ET Euroopa Liidu Teataja C 190/18

KOKKUVÕTE EFTA JÄRELEVALVEAMETI OTSUSEST

nr 322/10/COL,

14. juuli 2010,

EMP lepingu artikli 54 kohase menetluse kohta Posten Norge AS vastu

(Juhtum nr 34250 Posten Norge/Privpak)

(Ainult inglis- ja norrakeelne tekst on autentsed)

2011/C 190/05

EFTA järelevalveamet (edaspidi „järelevalveamet”) võttis 14. juulil 2010 vastu otsuse EMP lepingu artikli 54 kohase menetluse kohta. Kooskõlas järelevalve- ja kohtulepingu protokolli nr 4 II peatüki artikliga 30 avaldab järelevalveamet käesolevaga poolte nimed ja otsuse põhilise sisu, võttes arvesse ettevõtjate õigustatud huvi kaitsta oma ärisaladusi. Otsuse tervikteksti mittekonfidentsiaalne versioon on autentsetes keeltes kättesaadav järelevalveameti veebisaidil aadressil:

http://www.eftasurv.int/competition/competition-cases/

RIKKUMISE KOKKUVÕTE

1. Sissejuhatus

(1) Otsus oli adresseeritud Posten Norge ASile. Posten Norge on Norras postiteenuseid osutav ettevõtja. 2006. aastal oli Posten Norge kontserni ülemaailmne käive 23 668 miljonit Norra krooni. Väljaspool Norrat moodustas käive 17,5 % kogu kontserni 2006. aasta käibest. Posten Norge ainuomanik on Norra riik.

(2) Kaebuse esitas 1992. aastal Rootsis registreeritud ettevõte Schenker Privpak AB (edaspidi „Privpak”). Privpak tegeleb kaugmüügi ettevõtete saadetiste kättetoimetamisega Norra, Rootsi ja Soome klientidele. Schenker Privpak AB kuulub äriühingute kontserni DB Schenker, mis ühendab Deutsche Bahn AB kõiki transpordi- ja logistikategevusi. Deutsche Bahn AG ainuomanik on Saksa riik. Norras on Privpak tegutsenud Norra seaduste alusel registreeritud piiratud vastutusega äriühingu Schenker Privpak ASi kaudu.

2. Menetlus

(3) Järelevalveamet sai 24. juunil 2002 Privpakilt kaebuse. Privpak esitas lisateavet 9. detsembri 2002. aasta, 14. jaanuari 2003. aasta, 15. augusti 2003. aasta ja 5. märtsi 2004. aasta kirjades. Posten Norge vastas teabenõuetele 16. ja 23. juunil 2003. 21.–24. juunil kontrolliti Oslos Posten Norge valdusi. Pärast mitut Privpakile, Posten Norgele ja kolmandatele isikutele suunatud teabenõuet võttis järelevalveamet 17. detsembril 2008 vastu Posten Norge vastu suunatud vastuväited. Posten Norge vastas vastuväidetele 3. aprillil 2009. Suuline arutelu toimus 16. juunil 2009.

3. Posten Norge tegevus

(4) Posten Norge otsustas 1999. aastal, et tema olemasolev jaotusvõrk ei vasta ligipääsetavuse ja teeninduse vallas turu nõuetele. Lisaks sellele oli viimastel aastatel oluliselt vähenenud võrgust saadav tulu ja jaotusvõrgu käigushoidmine oli liiga kulukas. Seetõttu otsustas Posten Norge jaotusvõrgu ümber korraldada, vähendada postkontorite arvu 300–450ni ning luua vähemalt 1 100 poepostkontorit. Seega leidis Posten Norge, et ligipääsetavus posti- ja finantsteenustele paraneks, kui ta suurendaks väljastamisega tegelevate müügikohtade koguarvu vähemalt 200 võrra, ning et tegevuskulude vähendamise abil suureneks tema kasumlikkus.

