivate intressimäärade ning viite- ja diskontomäärade kohta, mida kohaldatakse kolme EFTA riigi suhtes alates 1. detsembrist 2009

(Avaldatud vastavalt järelevalveameti 14. juuli 2004. aasta otsuse nr 195/04/COL artiklile 10 (ELT L 139, 25.5.2006, lk 37 ja EMP kaasanne nr 26/2006, 25.5.2006, lk 1))

2010/C 54/03

Baasmäärad arvutatakse kooskõlas järelevalveameti riigiabi suuniste peatükiga viite- ja diskontomäärade kindlaksmääramise meetodi kohta. Suuniseid on muudetud järelevalveameti 17. detsembri 2008. aasta otsusega nr 788/08/COL. Kehtiva viitemäära saamiseks tuleb riigiabi suuniste kohaselt lisada asjakohased marginaalid. Diskontomäära puhul tähendab see seda, et baasmäärale tuleb liita ette nähtud 100 baaspunkti suurune marginaal. Tagasinõudmisel kohaldatav intressimäär arvutatakse tavaliselt samuti 100 baaspunkti suuruse marginaali lisamise teel baasmäärale, nagu see on ette nähtud järelevalveameti 17. detsembri 2008. aasta otsusega nr 789/08/COL, millega muudetakse järelevalveameti 14. juuli 2004. aasta otsust nr 195/04/COL (avaldatud ELT L 139, 25.5.2006, lk 37 ja Euroopa Liidu Teataja EMP kaasandes nr 26/2006, 25.5.2006, lk 1).
(3)

Käesoleva soovituse eesmärk on kindlaks teha need toote- ja teenuseturud, mille puhul eelnev reguleerimine võib olla õigustatud vastavalt raamdirektiivi artikli 15 lõikele 1. Mis tahes eelneva reguleerimise eesmärk on tuua kasu lõppkasutajatele, edendades jaemüügiturgude jätkusuutlikku konkurentsivõimet. Asjaomaste turgude mõiste võib aja jooksul muutuda ja ka muutub, kuna muutuvad ka toodete ja teenuste omadused ning nõudluse ja pakkumise asendusvõimalused. Kuna 14. juuli 2004. aasta soovitus (3) on kehtinud juba üle nelja aasta, on EMP turu suundumusi silmas pidades asjakohane see läbi vaadata. Sellest tulenevalt asendatakse käesoleva määrusega 14. juuli 2004. aasta soovitus, mis on vastu võetud otsusega nr 194/04/COL.
ET Euroopa Liidu Teataja C 118/29

Norra ametiasutuste teatis kosmosekeskuse toetuskava kohta

EFTA järelevalveamet otsustas mitte esitada vastuväiteid teavitatud meetme suhtes

(2008/C 118/11)

Vastuvõtmise kuupäev:

Juhtumi nr: 62231

EFTA riik: Norra

Piirkond: —

Pealkiri: Kosmosekeskuse abikava

Õiguslik alus: State Budget, Letter of Intent from the Ministry of Trade and Industry and guidelines of the scheme

Meetme liik: Abikava

Abi eesmärk: Teadusuuringud ja arendustegevus

Abi vorm: Toetus

Eelarve: 2007. aastal 37 miljonit NOK (ligikaudu 4,6 miljonit EUR). Aastaeelarve suurus sõltub parlamendi eelarvemenetluse tulemustest

Abi osatähtsus: Vastavalt suunistele

Kestus: 2008-2013

Asjaomased majandusharud: Kosmosetööstus

Abi andva asutuse nimi ja aadress:

Norwegian Space Centre P.O. Box 113, Skøyen N-01212 Oslo

Muu teave: —

Otsuse autentne tekst, millest on eemaldatud kogu konfidentsiaalne teave, on kättesaadav aadressil:

http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/stateaidregistry/
Abikava nimetus ja eemärk

