K O H T U M Ä Ä R US  
 
 
Kohus  Tallinna Ringkonnakohus  
Kohtukoosseis  Vallo Kariler, Kaija Kaijanen , Ande Tänav  
Määr use tegemise aeg ja koht  18. veebruar  2021, Tallinn  
Kohtuasja number  2-20-10477  
Kohtuasi  Y OÜ hagi XX vastu töötatud aja tuvastamiseks  
Vaidlustatud kohtulahend  Harju Maakohtu 18.08.2020 määrus  (hagi menetlusse 
võtmisest keeldumine)  
Kaebuse esitaja  ja liik  Y OÜ määrus kaebus  
Menetlusosalised ja nende 
esindajad  ringkonnakohtus  Hageja  (määruskaebuse esitaja) : Y OÜ (registrikood  
XXXXXXXX ), seaduslik esindaja  MK 
Kostja : XX (isikukood  XXXXXXXXXXX ) 
Menetluse liik  Kirjalik menetlus  
RESOLUTSIOON  
1. Jätta rahuldamata hageja taotlus määruskaebusele lisatud täiendavate tõendite 
vastuvõtmiseks ja jätta tõendid vastu võtmata.  
2. Täiendada Harju Maakohtu 18.08.2020 määrus t menetluskulude jaotusega ja 
määrata, et menetluskulud maakohtus jäävad hageja kanda.  Ülejäänud osas jätta 
maakohtu määru se resolutsioon muutmata, muutes osaliselt määruse põhjendusi.  
3. Jätta määruskaebus rahuldamata.  
4. Määruskaebusega seotud menetluskulud jätta hageja kanda.  
Edasikaebamise kord  ja kohtu selgitused  
Määruse peale võib Riigikohtule esitada määruskaebuse 15  päeva  jooksul alates määruse 
kättetoimetamisest.  
Hagimenetluses võib menetlusosaline Riigikohtus menetlustoiminguid teha ning avaldusi ja 
taotlusi esitada üksnes vandeadvokaadi vahendusel. Menetlusosaline võib ise esitada 
Riigikohtule menetlusabi saamise taotlus e, samuti esitada teise menetlusosalise kaebuse või 
muu taotluse kohta seisukohti ja vastuväiteid. Kui menetlusosaline taotleb määruskaebuse 
esitamiseks menetlusabi, tuleb kaebetähtaja kestel lisaks menetlusabi taotlusele esitada ka 
määrus kaebus.  
2-20-10477  
2 Menetlusk ulude rahalise suuruse määrab asja lahendanud maakohus mõistliku aja jooksul 
pärast menetlust lõpetava määruse jõustumist.  
ASJAOLUD  JA MENETLUSE KÄIK  
 Y OÜ esitas 20.07.2020 Harju Maakohtule hagi XX vastu mais ja juunis 2020 töötatud aja 
tuvastamiseks.  
1.1. Hagiavalduse kohaselt sõlmisid pooled 29.10.2019 käsunduslepingu, mille sisuks oli 
erinevate tööde tegemine hageja poolt näidatud objektidel tasuga 16 euro t/h (neto). Pooled 
leppisid kokku, et ajaarvestus toimub tarkvara Begin  abil, Soome Va bariigis asuval ehitus -
objektil tuli täiendavalt objektile sisenemine ja väljumine registreerida kostjale väljastatud 
elektrooniliselt loetava kaardiga.  
1.2. Kostja esitas hagejale aprill is 2020 töötatud tundide summaks 160 tundi, kuid tarkvara 
Begin  raporti ko haselt oli tulemuseks kõigest 18 tundi ja 50  minutit.  Kostja lõpetas lepingu 
03.06.2020, kuid ei ole vaatamata korduvatele meeldetuletustele esitanud aprillis töötatud 
tundide kohta üht egi kirjalik ult taasesitatavas  vormis tõendit . Mai 2020 kohta esitas ko stja 
tunniarvestuse 249 tundi, kuid tarkvara Begin  kohaselt oli registreeritud 7 tundi ja 34 minutit. 