(5) Poepostkontorite kontseptsiooni, mille kohaselt pakutakse erinevaid posti- ja pangateenuseid näiteks supermarketites, toidupoodides, kioskites ja bensiinijaamades, arendas välja Posten Norge ning see idee kuulub talle. Posten Norge tegevuse aluseks olevate litsentsinõuete täitmiseks peavad kõik poepostkontorid pakkuma vähemalt põhilisi posti- ja pangateenuseid. Arvestades konkreetse poepostkontori klientuuri, on lubatud pakkuda lisatooteid ja -teenuseid. Poepostkontori igapäevase järelevalve eest vastutab Posten Norge, kellel on õigus kontrollida müügikoha kõiki tegevusi. Poepostkontor kuulub müügikoha juurde ning on avatud müügikohaga samadel kellaaegadel. Kõik poepostkontorid järgivad kujunduses ühist joont ning neid reklaamitakse vastavalt Posten Norge üldisele strateegiale.

(6) Aastatel 1999–2000, kui poepostkontori kontseptsiooni rakendamist alustati, kavatses Posten Norge müügikohtades postiteenuste pakkumiseks sõlmida strateegilised liidud juhtivate toidupoe-, kioski- ja bensiinijaamakettidega. Seetõttu alustas Posten Norge 2000. aasta alguses läbirääkimisi juhtivate kaubanduskettidega. Poepostkontorite kontseptsiooni raames sõlmiti järgmised kokkulepped: — ärikokkulepe NorgesGruppen/Shelliga 2000. aasta septembris, mille järgi sai NorgesGruppen/Shellist Posten Norge eelistatud partner. Vastutasuks võimaldati Posten Norgele ainuõiguslik juurdepääs kõikidele kontserni müügikohtadele (kontserni ainuõigus); — raamkokkulepe COOP-iga 2001. aasta jaanuaris, mille alusel anti COOP-ile teise eelispartneri staatus, ning — protokoll 2001. aasta jaanuaris ICA-ga.

(7) Vastavalt kahele viimasele kokkuleppele anti Posten Norgele ainuõiguslik juurdepääs müügikohtadele, kus avati poepostkontor. Iga kontserniga räägiti läbi ka iga müügikohaga sõlmitavad standardsed tegevuslepingud seal tegutsema hakkavate poepostkontorite kohta.

(8) Posten Norge alustas 2004. aasta alguses omal initsiatiivil üheaegselt läbirääkimisi NorgesGruppeni, COOP-i ja ICA-ga, et sõlmida uued raamkokkulepped poepostkontorite jaoks. Kõnealused kokkulepped pidid olemasolevate asemel kehtima hakkama alates 1. jaanuarist 2006. Posten Norges otsustati, et kõiki kontserne teavitatakse järgmistest Posten Norge kavatsustest: i) sõlmida poepostkontoreid käsitlevad uued raamkokkulepped; ii) kohandada sooduskohtlemise tingimusi, kuid mitte teavitada enne läbirääkimiste lõppu jaekaubandusega tegelevaid kontserne sellest, kas ja kellele antakse eelistatud partneri staatus. Posten Norge järgis planeeritud strateegiat ning jättis eelistatud partneri staatuse küsimuse läbirääkimiste ajal lahtiseks.

(9) 2006. aasta jooksul eemaldati Posten Norge kokkulepetest kõik klauslid seoses ainuõiguse andmise ja eelistatud partneri staatusega.

4. EMP lepingu artikkel 54

4.1. Asjaomane turg

(10) Kõnealusel perioodil osutas Posten Norge ettevõtjatelt tarbijatele saadetavate postipakkide kättetoimetamist teeninduspunktide kaudu ja kojutoomise teenust. Samuti pakuti ettevõtjatelt tarbijatele saadetud postipakkide kättetoimetamise teenust välismaal.

(11) Posten Norge võrgustik ettevõtjatelt tarbijatele saadetud postipakkide kättetoimetamise teenus hõlmas postkontoreid ja poepostkontoreid. Kõnealust võrgustikku võiks vajaduse korral täiendada maapiirkondade postiljonidega. Posten Norge oli ainuke ettevõtjatelt tarbijatele saadetavate postipakkide kättetoimetamise teenuse pakkuja, kellel oli kogu Norrat hõlmav võrgustik.