Norra Laevaregistris (NOR) olevatel laevadel töötavate meremeeste maksutagastuse kava. Töötavate ja praktikal viibivate meremeeste maksutagastuskava põhieesmärk on Norra ja EMP meremeeste tööhõive säilitamine ja suurendamine, meremeeste värbamise ja väljaõppe tagamine ning sellistele meremeestele tööd andvate ettevõtete konkurentsivõime parandamine. Samal ajal on kaval laiem strateegiline eesmärk merenduse üldise oskusteabe säilitamine ja arendamine ning turvalisuse parandamine.
Abikava eesmärk on filmide, televisioonsaadete ja interaktiivsete toodete tootmise edendamine

Õiguslik alus:
Õiguslik alus

Transfers to Troms fylkeskommune over the State Budget (St. prp. No 1 2004-2005), post No 551.61 and 551.60
Ärisaladused ja muu konfidentsiaalne teave ei pälvi täielikku kaitset: see tähendab näiteks, et neid võib avaldada, kui see on ametile otsuste põhjendamiseks hädavajalik. See tähendab, et abimeetme ja abi saaja tuvastamiseks vajalik teave ei tohi kuuluda ametisaladuse hoidmise kohustuse alla. Samamoodi ei tohi ametisaladuse hoidmise kohustuse alla kuuluda teave, mis on vajalik näitamiseks, et EMP lepingu artikli 61 tingimused on täidetud. Kuid amet peab hoolikalt kaaluma, kas avaldamisvajadus on juhtumi konkreetseid asjaolusid arvestades olulisem kui asjaomasele EFTA riigile või ettevõtjale tekkida võiv kahju.
—

EFTA järelevalveamet (edaspidi „järelevalveamet“) väidab, et kõnealused sätted kujutavad endast peamiselt selliste äriühingute asutamisvabaduse põhjendamatut piiramist Norras, mis on asutatud EMP riigi õiguse kohaselt ja millel on EMPs tegevuskoht. Seega rikutakse nende sätetega EMP lepingu artiklit 31. Samuti on need nõuded vastuolus direktiiviga 89/666/EMÜ ning rikuvad ka EMP lepingu artiklit 28 ja määrust (EL) nr 492/2011 nende isikute vaatepunktist, kellele need sätted on suunatud.
3.

Kas see on nõuetekohane avalikustamine rakendusdirektiivi 2006/73/EÜ artikli 26 punkti b alapunkti i tähenduses, kui investeerimisühing teatab kliendile, et kolmanda isiku pakutava hüvitise suurus sõltub tootest ja selle suurus on teatav protsent asjaomase toote eest võetavatest haldustasudest, teatav protsent emissioonihinna allahindlusest või teatav protsent emissioonihinnast, või peab investeerimisühing enne asjaomase investeerimis- või kõrvalteenuse osutamist avaldama kliendile vähemalt nende teenustasude, vahendustasude ja hüvitiste vahemikud, mida ta saab?
C 23/10

ET

EFTA kohtult nõuandva arvamuse saamise taotlus, mille riigihangete vaidluskomisjon esitas 18. oktoobril 2019 seoses kohtuasjaga Scanteam AS vs. Norra valitsus

(Kohtuasi E-8/19)

(2020/C 23/10)

Riigihangete vaidluskomisjon (Klagenemnda for offentlige anskaffelser) esitas 18. oktoobril 2019 EFTA kohtule taotluse, mis saabus kohtukantseleisse 18. oktoobril 2019, nõuandva arvamuse saamiseks kohtuasjas Scanteam AS vs. Norra valitsus. Arvamust taotleti järgmises küsimuses:

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/24/EL riigihangete kohta kohaldatakse hankemenetluste suhtes, mille on algatanud EFTA riigi välisesindus kolmandas riigis (väljaspool EMPd)?
—

Hagi käsitleb asjaolu, et Island ei täitnud 23. aprilliks 2018 EFTA järelevalveameti 21. veebruari 2018. aasta põhjendatud arvamust, mis käsitleb asjaolu, et Island on jätnud oma siseriiklikus õiguskorras rakendamata komisjoni 1. juuli 2015. aasta rakendusmääruse (EL) 2015/1051 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 524/2013 (tarbijavaidluste internetipõhise lahendamise kohta) ettenähtud internetipõhise vaidluste lahendamise platvormi funktsioonide rakendamise üksikasjade, elektroonilise kaebuse vormi üksikasjade ning kontaktpunktide vahelise koostöö üksikasjade kohta (edaspidi „õigusakt“), millele on viidatud Euroopa Majanduspiirkonna lepingu XIX lisa punktis 7ja ja mida on lepinguga kohandatud selle protokolli nr 1 alusel.
2.

