ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

Lepingu sõlmimisega potentsiaalselt seotud teenused ja territooriumid Kohalik/piirkondlik reisijatevedu bussiga. Teenust osutavad järgmised ettevõtjad: Indre Namdal Trafikk AS, Namdalsbussen AS, Steinkjerbuss AS ja NettBuss Trøndelag AS. Teenust osutatakse Nord-Trøndelagi maakonna järgmistes valdades: Overhalla, Namskogan, Høylandet, Grong, Lierne, Røyrvik, Snåsa, Fosnes, Namsos, Namdalseid, Flatanger, Verran, Meråker, Stjørdal ja Steinkjer.
3.

tunnistaks, et subsiidiumikava on uus abi ja et kogumiskeskused on saanud ebaseaduslikku abi vähemalt alates 2002. aastast, ning paluks EFTA järelevalveametil teha kindlaks ebaseadusliku abi summa;
1.

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2009. aasta direktiivi 2009/138/EÜ kindlustus- ja edasikindlustustegevuse alustamise ja jätkamise kohta (Solventsus II) (EMP õiguse kogum (EWR-Rechtssammlung): IX lisa – 1.01, eriti selle artikleid 27 ja 28, ning nõukogu 18. juuni 1992. aasta direktiivi 92/49/EMÜ otsekindlustustegevusega, välja arvatud elukindlustustegevusega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta, millega muudetakse direktiive 73/239/EMÜ ja 88/357/EMÜ (kolmas kahjukindlustuse direktiiv), ning nõukogu 22. juuni 1988. aasta teist direktiivi otsekindlustustegevusega, välja arvatud elukindlustustegevusega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta, millega nähakse ette sätted teenuste osutamise vabaduse tegeliku kasutamise hõlbustamiseks ja muudetakse direktiivi 73/239/EMÜ (88/357/EMÜ), eriti selle artikli 1 punkti b, artikli 7 lõike 1 punkte a–c, artiklit 10, artikli 11 lõiget 7 ja artiklit 21, ning nõukogu 24. juuli 1973. aasta esimest direktiivi otsekindlustustegevuse, välja arvatud elukindlustustegevuse alustamise ja jätkamisega seotud õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta (73/239/EMÜ), eriti selle artikleid 13 ja 14 tuleb tõlgendada nii, et nende õigusaktidega antakse õigusi järelevalve all oleva kindlustusandja võlausaldajatele, kes ei ole selle kindlustusandja kindlustusvõtjad, kindlustatud isikud ega soodustatud isikud ega selle kindlustusandjaga sõlmitud kindlustuslepingu muu osapool ja kellele kui kahju kannatanud kolmandale isikule ei ole muul viisil antud vahetut nõudeõigust selle kindlustusandja vastu kindlustusõigusliku suhte tõttu ja kelle nõuded ei tulene kindlustuslepingust või muust tegevusest, mille suhtes kõnealuseid õiguslikke aluseid otsekindlustusteenuste raames kohaldatakse, vaid kelle nõuded, nagu hagejate kui kolmandatest isikutest kindlustusvõtjate kindlustusandjate nõuded, esitatakse regressinõudena kõige laiemas tähenduses otse järelevalve all oleva kindlustusandja vastu selles mõttes, et pädev asutus, nagu käesoleval juhul kostja, peab rakendama järelevalvemeetmeid, mida ta peab osutatud direktiivide alusel rakendama ka nende võlausaldajate huvides, ja vastavate kohustuste rikkumise korral vastutab ta võlausaldajate ees tekkinud kahju eest.
1.