4.1.1. Asjaomane tooteturg

(12) Juhtum on seotud ettevõtjatelt tarbijatele saadetavate postipakkide kättetoimetamisega teeninduspunktide kaudu. Ettevõtjatelt tarbijatele saadetavaid postipakke on Norras peamiselt kätte toimetatud teeninduspunktide kaudu ning kliendid on sellega harjunud. Posten Norge on olnud turuliider ettevõtjatelt tarbijatele saadetavate postipakkide kättetoimetamise teenuse osutamisel; kojuviimine on hõlmanud vaid väikest osa ettevõtjatelt tarbijatele saadetavate postipakkide kogumahust. Tõenditest ei nähtu, et kaugmüügiga tegelevad ettevõtjad oleksid leidnud, et postipakkide kojutoomise teenus asendaks Posten Norge pakutavat ettevõtjatelt tarbijatele saadetavate postipakkide üleandmist teeninduspunktides. Ettevõtjatelt tarbijatele saadetavate postipakkide kojutoomine eeldab infrastruktuuri, mis võimaldab pakkide toimetamist iga adressaadi ukseni. Kõnealuseid teenuseid oleks olnud võimalik üksteisega asendada või omavahel vahetada, kui lühikese aja jooksul oleks olnud võimalik suunata suur hulk postisaadetisi teeninduspunktides üleandmise asemel kojuviimisele. Olemasolevatest tõenditest nähtus, et asjaomasel ajavahemikul ei oleks selline stsenaarium olnud realistlik. Seetõttu ei hõlmanud asjaomane tooteturg ettevõtjatelt tarbijatele saadetavate postipakkide kojuviimise teenust.

(13) Ettevõtjatelt ettevõtjatele saadetavate postipakkide kättetoimetamise teenust kasutavad ärikliendid, kes soovivad, et tööpäeva jooksul toimetatakse saadetised otse teiste ettevõteteni. Äriklientide jaoks on aeg oluline ning nad on valmis selliste teenuste eest maksma märkimisväärselt kõrgemat hinda. Kahe teenuse hinnavahe tõttu, mis kajastab tõenäoliselt ka nende teenuste pakkumiseks tehtavaid kulutusi, ei ole kaugteenust pakkuvate ettevõtete jaoks majanduslikult mõttekas asendada ettevõtjatelt tarbijatele saadetud postipakkide teeninduspunktides üleandmise teenus ettevõtjatelt ettevõtjatele saadetavate postipakkide kohaletoimetamise teenusega. Seetõttu ei olnud viimati nimetatud teenustel ettevõtjatelt tarbijatele saadetavate postipakkide kättetoimetamisel osutatavate teenuste turul konkurentsi piiravat mõju. Samuti ei olnud kaugmüügiga tegelevate ettevõtete jaoks mõttekas otsustada ettevõtjalt ettevõtjale saadetavate postipakkide teenuse kasuks, sest selle teenuse pakkujad nõuavad tavaliselt, et saadetise adressaat oleks äriühing ning mitte eraisik.

(14) Järelevalveametil ei olnud teateid tarnijate kohta, kes oleksid kontrollperioodil olulisel määral pakkunud ettevõtjatelt tarbijatele saadetavate postipakkide kättetoimetamise teenust töökohtadesse. Erinevused teenuste omadustes, hinnas ja eesmärgis tähendasid, et kaugmüügiga tegelevate firmade jaoks ei asendanud klientidelt klientidele saadetud postipakkide kättetoimetamise teenus ettevõtjatelt tarbijatele saadetud postipakkide teeninduspunktides üleandmise teenust.

(15) Järelevalveamet otsustas, et kõnealusel ajavahemikul erines ettevõtjatelt tarbijatele saadetud postipakkide teeninduspunktides üleandmise teenuse turg postisaadetiste koju või töökohta viimise turust, samuti ettevõtjatelt ettevõtjatele ja klientidelt klientidele saadetavate postipakkide kättetoimetamise teenuste turust.

4.1.2. Asjaomane geograafiline turg

(16) Ettevõtjatelt tarbijatele saadetud postipakkide teeninduspunktides üleandmise teenuse turu geograafiline ulatus piirdus Norraga.