Kui konkurentsieeskirjade rikkumise valguses hinnatakse seda, kas hüvitise nõude esitamise tingimused on täidetud, kas on oluline see, kas pädev asutus on EMP lepingu artikli 54 rikkumise kohta teinud lõpliku otsuse?
ET Euroopa Liidu Teataja C 119/11

EFTA kohtult nõuandva arvamuse saamise taotlus, mille Borgartingi apellatsioonikohus (Borgarting lagmanssrett) esitas 23. novembril 2017 kohtuasjas Nye Kystlink AS vs. Color Group AS ja Color Line AS

(kohtuasi E-10/17)

(2018/C 119/12)

Borgartingi apellatsioonikohus (Borgarting lagmanssrett) esitas 23. novembri 2017. aasta kirjas, mis saabus kohtukantseleisse 24. novembril 2017, EFTA kohtule taotluse nõuandva arvamuse saamiseks kohtuasjas Nye Kystlink AS vs. Color Group AS ja Color Line AS. Arvamust taotletakse järgmistes küsimustes:

1. Kas EMP õiguse kohasest võrdväärsuse põhimõttest järeldub, et siseriiklikku aegumisnormi, millega kehtestatakse lõpliku süüdimõistva otsusega kindlaks tehtud kuriteo toimepanemisest tekkinud kahju hüvitamise hagi esitamise suhtes eraldi üheaastane aegumistähtaeg, tuleb vastavalt kohaldada EMP lepingu artiklite 53 ja 54 rikkumisest tekkinud kahju hüvitamise suhtes, kui rikkumine on kindlaks tehtud EFTA järelevalveameti trahvi kehtestava lõpliku otsusega?

2. Kas EMP õiguse kohase tõhususe põhimõttega piiratakse EMP riigi õigust kohaldada EMP lepingu artiklite 53 ja 54 rikkumisest tekkinud kahju hüvitamise suhtes kolmeaastast aegumistähtaega, kui kõnealuse aegumistähtaja kõrval on kannatanu kohustatud teostama uurimise ja seetõttu võib aegumistähtaeg mööduda enne, kui EFTA järelevalveamet jõuab teha kannatanu kaebuse alusel algatatud, EMP lepingu artiklite 53 ja 54 rikkumist käsitlevas asjas lõpliku otsuse?
1.

Kas direktiivi 89/665/EMÜ artikli 1 lõike 1 ja artikli 2 lõike 1 punkti c või muude selle direktiivi sätetega on vastuolus kahjuhüvitise määramist reguleerivad liikmesriigi õigusnormid, kui kahjuhüvitise määramine seetõttu, et avaliku sektori hankija on jätnud tähele panemata avalikke hankeid reguleerivad EMP õigusnormid, sõltub sellest, et: a) on olemas süü ja on täidetud tingimus, et avaliku sektori hankija käitumine hälbib oluliselt põhjendatavast teguviisist? b) on tegemist olulise veaga, mille puhul avaliku sektori hankija süü on laiema üldhinnangu osa? c) avaliku sektori hankija on teinud olulise, jämeda ja ilmse vea?
—

EFTA järelevalveamet teatab, et tagasinõudmisotsuse artikliga 6 kohustatakse Islandit võtma kõik vajalikud meetmed, et nõuda abisaajailt tagasi ebaseaduslik riigiabi, millele on osutatud otsuse artiklites 2, 3, 4 ja 5.
1.