Euroopa Kohus on leidnud, et ELi toimimise lepingu artikkel 21 ja direktiiv 2004/38/EÜ annavad vastuvõtvas liikmesriigis elamisõiguse alaealisele teise liikmesriigi kodanikule, kes vastab selle direktiivi artikli 7 lõike 1 punktis b sätestatud tingimustele, ning need samad õigusnormid lubavad vanemal, kes on selle lapse peamine hooldaja, elada koos lapsega vastuvõtvas liikmesriigis, vt näiteks kohtuasi C-86/12, Alokpa, punkt 29. Ühtlasi on Euroopa Kohus leidnud, et selline vanem ei kuulu direktiivi isikulisse kohaldamisalasse artikli 3 lõikes 1 sätestatu kohaselt, vt Alokpa punktid 24–26. Kas eespool kirjeldatud olukorras võib vanema elamisõigus põhineda üksnes direktiivil või EMP lepingul, või eeldab selline õigus, et direktiivi kohaldatakse koostoimes Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 21, või tuleks direktiivi tõlgendada laiemalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklist 21 lähtudes?
—

Hagi käsitleb asjaolu, et Islandi Vabariik ei ole 23. aprilliks 2018 täitnud EFTA järelevalveameti 21. veebruari 2018. aasta põhjendatud arvamust, mis käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2013. aasta direktiivi 2013/11/EL tarbijavaidluste kohtuvälise lahendamise kohta, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 2006/2004 ja direktiivi 2009/22/EÜ (edaspidi „õigusakt“), millele on viidatud Euroopa Majanduspiirkonna lepingu XIX lisa punktides 7d, 7f ja 7k ning mida on lepinguga kohandatud selle protokolli nr 1 alusel, Islandi Vabariigi siseriiklikus õiguses rakendamata jätmist.
I/1.

Kas see on kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta direktiiviga 2009/110/EÜ, mis käsitleb e-raha asutuste asutamist ja tegevust ning usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalvet (edaspidi „e-raha direktiiv“), kui ajavahemikul väljastamisest (artikli 11 lõige 1) tagastamiseni (artikli 11 lõige 2) erineb e-raha väärtus saadud rahaliste vahendite nimiväärtusest, tingimusel et tagastamine (artikli 11 lõige 2) toimub vähemalt nimiväärtusel?
1.

Konkurrenten.no AS poolt Aust-Agderi maakonnale makstavate kulude kogusumma on 403 430,92 Norra krooni, mis on konverteeritud eurodeks määrusest teavitamise kuupäeval kehtinud Euroopa Keskpanga ametliku vahetuskursi alusel.
3.

Juhul kui esimesele ja teisele küsimusele vastatakse pärast 16. jaanuari 2017: a) kas EMP lepingu artiklis 3 sätestatud lojaalsuspõhimõte välistab võimaluse, et siseriiklikud kohtud võivad mis tahes asjaoludel EFTA kohtu otsuste kehtivuse kahtluse alla seada? b) Kui küsimusele 3a antakse eitav vastus, siis: millised asjaolud lubaksid siseriiklikel kohtutel EFTA kohtu otsuste kehtivust kahtluse alla seada, ilma et see rikuks EMP lepingu artiklis 3 sätestatud lojaalsuspõhimõtet?
—

Hagi aluseks on asjaolu, et Island ei ole 13. juuliks 2015 täitnud EFTA järelevalveameti 13. mai 2015. aasta põhjendatud arvamust, mis käsitleb komisjoni 6. detsembri 2012. aasta direktiivi 2012/46/EL (millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 97/68/EÜ väljaspool teid kasutatavatele liikurmasinatele paigaldatavate sisepõlemismootorite heitgaaside ja tahkete heitmete vähendamise meetmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) (edaspidi „direktiiv”), millele viidatakse EMP lepingu II lisa XXIV peatüki punktis 1a ja mida on lepinguga kohandatud selle protokolli nr 1 alusel, Islandi siseriiklikus õiguses rakendamata jätmist.
1.