4.2. Valitsev seisund

(17) Alates turule tulekust 1997. aastal on Posten Norge olnud ettevõtjatelt tarbijatele saadetud postipakkide teeninduspunktides üleandmise turuliider ja tal on olnud väga vähe konkurente. Privpak oli Posten Norge ainuke konkurent kuni Tollposti turule tulekuni. Enne 2006. aasta sügist ei nimetanud ükski kaugmüügiga tegelev ettevõte ühtegi teist konkurenti, kes oleks pakkunud ettevõtjatelt tarbijatele saadetud postipakkide teeninduspunktides üleandmise teenust. Tollpost otsustas turule tulla 2005. aasta sügisel, kuid hakkas tegutsema alles 2006. aasta sügisel ning sedagi üsna väikses mahus.

(18) Kogu asjaomase ajavahemiku vältel oli Posten Norge turuosa üle 98 % või selle lähedal. Kõnealusel ajavahemikul olid turule sisenemisele ja seal laienemisele olulised takistused. Kui sellel ajavahemikul oleks turule tulnud uus pakkuja, siis ei oleks see Posten Norge turukäitumist oluliselt piiranud. Kuna sel ajavahemikul ei olnud turul suure ja stabiilse turuosaga alternatiivseid pakkujaid, siis oli väheusutav, et isegi kõige suuremad kliendid viiksid kõik või väga suure osa oma tellimusest Posten Norgest välja. Seetõttu oli Posten Norge kogu asjaomase ajavahemiku vältel kindel kaubapartner.

(19) Järelevalveamet otsustas, et EMP lepingu artikli 54 tähenduses oli Posten Norge kõnealusel ajavahemikul turgu valitsevas seisundis. Geograafiline turg, kus Posten Norgel oli turgu valitsevas seisundis, hõlmas olulist osa EMP territooriumist.

4.3. Kuritarvitamine

4.3.1. Hinnang Posten Norge tegevusele

(20) EMP lepingu artikliga 54 keelatakse EMP lepinguga kokkusobimatuna turgu valitseva seisundi kuritarvitamine ühe või mitme ettevõtja poolt kõnealuse lepinguga reguleeritaval alal või olulisel osal sellest niivõrd, kuivõrd see võib negatiivselt mõjutada lepingupoolte vahelist kaubandust.

(21) Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt määratletakse kuritarvitamist järgmiselt: „objektiivne mõiste, mis viitab turgu valitseva seisundiga ettevõtja sellisele tegevusele, mis võib mõjutada sellise turu struktuuri, kus just kõnealuse ettevõtja tegutsemise tulemusel on konkurents juba nõrgenenud, ning mis takistab veel turul olemas oleva konkurentsi säilimist või selle konkurentsi arengut selliste vahenditega, mis erinevad nendest vahenditest, mida kasutatakse kaupade või teenuste tavapärases konkurentsis, mis rajaneb ettevõtjate sooritustel” (1).

(22) Eelmises punktis tsiteeritud kohtupraktikas osutatud mõju ei ole tingimata seotud väidetava kuritarvitamise konkreetse või tegeliku mõjuga. EMP lepingu artikli 54 kohase kuritarvitamise kindlakstegemiseks piisab, kui tõendada, et turgu valitsevas seisundis ettevõtja kuritarvitav käitumine kaldub konkurentsi piirama või et nimetatud käitumisel võib olla või tõenäoliselt on selline mõju. Kõnealuse tegevuse võime konkurentsi piirata võib olla kaudne, kui on õiguslikult piisavalt tõendatud, et see suudab ka tegelikult konkurentsi piirata.

(23) Otsuses leitakse, et Posten Norge kuritarvitas turgu valitsevat seisundit, kasutades jaekaubanduskontsernidega sõlmitud kokkulepetes ära kontserni ja müügikohtade ainuõigust ning järgides kindlat strateegiat läbirääkimiste korraldamisel alates 2004. aastast kehtima hakkavate lepingute sõlmimiseks.