Kas EMP lepingu osalisriigis asuv omavalitsus, kes teostab oma haldusalas jäätmekäitlust kooskõlas direktiivide 75/442/EMÜ, 1999/31/EÜ ja 2000/76/EÜ sätetega, on ettevõtja nimetatud lepingu artikli 54 tähenduses? Seoses sellega küsib kohus, kas selle küsimuse vastamisel on tähtsust järgneval: a) Et vastavalt asjaomase lepinguosalise õigusaktidele kuulub jäätmekäitlus omavalitsuste seadusega määratud kohustuste hulka. b) Et jäätmekäitluse valdkonnas võib esineda konkurents lepinguosalise õiguse raames asutatud era- ja avalik-õiguslike üksuste vahel. c) Et lepinguosalise õigusaktides nähakse ette, et omavalitsus ei tohi kõnealuses valdkonnas nõuda suuremat tasu kui see on vajalik jäätmekäitluse ja sellega seotud tegevuse kulude katmiseks.
1.

on tuvastanud, et olles jätnud ettenähtud tähtajaks vastu võtmata EMP lepingu XIX lisa punktides 7a, 7e ja 7i viidatud õigusakti (Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2011. aasta direktiiv 2011/83/EL, tarbija õiguste kohta, millega muudetakse nõukogu direktiivi 93/13/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 1999/44/EÜ ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 85/577/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/7/EÜ), mida on kohandatud EMP lepingu protokolliga nr 1, rakendamiseks vajalikud meetmed, ei ole Liechtensteini Vürstiriik täitnud kõnealusest õigusaktist ja EMP lepingu artiklist 7 tulenevaid kohustusi, ja
1.

sedastaks, et jättes jõusse siseriiklikud õigusnormid, nagu tervishoiuseaduse artikli 63 ja tervishoiuseaduse kehtetuks tunnistamise seaduses sisalduva üleminekusätte, sealhulgas säilitades tervishoiuseaduse artikli 63 lõike 2 kohaldatavuse selles osas, milles nõutakse, et tegevusloaga hambaravispetsialist („Dentist”) peab oma kutsealal tegutsema palgatöötajana kvalifitseeritud hambaarsti otsese järelevalve ja juhendamise all ning vastutusel, on Liechtensteini Vürstiriik jätnud täitmata oma kohustused, mis tulenevad EMP lepingu artiklist 31,
1.

otsustaks, et jättes selleks ettenähtud aja jooksul vastu võtmata EMP lepingu XIII lisa punktis 56v viidatud õigusakti (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2005/35/EÜ, 7. september 2005, mis käsitleb laevade põhjustatud merereostust ning karistuste kehtestamist merereostusega seotud rikkumiste eest) (mida on kohandatud EMP lepingu protokolliga nr 1 ja ühiskomitee 29. mai 2009. aasta otsusega nr 65/2009) kohaldamiseks vajalikud meetmed ja/või jättes järelevalveameti kõnealustest meetmetest teavitamata, on Islandi Vabariik jätnud täitmata oma kohustused, mis tulenevad kõnealusest õigusaktist ja EMP lepingu artiklist 7;
—

EFTA järelevalveamet väidab, et Island ei ole vaidlustanud väidet, et direktiivi artikli 2 rakendamine viibib endiselt. Sellest tulenevalt on EFTA järelevalveamet seisukohal, et Island ei ole täitnud direktiivi artiklist 3 ja EMP lepingu artiklist 7 tulenevaid kohustusi, jättes selleks ettenähtud aja jooksul vastu võtmata meetmed, mida on vaja direktiivi artikli 2 kohaldamiseks, ja jätnud järelevalveameti asjakohaselt teavitamata.
3.

Kui vastus teisele küsimusele on eitav, siis kas direktiivi artikli 30 lõiget 1 tuleks tõlgendada selliselt, et isik, kelle vastu õigustoimingu tühistamise nõue on suunatud, peab tõendama, et meetme suhtes kohaldatavate liikmesriigi õigusaktidega ettenähtud tühistamise tingimused on ilmselt rahuldamata, näiteks kuna seda liiki meetme tühistamine ei ole üldse lubatud.
1)

Kas see on vastuolus Euroopa Majanduspiirkonna lepingu artikliga 11, kui riigiettevõttel, millel on EMP riigis alkoholi jaemüügi monopol, lubatakse õigusaktide või halduseeskirjade alusel keelduda müüki võtmast teises EMP riigis seaduslikult toodetud ja turustatud alkohoolseid jooke põhjendusel, et toodete pakendid ja märgistus sisaldavad mitteobjektiivset või tootega mitte seotud teavet ning ei ole seotud ainult toote, selle tootmismeetodite või omadustega või viitavad, et alkohol suurendab füüsilisi, vaimseid, sotsiaalseid või seksuaalseid võimeid?
2)