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. oktoobri 2005. aasta direktiivi 2005/60/EÜ (rahandussüsteemi rahapesu ja terrorismi rahastamise eesmärgil kasutamise vältimise kohta) tuleb tõlgendada nii, et „usaldusfondide või äriühingute teenuste pakkujad“ kõnealuse direktiivi artikli 2 lõike 1 punkti 3 alapunkti c ja artikli 3 punkti 7 alapunkti b tähenduses on kohustatud hankima teavet ärisuhte eesmärgi ja olemuse kohta, nagu on sätestatud kõnealuse direktiivi artikli 8 lõike 1 punktis c ja artikli 9 lõikes 6, kooskõlas üksnes nende asukohaliikmesriigi õigusaktidega (in welchem [der Dienstleister für Trusts und Gesellschaften] seinen rechtlichen Sitz hat)?
—

Norra õigus näeb ette, et ajutiselt Norrasse imporditavad välismaal registreeritud renditud autod kuuluvad põhimõtteliselt täiel määral maksustamisele registreerimismaksuga alates hetkest, mil neid Norras esmakordselt kasutatakse. EFTA järelevalveamet on seisukohal, et see on vastuolus teenuste vaba liikumise põhimõttega. Ta väidab, et Norra ei ole seni võtnud vastu vajalikke õigusakte, et tagada EMP lepingu artikli 36 täitmine.
1.

otsustaks, et Norra Kuningriik on jätnud täitmata EFTA riikide vahelise järelevalveameti ja kohtu asutamist käsitleva lepingu artiklist 33 tulenevad kohustused, jättes EFTA järelevalveameti poolt kõnealuse lepingu artikli 31 lõike 2 alusel Norra Kuningriigile saadetud põhjendatud arvamuses määratud tähtajaks võtmata meetmed, mis on vajalikud, et täita EFTA kohtu 16. juuli 2012. aasta otsust kohtuasjas E-9/11: EFTA järelevalveamet vs. Norra Kuningriik, EFTA kohtu lahendid 2012, lk 442;
—

EFTA järelevalveamet on seisukohal, et Island ei ole täitnud direktiivi artikli 2 lõike 1 punktidest a–d ja artikli 2 lõike 2 punktidest a ja b tulenevaid kohustusi, jättes vastu võtmata meetmed, mida on vaja direktiivi ettenähtud aja jooksul rakendamiseks.
2)

tühistaks EFTA järelevalveameti 8. mai 2013. aasta otsuse nr 181/13/COL (Kollektivtransportproduksjon AS, Oslo Vognselskap AS ja Unibuss AS) ning kohustaks kostjat ja menetlusse astunud kolmandaid isikuid kandma menetluskulud;
—

EFTA järelevalveamet on seisukohal, et vastavalt nõukogu 26. märtsi 1990. aasta direktiivi 90/167/EMÜ (edaspidi „direktiiv”) artiklile 15 ja EMP lepingu artiklile 7 on Island kohustatud direktiivi kohaldamiseks võtma vajalikke meetmeid ning teavitama EFTA järelevalveametit võetud meetmetest.
1.

Kas direktiiviga 96/71/EÜ, sealhulgas selle artikli 3 lõike 1 esimese lõigu punkti(de)ga a ja/või c, vt teine lõik, lubatakse EMP riigil kindlustada teisest EMP riigist tema territooriumile lähetatud töötajatele järgnevad töötingimused, mis on töö toimumise kohaks olevas EMP riigis kehtestatud üleriigiliste kollektiivlepingutega, mis on direktiivi artikli 3 lõike 8 kohaselt tunnistatud üldiselt kohaldatavaks: a) maksimaalne tavapärane tööaeg; b) tunni eest makstavale põhipalgale lisanduv täiendav töötasu ülesannete eest, mis nõuavad ööbimist väljaspool kodu, välja arvatud töötajate puhul, kes värvatakse kohapeal, ning c) reisi-, toitlustus- ja majutuskulude hüvitamiseks makstav kompensatsioon ülesannete puhul, mis nõuavad ööbimist väljaspool kodu, välja arvatud töötajate puhul, kes värvatakse kohapeal? Kuidas ja kas mõjutab eespool esitatud küsimustele antavat vastust nende töötajate osakaal, kes on kaetud asjaomase kollektiivlepinguga, enne kui see tunnistati üldiselt kohaldatavaks?
2)