(24) Kontsernisisene ainuõigus takistas Posten Norge konkurentidel ligipääsu kogu NorgesGruppen/Shelli kontsernile, mis hõlmas Norra suurimat igapäevaste tarbekaupade jaemüügi- ja kioskiketti ning juhtivat bensiinijaamade ketti. Kontserni ja müügikohtade ainuõigus sidus suure osa juhtivaid toidupoe-, kioski- ja bensiinijaamakette Norras Posten Norgega.

(25) Mitme poepostkontori loomise ajal 2001. ja ka 2002. aastal olid nii COOP kui ka ICA pärast läbirääkimisi Posten Norgega huvitatud võimalikult paljude poepostkontorite avamisest. Posten Norge müügikohtade ainuõiguse nõue välistas selle, et poepostkontor avatakse COOP-ile või ICA-le kuuluvas sellises müügikohas, millele on ligipääs konkurendil, kes osutab ettevõtjatelt tarbijatele saadetavate postipakkide kättetoimetamise teenust. Teiste sõnadega arvati poepostkontori kontseptsioonist välja kõik konkurentide kasutuses olevad müügikohad. Kui COOP ja ICA oleks nõustunud turule laskma konkureeriva postipakkide kättetoimetamise kontseptiooni, oleks nende müügivõrkudes tekkinud sadu konkureerivaid müügikohti, mis oleks märkimisväärselt vähendanud nende võimalusi avada uusi poepostkontoreid.

(26) Uute läbirääkimiste käigus jättis Posten Norge eelistatud partneri staatuse küsimuse lahtiseks, jättes sel moel COOP-ile ja ICA-le mulje, et neile võidakse selline staatus anda või alates 2006. aastast võib nende staatus vähemalt paraneda. See võttis nii COOP-ilt kui ka ICA-lt stiimuli, mis piiras nende valmisolekut lubada oma müügikohtadesse ettevõtetelt tarbijatele saadetavate postipakkide kättetoimetamise teenuse alternatiivseid osutajaid. Selline olukord valitses vähemalt läbirääkimiste ajal ning seni, kuni lepingulised suhted COOP-i ja ICA-ga olid ebaselged.

(27) Olemasolevate tõendite alusel otsustas järelevalveamet, et neljas juhtiv jaekaubanduskontsern Reitangruppen ja teised juhtivad bensiinijaamaketid ei olnud oma kaubanduskettides valmis ettevõtjatelt tarbijatele saadetavate postipakkide kättetoimetamise teenuse kontseptisooniga turule tulema. Nad olid arvamusel, et müügikohtades ei ole piisavalt ruumi postipakkide kättetoimetamise teenuse pakkumiseks ning et postipakkide edastamine ei pakuks ettevõttele piisavalt ärivõimalusi või olid kaubandusketid negatiivselt meelestatud projektide suhtes, mis võivad kaasa tuua lisakulutusi ja/või juhtida tähelepanu eemale keti põhistrateegialt. Seetõttu olid teised juhtivad toidupoe-, kioski- ja bensiinijaamaketid asjaomasel ajavahemikul Posten Norge konkurentidele suuresti kättesaamatud.

(28) Selle põhjal leidis järelevalveamet, et Posten Norge tegevuse tõttu oli uutel sisenejatel märksa raskem ligi pääseda Norra enim nõutud turustuskanalitele. Seega tekitas Posten Norge tegevus strateegilisi piiranguid ettevõtjatelt tarbijatele saadetud postipakkide teeninduspunktides üleandmise teenuse turule sisenemisele. Järelikult vähendas Posten Norge tegevusest tulenenud juurdepääsu piiramine juhtivatele toidupoe-, kioski- ja bensiinijaamakettidele Posten Norge rivaalide võimalusi ja/või soovi konkureerida ettevõtjatelt tarbijatele saadetud postipakkide teeninduspunktides üleandmise teenuse turul.

(29) Lisaks sellele leidis järelevalveamet, et Posten Norge tegevusel oli tõenäoliselt konkurentsivastane mõju tarbijate kahjuks. Olemasolevate tõendite alusel peeti usutavaks, et Posten Norge tegevuse puudumisel oleks tema konkurentidel olnud ligipääs juhtivatele toidupoodide- ja kioskikettidele. See oleks kaasa aidanud nende sisenemisele ja laienemisele asjaomasel turul, tekitanud Posten Norgele suurema konkurentsisurve ning piiranud seeläbi Posten Norge turuvõimu kaugmüügiga tegelevate ettevõtete ja lõpuks klientide kasuks.