Juhul kui kohus vastab esimesele küsimusele nii, et direktiivi 2002/83/EÜ III lisa punkti A alapunktides a11 ja a12 sätestatu ei piira direktiivi 85/611/EMÜ tähenduses äriühinguna asutatud fondidega („lepinguline fond”) sõlmitud „investeerimisriskiga kindlustuslepinguid”, siis: 2.1. kas direktiiviga 2002/83/EÜ kohustatakse kindlustusseltse kindlustusvõtjaid nõustama või neid lihtsalt teavitama nimetatud direktiivi III lisas sätestatud üksikasjadest? 2.2. Kas direktiivi 2002/83/EÜ III lisa punkti A alapunktiga a11 sätestatud kohustust edastada teavet on järgitud piisaval määral, kui kindlustusselts esitab väärtpaberite identifitseerimisnumbri (WKN – Wertpapierkennnummer) või mida fondi määratlus veel hõlmama peab, et teabe edastamise kohustus täidetud oleks? Meeles tuleb pidada asjaolu, et kohustuse liikmesriik ei nõua kindlustusseltsilt direktiivi 2002/83/EÜ artikli 36 lõike 3 tähenduses mingit lisateavet. 2.3. Kas direktiivi 2002/83/EÜ III lisa punkti A alapunktiga a12 sätestatud kohustust edastada teavet on järgitud piisaval määral, kui kindlustusselts esitab väärtpaberite identifitseerimisnumbri (WKN) või peaks esitama üksikasjalikumat teavet? Meeles tuleb pidada asjaolu, et kohustuse liikmesriik ei nõua kindlustusseltsilt direktiivi 2002/83/EÜ artikli 36 lõike 3 tähenduses lisateavet.
1)

teeks avalduse, et jättes tagamata, et riigi pädevad asutused on koostanud ja vajadusel heaks kiitnud strateegilised mürakaardid ning koostanud müraalased tegevuskavad kõigi riigi territooriumil asuvate põhiteede kohta, mida kasutab üle kuue miljoni sõiduki aastas, ning et direktiivi VI lisas viidatud teave strateegiliste mürakaartide kohta ja tegevuskavade kokkuvõtted edastatakse EFTA järelevalveametile, ei ole Islandi Vabariik täitnud oma kohustusi, mis tulenevad EMP lepinguga selle 1. protokolliga kohandatud EMP lepingu XX lisa punktis 32g viidatud õigusakti (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/49/EÜ, 25. juuni 2002, mis on seotud keskkonnamüra hindamise ja kontrollimisega) artikli 7 lõikest 1, artikli 8 lõikest 1 ja artiklist 10 ning
—

EFTA järelevalveamet on seisukohal, et Island ei ole täitnud direktiivi 94/19/EÜ artikli 3 lõikest 1, artikli 4 lõikest 1, artikli 7 lõikest 1 ning artikli 10 lõikest 1 tulenevaid kohustusi, kuna ta ei ole taganud direktiivis 94/19/EÜ sätestatud tähtaja jooksul minimaalse hüvitise maksmist Madalmaadest ja Ühendkuningriigist pärit Icesave'i hoiustajatele. Ühtlasi või teise võimalusena on EFTA järelevalveamet seisukohal, et Island on rikkunud EMP lepingu artiklis 4 sätestatud kodakondsuse alusel diskrimineerimise keeldu.
1)

otsustaks, et jättes selleks ettenähtud aja jooksul vastu võtmata meetmed, mida on vaja, et rakendada Euroopa Majanduspiirkonnalepingu VII lisa punktis 1 nimetatud õigusakti (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2005/36/EÜ, 7. september 2005, kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta, muudetud komisjoni 5. detsembri 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 1430/2007, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2005/36/EÜ (kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta) II ja III lisa ja komisjoni 31. juuli 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 755/2008, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2005/36/EÜ (kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta) II lisa), mida on kohandatud EMP lepinguga selle protokolli nr 1 alusel, või jättes nendest meetmetest järelevalveametile teatamata, ei ole Liechtensteini Vürstiriik täitnud direktiivi artikli 63 lõikest 1 ja EMP lepingu artiklist 7 tulenevaid kohustusi;
2.