Hagejale teadaolevalt oli kostja mais alkoholijoobes ega täitnud oma ülesandeid. Hageja on 
pidanud kostjaga läbirääkimisi ja palunud esitada tõendi töötun dide osas. Kostja ei ole seda 
tänaseni teinud . 
Maakohtu määrus  ja põhjendused  
 Maakohus keeldus 18.08.2020 määrusega hagi tsiviilkohtumenetluse seadustiku (TsMS) 
§ 371 lg  1 p 2 alusel menetlusse võtmast , põhjenda des seda järgmiselt.  
2.1. Maakohus tugines Euroopa  Liidu Nõukogu 22.12.2000 määruse nr 44/2001 kohtualluvuse 
ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil - ja kaubandusasjades (Brüssel I määrus) art  2 lg-le 1 ning 
art 3 lg-le 1, mille kohaselt kaevatakse isikud, kelle alaline elukoht on liikmesriigis, selle 
liikmesriigi kohtutesse nende kodakondsusest hoolimata, välja arvatud määruse II ptk 2. –7. jaos 
sätestatud juhtudel.  Hageja on hagiavalduses märkinud kostja elukohaks LLL, Finland. 
Rahvastikuregistri andmete järgi oli nimetatud aadress kostja elukohaks kuni 26.03.2020. 
Alates 27.03.2020 on XX elukoht HHH , Soome Vabariik.  
2.2. Kuna hagiavalduse kohaselt täitis kostja käsundit Soome Vabariigis, ei allu hagiavaldus 
Eesti Vabariigi kohtule.  Vaidlu s ei alluks Eesti kohtule ka juhul, kui käsitada pooltevahelist 
lepingut töölepinguna. Brüssel  I määrus e art 20 lg  1 kohaselt võib tööandja algatada 
kohtumenetluse ainult töötaja alalise elukoha liikmesriigi kohtus. Sellest võib kõrvale kalduda 
üksnes koht ualluvust käsitleva kokkuleppe alusel, millist hagiavaldusest või selle lisadest ei 
nähtu.  
Määrus kaebus  ja menetluse edasine käik  
 Hageja esitas 02.09.2020  määruskaebuse, milles palub vaidlustatud määruse tühistada ja 
võtta hagi menetlusse. Kaebuse väited o n kokkuvõtvalt järgmised.  
3.1. Kaebuse esitaja ei ole andnud kostjale nõusolekut, et kostja võiks registrijärgset  aadressi 
enda elukohana kajastada. Tsiviilas jas nr 2-20-121361  toimetati kostjale dokumendid kätte 
e-posti kaudu, Soome postiaadressile pole kättet oimetamist toimunud. Kuna puudub tõsikindel 
2-20-10477  
3 kostja elukoha aadress, tuleb lähtuda Eesti Vabariigis asuvast aadressist.  Kui kostja elukoht ka 
oleks hüpoteetiliselt Soome Vabarii gis, ei saaks  kostja  seal kasutada Eesti Vabariigi  registris 
olevat sõidu autot , kuna see konfiskeeritaks . 
 Maakohus võttis pärast puuduste kõrvaldamist määruskaebuse menetlusse ja andis kostjale 
tähtaja sellele vastamiseks.  Kostja määruskaebusele vas tust ei esitanud.  
 Maakohus kaebust ei rahuldanud ja edastas selle lahendamiseks Talli nna Ringkonnakohtule.  
RINGKONNAKOHTU SEISUKOHT  
 Ringkonnakohus  leiab, et vaidlustatud määrus on lõppjärelduses õige ja määruskaebuse 
väited ei anna alust selle tühistamiseks. Maakohtu määruse resolutsiooni tuleb aga täiendada 
menetluskulude jaotusega ning m uuta TsMS §  657 lg  1 p 2¹ ja §  659 alusel osaliselt määruse 
põhjendusi. Määruskaebus jääb rahuldamata.  