4.3.2. Objektiivne põhjendus

(30) Konkurente tõrjuv tegevus võib jääda EMP lepingu artiklis 54 sätestatud keelust väljapoole, kui turgu valitsev ettevõte suudab näidata, et tema tegevus on objektiivselt vajalik või toob kaasa tõhususe, mis kaalub üles selle negatiivse mõju konkurentsile (2). Turgu valitsev ettevõte peab sellist objektiivset vajadust või tõhusust tõendama (3).

(31) Posten Norge väitis, et kontserni ainuõigus oli vajalik tõhususe kasvu saavutamiseks poepostkontorite võrgustiku kiire väljaarendamise kaudu, et tagada, et ükski konkurent ei võtaks endale poepostkontori jaoks vajalikku müügikohta ja välistada oht, et NorgesGruppen/Shell ei panusta piisavalt poepostkontori kontseptisooni turule toomisesse ning tagada müügikohtades piisav ruum oma tegevuseks. Pärast üksikasjalikku hindamist otsustas järelevalveamet, et Posten Norge ei olnud näidanud, et kontserni ainuõigus, nii nagu seda postipakkide kättetoimetamise teenuse suhtes kohaldati, oleks mõnel neist põhjustest vajalik. Järelevalveamet lisas, et isegi kui oleks nõustutud sellega, et kontserni ainuõigus tõi kaasa mõningase tõhususe kasvu, olid selle ulatus ja kestus igal juhul ülemäärased ning seetõttu ebaproportsionaalsed.

(32) Ühtlasi väitis Posten Norge, et ta oli igal aastal maksnud NorgesGruppen/Shellile suuri summasid kulutuste tarbeks, mis tekkisid kontsernile poepostkontorite projektis osalemise tõttu. Posten Norge avaldas arvamust, et ilma kontserni ainuõiguseta ei oleks nad saanud olla kindlad, et kõnealuseid summasid kasutatakse Posten Norge hüvanguks, ning et kontserni ainuõigus oli vajalik selleks, et konkurendid ei saaks investeeringut ära kasutada. Siiski leidis järelevalveamet, et ei näidatud ohtu seoses sellega, et Posten Norge tehtud maksetest NorgesGruppen/Shellile saaksid kasu konkureerivad ettevõtjad, kes pakuvad ettevõtjatelt tarbijatele saadetavate postipakkide kättetoimetamise teenust, samuti ei tuvastatud alainvesteerimise riski.

(33) Posten Norge väitis, et müügikohtade ainuõigus oli vajalik selleks, et kaitsta tema edendustegevust ja investeeringuid koolitusse, samuti intellektuaalomandiõigust, poepostkontori kontseptsiooni ja mainet ning tagada, et iga poepostkontori müügikoht oleks keskendunud Posten Norge kontseptsioonile ja vajadustele, samuti selleks, et tagada investeeringuid müügilettidesse ja seadmetesse. Pärast Posten Norge esitatud argumentide ja teabe üksikasjalikku hindamist leidis järelevalveamet, et Posten Norge ei olnud näidanud, et postipakkide kättetoimetamise teenust pakkuvad konkurendid oleksid kujutanud endast ohtu edendustegevusele ja koolitusse tehtud investeeringutele. Samuti ei saanud müügikoha ainuõigust, niivõrd kui seda kohaldati konkureerivate postipakkide kättetoimetajate suhtes, pidada hädavajalikuks Posten Norgen intellektuaalomandi või poepostkontorite võrgustiku ühise identiteedi või maine kaitsmiseks. Samuti leidis järelevalveamet, et vajadust rakendada müügikoha ainuõigust selle tagamiseks, et poepostkontorid keskenduksid Posten Norge kontseptsioonile, tuleb pidada piiratuks. Müügikohtade ainuõigust ei saa ühelgi juhul pidada hädavajalikuks müügikohtadega sõlmitud kokkulepete kogu kestuse ajaks.