Kas Liechtensteini tsiviilkohtumenetluse seadustiku (Zivilprozessordnung) paragrahvi 57 lõike 2 punkt 1, mille kohaselt mõnes muus riigis elav hageja on kohtukulude tagamisest vabastatud tingimusel, et suhtes langetatud kohtuotsust on võimalik tema elukohariigis jõustada, on kokkusobiv EMP lepingu ja eriti selle artiklis 4 sätestatud diskrimineerimiskeeluga ka nende hagejate puhul, kelle elukoht on mõnes teises EMP riigis?
1.

otsustaks, et jättes selleks ettenähtud aja jooksul vastu võtmata sellised meetmed või teatamata nendest järelevalveametile, mida on vaja, et rakendada Euroopa Majanduspiirkonnalepingu II lisa XXIV peatüki punkti 1a teises taandes nimetatud õigusakti (Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. detsembri 2002. aasta direktiiv 2002/88/EÜ, millega muudetakse direktiivi 97/68/EÜ liikurmasinatele paigaldatavate sisepõlemismootorite gaasi- ja kübemeheite vähendamise meetmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta), nagu kohandatud EMP lepinguga selle protokolli nr 1 alusel, on Islandi Vabariik jätnud täitmata oma kohustuse vastavalt kõnealuse õigusakti artiklile 2 ja EMP lepingu artiklile 7, ja
KOHTUOTSUS

14. detsember 2021

Kohtuasi E-2/21

Norep AS vs. Haugen Gruppen AS

(Füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevad kaubandusagendid – Direktiivi 86/653/EMÜ artikli 1 lõige 2 – Mõiste „kaubandusagent“ – Kaupade ostu- ja müügiläbirääkimised esindatava nimel)

(2022/C 153/08)

Kohtuasjas E-2/21, Norep AS vs. Haugen Gruppen AS esitas Norra Ülemkohus (Norges Høyesterett) kohtule EFTA riikide vahel järelevalveameti ja kohtu asutamise kohta sõlmitud lepingu artikli 34 alusel TAOTLUSE nõukogu 18. detsembri 1986. aasta direktiivi 86/653/EMÜ (füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevate kaubandusagentide tegevust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) tõlgendamise kohta. Kohus kooseisus esimees Páll Hreinsson (ettekandev kohtunik) ning kohtunikud Per Christiansen ja Bernd Hammermann tegi 14. detsembril 2021 otsuse, mille resolutiivosa on järgmine:

1. Nõukogu 18. detsembri 1986. aasta direktiivi 86/653/EMÜ (füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevate kaubandusagentide tegevust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) artikli 1 lõiget 2 ja eelkõige mõistet „läbirääkimised“ tuleb tõlgendada nii, et tingimata ei eeldata, et agent osaleb esindatavale kliendi tellimuse esitamises vahetult, ega välistata võimalust, et klient esitab tellimuse otse esindatavale.
1.

Alalise väljasaatmise otsused ei ole põhimõtteliselt EMP õigusega vastuolus, kui need vastavad tingimustele, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/38/EÜ (mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil) artiklites 27 ja 28, ning need võib kehtetuks tunnistada vastavalt kõnealuse direktiivi artiklile 32. Väljasaatmismeede peab põhinema individuaalsel hindamisel. EMP kodanike suhtes, kes on vastuvõtvas riigis seaduslikult elanud rohkem kui kümme aastat, võib kooskõlas direktiivi 2004/38/EÜ artikliga 27 ja artikli 28 lõikega 3 rakendada väljasaatmist üksnes siis, kui see on avaliku julgeoleku huvides hädavajalik, sest asjaomase isiku käitumine kujutab endast niivõrd tõsist ohtu, et väljasaatmine on vajalik mõne ühiskonna põhihuvi kaitsmiseks. Seda kohaldatakse siis, kui sellist kaitset ei ole võimalik saavutada leebemate meetmetega, arvestades EMP kodaniku elamise kestust vastuvõtvas riigis ja eelkõige tõsiseid negatiivseid tagajärgi, mida selline meede võib avaldada EMP kodanikule ja tema pereliikmetele, kes on vastuvõtvas riigis igati integreerunud. Kõik edasised väljasaatmisotsused peavad piirduma sellega, mis on vajalik, et kaitsta põhihuvi, mida väljasaatmisega soovitakse kaitsta. Väljasaatmisotsus peab olema kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega.
KOHTUOTSUS