 Kohtualluvus on TsMS §  69 lg  1 esimese lause järgi isiku õigus ja kohustus kasutada oma 
menetlusõigusi kindlas kohtus ning TsMS §  70 lg  1 kohaselt määrat akse rahvusvahelise 
kohtualluvuse sätete järgi, millal võib asja menetleda Eesti kohus. TsMS §  70 lg  2 järgi allub 
asi Eesti kohtule, kui Eesti kohus võib selle lahendada pädevuse ja kohtualluvuse sätete kohaselt 
või kohtualluvuse kokkuleppest tulenevalt, kui seadusest või välislepingust ei tulene teisiti.  
 Maakohus jättis hagi menetlusse võtmata, leides, et hagi ei allu rahvusvahelise kohtualluvuse 
sätete järgi Eesti kohtule. Ringkonnakohus nõustub maakohtu järeldusega, kuid leiab, et 
maakohus on seejuures ebaõigesti tuginenud Brüssel  I määrusele.  Alates 10.01.2015 hakati 
kohaldama Euroopa Parlamendi ja Nõukogu 12.12.2012 määrust nr 1215/2012 kohtualluvuse 
ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil - ja kaubandusasjades (Brüssel  I bis 
määrus). Seetõttu tuleb kohtualluvust kontrollida Brüssel  I bis määruse alusel. Kuna asja õige 
lahendamise seisukohast tähtsust omavad artiklid on määrustes samas sõnastuses, ei muuda see 
eksimus maakohtu määrust lõppjäreldustes valeks.  Ringkonnakohus saab maakohtu eksimuse 
parandada, asendades maakohtu viited valele määrusele käesoleva määruse põhjendustega.  
 Brüssel  I bis määruse art  4 lg 1 kohaselt esitatakse hagi isiku vastu, kelle alaline elukoht on 
liikmesriigis, selle liikmesriigi kohtutesse sõltumata nende kodakondsusest. Teise liikmesriigi 
kohtusse võib hagi esitada üksnes II peatüki 2. –7. jaos sätestatud korras ( art 5 lg 1). Seejuures 
määruse art  7 lg 1 punkti  a järgi võib isiku vastu, kelle alaline elukoht on liikmesriigis, esit ada 
hagi teises liikmesriigis lepinguid puudutavates asjades selle paiga kohtusse, kus tuli täita 
asjaomane kohustus. Sama sätte punktist  b tulenevalt käsitletakse  asjaomase kohustuse täitmise 
kohana teenuste osutamise puhul kohta liikmesriigis, kus leping u kohaselt teenuseid osutati või 
kus neid oleks tulnud osutada.  
 Ringkonnakohus  nõustub maakohtuga, et asi ei allu rahvusvahelise kohtualluvuse sätete 
järgi Eesti kohtule, kuna kostja elukoht ei ole Eestis ning kostja täitis käsundi Soome Vabariigis . 
Olukorras, kus kostja töötas Soomes ja tema registreeritud elukoht on  Soomes, pole põhjust 
järeldada, et tegelikult on kostja elukoht siiski Eestis. Määruskaebuse lahendamise seisuga 
nähtub rahvastikuregistrist, et kostja elukoha aadress on Soome, KKK. Samuti on hageja poolt 
viidatud tsiviilasjas nr 2 -20-121361 kostja 28.11.2020 kohtule kinnitanud , et elab alates 
09.04.2014 alaliselt Soomes.  Seega lähtus maakohus õigesti sellest, et kostja elukohaks on 
Soome Vabariik. Ekslik on kae baja väide, et kuna puudub tõsikindel kostja elukoha aadress, 
2-20-10477  
4 tuleb lähtuda Eesti Vabariigis asuvast aadressist. Selliseks järelduseks ei anna alust ka tõik, kas 
kostja sõiduauto on registreeritud Eesti või Soome registris.  
 Maakohus leidis õigesti, et hagi  ei alluks Eesti kohtule ka juhul, kui käsitada pooltevahelist 
lepingut töölepinguna. Brüssel  I bis määruse art  22 lg 1 kohaselt võib tööandja algatada 
kohtumenetluse ainult töötaja alalise elukoha liikmesriigi kohtus.  Seega on maakohus 
põhjendatult keeldunud TsMS §  371 lg  1 p 2 alusel hagi menetlusse võtmisest.  