(34) Uute läbirääkimiste korraldamise kohta avaldas Posten Norge arvamust, et paralleelsed läbirääkimised mitme tarnijaga parandasid konkurentsi, sest see oli kõige tõhusam viis uute kokkulepete sõlmimiseks. Samuti kinnitas Posten Norge, et ta ei kasutatud väljatõrjumisstrateegiat. Siiski leidis järelevalveamet, et Posten Norge ei näidanud, et läbirääkimiste strateegia oleks kaasa toonud tõhususe kasvu, olnud vajalik ja sobiv viis sellise kasvu saavutamiseks, ning et väidetav kasv kaalus üles läbirääkimiste strateegiast tuleneva konkurentsivastase toime.

(35) Seetõttu otsustas järelevalveamet, et Posten Norge ei tõendanud, et tema käitumine oli objektiivselt põhjendatud.

4.3.3. Otsus kuritarvitamise kohta

(36) Järelevalveamet otsustas, et Posten Norge tegutsemine, s.o kontserni ja müügikohtade ainuõiguse kasutamine kokkulepetes NorgesGruppen/Shelliga, müügikohtade ainuõiguse kasutamine kokkulepetes COOP-i ja ICA-ga ning Posten Norge kohaldatud strateegia alustada 2004. aastal uusi läbirääkimisi NorgesGruppeni, COOP-i ja ICA-ga tähendas EMP lepingu artikli 54 järgi valitseva seisundi kuritarvitamist.

4.4. Mõju kaubandusele

(37) Posten Norge kuritarvitav käitumine võis mõjutada tuntaval määral lepingupoolte vahelist EMP lepingu artikli 54 kohast kaubandust.

4.5. Kestus

(38) Kuritarvitava käitumise puhul oli tegemist ühe ja järjepideva rikkumisega, mis kestis vähemalt seni, kuni NorgesGruppen oli seotud kontserni ainuõigusega ning oli Posten Norge eelistatud partner, s.o 20. septembrist 2000 kuni 31. märtsini 2006.

5. Trahv

5.1. Põhisumma

(39) Reeglina on trahvi põhisumma 30 % selliste toodete müügiväärtusest, millega rikkumine on EMP asjaomases geograafilises piirkonnas otseselt või kaudselt seotud. Järelevalveamet võtab tavaliselt arvesse ettevõtte viimase täieliku majandusaasta jooksul rikkumises osalemise ajal tehtud müügitehinguid. 2005. aastal oli Posten Norge käive, mis oli seotud ettevõtjatelt tarbijatele saadetud postipakkide teeninduspunktis üleandmise teenusega, 674,16 miljonit Norra krooni. See on samaväärne 84,17 miljoni euroga (4).

(40) Trahvi põhisumma on seotud osaga müügiväärtusest, sõltudes rikkumise raskusastmest, ning see korrutatakse rikkumise kestusega aastates.

(41) Selleks et otsustada, kas kõnealuse juhtumi puhul peaks trahvi põhisumma väljaselgitamiseks kasutatav müügiväärtus olema skaala madalamas või kõrgemas pooles, viib järelevalveamet läbi juhtumipõhiseid analüüse, võttes arvesse asjaomase juhtumi kõiki asjaolusid. Järelevalveamet kaalus juhtumi erinevaid asjaolusid, näiteks rikkumise laadi, asjaomase ettevõtmise turuosa ja rikkumise geograafilist ulatust.

(42) Kõnealune rikkumine oli seotud konkurente tõrjuva käitumisega, mis mõjutas asjaomase turu struktuuri. Kogu rikkumise vältel oli Posten Norgel asjaomasel turul väga suur turuosa. Kuritarvitav tegutsemine hõlmas kogu Norra territooriumi ning tulemusliku sisenemise takistamise kaudu asjaomasele postipakkide jaotusturule Norras ohustas see EMP lepingu eesmärkide kohast siseturu normaalset funktsioneerimist, takistades sellega rahvusvaheliste turgude loomist.