Juhul kui ringkonnakohus on seisukohal, et piirang eksisteerib: milliste kriteeriumite alusel otsustatakse, kas liikmesriigi määruse alusel püütakse tegutseda ülekaalukast üldisest huvist lähtudes ning kas see on sobiv ja vajalik selliste eesmärkide saavutamiseks?
1)

otsustaks, et jättes selleks ettenähtud aja jooksul siseriiklikku õigusesse vastu võtmata meetmed, mida on vaja, et rakendada Euroopa Majanduspiirkonnalepingu VII lisa punktis 1 ja punkti 1 teises taandes nimetatud õigusaktid (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2005/36/EÜ, 7. september 2005, kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta, muudetud komisjoni 5. detsembri 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 1430/2007, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2005/36/EÜ (kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta) II ja III lisa), mida on kohandatud EMP lepinguga selle protokolli nr 1 alusel, või jättes nendest meetmetest järelevalveametile teatamata, ei ole Norra Kuningriik täitnud direktiivi artikli 63 lõikest 1 ja EMP lepingu artiklist 7 tulenevaid kohustusi;
—

EFTA järelevalveamet on seisukohal, et tagasimaksmine peaks toimuma viivitamata ja igal juhul hiljemalt 3. märtsiks 2011 kooskõlas asjaomase riigi õigusega, tingimusel et see võimaldab käesoleva otsuse viivitamatut ja tulemuslikku täitmist.
3.

Kas välisriigis saadud haiglaravi kulude hüvitamisest keeldumine põhjendusel, et patsient võiks saada asjakohast raviteenust asukohariigis meditsiiniliselt õigustatud ajavahemiku jooksul, mida on hinnatud tunnustatud rahvusvaheliste meetodite alusel, on kooskõlas Euroopa Majanduspiirkonna lepingu artiklitega 36 ja 37? Kas sellele küsimusele vastamisel on asjakohased järgmised aspektid: a) kõnealuste kulude hüvitamisest võib keelduda isegi juhul, kui välisriigis osutatavat raviteenust võidakse pidada asukohariigis osutatavast teenusest paremaks? b) patsiendile, kes on otsustanud eelistada välisriigis osutatavat raviteenust asjakohasele raviteenusele asukohariigis, ei hüvitata välisriigis osutatud raviteenuse kulu ulatuses, mis on võrdne sama ravi maksumusega asukohariigis?
2.

Kui vastus esimesele küsimusele on, et selle suhtes saab kohaldada mis tahes ülalnimetatud EMP lepingu artiklit, kas see takistaks esimeses küsimuses osutatud maksustamist? Küsimuse põhineb eeldusel, et alkohoolsetele jookidele kehtestatud maksud on mittealkohoolsetele jookidele kehtestatud maksudest kõrgemad, ning asjaolul, et üldjuhul impordib Island oma alkohoolsed joogid, eelkõige EMP riikidest.
—

EFTA kohus on tunnistanud, et finantsteenuste sektori toimimise ja hea maine kaitse on õiguspärane avaliku korraga seotud eesmärk ning et teatavaid probleeme võib tuleneda asjaolust, et Liechtenstein ei ole ühinenud Lugano konventsiooniga.
C 29/40

ET

KOHTU OTSUS,

1. juuni 2022,

kohtuasjas E-4/21

Sýn hf.

vs. EFTA järelevalveamet (Hagi EFTA järelevalveameti otsuse tühistamiseks – EMP lepingu artikli 61 lõike 3 punkt c – Riigiabi – Vastuvõetavus – Kohustus algatada ametlik uurimismenetlus – Põhjendused)

(2023/C 29/05)

Kohtuasjas E-4/21: Sýn hf. vs. EFTA järelevalveamet – HAGI nõudega tühistada EFTA järelevalveameti 26. märtsi 2021. aasta otsus nr 023/21/COL (abi ettevõtjale Farice ehf. investeerimiseks kolmandasse merekaablisse) tegi kohus koosseisus esimees Páll Hreinsson, kohtunikud Per Christiansen (ettekandev kohtunik), Bernd Hammermann 1. juunil 2022 otsuse, mille resolutsioon on järgmine:

Kohus otsustab:

1. Tühistada EFTA järelevalveameti otsus nr 023/21/COL, mis käsitleb abi andmist ettevõtjale Farice ehf. kolmandasse merekaablisse investeerimiseks.