 Lisaks märgib ringkonnakohus, et hagi menetlusse võtmist takistab ka hagejal tuvastushuvi 
puudumine. Ringkonnakohus täiendab selles osas maakohtu määrust. TsMS  § 368 lg  1 kohaselt 
võib hageja esitada hagi õigussuhte olemasolu või puudumise tuvastamiseks, kui tal on sellise 
tuvastamise vastu õiguslik huvi.  Hageja palub  tuvastada käsunduslepingu alusel kostja poolt 
sooritatud tundide arv. Seda aga TsMS  § 368 lg  1 ei võimalda. Faktiliste asjaolude  tuvastamist 
ei saa kohtus nõuda  (vt Riigikohtu 02.10.2019 otsust tsiviilasjas nr 2-17-11858, p 10).  Seetõttu 
esineb alus menetlusse võtmisest keeldumise kohta ka TsMS § 371 lg 1 p 1 järgi.  
 Ringkonnakohus jätab rahuldamata hageja taotluse määruskaebusele l isatud tõendite 
(soomekeelne leping hageja ja K Oy A vahel ning väljatrükk Pärnu Maakohtu 
maksekäsuosakonna 21.08.2020 vastusest hageja päringule tsiviilasjas nr 2 -20-121361) 
vastuvõtmiseks. Määruskaebuse põhjendamiseks võib TsMS §  662 lg  3 kohaselt esitada uusi 
väiteid ja tõendeid. Samas tuleb tõendite vastuvõtmisel hinnata, kas tegemist on asjakohaste 
tõenditega. Tõendid jäävad TsMS §  238 lg  1 alusel vastu võtmata, kuna need ei oma 
määruskaebuse lahendamisel tähtsust. Määruskaebuse lahenda mine ei sõltu hagejale teises 
tsiviilasjas maksekäsuosakonna poolt antud selgitustest. Samuti ei oma kaebuse lahendamisel 
tähtsust , kas hageja andis või ei andnud kostjale nõusoleku aadressi enda elukohana kajastada. 
Seega ei sõltu m ääruskaebuse lahendamin e kaebusele lisatud tõenditele antavast hinnangust.  
Dokumente ei ole nende elektroonilise esitamise tõttu vaja füüsiliselt tagastada.  
 Vaidlustatud määruses puudub menetluskulude jaotus. Samas on hagi menetlusse võtmisest 
keeldumise määrus menetlust lõpetav  lahend ja TsMS §  173 lg  1 esimese lause kohaselt tuleb 
selles otsustada menetluskulude jaotus. Kuigi kaebus menetluskulude jaotuse puudumisele ei 
tugine, peab kohus TsMS §  173 lg  2 kohaselt menetluskulude jaotuse kohtulahendis märkima 
ka siis, kui menetlu sosalised seda ei taotle. Seetõttu saab ringkonnakohus vastava puuduse omal 
algatusel kõrvaldada ja maakohtu määrust menetluskulude jaotusega täiendada . Kuna hagi jääb 
menetlusse võtmata, jäävad maakohtu menetluskulud TsMS §  168 lg  1 alusel hageja kanda.  
 Määruskaebusega seonduvad menetluskulud jäävad kaebuse rahuldamata jätmise tõttu 
TsMS §  171 lg  1 alusel samuti hageja kanda. Kuna maakohus ei määranud kulusid rahaliselt 
kindlaks, siis ei tee seda ka ringkonnakohus (TsMS §  174 lg  4). 
 TsMS §  696 lg  1 esimene  lause võimaldab esitada ringkonnakohtu määruse peale 
määruskaebuse Riigikohtule üksnes juhul, kui see on seaduse järgi lubatud. TsMS §  372 lg  5 
järgi saab käesoleva määruse peale esitada määruskaebuse.  
(allkirjastatud digitaalselt)  (allkirjastatud digitaa lselt)  (allkirjastatud digitaalselt)  
Vallo Kariler  Kaija Kaijanen  Ande Tänav