(43) Arvestades kõnealuse juhtumi asjaolusid, määrati trahvi algseks summaks 2 525 100 eurot. Vastavalt rikkumise kestusele (viis ja pool aastat) korrutati summa 5,5-ga, millest lähtuvalt määrati trahvi põhisummaks 13,89 miljonit eurot.

5.2. Raskendavad ja kergendavad asjaolud

(44) Raskendavaid ega kergendavaid asjaolusid ei olnud.

5.3. Muud asjaolud

(45) Järelevalveamet tunnistas, et kõnealuse juhtumi haldusmenetlus kestis kaua ja avaldas arvamust, et juhtumi eriliste asjaolude tõttu on õigustatud põhitrahvi summa vähendamine 1 miljoni euro võrra.

5.4. Trahvi suurus

(46) Trahvi lõplik suurus oli seega 12,89 miljonit eurot.

6. Otsus

(47) Posten Norge AS pani 20. septembrist 2000 kuni 31. märtsini 2006 Norras toime EMP lepingu artikli 54 ühe ja järjepideva rikkumise ettevõtjatelt tarbijatele saadetavate postipakkide teeninduspunktides üleandmise teenuste turul, kohaldades oma poepostkontorite võrgustikku luues ja hallates sooduskohtlemisega ainuõiguse strateegiat. Rikkumine hõlmas järgnevat: — kokkulepete sõlmimine ja pidamine NorgesGruppen/Shelli ning kõnealusesse kontserni kuuluvate müügikohtadega, kes tagasid Posten Norgele poepostiteenuste ainuõiguse kontsernis ja selle müügikohtades; — kokkulepete sõlmimine ja pidamine COOP-i ning COOP-i kontserni kuuluvate müügikohtadega, kes tagasid Posten Norgele poepostiteenuste ainuõiguse oma müügikohtades; — kokkulepete sõlmimine ja pidamine ICA ning ICA kontserni kuuluvate müügikohtadega, kes tagasid Posten Norgele poepostiteenuste ainuõiguse oma müügikohtades, ning — sellise läbirääkimisstrateegiaga jätkamine, mis vähendas tõenäoliselt COOPi ja ICA soovi pidada läbirääkimisi ja sõlmida kokkuleppeid Posten Norge konkurentidega ettevõtjatelt tarbijatele saadetavate postipakkide teeninduspunktides üleandmise teenuste turul.

(48) Eespool nimetatud rikkumise eest määrati Posten Norge ASile 12,89 miljoni euro suurune trahv.

(49) Posten Norge ASilt nõuti rikkumise lõpetamist, kui ta seda juba teinud ei olnud, ning hoidumist mis tahes tegevusest, millel võib olla sama või võrdväärne eesmärk või toime seni, kuni ta omab asjaomasel turul valitsevat seisundit.

(1) Kohtuasi 85/76: Hoffmann-La Roche vs. komisjon, EKL 1979, lk 461, punkt 91; kohtuasi 322/81: Michelin vs. komisjon, nn Michelin I kohtuotsus, EKL 1983, lk 3461, punkt 70; kohtuasi C-62/86: AKZO vs. komisjon, EKL 1991, lk I-3359, punkt 69; kohtuasi T-228/97: Irish Sugar vs. komisjon, EKL 1999, lk II-2969, punkt 111; kohtuasi T-219/99: British Airways vs. komisjon, EKL 2003, lk II-5917, punkt 241; kohtuasi T-271/03: Deutsche Telekom vs. komisjon, EKL 2008, lk II-477, punkt 233.

(2) Kohtuasi 27/76: United Brands vs. komisjon, EKL 1978, lk 207, punkt 184; kohtuasi T-83/91: Tetra Pak vs. komisjon (Tetra Pak II), EKL 1994, lk II-755, punkt 136; kohtuasi C-95/04 P: British Airways vs. komisjon EKL 2007, lk I-2331, punktid 69 ja 86.

(3) Vt järelevalve- ja kohtulepingu protokolli nr 4 II peatüki artikkel 2.

(4) Vastavalt Euroopa Keskpanga ajaloolisele euro viitekursile oli keskmine vahetuskurss 2005. aastal 8,0092.