2. Mõista EFTA järelevalveametilt välja tema enda ja hageja kohtukulud.
1.

Nõue, et töötu peab jääma pädevasse riiki, et tal oleks õigus saada töötuks jäämise korral rahalist hüvitist juhul, kui artiklites 64, 65 või 65a sätestatud tingimused ei ole täidetud, on kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 883/2004 (sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta).
KOHTUOTSUS,

10. detsember 2020,

kohtuasjas E-13/19

Hraðbraut ehf. vs. haridus-, teadus- ja kultuuriministeerium, Verzlunarskóli Íslands ses., Tækniskólinn ehf. ja Menntaskóli Borgarfjarðar ehf.

(Riigihanked – Direktiiv 2014/24/EL – Teenuste riigihankeleping – EMP lepingu artikkel 37 – Mõiste „teenused“ – keskharidus)

(2021/C 113/06)

Kohtuasjas E-13/19 Hraðbraut ehf. vs. haridus-, teadus- ja kultuuriministeerium, Verzlunarskóli Íslands ses., Tækniskólinn ehf. ja Menntaskóli Borgarfjarðar ehf. on riigihankevaidluste komisjon (Kærunefnd útboðsmála) esitanud kohtule EFTA riikide vahel järelevalveameti ja kohtu asutamise kohta sõlmitud lepingu artikli 34 alusel TAOTLUSE, mis käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/24/EL (riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta), eriti selle artikli 2 lõike 1 punkti 9 ja artikli 74 tõlgendamist. Kohus koosseisus esimees Páll Hreinsson, ettekandev kohtunik Per Christiansen ja kohtunik Bernd Hammermann tegi 10. detsembril 2020 otsuse, mille resolutiivosa on järgmine.

Taotluses kirjeldatud tunnustega lepingud, mille esemeks ei ole teenuste osutamine direktiivi 2014/24/EL tähenduses, ei kujuta endast teenuste riigihankelepinguid kõnealuse direktiivi artikli 2 lõike 1 punkti 9 tähenduses.
KOHTU OTSUS,

14. juuni 2018,

kohtuasjas E-15/17

EFTA järelevalveamet vs. Island

(EFTA riigi kohustuste täitmata jätmine – Rakendamata jätmine – Määrus (EL) nr 694/2014)

(2018/C 414/12)

Kohtuasjas E-15/17, EFTA Järelevalveamet vs. Island, on esitatud AVALDUS, et kohus tuvastaks, et olles jätnud oma riiklikus õiguskorras rakendamata Euroopa Majanduspiirkonna lepingu IX lisa punktis 31bbd viidatud õigusakti (komisjoni 17. detsembri 2013. aasta delegeeritud määrus (EL) nr 694/2014, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2011/61/EL seoses regulatiivsete tehniliste standarditega, millega määratakse kindlaks alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate liigid), mida on kohandatud kõnealuse lepingu protokolliga nr 1, ei ole Island täitnud EMP lepingu artiklist 7 tulenevaid kohustusi. Kohus koosseisus eesistuja Páll Hreinsson, kohtunik Per Christiansen ja ettekandev kohtunik Bernd Hammermann tegi 14. juunil 2018 järgmise resolutiivosaga otsuse.