10. november 2021

kohtuasjas E-17/20

Zvonimir Cogelja vs. tervishoiuamet (Embætti landlæknis)

(Isikute ja teenuste vaba liikumine – Direktiiv 2005/36/EÜ – Kvalifikatsiooni tõendav dokument – Tõendava dokumendi väljaandmine – Pädev asutus)

(2022/C 69/12)

Kohtuasjas E-17/20, Zvonimir Cogelja vs. tervishoiuamet (Embætti landlæknis), on Reykjavíki ringkonnakohus (Héraðsdómur Reykjavíkur) esitanud kohtule EFTA riikide vahel järelevalveameti ja kohtu asutamise kohta sõlmitud lepingu artikli 34 alusel TAOTLUSE seoses Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. septembri 2005. aasta direktiivi 2005/36/EÜ (kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta) (kohandatud Euroopa Majanduspiirkonna lepinguga) tõlgendamisega, eelkõige seoses selle artikliga 25 koostoimes artikli 3 lõike 1 punktiga c, artikliga 21 ja artikliga 26. Kohus kooseisus esimees Páll Hreinsson ning kohtunikud Per Christiansen (ettekandja-kohtunik) ja Bernd Hammermann tegi 10. novembril 2021 otsuse, mille resolutiivosa on järgmine:

Selleks et EMP riigi pädev asutus saaks kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. septembri 2005. aasta direktiivi 2005/36/EC (kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta) artikliga 25 välja anda eriarsti kvalifikatsiooni tõendavat dokumenti, peab tal olema võimalik hinnata ja kinnitada, et kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide väljastamise nõuded on täidetud. See on võimalik juhul, kui EMP riik pakub oma territooriumil sellist eriarstiõpet, mis vastab direktiivi 2005/36/EÜ kohastele miinimumnõuetele. Selle puudumisel peab pädeval asutusel olema süsteem, millega ta tagab direktiivi 2005/36/EÜ artiklis 25 sätestatud nõuetele vastavuse kontrollimise, näiteks on olemas õppekava või terviklikku haridus- või koolitusprogrammi kirjeldav samaväärne dokument. Vastasel juhul puudub pädeval asutusel õigus anda direktiivi 2005/36/EÜ alusel välja kvalifikatsiooni tõendavaid dokumente.
KOHTUOTSUS,

17. november 2020,

kohtuasjas E-9/19

Abelia ja WTW AS

vs.

EFTA järelevalveamet

(Hagi EFTA järelevalveameti otsuse tühistamiseks – riigiabi – e-tervis – lubatavus – staatus huvitatud isikuna – kahtlused või tõsised raskused – ettevõtja mõiste)

(2021/C 75/05)

Kohtuasjas E-9/19, Abelia ja WTW AS vs. EFTA järelevalveamet, on esitatud AVALDUS tühistada EFTA järelevalveameti 10. juuli 2019. aasta otsus nr 57/19/COL lõpetada juhtumi käsitlemine, algatamata ametlikku uurimismenetlust selle kohta, kas e-tervise ja digitaalse tervishoiutaristu riiklik rahastamine Norra tervishoiusüsteemis ning teatavate tugiteenuste ja registrite pakkumine kujutab endast riigiabi Euroopa Majanduspiirkonna lepingu artikli 61 lõike 1 tähenduses. Kohus koosseisus esimees Páll Hreinsson, kohtunik Per Christiansen ja ettekandja-kohtunik Bernd Hammermann tegi 17. novembril 2020 otsuse, mille resolutiivosa on järgmine:

Kohus:

1. jätab hagi selle põhjendamatuse tõttu rahuldamata;