Kohus:

1. on tuvastanud, et olles jätnud siseriiklikus õiguskorras rakendamata EMP lepingu IX lisa punktis 31bbd viidatud õigusakti (komisjoni 17. detsembri 2013. aasta delegeeritud määrus (EL) nr 694/2014, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2011/61/EL seoses regulatiivsete tehniliste standarditega, millega määratakse kindlaks alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate liigid), mida on kohandatud EMP lepingu protokolliga nr 1, ei ole Island täitnud EMP lepingu artiklist 7 tulenevaid kohustusi;
KOHTU OTSUS,

27. oktoober 2017,

kohtuasjas E-21/16

Pascal Nobile vs. DAS Rechtsschutz-Versicherungs AG

(direktiiv 87/344/EMÜ – Direktiivi 2009/138/EÜ artikli 201 lõike 1 punkt a – õigusabikulude kindlustus – õigus vabalt valida advokaati)

(2018/C 422/07)

Kohtuasjas E-21/16, Pascal Nobile vs. DAS Rechtsschutz-Versicherungs AG on Liechtensteini Vürstiriigi apellatsioonikohus (Fürstliches Obergericht) esitanud kohtule EFTA riikide vahelise järelevalveameti ja kohtu asutamist käsitleva lepingu artikli 34 alusel TAOTLUSE, mis käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2009. aasta direktiivi 2009/138/EÜ (kindlustus- ja edasikindlustustegevuse alustamise ja jätkamise kohta (Solventsus II)) artikli 201 lõike 1 punkti a tõlgendamist. Kohus kooseisus esimees Carl Baudenbacher, ettekandev kohtunik Per Christiansen ja ad hoc kohtunik Benedikt Bogason tegi 27. oktoobril 2017 otsuse, mille resolutiivosa on järgmine:

Direktiivi 2009/138/EÜ artikli 201 lõike 1 punkt a välistab õigusabikulude kindlustuslepingus selliste tingimuste sätestamise, millega kindlustusandja vabastatakse tema lepingulistest kohustustest, kui kindlustatud isik volitab ilma kindlustusandja nõusolekuta oma huve esindama juristi ajal, mil kindlustatud isikul oleks lepingu kohaselt õigus esitada nõue.
ET Euroopa Liidu Teataja C 66/31

KOHTU OTSUS,

2. juuni 2016,

kohtuasjas E-24/15:

Walter Waller vs. Liechtensteinische Invalidenversicherung

(sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimine – määruse (EÜ) nr 987/2009 artikli 87 lõige 2 – meditsiiniliste järelduste siduv mõju)

(2017/C 66/10)

Kohtuasjas E-24/15: Walter Waller vs. Liechtensteinische Invalidenversicherung on Liechtensteini Vürstiriigi apellatsioonikohus (Fürstliches Obergericht) esitanud kohtule EFTA järelevalveameti ja kohtu asutamist käsitleva EFTA riikide vahelise lepingu artikli 34 alusel TAOTLUSE, mis käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 987/2009 (milles sätestatakse määruse (EÜ) nr 883/2004 (sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta) rakendamise kord) artikli 87 lõike 2 tõlgendamist. Kohus koosseisus esimees Carl Baudenbacher, ettekandev kohtunik Per Christiansen ja kohtunik Páll Hreinsson tegi 2. juunil 2016 otsuse, mille resolutiivosa on järgmine:

1. Määruse (EÜ) nr 987/2009 artikli 87 lõige 2 välistab selle, et deebitorasutus saab haldusmenetluses vaidlustada viibimis- või elukohajärgse asutuse meditsiinilisi järeldusi.
ET Euroopa Liidu Teataja C 120/22

KOHTU OTSUS,

2. august 2016,

kohtuasjas E-33/15

EFTA järelevalveamet vs. Island

(Kohustuste täitmata jätmine EMP/EFTA riigi poolt – Rakendamata jätmine – Direktiiv 2012/26/EL, millega muudetakse seoses ravimiohutuse järelevalvega direktiivi 2001/83/EÜ)

(2017/C 120/10)

Kohtuasjas E-33/15, EFTA järelevalveamet vs. Island, esitatud AVALDUS, et kohus tuvastaks, et olles jätnud ettenähtud tähtajaks vastu võtmata Euroopa Majanduspiirkonna lepingu II lisa XIII peatüki punktis 15q viidatud õigusakti (Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta direktiiv 2012/26/EL, millega muudetakse seoses ravimiohutuse järelevalvega direktiivi 2001/83/EÜ), mida on kohandatud EMP lepingu protokolliga nr 1, rakendamiseks vajalikud meetmed ja jätnud EFTA järelevalveameti sellest teavitamata, ei ole Island täitnud kõnealusest õigusaktist ja EMP lepingu artiklist 7 tulenevaid kohustusi. Kohus koosseisus esimees Carl Baudenbacher, kohtunikud Per Christiansen ja Páll Hreinsson (ettekandev kohtunik) tegi 2. augustil 2016 otsuse, mille resolutiivosa on järgmine:

Kohus:

1. on tuvastanud, et olles jätnud ettenähtud tähtajaks vastu võtmata EMP lepingu II lisa XIII peatüki punktis 15q viidatud õigusakti (Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta direktiiv 2012/26/EL, millega muudetakse seoses ravimiohutuse järelevalvega direktiivi 2001/83/EÜ), mida on lepinguga kohandatud selle protokolli nr 1 alusel, rakendamiseks vajalikud meetmed, ei ole Island täitnud kõnealusest õigusaktist ja EMP lepingu artiklist 7 tulenevaid kohustusi;
ET Euroopa Liidu Teataja C 467/24

KOHTU OTSUS,

27. oktoober 2015,

kohtuasjas E-11/15

EFTA järelevalveamet vs. Island

(EMP/EFTA riigi kohustuste täitmata jätmine – Rakendamata jätmine – Direktiiv 2011/83/EL tarbija õiguste kohta)

(2016/C 467/11)

Kohtuasjas E-11/15, EFTA järelevalveamet vs. Island, esitati AVALDUS, et kohus tuvastaks, et olles jätnud ettenähtud tähtajaks vastu võtmata EMP lepingu XIX lisa punktides 7a, 7e ja 7i viidatud õigusakti (Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2011. aasta direktiiv 2011/83/EL, tarbija õiguste kohta, millega muudetakse nõukogu direktiivi 93/13/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 1999/44/EÜ ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 85/577/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/7/EÜ), mida on kohandatud EMP lepingu protokolliga nr 1, rakendamiseks vajalikud meetmed, ei ole Island täitnud kõnealusest õigusaktist ja EMP lepingu artiklist 7 tulenevaid kohustusi, ning kohus koosseisus esimees Carl Baudenbacher, ettekandev kohtunik Per Christiansen ja kohtunik Páll Hreinsson tegi 27. oktoobril 2015 otsuse, mille resolutiivosa on järgmine.

Kohus:

1. otsustab, et olles jätnud ettenähtud tähtajaks vastu võtmata EMP lepingu XIX lisa punktides 7a, 7e ja 7i viidatud õigusakti (Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2011. aasta direktiiv 2011/83/EL tarbija õiguste kohta, millega muudetakse nõukogu direktiivi 93/13/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 1999/44/EÜ ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 85/577/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/7/EÜ), mida on kohandatud EMP lepingu protokolliga nr 1, rakendamiseks vajalikud meetmed, ei ole Island täitnud kõnealusest õigusaktist ja EMP lepingu artiklist 7 tulenevaid kohustusi, ja
1.

Määruse (EMÜ) nr 95/93 artikli 4 lõikes 1 on sätestatud, et EMP riik nimetab pärast artiklis nimetatud pooltega konsulteerimist pädeva füüsilise või juriidilise isiku lennujaama koordinaatoriks. Määruse (EMÜ) nr 95/93 artikli 4 lõikes 2 on sätestatud, et lennuoperatsioone koordineeriva lennujaama koordinaator on juriidiliselt ja faktiliselt sõltumatu ning funktsionaalselt kõikidest huvitatud osapooltest eraldatud. Kui need tingimused on täidetud, on EMP riikidel õigus koordinaatori staatus ise kindlaks määrata. Kõnealuste asjaolude alusel peab EMP riigi kohus tegema vastavad järeldused määruse (EMÜ) nr 95/93 täitmise tagamiseks.